РЕШЕНИЕ № 994/2012/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 октомври 2012 година
за създаване на механизъм за обмен на информация във връзка с междуправителствени споразумения между държавите членки и трети държави в областта на енергетиката
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 194 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Европейският съвет поиска от държавите членки от 1 януари 2012 г. да информират Комисията за всички свои нови и действащи двустранни споразумения с трети държави в областта на енергетиката. Комисията следва да предоставя тази информация на разположение на всички останали държави членки в подходяща форма, като отчита необходимостта от защита на чувствителната търговска информация.
(2)
Член 4 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) изисква държавите членки да предприемат всички подходящи мерки, за да гарантират изпълнението на задълженията, произтичащи от Договорите или от актовете на институциите на Съюза. Поради това държавите членки следва да избягват или да отстраняват всякакви несъответствия между правото на Съюза и международните споразумения, сключени между държавите членки и трети държави.
(3)
Правилното функциониране на вътрешния енергиен пазар налага вносът на енергия в Съюза да се урежда изцяло от правилата за създаване на вътрешния енергиен пазар. Неправилното функциониране на вътрешния енергиен пазар поставя Съюза в уязвимо и неизгодно положение по отношение на сигурността на енергийните доставки и намалява потенциалните ползи на този пазар за европейските потребители и промишленост. Високата степен на прозрачност по отношение на споразуменията между държавите членки и трети държави в областта на енергетиката ще позволи на Съюза да предприема координирани действия, в дух на солидарност, за да се гарантира, че тези споразумения съответстват на правото на Съюза и гарантират реална сигурност на енергийните доставки. Тази прозрачност би била от полза за постигането както на по-тясно сътрудничество в рамките на Съюза в областта на външните отношения, свързани с енергетиката, така и на дългосрочните цели на политиката на Съюза в областта на енергетиката, климата и сигурността на енергийните доставки.
(4)
Ето защо следва да бъде създаден нов механизъм за обмен на информация. Той следва да се прилага само за междуправителствените споразумения, които имат последици за вътрешния енергиен пазар или за сигурността на енергийните доставки в Съюза, тъй като тези два въпроса са неразривно свързани. Държавите членки следва да отговарят за първоначалната оценка на това, дали дадено междуправителствено споразумение или друг текст, към който изрично препраща дадено междуправителствено споразумение, има последици за вътрешния енергиен пазар или за сигурността на енергийните доставки в Съюза; при съмнение държавите членки следва да се консултират с Комисията. По принцип споразуменията, които вече не са в сила или не се прилагат, нямат последици за вътрешния енергиен пазар или за сигурността на енергийните доставки в Съюза и поради това този механизъм за обмен на информация не следва да се прилага за тях. Механизмът за обмен на информация следва да обхваща по-специално всички междуправителствени споразумения, които имат последици за доставките на газ, нефт или електроенергия чрез трайно установена инфраструктура или които имат последици за количеството енергия, внасяно в Съюза.
(5)
Междуправителствените споразумения, които трябва да бъдат нотифицирани на Комисията в тяхната цялост съгласно други актове на Съюза, следва да бъдат изключени от механизма за обмен на информация. Въпреки това освобождаването не следва да се прилага по отношение на междуправителствени споразумения с трети държави, които имат последици за развитието и използването на газовата инфраструктура и доставките на газ, които трябва да бъдат предадени на Комисията в съответствие с член 13, параграф 6, буква а) от Регламент (ЕС) № 994/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно мерките за гарантиране на сигурността на доставките на газ (3). Тези споразумения следва да бъдат нотифицирани съгласно правилата, установени в настоящото решение. За да се избегне повторение, следва да се приеме, че с подаването на нотификацията в съответствие с настоящото решение е изпълнено задължението, предвидено в член 13, параграф 6, буква а) от Регламент (ЕС) № 994/2010.
(6)
В приложното поле на настоящото решение не следва да попадат междуправителствени споразумения по въпроси от приложното поле на Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия.
(7)
Настоящото решение не поражда задължения във връзка със споразумения между търговски оператори. То обаче не възпрепятства държавите членки да съобщават на Комисията на доброволна основа търговски споразумения, към които изрично препращат междуправителствени споразумения. Освен това, тъй като е възможно в търговските споразумения да се съдържат регулаторни разпоредби, търговските оператори, които договарят търговски споразумения с оператори от трети държави, следва да имат възможността да искат насоки от Комисията, за да се избегнат възможни стълкновения с правото на Съюза.
(8)
Държавите членки следва да представят на Комисията всички действащи междуправителствени споразумения, независимо дали са влезли в сила или се прилагат временно по смисъла на член 25 от Виенската конвенция за правото на договорите, както и всички нови междуправителствени споразумения.
(9)
По-голямата прозрачност по отношение на бъдещи междуправителствени споразумения, които ще бъдат договорени или се договарят между държавите членки и трети държави в областта на енергетиката, би могла да допринесе за последователността в подходите на държавите членки по отношение на такива споразумения, както и за съответствието с правото на Съюза и за сигурността на енергийните доставки в Съюза. Ето защо държавите членки следва да имат възможността да информират Комисията за преговорите по нови междуправителствени споразумения или изменения на действащи междуправителствени споразумения. Когато държавите членки изберат тази възможност, Комисията следва да бъде редовно информирана за напредъка на преговорите. Държавите членки следва да имат възможността да поканят Комисията да участва в преговорите като наблюдател.
Комисията следва да има и възможността да участва като наблюдател по свое искане, след одобрение от съответната държава членка. Държавите членки следва също така да могат да се обърнат към Комисията за съдействие по време на преговорите с трети държави. В такъв случай Комисията следва да има възможността да даде насоки как да се избегне несъвместимост с правото на Съюза и да обърне внимание на целите на енергийната политика на Съюза и на принципа на солидарност между държавите членки.
(10)
Комисията следва да оценява съвместимостта на действащите междуправителствени споразумения с правото на Съюза. В случай на несъвместимост държавите членки следва да предприемат всички необходими мерки, за да намерят подходящо решение с оглед отстраняване на установената несъвместимост.
(11)
За да се гарантира по-голяма прозрачност и да се избегнат възможните стълкновения с правото на Съюза, държавите членки следва да разполагат с възможността да информират Комисията във връзка с ново междуправителствено споразумение с трета държава преди началото или по време на преговорите. Когато държава членка, която е договорила междуправителствено споразумение, е информирала Комисията за това преди приключването на преговорите и ѝ е представила проекта на междуправителственото споразумение, Комисията следва да разполага с възможността да информира тази държава членка за становището си относно съвместимостта на договореното споразумение с правото на Съюза. В съответствие с член 258 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) Комисията има правото да започне производство за установяване на нарушение, когато прецени, че дадена държава членка не е изпълнила задълженията си по ДФЕС.
(12)
Всички окончателни, ратифицирани междуправителствени споразумения, попадащи в приложното поле на настоящото решение, следва да бъдат изпращани на Комисията, за да може да бъдат информирани всички останали държави членки.
(13)
Комисията следва да предостави на всички останали държави членки достъп до цялата получена от нея информация в защитен електронен формат. Комисията следва да зачита исканията на държавите членки за третиране на предоставената ѝ от тях информация като поверителна. Исканията за поверителност обаче не следва да ограничават достъпа на самата Комисия до поверителна информация, тъй като Комисията се нуждае от изчерпателна информация за целите на извършваната от нея оценка. Комисията следва да отговаря за осигуряване на прилагането на клаузата за поверителност. Исканията за поверителност не следва да засягат правото на достъп до документи, предвидено в Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (4).
(14)
Ако някоя държава членка счита дадено междуправителствено споразумение за поверително, тя следва да предостави обобщена информация за него на Комисията, за да бъдат информирани и останалите държави членки.
(15)
Постоянният обмен на информация за междуправителствените споразумения на равнището на Съюза следва да позволи разработването на най-добри практики. Въз основа на тези най-добри практики Комисията, когато е уместно в сътрудничество с Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) по въпросите, свързани с външната политика на Съюза, следва да разработи незадължителни образци на разпоредби, които да се използват в междуправителствените споразумения между държавите членки и трети държави. Използването на тези образци на разпоредби следва да има за цел да се избегнат стълкновения на междуправителствените споразумения с правото на Съюза, по-специално с правото в областта на конкуренцията и правилата за вътрешния енергиен пазар, както и стълкновенията с международните споразумения, сключени от Съюза. Използването им следва да бъде незадължително, а съдържанието им следва да може да се адаптира към всякакви особени обстоятелства.
(16)
Предвид съществуването на вътрешен енергиен пазар и целите на енергийната политика на Съюза държавите членки следва надлежно да отчитат тези цели, когато договарят междуправителствени споразумения в областта на енергетиката, които имат последици за енергийната политика на Съюза.
(17)
По-доброто взаимно познаване на действащите и на нови междуправителствени споразумения следва да спомогне за по-добра координация по въпросите на енергетиката между държавите членки и между държавите членки и Комисията. Тази подобрена координация следва да позволи на държавите членки да се ползват в пълна степен от политическата и икономическата тежест на Съюза, а също така да позволи на Комисията да предлага решения на констатираните проблеми в областта на междуправителствените споразумения.
(18)
Комисията следва да улеснява и насърчава координацията между държавите членки с цел да се увеличи стратегическата роля на Съюза като цяло посредством твърд и ефикасен съгласуван подход към държавите производителки, държавите на транзитно преминаване и държавите потребителки.
(19)
Механизмът за обмен на информация, включително оценките, които се извършват от държавите членки при прилагането му, не засяга прилагането на правилата на Съюза относно нарушенията, държавната помощ и конкуренцията.
(20)
Комисията следва да направи оценка на това, дали настоящото решение е достатъчно и ефективно за целите на осигуряването на съответствие на междуправителствените споразумения с правото на Съюза и на гарантиране на висока степен на координация между държавите членки по отношение на междуправителствените споразумения в областта на енергетиката.
(21)
Тъй като целта на настоящото решение, а именно обменът на информация между държавите членки и Комисията по междуправителствените споразумения в областта на енергетиката, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради последиците от настоящото решение може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да предприеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет и приложно поле
1. С настоящото решение се създава механизъм за обмен на информация между държавите членки и Комисията във връзка с междуправителствени споразумения в областта на енергетиката по смисъла на член 2 с цел да се подобри функционирането на вътрешния енергиен пазар.
2. Настоящото решение не се прилага за междуправителствени споразумения, за които като цяло вече се прилагат други специални процедури за нотифициране съгласно правото на Съюза.
Независимо от първа алинея настоящото решение се прилага за междуправителствените споразумения, които се предават на Комисията съгласно член 13, параграф 6, буква а) от Регламент (ЕС) № 994/2010.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„междуправителствено споразумение“ означава всяко правно обвързващо споразумение между една или няколко държави членки и една или няколко трети държави, което има последици за действието или функционирането на вътрешния енергиен пазар или за сигурността на енергийните доставки в Съюза; въпреки това, когато такова правно обвързващо споразумение обхваща и други въпроси, „междуправителствено споразумение“ представляват само разпоредбите, които се отнасят до енергетиката, включително общите разпоредби, приложими към свързаните с енергетиката разпоредби;
2)
„действащо междуправителствено споразумение“ означава междуправителствено споразумение, което е влязло в сила или се прилага временно преди влизането в сила на настоящото решение.
Член 3
Обмен на информация между държавите членки и Комисията
1. До 17 февруари 2013 г. държавите членки представят на Комисията всички действащи междуправителствени споразумения, включително техните приложения и изменения. Когато тези действащи междуправителствени споразумения съдържат изрично препращане към други текстове, държавите членки представят на Комисията и тези други текстове, доколкото те съдържат елементи, имащи последици за функционирането на вътрешния енергиен пазар или за сигурността на енергийните доставки в Съюза. Това задължение обаче не се прилага към споразуменията между търговски оператори.
Действащите междуправителствени споразумения, които към датата на влизане в сила на настоящото решение вече са предадени на Комисията в съответствие с член 13, параграф 6, буква а) от Регламент (ЕС) № 994/2010, се считат за представени за целите на настоящия параграф, при условие че предаването им съответства на изискванията по първа алинея от настоящия параграф. До 17 февруари 2013 г. държавите членки информират Комисията дали някоя част на тези действащи междуправителствени споразумения трябва да се счита за поверителна и дали предоставената информация може да бъде обменяна с други държави членки.
Когато съгласно настоящия параграф дадена държава членка представя на Комисията действащо междуправителствено споразумение, което попада и в приложното поле на член 13, параграф 6, буква а) от Регламент (ЕС) № 994/2010, се приема, че тя е изпълнила задължението за предаване, предвидено в посочения член.
2. Когато след първата си оценка Комисията има резерви относно съвместимостта на споразуменията, представени ѝ съгласно параграф 1, с правото на Съюза, и по-специално с правото на Съюза в областта на конкуренцията и със законодателството на Съюза относно вътрешния енергиен пазар, Комисията информира заинтересованите държави членки за това в срок от 9 месеца от представянето на споразуменията.
3. Преди или по време на преговорите с трета държава по междуправителствено споразумение или по изменение на действащо междуправителствено споразумение дадена държава членка може писмено да информира Комисията за целите на преговорите и разпоредбите, които са предмет на преговорите, като може да съобщи на Комисията и всякаква друга информация от значение. Когато държавата членка изпрати на Комисията такова уведомление за преговори, заинтересованата държава членка информира редовно Комисията за хода на преговорите.
Заинтересованата държава членка посочва на Комисията дали представената съгласно първа алинея информация може да бъде обменяна с всички останали държави членки. В случай че информацията може да бъде обменяна, Комисията предоставя на всички държави членки достъп до получената информация в защитен електронен формат, освен до поверителните части, определени в съответствие с член 4.
4. Ако дадена държава членка изпрати на Комисията уведомление за преговори съгласно параграф 3, Комисията може да ѝ даде насоки как да се избегне несъвместимост на междуправителственото споразумение или изменението на действащо междуправителствено споразумение, което е предмет на преговорите, с правото на Съюза.
5. При ратифициране на междуправителствено споразумение или при изменение на междуправителствено споразумение заинтересованата държава членка представя на Комисията междуправителственото споразумение или изменението, заедно с всякакви приложения към споразумението или изменението.
Когато междуправителственото споразумение или изменението на междуправителствено споразумение препраща изрично към други текстове, държавите членки представят и тези други текстове, доколкото те съдържат елементи, които имат последици за функционирането на вътрешния енергиен пазар или за сигурността на енергийните доставки в Съюза. Това задължение обаче не се прилага за споразуменията между търговски оператори.
6. Без да се засягат параграф 7 от настоящия член и член 4, Комисията предоставя на всички останали държави членки достъп до получените от нея съгласно параграфи 1 и 5 документи в защитен електронен формат.
7. Когато дадена държава членка даде указание на Комисията в съответствие с член 4 да не предоставя достъп на други държави членки до действащо междуправителствено споразумение, изменение на действащо междуправителствено споразумение или ново междуправителствено споразумение, тя предоставя обобщение на представената информация. Това обобщение съдържа най-малкото следната информация относно съответното споразумение или изменение:
а)
предмет;
б)
цел и приложно поле;
в)
срок на действие;
г)
договарящи страни;
д)
информация за основните му елементи.
Комисията предоставя на всички останали държави членки достъп до обобщението в електронен формат.
Член 4
Поверителност
1. Когато предоставя информация на Комисията съгласно член 3, параграфи 1-6, държавата членка може да посочи дали някоя част от информацията, била тя търговска или друга информация, чието разгласяване би могло да навреди на дейностите на участващите страни, трябва да се счита за поверителна и дали предоставената информация може да бъде обменяна с други държави членки. Комисията се съобразява с тези указания.
2. Исканията за поверителност по настоящия член не ограничават достъпа на самата Комисия до поверителна информация. Комисията взема мерки за това достъп до поверителната информация да имат само службите на Комисията, за които е абсолютно необходимо да разполагат с тази информация.
Член 5
Съдействие от Комисията
Когато дадена държава членка изпрати на Комисията уведомление за преговори съгласно член 3, параграф 3, тази държава членка може да поиска съдействие от Комисията за тези преговори.
Комисията може да участва в преговорите като наблюдател по искане на заинтересованата държава или по искане на Комисията и с писменото съгласие на съответната държава членка.
Когато Комисията участва в преговорите като наблюдател, тя може да предостави на заинтересованата държава членка насоки как да се избегне несъвместимостта на междуправителственото споразумение или изменението, предмет на преговорите, с правото на Съюза.
Член 6
Оценка на съвместимостта
1. Когато дадена държава членка договаря междуправителствено споразумение или изменение на действащо междуправителствено споразумение и не е в състояние да стигне въз основа на собствената си оценка до категорично заключение относно съвместимостта с правото на Съюза на междуправителственото споразумение или на изменението, предмет на преговорите, тя информира Комисията за това преди приключването на преговорите и ѝ представя съответния проект на споразумение или на изменение заедно с всички приложения към него.
2. В срок от четири седмици от датата на получаване на проекта на споразумение или на изменение, заедно с приложенията към него, Комисията информира съответната държава членка за всички свои резерви относно съвместимостта на проекта на междуправителствено споразумение или на изменение с правото на Съюза. При липса на отговор от страна на Комисията в рамките на посочения срок се счита, че Комисията няма резерви.
3. Когато Комисията информира съгласно параграф 2 заинтересованата държава членка, че има резерви, тя информира заинтересованата държава членка за своето становище относно съвместимостта с правото на Съюза на съответния проект на междуправителствено споразумение или на изменение в срок от 10 седмици от датата на получаване, посочена в параграф 2 („срок за проверка“). Срокът за проверка на съвместимостта може да бъде удължен със съгласието на заинтересованата държава членка. При липса на становище от страна на Комисията в рамките на срока за проверка се счита, че Комисията не е повдигнала никакви възражения.
4. Когато обстоятелствата го изискват, сроковете, посочени в параграфи 2 и 3, се съкращават със съгласието на Комисията.
Член 7
Координация между държавите членки
Комисията улеснява и насърчава координацията между държавите членки с цел:
a)
да прави преглед на тенденциите в областта на междуправителствените споразумения и да се стреми към последователност и съгласуваност във външните отношения на Съюза в областта на енергетиката с държавите производителки, държавите на транзитно преминаване и държавите потребителки;
б)
да набележи общите проблеми при междуправителствените споразумения, да проучи подходящите мерки за решаване на тези проблеми и, когато е целесъобразно, да предложи решения;
в)
въз основа на най-добрите практики и като се консултира с държавите членки, да разработи незадължителни образци на разпоредби, които, ако бъдат използвани, биха подобрили значително съответствието на бъдещите междуправителствени споразумения с правото на Съюза;
г)
да подпомага, когато е целесъобразно, изготвянето на многостранни междуправителствени споразумения с участието на няколко държави членки или на Съюза като цяло.
Член 8
Доклади и преглед
1. До 1 януари 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент, Съвета и Европейския икономически и социален комитет доклад за прилагането на настоящото решение.
2. В доклада по-специално се прави оценка на това доколко настоящото решение спомага за осигуряване на съответствие на междуправителствените споразумения с правото на Съюза, както и на висока степен на координация между държавите членки по отношение на междуправителствените споразумения. В него се оценяват и последиците от настоящото решение за преговорите на държавите членки с трети държави, а също и целесъобразността на приложното поле на настоящото решение и предвидените в него процедури.
3. След представянето на първия доклад, посочен в параграф 1 от настоящия член, Комисията докладва на всеки три години на Европейския парламент и на Съвета за информацията, получена съгласно член 3, като надлежно взема предвид разпоредбите на настоящото решение относно поверителността.
Член 9
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 10
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 25 октомври 2012 година.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 994/2012/EU HATÁROZATA
(2012. október 25.)
a tagállamok és harmadik országok között kötött kormányközi energiaügyi megállapodásokra vonatkozó információcsere-mechanizmus létrehozásáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 194. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
Az Európai Tanács felkérte a tagállamokat, hogy valamennyi, harmadik országokkal újonnan kötött, illetve meglévő kétoldalú energiaügyi megállapodásaikról 2012. január 1-jétől kezdve tájékoztassák a Bizottságot. A Bizottságnak ezeket az információkat - a bizalmas üzleti adatok védelme szükségességének szem előtt tartásával - megfelelő formában az összes többi tagállam rendelkezésére kell bocsátania.
(2)
Az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 4. cikke előírja a tagállamok számára, hogy a Szerződésekből, illetve az Unió intézményeinek intézkedéseiből eredő kötelezettségek teljesítésének biztosítása érdekében tegyék meg a megfelelő intézkedéseket. A tagállamoknak ezért el kell kerülniük, illetve meg kell szüntetniük az uniós jog, valamint a tagállamok és harmadik országok között megkötött nemzetközi megállapodások közötti bárminemű összeegyeztethetetlenséget.
(3)
A belső energiapiac megfelelő működéséhez az szükséges, hogy az Unióba irányuló energiabehozatalt teljes egészében a belső energiapiacot létrehozó rendelkezések szabályozzák. Egy nem megfelelően működő belső energiapiac kiszolgáltatott és hátrányos helyzetbe hozza az Uniót az energiaellátás biztonsága tekintetében, és aláássa az európai fogyasztók és ipar szempontjából meglévő potenciális előnyeit. A tagállamok és harmadik országok között létrejött energiaügyi megállapodások nagyfokú átláthatósága lehetővé tenné az Unió számára, hogy a szolidaritás szellemében összehangolt intézkedéseket tegyen annak biztosítása érdekében, hogy ezek a megállapodások megfeleljenek az uniós jognak és hatékonyan biztosítsák az energiaellátást. Ez az átláthatóság előnyös lenne mind az energiaügyi külkapcsolatok területén szorosabb Unión belüli együttműködés elérése, mind pedig az Unió által az energiával, az éghajlattal és az energiaellátás biztonságával kapcsolatban kitűzött hosszú távú szakpolitikai célok elérése szempontjából.
(4)
Ezért egy új információcsere-mechanizmust kell létrehozni. A mechanizmusnak csak azokra a kormányközi megállapodásokra kell vonatkoznia, amelyek hatással vannak a belső energiapiacra vagy az Unión belüli energiaellátás biztonságára, mivel a két terület egymással elválaszthatatlanul összekapcsolódik. A tagállamok feladata kell, hogy legyen annak elsődleges megítélése, hogy egy kormányközi megállapodás vagy egy olyan egyéb szöveg, amelyre valamely kormányközi megállapodás kifejezetten hivatkozik, hatással van-e a belső energiapiacra vagy az Unión belüli energiaellátás biztonságára; kétség esetén a tagállamoknak konzultálniuk kell a Bizottsággal. A hatályukat vesztett vagy már nem alkalmazott megállapodások elvben nincsenek hatással a belső energiapiacra vagy az Unión belüli energiaellátás biztonságára, és ezért nem szükséges a szóban forgó információcsere-mechanizmus hatálya alá tartozniuk. Az információcsere-mechanizmusnak különösen a rögzített infrastruktúrán keresztül érkező gáz-, olaj- és villamosenergia-ellátást, illetve az Unióba irányuló energiabehozatal mennyiségét érintő valamennyi kormányközi megállapodásra kell kiterjednie.
(5)
Az információcsere-mechanizmusból ki kell zárni azokat a kormányközi megállapodásokat, amelyek teljes egészéről egyéb uniós jogi aktusok alapján kell értesíteni a Bizottságot. Ez a mentesség ugyanakkor nem vonatkozik azokra a harmadik országokkal kötött kormányközi megállapodásokra, amelyek hatással vannak a gázinfrastruktúra és a gázkészletek fejlesztésére és felhasználására, és amelyeket a földgázellátás biztonságának megőrzését szolgáló intézkedésekről szóló, 2010. október 20-i 994/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 13. cikke (6) bekezdésének a) pontja alapján a Bizottsághoz el kell juttatni. Ezekről a megállapodásokról az ebben a határozatban foglalt előírásoknak megfelelően kell a Bizottságot értesíteni. A párhuzamos eljárások elkerülése érdekében az ennek a határozatnak megfelelően benyújtott értesítést a 994/2010/EU rendelet 13. cikke (6) bekezdésének a) pontjában előírt kötelezettség teljesítésének kell tekinteni.
(6)
Az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés hatálya alá tartozó ügyekkel kapcsolatos kormányközi megállapodások nem tartozhatnak e határozat hatálya alá.
(7)
Ez a határozat nem állapít meg kötelezettségeket a kereskedelmi szereplők között létrejött megállapodások vonatkozásában. Ugyanakkor ez nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy önkéntes alapon eljuttassák a Bizottsághoz az olyan kereskedelmi megállapodásokat, amelyekre a kormányközi megállapodások kifejezetten hivatkoznak. Ezen túlmenően, mivel lehetséges, hogy a kereskedelmi megállapodások tartalmaznak szabályozási rendelkezéseket is, a kereskedelmi megállapodásokról harmadik országbeli partnerekkel tárgyalásokat folytató gazdasági szereplők számára biztosítani kell a lehetőséget arra, hogy a Bizottság segítségét kérjék annak érdekében, hogy az uniós jogba való esetleges ütközéseket elkerüljék.
(8)
A tagállamoknak be kell nyújtaniuk a Bizottságnak minden meglévő kormányközi megállapodást - tekintet nélkül arra, hogy azok hatályba léptek-e vagy azokat a szerződések jogáról szóló bécsi egyezmény 25. cikkének értelmében ideiglenesen alkalmazzák-e -, továbbá minden új kormányközi megállapodást.
(9)
A tagállamok és harmadik országok között folytatandó vagy folytatott tárgyalások tárgyát képező, jövőbeli kormányközi energiaügyi megállapodások kapcsán a nagyobb átláthatóság hozzájárulhat a tagállamok e megállapodásokkal kapcsolatos megközelítéseinek egységességéhez, valamint az uniós jognak való megfeleléshez és az Unión belüli energiaellátás biztonságához. A tagállamok számára ezért biztosítani kell annak lehetőségét, hogy dönthessenek úgy, hogy tájékoztatják a Bizottságot az új kormányközi megállapodásokkal, illetve a meglévő kormányközi megállapodások módosításaival kapcsolatos tárgyalásokról. Amennyiben a tagállamok így döntenek, a tárgyalások előrehaladásáról a Bizottságot rendszeresen tájékoztatni kell. A tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy felkérhessék a Bizottságot arra, hogy megfigyelőként részt vegyen a tárgyalásokon.
A Bizottság számára azt is lehetővé kell tenni, hogy - az érintett tagállam hozzájárulása esetén - saját kérésére vehessen részt megfigyelőként a tárgyalásokon. Ezen túlmenően a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy megkérhessék a Bizottságot, hogy a harmadik országokkal folytatott tárgyalásaik során segítséget nyújtson számukra. Ebben az esetben a Bizottság számára lehetővé kell tenni, hogy tanácsot adhasson azzal kapcsolatban, hogy miként lehet elkerülni az uniós joggal való összeegyeztethetetlenséget, valamint hogy felhívhassa a figyelmet az Unió energiapolitikai céljaira és a tagállamok közötti szolidaritás elvére.
(10)
A Bizottságnak értékelnie kell, hogy a meglévő kormányközi megállapodások összeegyeztethetők-e az uniós joggal. Összeegyeztethetetlenség esetén a tagállamoknak meg kell tenniük minden szükséges lépést, hogy megfelelő megoldást találjanak a feltárt összeegyeztethetetlenség megszüntetésére.
(11)
A nagyobb átláthatóság és az uniós joggal való esetleges ütközések elkerülése érdekében, amennyiben a tagállamok egy harmadik országgal egy új kormányközi megállapodásról kívánnak tárgyalásokat folytatni, biztosítani kell számukra a lehetőséget, hogy dönthessenek úgy, hogy arról a tárgyalások előtt vagy alatt tájékoztatják a Bizottságot. Amennyiben egy kormányközi megállapodásról tárgyalásokat folytató tagállam a tárgyalások lezárását megelőzően ennek megfelelően tájékoztatta a Bizottságot, és benyújtotta részére a kormányközi megállapodás tervezetét, a Bizottság számára lehetővé kell tenni, hogy tájékoztassa az érintett tagállamot a megtárgyalt megállapodásnak az uniós joggal való összeegyeztethetőségével kapcsolatos véleményéről. A Bizottságnak az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 258. cikkének megfelelően jogában áll kötelezettségszegési eljárást indítani, amennyiben megítélése szerint valamely tagállam megszegte az EUMSZ-ből eredő kötelezettségeit.
(12)
Az e határozat hatálya alá tartozó valamennyi végleges, megerősített kormányközi megállapodást el kell küldeni a Bizottságnak annak érdekében, hogy az összes többi tagállamot arról tájékoztatni lehessen.
(13)
A Bizottságnak a hozzá beérkezett valamennyi információt védett elektronikus formában hozzáférhetővé kell tennie az összes többi tagállam számára. A Bizottságnak tiszteletben kell tartania a hozzá benyújtott információk bizalmasként történő kezelésére vonatkozó tagállami kérelmeket. Az információk bizalmas kezelésére vonatkozó kérelmek azonban nem korlátozhatják a Bizottság hozzáférését a bizalmas információkhoz, mivel a Bizottságnak a saját értékelései elvégzéséhez átfogó információkra van szüksége. A Bizottságnak kell felelnie az információk bizalmas kezelésére vonatkozó záradék alkalmazásának garantálásáért. Az információk bizalmas kezelésére vonatkozó kérelmek nem érinthetik az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (4) meghatározott, dokumentumokhoz való hozzáférési jogot.
(14)
Amennyiben valamely tagállam egy kormányközi megállapodást bizalmasnak tekint, a Bizottság rendelkezésére kell bocsátania az összefoglalóját annak érdekében, hogy az megoszthassa ezt az összefoglalót a többi tagállammal.
(15)
A kormányközi megállapodásokra vonatkozó információk uniós szinten történő folyamatos cseréjének lehetővé kell tennie a legjobb gyakorlatok kialakítását. A Bizottságnak ezen legjobb gyakorlatok alapján - adott esetben az Unió külső politikái tekintetében az Európai Külügyi Szolgálattal (EKSZ) együttműködve - a tagállamok és harmadik országok közötti kormányközi megállapodásokban fakultatívan alkalmazható mintazáradékokat kell kidolgoznia. E mintazáradékok alkalmazásának célja a kormányközi megállapodásoknak az uniós jogba - különösen a versenyjogba és a belső energiapiacra vonatkozó szabályokba -, és az Unió által kötött nemzetközi megállapodásokba ütközésének a megakadályozása kell, hogy legyen. A mintazáradékok alkalmazásának fakultatívnak kell lennie, és tartalmuknak bármilyen sajátos körülmény felmerülése esetén kiigazíthatónak kell lennie.
(16)
Tekintettel a belső energiapiac létezésére és az uniós energiapolitika célkitűzéseire, a tagállamoknak kellően figyelembe kell venniük e célkitűzéseket az olyan megkötendő, kormányközi energiaügyi megállapodásokról folytatott tárgyalásaik során, amelyek hatással vannak az uniós energiapolitikára.
(17)
A meglévő és az új kormányközi megállapodások jobb kölcsönös ismeretének lehetővé kell tennie a hatékonyabb koordinációt a tagállamok, valamint a tagállamok és a Bizottság között az energiaügyi kérdésekben. A hatékonyabb koordinációnak lehetővé kell tennie, hogy a tagállamok teljes mértékben ki tudják használni az Unió politikai és gazdasági súlyából adódó előnyöket, valamint azt, hogy a Bizottság megoldásokat javasoljon a kormányközi megállapodások terén feltárt problémákra.
(18)
A Bizottságnak meg kell könnyítenie és ösztönöznie kell a tagállamok közötti koordinációt annak érdekében, hogy a termelő, tranzit- és fogyasztó országokkal kapcsolatos határozott és hatékony, összehangolt megközelítés révén növekedjen az Unió általános stratégiai szerepe.
(19)
Az információcsere-mechanizmus, ideértve az azt végrehajtó tagállamok által végzendő értékeléseket is, nem érinti a kötelezettségszegésekre, az állami támogatásra és a versenyre vonatkozó uniós szabályok alkalmazását.
(20)
A Bizottságnak értékelnie kell azt, hogy ez a határozat elégséges és hatékony eszköz-e arra, hogy biztosítsa a kormányközi megállapodásoknak az uniós joggal való összeegyeztethetőségét és a tagállamok közötti nagyfokú koordinációt a kormányközi energiaügyi megállapodások terén.
(21)
Mivel a határozat célját, nevezetesen a kormányközi energiaügyi megállapodásokra vonatkozó tagállamok és Bizottság közötti információcserét a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért a határozat hatásai miatt az uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az EUSZ 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a határozat nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) Ez a határozat a belső energiapiac működésének optimalizálása céljából információcsere-mechanizmust hoz létre a tagállamok és a Bizottság között a 2. cikkben meghatározott kormányközi energiaügyi megállapodásokra vonatkozóan.
(2) Ez a határozat nem alkalmazandó azokra a kormányközi megállapodásokra, amelyek már teljes egészükben az uniós jog szerinti egyéb különleges értesítési eljárások hatálya alá tartoznak.
Az első albekezdésben foglaltak ellenére ez a határozat alkalmazandó azokra a kormányközi megállapodásokra, amelyeket a 994/2010/EU rendelet 13. cikke (6) bekezdésének a) pontja alapján a Bizottsághoz el kell juttatni.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E határozat alkalmazásában:
1. „kormányközi megállapodás”: egy vagy több tagállam és egy vagy több harmadik ország között létrejött minden olyan jogilag kötelező erejű megállapodás, amely hatással van a belső energiapiac működésére vagy az Unión belüli energiaellátás biztonságára, vagy amennyiben egy ilyen jogilag kötelező erejű megállapodás más kérdésekre is kiterjed, kizárólag az energiával kapcsolatos rendelkezések, beleértve az energiával kapcsolatos rendelkezésekre alkalmazandó általános rendelkezéseket is;
2. „meglévő kormányközi megállapodás”: olyan kormányközi megállapodás, amely e határozat hatálybalépését megelőzően lépett hatályba, vagy e határozat hatálybalépését megelőzően ideiglenesen alkalmazandó.
3. cikk
Információcsere a tagállamok és a Bizottság között
(1) A tagállamok 2013. február 17-ig benyújtanak a Bizottság részére minden meglévő kormányközi megállapodást, azok mellékleteivel és módosításaival együtt. Amennyiben e meglévő kormányközi megállapodások kifejezetten hivatkoznak egyéb szövegekre, a tagállamok ezeket az egyéb szövegeket is benyújtják a Bizottságnak, amennyiben azok a belső energiapiac működésére vagy az Unión belüli energiaellátás biztonságára hatással lévő részeket tartalmaznak. Ez a kötelezettség azonban nem vonatkozik a gazdasági szereplők között létrejött megállapodásokra.
Azokat a meglévő kormányközi megállapodásokat, amelyeket e határozat hatálybalépéséig a 994/2010/EU rendelet 13. cikke (6) bekezdése a) pontjának megfelelően már eljuttattak a Bizottsághoz, e bekezdés alkalmazásában úgy kell tekinteni, hogy azokat a Bizottságnak benyújtották, feltéve, hogy a megállapodás eljuttatása megfelel az e bekezdés első albekezdésében foglalt követelményeknek. A tagállamok. 2013. február 17-ig tájékoztatják a Bizottságot arról, hogy az ilyen kormányközi megállapodások bármely része bizalmasan kezelendő-e, és hogy a megadott információk megoszthatók-e más tagállamokkal.
Amennyiben egy tagállam e bekezdés alapján egyúttal a 994/2010/EU rendelet 13. cikke (6) bekezdése a) pontjának hatálya alá is tartozó meglévő kormányközi megállapodást nyújt be a Bizottságnak, úgy kell tekinteni, hogy eleget tett az említett cikkben előírt eljuttatási kötelezettségnek.
(2) Amennyiben a Bizottságnak az első értékelése alapján kételyei merültek fel a számára az (1) bekezdés alapján benyújtott megállapodásoknak az uniós joggal való összeegyeztethetőségét illetően, különös tekintettel az uniós versenyjogra és a belső energiapiacra vonatkozó jogszabályokra, a Bizottság az e megállapodások benyújtását követő kilenc hónapon belül megfelelően tájékoztatja az érintett tagállamokat.
(3) Kormányközi megállapodásról vagy meglévő kormányközi megállapodás módosításáról harmadik országokkal folytatott tárgyalások előtt vagy során a tagállamok írásban tájékoztathatják a Bizottságot a tárgyalások céljáról, a megtárgyalandó rendelkezésekről és minden egyéb vonatkozó információt eljuttathatnak a Bizottságnak. Amennyiben egy tagállam a tárgyalásokról ilyen módon értesíti a Bizottságot, az érintett tagállam a tárgyalások előrehaladásáról a Bizottságot rendszeresen tájékoztatja.
Az érintett tagállam jelzi a Bizottságnak, hogy az első albekezdés alapján benyújtott információk megoszthatók-e az összes többi tagállammal. Amennyiben megoszthatók, a Bizottság a beérkezett információkat - a 4. cikk értelmében bizalmasan kezelendő részek kivételével - védett elektronikus formában hozzáférhetővé teszi minden tagállam számára.
(4) Amennyiben egy tagállam a tárgyalásokról a Bizottságot a (3) bekezdésben foglaltak szerint értesíti, a Bizottság tanácsot adhat a tagállam részére azzal kapcsolatban, hogy miként kerülhető el az, hogy a kormányközi megállapodás vagy egy meglévő kormányközi megállapodás módosítása összeegyeztethetetlen legyen az uniós joggal.
(5) Az érintett tagállam a kormányközi megállapodás vagy annak módosítása megerősítését követően a kormányközi megállapodást vagy a módosítást a megállapodás vagy a módosítás mellékleteivel együtt benyújtja a Bizottságnak.
Amennyiben a kormányközi megállapodás vagy a kormányközi megállapodás módosítása kifejezetten hivatkozik egyéb szövegekre, a tagállamok ezeket az egyéb szövegeket is benyújtják a Bizottságnak, amennyiben azok a belső energiapiac működésére vagy az Unión belüli energiaellátás biztonságára hatással lévő részeket tartalmaznak. Ez a kötelezettség azonban nem vonatkozik a gazdasági szereplők között létrejött megállapodásokra.
(6) A Bizottság az e cikk (7) bekezdése és a 4. cikk sérelme nélkül védett elektronikus formában az összes többi tagállam számára hozzáférhetővé teszi az (1) és az (5) bekezdés alapján kapott dokumentumokat.
(7) Amennyiben valamely tagállam a 4. cikknek megfelelően arra kéri a Bizottságot, hogy egy meglévő kormányközi megállapodást, egy meglévő kormányközi megállapodás módosítását vagy egy új kormányközi megállapodást ne tegyen hozzáférhetővé más tagállamok számára, rendelkezésre bocsát egy összefoglalót a benyújtott információkról. Az összefoglalónak a szóban forgó megállapodással vagy módosítással kapcsolatban legalább az alábbi információkat kell tartalmaznia:
a)
tárgy;
b)
cél és hatály;
c)
időtartam;
d)
szerződő felek;
e)
a főbb elemekre vonatkozó információk.
A Bizottság az összefoglalókat elektronikus formában az összes többi tagállam számára hozzáférhetővé teszi.
4. cikk
Információk bizalmas kezelése
(1) A 3. cikk (1)-(6) bekezdésének megfelelően a Bizottság részére nyújtott tájékoztatás során a tagállam jelezheti, hogy az akár üzleti, akár egyéb olyan információ valamely része, amelynek nyilvánosságra hozatala hátrányosan érinthetné az érintett felek tevékenységét, bizalmasnak tekintendő-e, és hogy a megadott információ megosztható-e más tagállamokkal. A Bizottság ezeket a jelzéseket tiszteletben tartja.
(2) Az e cikk szerinti, információk bizalmas kezelésére vonatkozó kérelem nem korlátozza a Bizottság hozzáférését a bizalmas információkhoz. A Bizottság biztosítja, hogy a bizalmas információkhoz a Bizottságnak szigorúan csak azon szolgálatai férhessenek hozzá, amelyek számára a rendelkezésre álló információk elengedhetetlenül szükségesek.
5. cikk
A Bizottság közreműködése
Amennyiben valamely tagállam a 3. cikk (3) bekezdésének megfelelően értesíti a Bizottságot a tárgyalásokról, kérheti, hogy a Bizottság nyújtson segítséget a tárgyalások során.
Az érintett tagállam kérésére, vagy a Bizottság kérésére és az érintett tagállam írásbeli hozzájárulásával a Bizottság megfigyelőként részt vehet a tárgyalásokon.
Amennyiben a Bizottság megfigyelőként részt vesz a tárgyalásokon, tanácsot adhat az érintett tagállam részére arról, hogy miként kerülhető el az, hogy a tárgyalt kormányközi megállapodás vagy módosítás összeegyeztethetetlen legyen az uniós joggal.
6. cikk
Az összeegyeztethetőség értékelése
(1) Amennyiben egy tagállam egy kormányközi megállapodásról vagy egy meglévő kormányközi megállapodás módosításáról folytatott tárgyalások során a saját értékelése alapján nem tudta egyértelműen megítélni, hogy a tárgyalt kormányközi megállapodás vagy módosítás összeegyeztethető-e az uniós joggal, erről a tárgyalások lezárását megelőzően tájékoztatja a Bizottságot, és benyújtja részére a megállapodás vagy módosítás tervezetét annak mellékleteivel együtt.
(2) A Bizottság a megállapodás vagy módosítás tervezetének és mellékleteinek kézhezvételének időpontjától számított négy héten belül tájékoztatja az érintett tagállamot azon esetleges kételyeiről, amelyek a kormányközi megállapodás vagy módosítás tervezetének az uniós joggal való összeegyeztethetőségét illetően felmerülnek. Amennyiben a Bizottságtól ezen időszak alatt nem érkezik válasz, akkor úgy kell tekinteni, hogy a Bizottságnak nem merültek fel kételyei.
(3) Amennyiben a Bizottság a (2) bekezdés szerint arról tájékoztatja a tagállamot, hogy kételyei merültek fel, a (2) bekezdésben említett kézhezvétel időpontjától számított tíz héten belül (vizsgálati időszak) tájékoztatja az érintett tagállamot a kormányközi megállapodás vagy módosítás tervezetének az uniós joggal való összeegyeztethetőségére vonatkozó véleményéről. Az érintett tagállam jóváhagyásával a vizsgálati időszak meghosszabbítható. Amennyiben a Bizottság a vizsgálati időszak alatt nem nyilvánít véleményt, akkor úgy kell tekinteni, hogy nem emelt kifogást.
(4) A (2) és (3) bekezdésben említett időszakok a Bizottság egyetértésével lerövidítendők, amennyiben a körülmények indokolják.
7. cikk
A tagállamok közötti koordináció
A Bizottság megkönnyíti és ösztönzi a tagállamok közötti koordinációt a következők érdekében:
a)
a kormányközi megállapodásokkal kapcsolatos fejlemények áttekintése, valamint a következetesség és a koherencia előmozdítása az Uniónak a termelő, tranzit- és fogyasztó országokkal fenntartott energiaügyi külkapcsolatai terén;
b)
a kormányközi megállapodásokkal kapcsolatos közös problémák azonosítása, az ezek kezelésére szolgáló megfelelő intézkedések mérlegelése, és adott esetben megoldások javasolása;
c)
a legjobb gyakorlat alapján és a tagállamokkal konzultálva olyan fakultatív mintazáradékok kidolgozása, amelyek alkalmazása jelentősen javítaná a jövőbeli kormányközi megállapodások uniós jognak való megfelelőségét;
d)
adott esetben az olyan többoldalú kormányközi megállapodások kidolgozásának a támogatása, amelynek több tagállam vagy az Unió egésze részese.
8. cikk
Jelentéstétel és felülvizsgálat
(1) A Bizottság 2016. január 1-jéig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak e határozat alkalmazásáról.
(2) A jelentésben értékelni kell különösen azt, hogy ez a határozat milyen mértékben mozdítja elő egyrészt a kormányközi megállapodások uniós jognak való megfelelőségét, másrészt a kormányközi megállapodások tekintetében a tagállamok közötti nagyfokú koordinációt. A jelentésben értékelni kell továbbá e határozatnak a tagállamok harmadik országokkal folytatott tárgyalásaira gyakorolt hatását, valamint azt, hogy e határozat hatálya és a határozatban megállapított eljárások megfelelőek-e.
(3) A Bizottság - az e határozatban foglalt, információk bizalmas kezelésére vonatkozó rendelkezések kellő figyelembevételével - az e cikk (1) bekezdésében említett első jelentés benyújtását követően háromévente jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a 3. cikk alapján kapott információkról.
9. cikk
Hatálybalépés
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
10. cikk
Címzettek
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2012. október 25-én.