РЕГЛАМЕНТ (ЕС, ЕВРАТОМ) № 1023/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2013 година
за изменение на Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 336 от него,
като взеха предвид Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, и по-специално член 12 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия, представено след консултация с Комитета по правилника за персонала,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Съда на Европейския съюз (1),
като взеха предвид становището на Сметната палата (2),
действайки в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Европейският съюз и неговите над 50 институции и агенции следва да продължат да разполагат с висококвалифицирана европейска публична администрация, така чеда може той да постига целите си, да осъществява своите политики и дейности и да изпълнява задачите си съобразно най-високите стандарти в съответствие с Договорите, с цел да отговори на вътрешните и външните предизвикателства, които ще се изправят пред него в бъдеще, и да служи на гражданите на Съюза.
(2)
Затова е необходимо да се осигури рамка за привличането, назначаването и запазването на висококвалифициран многоезичен персонал, подбран на възможно най-широка географска основа измежду гражданите на държавите-членки и с дължимото внимание към балансираното представителство на двата пола - персонал, независим и отговарящ на най-високите професионални стандарти, и да се осигурят необходимите условия персоналът да изпълнява задълженията си по възможно най-ефективния и ефикасен начин. Във връзка с това е необходимо да се преодолеят настоящите трудности, които срещат институциите при наемането на длъжностни лица или служители от някои държави-членки.
(3)
Предвид числеността на европейската публична администрация, съпоставена с целите на Съюза и неговото население, намаляването на числеността на персонала на институциите и агенциите на Съюза не следва да засяга по никакъв начин изпълнението на неговите задачи, задължения и функции в съответствие със задълженията и правомощията по силата на Договорите. Във връзка с това е необходима прозрачност по отношение на разходите за персонал, направени от всяка институция и агенция по отношение на всички категории нает от нея персонал.
(4)
От европейската публична администрация се очаква да отговаря на най-високите стандарти за професионалната етика и да остава винаги независима. За тази цел следва допълнително да се изяснят разпоредбите на дял II от Правилника за персонала (4), който предвижда рамка за правата и задълженията. За всяко неизпълнение на тези задължения от страна на длъжностни лица или бивши длъжностни лица те следва да носят дисциплинарна отговорност.
(5)
Ценността на европейската публична администрация е както в културното, така и в езиковото ѝ многообразие, което може да бъде гарантирано само ако се осигури подходящо равновесие по отношение на гражданството на длъжностните лица. Процедурите по подбора и наемането следва да осигурят назначаване на персонал на възможно най-широка географска основа измежду гражданите на всички държави - членки на Европейския съюз, без обаче да се запазват постове за граждани на конкретна държава-членка. За тази цел и за да се преодолее възможното значително неравновесие по отношение на гражданствата сред длъжностните лица, което не е обосновано от обективни критерии, на всяка институция следва да се предостави възможността да приема обосновани и подходящи мерки. Тези мерки не могат в никакъв случай да водят до критерии за подбор, различни от основаващите се на качествата. Комисията следва да докладва пред Европейския парламент и пред Съвета за прилагането на подходящи мерки от институциите.
(6)
За да се улесни подбора на възможно най-широка географска основа, институциите следва да се стремят да подкрепят многоезичното и многокултурното образование за децата на своя персонал. Желателно е Съюзът да участва във финансирането на европейските училища, което участие да бъде определено от бюджетния орган съгласно съответните правила и да бъде заплатено от бюджета на Съюза. Когато това е необходимо в интерес на функционирането на институциите, Комисията следва да може да поиска от компетентните органи преразглеждане на решението за определяне на местонахождението на ново европейско училище.
(7)
По-широката цел следва да бъде подобряване на управлението на човешките ресурси в европейска публична администрация, която се характеризира със своите отлични качества, компетентност, независимост, лоялност, безпристрастност и стабилност, както и с културно и езиково многообразие и привлекателни условия за наемане на работа.
(8)
Длъжностните лица следва да преминават деветмесечен срок за изпитване. Когато взема решение за титуляризирането на длъжностно лице, органът по назначаването следва да взема предвид доклада относно срока за изпитване, изготвен в края на този срок, и изпълнението на задълженията от страна на длъжностното лице, съгласно Правилника за персонала. Следва да бъде възможно докладът относно срока за изпитване да бъде изготвен по всяко време, ако работата на длъжностното лице през този срок се е доказала като очевидно незадоволителна. В противен случай доклад следва да се изготвя само в края на срока за изпитване.
(9)
С цел да се гарантира, че покупателната способност на длъжностните лица и на другите служители на Европейския съюз се променя успоредно с тази на националните служители в централните държавни администрации на държавите-членки, изключително важно е да се запази принципът за многогодишен механизъм за актуализиране на заплащането, известен като „методът“, като се гарантира неговото прилагане до края на 2023 г., с извършване на преглед в началото на 2022 г., и като се предвиди механизъм за временно удължаване на действието на метода. Освен това, с цел преодоляване на трудностите, възникнали във връзка с прилагането на метода в миналото, следва да се предвиди метод, който да позволи ежегодно автоматично актуализиране на всички заплати, пенсии и надбавки, включително автоматично приложима клауза в условия на криза. За тази цел съответните суми, посочени в Правилника за длъжностните лица и Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, следва да се тълкуват като референтни суми, които са предмет на редовна и автоматична актуализация. Тези актуализирани суми следва да се публикуват от Комисията в серия „С“ на Официален вестник на Европейския съюз за сведение. Този механизъм за актуализиране следва да бъде използван също така за всички други случаи, в които се предвижда такава актуализация.
(10)
Важно е да се гарантира качеството на статистическите данни, използвани за актуализиране на възнагражденията и пенсиите. В съответствие с принципа на безпристрастност националните статистически институти или други подходящи органи в държавите-членки следва да събират данни на национално равнище и да ги предават на Евростат.
(11)
Възможните предимства за длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз от прилагането на метода следва да бъдат балансирани чрез повторното въвеждане на системата на „налог“. Както и в случая с метода, прилагането на налога за солидарност може да бъде временно удължено. Предвид на настоящите обстоятелства е целесъобразно налогът за солидарност да се увеличи в сравнение с равнището на специалния налог, който се прилагаше в периода 2004-2012 г., и да се предвиди по-прогресивна ставка. Това има за цел да се отчетат особено трудният икономически и социален контекст в Съюза и неговите последици за публичните финанси в целия Съюз. Необходимостта от оздравяване на публичните финанси в Съюза, включително в краткосрочен план, изисква спешното полагане на особени усилия на солидарност от страна на персонала на институциите на Съюза. Следователно този налог за солидарност следва да се прилага за всички длъжностни лица и други служители на Съюза, считано от 1 януари 2014 г.
(12)
В своите заключения от 8 февруари 2013 г. относно многогодишната финансова рамка Европейският съвет изтъкна, че необходимостта от оздравявяване на публичните финанси в краткосрочен, средносрочен и дългосрочен план изисква специални усилия от всички публични администрации и техните служители за подобряване на ефикасността и ефективността и за приспособяване към променящата се икономическа обстановка. Този призив всъщност отново подчерта целта на предложението на Комисията от 2011 г. за изменение на Правилника за длъжностните лица и Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, което цели осигуряването на разходна ефективност и в което се признава, че предизвикателствата, пред които понастоящем е изправен Европейският съюз, изискват всяка публична администрация и всеки член на нейния персонал да положат особени усилия, за да подобрят ефективността си и да се приспособят към променящите се икономически и социални условия в Европа. Освен това Европейският съвет призова - като част от реформата на Правилника за персонала - за адаптиране на заплатите и пенсиите на всички служители на институциите на Съюза посредством спиране на прилагането на метода за адаптиране на заплатите за две години и въвеждане отново на новия налог за солидарност като част от реформата на метода за актуализиране на заплатите.
(13)
Предвид тези заключения и за да се отговори на бъдещите бюджетни ограничения, както и за да се демонстрира солидарността от страна на европейската публична администрация със строгите мерки, предприемани от държавите-членки вследствие на безпрецедентната финансова криза и особено трудните социални и икономически условия в държавите-членки и Съюза като цяло, е необходимо да се предвиди спиране на прилагането на метода за две години за всички възнаграждения, пенсии и надбавки на длъжностните лица и да се приложи налогът за солидарност въпреки това спиране.
(14)
Демографските промени и промяната на възрастовата структура на съответната група лица налагат увеличаване на пенсионната възраст, като едновременно с това обаче бъдат въведени преходни мерки по отношение на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз, които вече са наети на работа. Тези преходни мерки са необходими за зачитане на правата, придобити от длъжностните лица, които вече са на служба и които са плащали вноски към условния пенсионен фонд на длъжностните лица на Европейския съюз. Пенсионната възраст следва също така да стане по-гъвкава, като служителите бъдат улеснени да продължават доброволно да работят до 67-годишна възраст и им се даде възможност в изключителни случаи и при специални условия да работят до 70-годишна възраст.
(15)
Тъй като пенсионната схема на Европейския съюз е в актюерски баланс, който трябва да се поддържа в краткосрочен и дългосрочен план, служителите, назначени преди 1 януари 2014 г., следва да бъдат обезщетени за пенсионните си вноски чрез преходни мерки, като например чрез адаптиран процент на натрупване за пенсия за прослужените години след навършване на пенсионна възраст (стимулът от Барселона) и чрез прилагане на половината от намалението за предсрочно пенсиониране на възраст между 60 години и нормативно определената пенсионна възраст.
(16)
Общоприетата актюерска практика изисква използването на минали периоди, обхващащи между 20 и 40 години, за лихвените проценти и ръста на заплатите с оглед осигуряване на баланса на пенсионните схеми. Затова плъзгащите се средни стойности на лихвените проценти и на ръста на заплатите следва да се увеличат на 30 години с преходен период от седем години.
(17)
Съветът поиска от Комисията да проучи и представи подходящи предложения по член 5, параграф 4, приложение I, раздел А и член 45, параграф 1 от Правилника за персонала с цел да се установи ясна връзка между отговорности и степен и в контекста на повишаването да се наблегне повече на равнището на отговорностите при съпоставянето на постигнатото в работата.
(18)
Като се има предвид това искане, уместно е повишаването в по-висока степен да зависи от личната отдаденост, подобряването на уменията и компетентностите, както и от изпълнението на задължения, чиято важност обосновава назначаването на длъжностното лице на тази по-висока степен.
(19)
Кариерният поток във функционални групи AD и AST следва да бъде преструктуриран по такъв начин, че най-високите степени да бъдат запазени за ограничен брой длъжностни лица, които поемат отговорности от най-високо равнище. Поради това повишаването на администраторите може да достига само до степен AD 12, освен ако те са назначени на конкретен пост над тази степен, а степени AD 13 и 14 следва да бъдат запазени за персонала, чиито функции са свързани със значителни отговорности. По същия начин, длъжностните лица от степен AST 9 могат да бъдат повишавани в степен AST 10 само в съответствие с процедурата по член 4 и член 29, параграф 1 от Правилника за персонала.
(20)
С оглед приспособяването в по-голяма степен на кариерната структура в настоящите области на дейност на персонала от група AST спрямо различните равнища на отговорност и като необходим принос към ограничаването на административните разходи, следва да бъде въведена нова функционална група AST/SC за персонала със секретарски и деловодителски функции. Заплатите и процентът на повишенията следва да установяват подходящо съотношение между равнището на отговорност и размера на възнаграждението. Това ще позволи да се запазят стабилността и многостранният характер на европейската публична администрация. Комисията следва да направи оценка на мащаба и въздействието от въвеждането на тази нова функционална група и да докладва по въпроса, като отчете по-специално положението на жените, така че да се гарантира запазването на стабилна и многостранна по своя характер европейска публична администрация.
(21)
Минималният период от две години преди повишаването на длъжностно лице в следващата, по-висока степен се запазва с цел да се осигури възможност за по-бързо повишаване на длъжностните лица с високи постижения. Всяка институция следва да гарантира, че нейните вътрешни политики в областта на човешките ресурси използват възможностите, предоставени от Правилника за персонала, за да се създаде възможност за подходящо кариерно развитие на длъжностни лица с висок потенциал и високи постижения.
(22)
Работното време в институциите следва да бъде приведено в съответствие с нормите в сила в някои от държавите-членки на Европейския съюз, за да се компенсира намаляването на персонала в институциите. Това привеждане в съответствие следва да е съобразено с работното време, прилагано в държавните администрации на държавите-членки. Установяването на минимална продължителност на седмичното работно време ще гарантира, че персоналът, работещ за институциите, ще се справи с обема от работа, свързана с целите на политиката на Европейския съюз, като същевременно се хармонизират условията на труд в институциите в интерес на солидарността в цялата публична администрация на Съюза.
(23)
Правилата за гъвкаво работно време са съществен елемент на съвременната и ефикасната публична администрация, тъй като те създават съобразени със семейния живот условия на труд и позволяват да се установи подходящо равновесие между половете в институциите. Поради това е необходимо в Правилника за персонала да се въведе изрична препратка към тези правила.
(24)
Правилата за годишния брой дни за пътуване и ежегодното плащане на пътни разноски от мястото на работа до мястото на произход следва да бъдат осъвременени, рационализирани и обвързани със статуса на експатрирано лице, за да се осигури по-лесното и по-прозрачното им прилагане. По-специално годишният брой дни за пътуване следва да бъде заменен с отпуск за пътуване до дома и да се ограничи до максимум два и половина дни.
(25)
Също така правилата за възстановяване на разходите за пренасяне следва да бъдат опростени, за да се улесни тяхното прилагане както за администрацията, така и за съответните членове на персонала. За тази цел следва да се въведат пределни размери на разходите, които да са съобразени със семейното положение на длъжностното лице или на договорно/срочно наетото лице и средните разходи за пренасяне и свързаната с това застраховка.
(26)
Налага се някои членове на персонала често да бъдат изпращани в командировка до основните места на работа на своята институция. Понастоящем тези случаи не са отразени по подходящ начин в правилата за командировките. Затова правилата следва да бъдат адаптирани, за да се позволи в такива случаи разходите за настаняване да се възстановяват въз основа на еднократна обща сума.
(27)
Необходимо е да се осъвременят условията на труд на персонала, работещ в трети държави, и да се постигне по-голяма разходна ефективност, като се постигат икономии от разходите. Следва да се адаптират годишните отпуски и да се предвиди възможност за включване на по-широк набор от параметри за определяне на надбавката за условия на живот, без да се засяга общата цел за постигане на икономии от разходите. Условията за предоставяне на надбавка за квартирни разноски следва да бъдат преразгледани, за да бъдат отчетени в по-голяма степен местните условия и да се намали административната тежест.
(28)
Целесъобразно е да се създаде по-гъвкава рамка за назначаването на договорно нает персонал. Ето защо на институциите на Съюза следва да се предостави възможност да назначават служители на договор за максимален срок от шест години, за да изпълняват задачи под ръководството на длъжностни лица или срочно наети служители. Освен това, въпреки че по-голямата част от длъжностните лица ще продължат да бъдат назначавани въз основа на конкурси на общо основание, институциите следва да имат право да организират вътрешни конкурси, до които - по изключение и при специални условия, да се допускат за участие и договорно наети служители.
(29)
Следва да бъдат предвидени преходни разпоредби, позволяващи постепенното прилагане на новите правила и мерки, при съблюдаване на придобитите права и оправданите правни очаквания на персонала, назначен преди влизането в сила на настоящите изменения на Правилника за персонала.
(30)
Заедно с останалия персонал, за когото се прилага Правилникът за персонала, служителите на агенциите са включени в пенсионноосигурителната схема на ЕС. Агенциите, които се самофинансират изцяло, понастоящем плащат на схемата частта от вноските, дължима от работодателите. За да се гарантира бюджетна прозрачност и по-равномерно поделяне на тежестта, агенциите, които се финансират частично от общия бюджет на Европейския съюз, следва да плащат частта от вноските, дължима от работодателите, която съответства на съотношението между приходите на агенцията без субсидиите от общия бюджет на Европейския съюз и нейните общи приходи. Тъй като тази нова разпоредба може да налага коригиране на съответните правила за таксите, събирани от агенциите, тя следва да се прилага само считано от 1 януари 2016 г. Когато е целесъобразно, Комисията следва да представя предложения за адаптиране на тези правила.
(31)
В интерес на опростяването и на провеждането на последователна политика за персонала правилата, приети от Комисията за прилагане на Правилника за персонала, следва да се прилагат по аналогия към агенциите. С цел да се гарантира обаче, че особеното положение на агенциите може да бъде взето под внимание, ако е необходимо, агенциите следва да имат право да поискат от Комисията разрешение да приемат правила за прилагане, които се отклоняват от тези, приети от Комисията, или въобще да не прилагат правилата на Комисията.
(32)
Следва да бъде създаден регистър на всички правила, приети за прилагане на Правилника за персонала, който да се води от Съда на Европейския съюз. Този регистър, достъпен за справки от всички институции, агенции и държави-членки, ще внесе прозрачност и ще насърчи съгласуваното прилагане на Правилника за персонала.
(33)
С цел хармонизиране и изясняване на правилата за приемането на разпоредби за прилагане и като се има предвид техния вътрешен и административен характер, е целесъобразно съответните правомощия за вземане на решение да се предоставят на органа по назначаването и органа, оправомощен да сключва договори.
(34)
Предвид големия брой срочно наети служители в агенциите и нуждата да се провежда последователна политика за персонала е необходимо да се създаде нова категория срочно нает персонал, като за тази категория се установят специални правила.
(35)
Комисията следва да продължи да наблюдава състоянието на бюджета на общата здравноосигурителна схема и да предприема всички необходими стъпки при структурен дисбаланс на системата.
(36)
Член 15 от Протокол № 7 за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз предвижда предаването на определени данни за длъжностни лица и други служители на правителствата на държавите-членки.
(37)
За постигане на целите, определени в Правилника за персонала, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, по-специално във връзка с някои аспекти на условията на труд. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Правилникът за длъжностните лица на Европейския съюз се изменя, както следва:
1)
Член 1г се изменя, както следва:
а)
в параграф 3 думата „институциите“ се заменя с „органите по назначаването на институциите“;
б)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. За целите на параграф 1 дадено лице е лице с увреждане, ако страда от трайно физическо, умствено, интелектуално или сетивно увреждане, което при взаимодействие с различни пречки би могло да възпрепятства неговото пълноценно и ефективно участие в обществото равноправно с останалите. Наличието на увреждане се определя в съответствие с процедурата, предвидена в член 33.
Лицето с увреждане отговаря на условията, предвидени в член 28, буква д), ако то е в състояние да изпълнява основните работни функции при разумно приспособяване на работните условия.
„Разумно приспособяване на работните условия“ във връзка с основните работни функции означава вземане на подходящи мерки, ако такива са необходими, за да се позволи на лице с увреждане да получи достъп до съответната форма на заетост, да участва в нея, да бъде повишавано или да премине обучение, освен ако тези мерки биха наложили несъразмерна тежест за работодателя.
Принципът на равно третиране не възпрепятства органите по назначаването на институциите да запазват или приемат мерки, предвиждащи специални предимства за улесняване на лицата с увреждания при упражняването на професионална дейност или за предотвратяване или компенсиране на тяхното по-неблагоприятно положение в професионалната кариера.“;
2)
В член 1д параграф 1 се заменя със следното:
„1. Активно заетите длъжностни лица имат достъп до мерки от социален характер, включително специални мерки за съвместяване на професионалния и семейния живот, приети от институциите, и до услугите, предоставяни от органите за социални грижи, посочени в член 9. На бивши длъжностни лица може да се предостави достъп до ограничен брой специални мерки от социален характер.“;
3)
Член 5 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Длъжностите, уредени в Правилника за персонала, се класифицират според естеството и значението на функциите, с които са свързани, на функционална група „администратори“ (наричана по-долу „AD“), функционална група „асистенти“ (наричана по-долу „AST“) и функционална група „секретари и деловодители“ (наричана по-долу „AST/SC“).“;
б)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Функционална група AD се състои от дванадесет степени, съответстващи на функции, свързани с управление, изготвяне на концепции и анализиране, както и задължения от езиков и научен характер. Функционална група AST се състои от единадесет степени, съответстващи на изпълнителни и технически функции. Функционална група AST/SC се състои от шест степени, съответстващи на деловодителски и секретарски функции.“;
в)
в параграф 3, буква а) след думите „за функционална група AST“ се добавят думите „и функционална група AST/SC“;
г)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. В приложение I, раздел А се съдържа таблица на видовете длъжности, въз основа на която, след консултация с Комитета по правилника за персонала, органът по назначаването на всяка институция може да определя по-подробно задълженията и правомощията, свързани с всеки вид длъжност.“;
4)
Член 6 се заменя със следното:
„Член 6
1. В щатното разписание, приложено към раздела от бюджета, свързан с всяка институция, се посочва броят на длъжностите за всяка степен и за всяка функционална група.
2. Без да се засяга принципът на повишаване въз основа на заслугите, установен в член 45, това разписание гарантира, че към 1 януари на всяка година за всяка институция броят на свободните длъжности във всяка степен от щатното разписание съответства на броя на активно заетите длъжностни лица на по-ниската степен към 1 януари на предходната година, умножен по стойностите, посочени в приложение I, раздел Б за тази степен. Тези стойности се прилагат на петгодишна усреднена основа, считано от 1 януари 2014 г.
3. Стойностите, предвидени в приложение I, раздел Б, са част от доклада, посочен в член 113.
4. Прилагането на разпоредбите, засягащи функционална група AST/SC, и на преходните разпоредби, предвидени в член 31 от приложение XIII, като отчитат промените в нуждите от персонал, изпълняващ секретарски и деловодителски задачи, във всички институции и промените при постоянните и срочните длъжности от функционални групи AST и AST/SC е част от доклада, посочен в член 113.“.
5)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1а, във всяка институция се създават:
-
комитет по персонала, който може да бъде организиран в секции за различните места на работа;
-
една или повече съвместни комисии според броя на длъжностните лица в различните места на работа;
-
един или повече дисциплинарни съвети според броя на длъжностните лица в различните места на работа;
-
един или повече съвместни консултативни комитети по професионална некомпетентност според броя на длъжностните лица в различните места на работа;
-
ако е необходимо - комитет по атестиране;
-
комисия по инвалидност,
които изпълняват функциите, възложени им с настоящия правилник.“;
б)
параграф 1а се заменя със следното:
„1а. За прилагането на определени разпоредби на настоящия правилник може да се създаде обща съвместна комисия за две или повече институции. Другите комитети и комисии, посочени в параграф 1, и дисциплинарният съвет могат да бъдат учредени като общи органи от две или повече агенции.“;
в)
в параграф 2 след първа алинея се вмъква следната алинея:
„Агенциите могат да се отклонят от разпоредбите на член 1 от приложение II по отношение на състава на комитетите по персонала, за да се съобразят със състава на своя персонал. Агенциите могат да решат да не определят заместник-членове на съвместната комисия или комисии, предвидени в член 2 от приложение II.“;
6)
В член 10, първа алинея, второ изречение думата „институциите“ се заменя с думите „органите по назначаването на институциите“;
7)
Член 11 се заменя със следното:
„Член 11
При изпълнението на служебните си задължения и в поведението си длъжностното лице се ръководи единствено от интересите на Съюза; то не може да търси или да получава указания от правителство, орган, организация или лице извън рамките на своята институция. Длъжностното лице изпълнява възложените му функции обективно, безпристрастно и при спазване на задължението за лоялност към Съюза.
Без разрешението на органа по назначаването длъжностното лице не може да приема от което и да е правителство или от който и да е друг източник извън институцията, към която принадлежи, почести, ордени, услуги, дарения или парични суми от никакъв вид, освен за предоставени от него услуги преди назначаването му или по време на специалния му отпуск за военна или друга национална служба и във връзка с тази служба.
Преди да наеме длъжностно лице на работа, органът по назначаването проучва дали кандидатът има личен интерес, който би накърнил неговата независимост, или някакъв друг конфликт на интереси. За тази цел кандидатът, като използва специален формуляр, информира органа по назначаването за всеки действителен или възможен конфликт на интереси. В такива случаи органът по назначаването взема тази информация предвид в надлежно обосновано становище. При необходимост органът по назначаването предприема мерките, посочени в член 11а, параграф 2.
Настоящият член се прилага mutatis mutandis за длъжностни лица, завръщащи се от отпуск по лични причини.“;
8)
Член 16 се заменя със следното:
„Член 16
След прекратяване на служебното правоотношение длъжностното лице продължава да е обвързано от задължението за почтеност и дискретност по отношение на приемането на определени назначения или облаги.
Длъжностни лица, които възнамеряват да се заемат с професионална дейност, независимо дали тя е възмездна или не, в рамките на две години след прекратяване на служебното правоотношение, уведомяват институцията си за това, като използват специален формуляр. Ако дейността е свързана с работата, извършвана от длъжностното лице през последните три години служба, и би могла да доведе до конфликт със законните интереси на институцията, органът по назначаването може, като отчита интересите на службата, да му забрани да поеме тази дейност или да даде съгласието си за нейното осъществяване, като постави за това условия, каквито прецени за подходящи. Органът по назначаването, след като се е консултирал със съвместната комисия, съобщава решението си в срок от 30 работни дни от уведомяването. Ако до изтичането на срока не бъде направено такова съобщение, това се приема за мълчаливо съгласие.
В случая на бившите длъжностни лица на ръководни длъжности, определени в мерките по прилагане, органът по назначаването им забранява по принцип за период от 12 месеца след прекратяване на служебното правоотношение да се занимават с лобиране или застъпничество пред служители на своята бивша институция в полза на свои предприятия, клиенти или работодатели по въпроси, за които те са отговаряли през последните три години служба.
В съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (5) всяка институция публикува ежегодно информация относно прилагането на третата алинея, включително списък на случаите, подложени на оценка.
9)
В член 18 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Всички права върху писмени или други разработки, създадени от длъжностно лице при изпълнение на служебните му задължения, са собственост на Европейския съюз, ако тези писмени или други разработки са свързани с неговите дейности, или ако такива писмени или други разработки са свързани с дейности на Европейската общност за атомна енергия са собственост на тази общност. Съюзът или, когато е приложимо, Европейската общност за атомна енергия имат правото да придобиват принудително авторските права върху такива разработки.“;
10)
Член 19 се заменя със следното:
„Член 19
Без разрешение на органа по назначаването длъжностното лице няма право при никакви обстоятелства да разкрива в хода на съдебни производства информация, която му е станала известна във връзка със служебните му задължения. Такова разрешение бива отказано само ако интересите на Съюза налагат това и отказът не води до наказателноправни последици за съответното длъжностно лице. Длъжностното лице продължава да бъде обвързано от това задължение и след прекратяване на функциите му.
Разпоредбите на първа алинея не се прилагат по отношение на настоящо или бивше длъжностно лице, което дава показания пред Съда на Европейския съюз или пред дисциплинарния съвет на институция по въпрос, свързан с настоящ или бивш служител на Европейския съюз.“;
11)
В член 21а се добавя следният параграф:
„3. Длъжностно лице, което информира началниците си за заповеди, които счита за неправомерни или за такива, които биха създали сериозни затруднения, не понася никакви неблагоприятни последствия във връзка с това.“;
12)
Вмъква се следният член:
„Член 22в
В съответствие с членове 24 и 90 всяка институция установява процедура за разглеждане на жалбите, подадени от длъжностни лица, относно начина, по който са третирани след или вследствие на изпълнението от тях на съответните им задължения съобразно член 22а или член 22б. Съответната институция гарантира, че такива жалби се разглеждат поверително и когато обстоятелствата налагат това - преди изтичането на сроковете, определени в член 90.
Органът по назначаването на всяка институция определя вътрешни правила, наред с другото, относно:
-
предоставянето на длъжностните лица, посочени в член 22а, параграф 1 или член 22б, на информация относно предприетите мерки във връзка с въпросите, докладвани от тях,
-
защитата на законните интереси на тези длъжностни лица и тяхното право на неприкосновеност на личния живот, както и
-
процедурата за разглеждането на жалби, посочена в първа алинея от настоящия член.“;
13)
В член 26а думата „институциите“ се заменя с „органите по назначаването на институциите“;
14)
Член 27 се заменя със следното:
„Член 27
Назначаването има за цел да осигури на институцията услугите на длъжностни лица със способности, ефикасност и почтеност, отговарящи на най-високите стандарти, подбрани на възможно най-широка географска основа измежду гражданите на държавите - членки на Европейския съюз. Не се запазват длъжности за граждани на определени държави-членки.
Принципът на равенство на гражданите на Съюза позволява на всяка институция да приеме подходящи мерки, след като установи значителна липса на баланс между гражданите на различни държави-членки сред длъжностните лица, което не е оправдано от обективни критерии. Тези подходящи мерки трябва да бъдат обосновани и не могат да доведат до критерии за назначаване, различни от тези, основаващи се на качествата. Преди приемането на такива подходящи мерки органът по назначаването на съответната институция приема разпоредбите от общ характер за прилагане на настоящата алинея в съответствие с член 110.
След изтичането на тригодишен срок, считано от 1 януари 2014 г., Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на предходната алинея.
За да се улесни назначаването на възможно най-широка географска основа, институциите се стремят да подкрепят многоезично и многокултурно образование за децата на своя персонал.”;
15)
В член 29 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Преди заемането на свободна длъжност в дадена институция органът по назначаването първо разглежда следните възможности:
а)
дали мястото може да бъде заето чрез:
i)
преместване; или
ii)
назначаване по член 45а; или
iii)
повишаване
в рамките на институцията;
б)
дали са постъпили заявления за преместване от длъжностни лица от същата степен от други институции и/или
в)
ако не е възможно свободната длъжност да се заеме посредством посочените по-горе възможности, дали да се разгледат списъци с подходящи кандидати по смисъла на член 30, отчитайки, когато е уместно, съответните разпоредби относно подходящите кандидати в приложение III, и/или
г)
дали да се проведе вътрешен конкурс за институцията, открит само за длъжностни лица и срочно наети служители съгласно определението в член 2 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз;
или да се пристъпи към процедурата за провеждане на конкурси - по документи или чрез изпити, или по документи и чрез изпити. Процедурата за провеждане на конкурси е определена в приложение III.
Процедурата може да се проведе и с цел съставяне на списък с резерви за бъдещи назначения.
Като се запазва принципът, че по-голямата част от длъжностните лица се назначават въз основа на конкурси на общо основание, органът по назначаването може да реши чрез дерогация от буква г) и само в изключителни случаи да проведе вътрешен за институцията конкурс, до който се допускат за участие и договорно наети служители по смисъла на членове 3а и 3б от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз. Последната посочена категория служители подлежи на ограничения по отношение на тази възможност, както е предвидено в член 82, параграф 7 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, и по отношение на конкретните задачи, които са имали право да изпълняват като договорно наети служители.“;
16)
Член 30 се заменя със следното:
„Член 30
За всеки конкурс органът по назначаването определя конкурсна комисия. Комисията съставя списък с подходящите кандидати.
Органът по назначаването решава кои от тези кандидати да назначи на свободните длъжности.
Тези кандидати следва да имат достъп до подходяща информация относно подходящите свободни места, публикувани от институциите и агенциите.“;
17)
В член 31, параграф 2, първа алинея първо изречение се заменя със следното:
„Без да се засягат разпоредбите на член 29, параграф 2, длъжностните лица се назначават само на степени SC 1-SC 2, AST 1-AST 4 или AD 5-AD 8.“;
18)
В член 32, трети параграф думата „институция“ се заменя с „органа по назначаването на съответната институция“;
19)
Член 34 се заменя със следното:
„Член 34
1. Длъжностното лице преминава деветмесечен срок за изпитване, преди да бъде титуляризирано. Решението за титуляризиране на длъжностно лице се взема въз основа на доклада по параграф 3, както и въз основа на данните, с които разполага органът по назначаването, във връзка с поведението на длъжностното лице по отношение на дял II.
Ако по време на срока за изпитване длъжностното лице бъде възпрепятствано да изпълнява служебните си задължения в продължение на непрекъснат период от най-малко един месец поради заболяване, отпуск за бременност и раждане по член 58 или злополука, органът по назначаването може да удължи срока за изпитване със съответния период от време. Общата продължителност на срока за изпитване при никакви обстоятелства не може да надвишава 15 месеца.
2. Доклад за длъжностното лице в срок на изпитване може да бъде направен по всяко време преди края на срока за изпитване, ако работата на съответното длъжностно лице е очевидно незадоволителна.
Този доклад се съобщава на съответното лице, което има право да представи писмено забележките си в срок от осем работни дни. Докладът и забележките незабавно се изпращат от прекия ръководител на лицето, което е в срок за изпитване, на органа по назначаването, който в срок от три седмици получава становището на Съвместния комитет по атестиране относно действието, което да бъде предприето. Органът по назначаването може да реши да освободи длъжностното лице в срок за изпитване преди изтичането на този срок, като му отправи едномесечно предизвестие, или да назначи длъжностното лице в друг отдел за остатъка от срока за изпитване.
3. Най-късно един месец преди изтичането на срока за изпитване се подготвя доклад относно способностите на лицето да изпълнява присъщите на своята длъжност задължения, както и на неговата ефикасност и поведението му в службата. Този доклад се предава на лицето, което има право да представи писмено забележките си в срок от осем работни дни.
Ако в доклада бъде препоръчано уволнение или, при изключителни обстоятелства, удължаване на срока за изпитване в съответствие с параграф 1, прекият ръководител на лицето незабавно изпраща оценката и забележките на органа по назначаването, който в срок от три седмици се консултира със Съвместния комитет по атестиране относно действията, които да бъдат предприети.
Служител в срок за изпитване, чиято работа или поведение не са доказано подходящи за титуляризиране, се освобождава от длъжност.
4. Освен ако няма възможност да започне незабавно друга работа, освободеното преди изтичане на срока за изпитване длъжностно лице получава обезщетение в размер на три основни месечни заплати, в случай че е било на служба в продължение на повече от една година, две основни месечни заплати, ако е било на служба поне шест месеца, и една основна месечна заплата, ако е било на служба в продължение на по-малко от шест месеца.
5. Параграфи 2, 3 и 4 не се прилагат по отношение на длъжностни лица, които подадат оставка преди изтичане на техния срок за изпитване.“;
20)
В член 35 се добавя следната буква:
„ж)
в отпуск в интерес на службата“;
21)
В член 37, буква б), второ тире думата „институциите“ се заменя с „органите по назначаването на институциите“;
22)
Член 40 се изменя, както следва:
а)
вмъква се следният параграф:
„1a. Член 12б продължава да се прилага за срока на отпуск по лични причини. Разрешението съгласно член 12б не се предоставя на длъжностно лице с цел упражняване на професионална дейност, възмездна или не, която включва лобиране или застъпничество пред неговата институция и която би могла да доведе до действителен или възможен конфликт със законните интереси на институцията.”
б)
в параграф 2, втора алинея думите „15 години“ се заменят с „12 години“;
в)
параграф 2, трета алинея се изменя както следва:
i)
подточка ii) се заменя със следното:
„ii)
да последва съпруг, последният също длъжностно лице или друг служител на Съюза, което по повод на изпълнението на служебните си задължения трябва да установи обичайното си пребиваване на такова разстояние от мястото на работа на лицето, поискало отпуск по лични причини, че установяването на пребиваването на съпрузите на това място би довело до затруднения за изпълнението на служебните му функции; или“;
ii)
добавя се следната подточка:
„iii)
да подпомага съпруга(та) си, роднина по възходяща линия, роднина по низходяща линия, брат или сестра в случай на удостоверено от медицински орган сериозно заболяване или увреждане,“;
23)
Член 42а се заменя със следното:
„Член 42а
За всяко дете длъжностното лице има право на отпуск за отглеждане на дете без основна заплата с продължителност не повече от шест месеца, който може да ползва през първите дванадесет години от раждането или осиновяването на детето. Продължителността на отпуска може да бъде удвоена за самотните родители, признати за такива, съгласно общите разпоредби за прилагане, приети от органа по назначаването на всяка институция, и за родителите на деца на издръжка с увреждане или тежко заболяване, признато от медицинското лице на институцията. Минималният отпуск, взет по всяко време, не може да бъде по-малък от един месец.
За срока на отпуска за отглеждане на дете членството на длъжностното лице в социалноосигурителната схема се запазва; придобиването на пенсионни права и правата на надбавки за деца на издръжка и за образование се запазват. Длъжностното лице запазва длъжността си и правото си на повишаване в по-висока стъпка или повишаване в степен. Отпускът може да се ползва на пълен работен ден или на половин работен ден. Когато отпускът за отглеждане на дете се ползва под формата на отпуск на половин работен ден, максималният срок, предвиден в първа алинея, се удвоява. За срока на отпуска за отглеждане на дете длъжностното лице има право на месечна надбавка в размер на 911,73 EUR или на 50 % от тази сума, ако е в отпуск на половин работен ден, като обаче не може да извършва друг вид възмездна професионална дейност. Пълният размер на вноските към социалноосигурителната схема, предвидена в членове 72 и 73, се поема от институцията и се изчислява въз основа на основната заплата на длъжностното лице. Независимо от това, при отпуск на половин работен ден тази разпоредба се прилага само по отношение на разликата между пълната основна заплата и пропорционално намалената основна заплата. За действително получената част от основната заплата вноските, дължими от длъжностното лице, се изчисляват при прилагане на същите проценти като при заетост на пълен работен ден.
Надбавката е в размер на 1 215,63 EUR на месец или 50 % от тази сума, ако длъжностното лице е в отпуск на половин работен ден, за самотните родители и за родителите на деца на издръжка с увреждане или тежко заболяване, признато от съответното медицинско лице, посочено в първа алинея, и през първите три месеца от отпуска за отглеждане на дете, когато такъв отпуск се ползва от бащата по време на отпуска за бременност и раждане или от единия от двамата родители непосредствено след изтичането на отпуска за бременност и раждане, или по време на или непосредствено след отпуска за осиновяване.
Отпускът за отглеждане на дете може да бъде удължен с още шест месеца при надбавка, ограничена до 50 % от сумата по втора алинея. За самотни родители по първа алинея отпускът за отглеждане на дете може да бъде удължен с още дванадесет месеца при надбавка, ограничена до 50 % от сумата по трета алинея.
Сумите, предвидени в настоящия член, се актуализират в зависимост от възнаграждението.“;
24)
В глава 2 се вмъква следният раздел:
„Раздел 7
Отпуск в интерес на службата
Член 42в
Най-рано пет години преди настъпването на пенсионна възраст на длъжностно лице, длъжностно лице с най-малко десет години служебен стаж може да бъде задължен да ползва с решение на органа по назначаването отпуск в интерес на службата, за организационни нужди, свързани с придобиването на нови компетентности в рамките на институциите.
Общият брой на длъжностните лица, задължени да ползват отпуск в интерес на службата, за всяка година не може да надвишава 5 % от броя на длъжностните лица във всички институции, които са се пенсионирали през предходната година. Така изчисленият общ брой се разпределя между институциите съгласно съответния им брой длъжностни лица към 31 декември предходната година. За всяка институция резултатът от това разпределение се закръгля към най-близкото по-голямо цяло число.
Този отпуск не съставлява дисциплинарна мярка.
Продължителността на отпуска съответства по принцип на периода до момента, в който длъжностното лице достига пенсионна възраст. В изключителни ситуации обаче органът по назначаването може да реши да прекрати отпуска и да възстанови длъжностното лице на работа.
Когато длъжностно лице, задължено да ползва отпуск в интерес на службата, достигне пенсионна възраст, то се пенсионира автоматично.
Отпускът в интерес на службата се урежда със следните правила:
а)
на длъжността, заемана от длъжностното лице в отпуск, може да бъде назначено друго длъжностно лице;
б)
длъжностно лице, задължено да ползва отпуск в интерес на службата, няма право на повишаване в по-висока стъпка или повишаване в степен.
Така задълженото да ползва отпуск в интерес на службата длъжностно лице получава обезщетение, изчислено в съответствие с приложение IV.
По искане на длъжностното лице от обезщетението се приспадат вноските за пенсионноосигурителната схема, изчислени на база на това обезщетение. В такъв случай периодът на трудов стаж като длъжностно лице в отпуск в интерес на службата, се взема предвид за целите на изчисляването на годините на осигурителен стаж по смисъла на член 2 от приложение VIII.
По отношение на обезщетението не се прилага корекционен коефициент.“;
25)
Член 43 се заменя със следното:
„Член 43
Способностите, ефикасността и поведението в службата на всяко длъжностно лице ще бъдат обект на годишен доклад, както е предвидено от органа по назначаването на всяка институция в съответствие с член 110. Този доклад посочва дали нивото на работата на длъжностното лице е задоволително или не. Органът по назначаването на всяка институция приема разпоредби, с които се дава право на обжалване в рамките на процедурата по атестиране, което e задължителна предпоставка за обжалване по член 90, параграф 2.
За длъжностни лица от степен AST 5 нагоре докладът може да съдържа също и мнение за това дали длъжностното лице, въз основа на неговото изпълнение, има потенциала да изпълнява функции на администратор.
Докладът се съобщава на длъжностното лице. То има право да направи по него всякакви забележки, които счита за целесъобразни.“;
26)
Член 44 се заменя със следното:
„Член 44
Длъжностно лице, което в продължение на две години е било в една и съща стъпка в своята степен, автоматично се повишава в следващата стъпка в тази степен, освен ако неговата работа е оценена като незадоволителна според последния годишен доклад по член 43. Длъжностно лице се повишава в следващата стъпка в своята степен след не повече от четири години, освен ако се прилага процедурата, посочена в член 51, параграф 1.
Когато длъжностно лице бъде назначено за началник отдел, директор или генерален директор в същата степен и неговата работа е задоволителна по смисъла на член 43 през първите девет месеца от назначението, то със задна дата се повишава в следващата стъпка в тази степен, считано от датата на назначаването. Повишаването в по-висока стъпка води до увеличаване на основната месечна заплата, съответстващо на процента между първата и втората стъпка за всяка степен. Ако увеличението е по-малко или длъжностното лице вече е в последната стъпка от своята степен, то получава увеличение на основната заплата, покриващо увеличението между първата и втората стъпка докато неговото следващо повишение влезе в сила.“;
27)
Член 45 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Повишаването се извършва с решение на органа по назначаването при спазване на член 6, параграф 2. Освен ако се прилага процедурата, предвидена в член 4 и член 29, параграф 1, длъжностните лица могат да бъдат повишавани само ако заемат длъжност, която съответства на един от видовете длъжности, определени в приложение I, раздел А, за следващата по-висока степен. Повишаването се изразява в назначаване на длъжностното лице на следващата по-висока степен във функционалната група, към която то принадлежи. За повишаване се избират само длъжностни лица, които са прослужили най-малко две години в своята степен, след сравнително съпоставяне на заслугите на отговарящите на условията за повишаване длъжностни лица. При съпоставяне на заслугите органът по назначаването по-специално взема предвид докладите от атестирането на длъжностните лица, ползването при изпълнение на задълженията им на езици, различни от тези, за които в съответствие с член 28, буква е), са представили доказателства, че владеят задълбочено, и нивото на упражняваните от тях отговорности.“;
б)
в параграф 2, първо изречение думите „член 55 от Договора за Европейския съюз“ се заменят с „член 55, параграф 1 от Договора за Европейския съюз“;
в)
в параграф 2, второ изречение думата „институциите“ се заменя с „органите по назначаването на институциите“;
28)
Член 45а се изменя, както следва:
а)
в параграф 2, първа алинея думите „периодично атестиране“ се заменят с „годишните доклади от атестирането”;
б)
в параграф 5 думата „Институциите“ се заменя с „Органите по назначаването на всяка институция“;
29)
В член 48, трета алинея думите „функционална група AST“ се заменят с „функционални групи AST и AST/SC“;
30)
В член 50, осма алинея думите „55“ се заменят с „58“;
31)
Член 51 се заменя със следното:
„Член 51
1. Органът по назначаването на всяка институция определя процедури за установяването, справянето с и подобряването на случаите на некомпетентност,своевременно и по подходящ начин.
При приемането на вътрешни разпоредби органът по назначаването на всяка институция спазва следните изисквания:
а)
длъжностно лице, което според три последователни незадоволителни годишни доклади от атестирането по член 43 продължава да не показва положително развитие на професионалната си компетентност, се понижава с една степен. Ако следващите два годишни доклада от атестирането продължават да показват незадоволителна работа, длъжностното лице се уволнява;
б)
всяко предложение за понижение в степен или уволнение на длъжностно лице се мотивира и съобщава на длъжностното лице, за което се отнася. Предложението на органа по назначаване се изпраща на Съвместния консултативен комитет по член 9, параграф 6.
2. Длъжностното лице има право да получи пълното си служебно досие и да прави копия от всички документи, свързани с процедурата. То разполага с най-малко 15 дни, но не повече от 30 дни, считано от датата на получаване на предложението, за да подготви защитата си. То може да бъде подпомагано от друго лице по свой избор. Длъжностното лице може да представи писмени забележки. То се изслушва от Съвместния консултативен комитет. Длъжностното лице може също така да призове свидетели.
3. Пред Съвместния консултативен комитет институцията се представлява от длъжностно лице, определено за тази цел от органа по назначаване. Това длъжностно лице има същите права като длъжностното лице, по отношение на което е образувана процедурата.
4. Като взема предвид предложението по параграф 1, буква б) и всички писмени и устни изявления на съответното длъжностно лице или свидетелите, Съвместният консултативен комитет приема с мнозинство мотивирано становище, в което определя мярката, която счита за подходяща предвид установените по негово искане факти. Комитетът изпраща становището си на органа по назначаване и на съответното длъжностно лице в срок от два месеца от датата, на която е бил сезиран. При гласуване на решенията на Съвместния консултативен комитет председателят няма право на глас, освен по процедурни въпроси и при равен брой гласове „за“ и „против“.
5. За срока, определен в параграф 6, уволненото поради некомпетентност длъжностно лице има право на месечно обезщетение за уволнение, равно на основната месечна заплата на длъжностно лице в първа стъпка на степен AST 1. За същия период длъжностното лице има право и на семейните надбавки по член 67. Надбавката за жилищни нужди се изчислява въз основа на основната месечна заплата на длъжностно лице на степен AST 1 в съответствие с член 1 от приложение VII.
Надбавката не се изплаща, ако лицето подаде оставка след началото на процедурата по параграфи 1 и 2 или ако за него незабавно възникне право на пълна пенсия. Ако то се ползва с право на обезщетение за безработица по национална схема за безработица, сумата на получаваното по този ред обезщетение се приспада от горепосочената надбавка.
6. Срокът, през който се дължат плащанията по параграф 5, е както следва:
а)
три месеца, ако към датата на вземане на решението за уволнение длъжностното лице има навършени по-малко от пет години на служба;
б)
шест месеца, ако длъжностното лице има навършени най-малко пет, но по-малко от 10 години служба;
в)
девет месеца, ако длъжностното лице има навършени най-малко 10, но по-малко от 20 години служба;
г)
12 месеца, ако длъжностното лице има навършени над 20 години служба.
7. Длъжностни лица, които са понижени на основание професионална некомпетентност, могат след изтичането на срок от шест години да поискат всяко отбелязване на тази мярка да бъде заличено от личните им досиета.
8. Длъжностните лица имат право да им бъдат възстановени разумно направените по тяхна инициатива разноски в хода на производството, включително хонорарите, дължими на защитник, неработещ към институцията, ако предвиденото в настоящия член производство приключи без решение за уволнение или понижение.“;
32)
Член 52 се заменя със следното:
„Член 52
Без да се засягат разпоредбите на член 50, длъжностното лице се пенсионира:
а)
автоматично в последния ден на месеца, през който навърши 66 години; или
б)
по негово искане в последния ден на месеца, за който е подадено искането, ако е достигнало пенсионна възраст или ако е на възраст между 58 години и пенсионна възраст и отговаря на изискванията за незабавно изплащане на пенсия съгласно член 9 от приложение VIII. Член 48, втора алинея, второ изречение се прилага по аналогия.
Независимо от това, по собствено искане и когато органът по назначаването счита това за оправдано в интерес на службата, длъжностното лице може да продължи да работи до навършването на 67-годишна възраст, или, по изключение, до 70-годишна възраст, като в този случай бива автоматично пенсионирано в последния ден на месеца, през който навърши тази възраст.
Решението на органа по назначаването да разреши на длъжностно лице да остане на служба след 66-годишна възраст се предоставя за не повече от една година. То може да бъде подновено по искане на длъжностното лице.“;
33)
Член 55 се изменя, както следва:
а)
алинеите се номерират;
б)
втора алинея, първо изречение се заменя със следното:
„Нормалната работна седмица е между 40 и 42 часа, като продължителността на работния ден се определя от органа по назначаването.“;
в)
в трета алинея, второ изречение се заменя със следното:
„Органът по назначаването на всяка институция определя подробни правила за прилагането на настоящата алинея след консултация с Комитета по персонала“;
г)
добавя се следният параграф:
„4. Органът по назначаването на всяка институция може да въведе правила за гъвкаво работно време. В рамките на тези правила не се предоставят цели работни дни на длъжностни лица в степен AD/AST9 или по-висока. Тези правила не се прилагат за длъжностни лица, за които се прилагат разпоредбите на член 44, втора алинея. Тези длъжностни лица управляват своето работно време по споразумение със своите началници.“;
34)
В член 55а параграф 2 се заменя със следното:
„2. Длъжностното лице има право на такова разрешение в следните случаи:
а)
за отглеждане на дете на издръжка, ненавършило 9-годишна възраст;
б)
за полагане на грижи за дете на издръжка на възраст между 9 и 12 години, ако намаляването на работното време не съставлява повече от 20 % от нормалното работно време;
в)
за полагане на грижи за дете на издръжка, докато то навърши 14-годишна възраст, ако служителят е самотен родител;
г)
в случай на сериозни трудности - за полагане на грижи за дете на издръжка докато то навърши 14-годишна възраст, ако намаляването на работното време не съставлява повече от 5 % от нормалното работно време. В такъв случай не се прилагат първите две алинеи на член 3 от приложение IVa. Когато и двамата родители са на служба на Съюза, на такова намаление има право само един от родителите;
д)
за полагане на грижи за сериозно болен или инвалид - съпруг(а), роднина по възходяща или низходяща линия, брат или сестра;
е)
за участие в курс на обучение за повишаване на професионалната квалификация; или
ж)
през последните три години преди навършването на пенсионна възраст, но не преди навършването на 58-годишна възраст.
Ако преминаването на непълно работно време е поискано с цел участие в курс на обучение за повишаване на професионалната квалификация или през последните три години преди навършването на пенсионна възраст, но не преди навършването на 58-годишна възраст, органът по назначаването може да откаже разрешение или да отложи влизането в сила на разрешението само при изключителни обстоятелства и поради особено важни свързани със службата причини.
Ако правото на това разрешение е упражнено с цел полагане на грижи за сериозно болен или инвалид - съпруг(а), роднина по възходяща или низходяща линия, брат или сестра, или за участие в курс на обучение за повишаване на професионалната квалификация, общата продължителност на периодите на работа на непълно работно време за цялата кариера на длъжностното лице не може да надвишава пет години.“;
35)
В член 56 трета алинея се заменя със следното:
„Съгласно предвиденото в приложение VI за извънреден труд, положен от длъжностни лица от степени SC 1-SC 6 и степени AST 1-AST 4, се полага допълнителен отпуск или заплащане, когато интересите на службата не позволяват компенсирането с отпуск да стане през двата месеца, следващи този, през който е бил положен извънредният труд.“;
36)
В член 56а втора алинея се заменя със следното:
„След консултации с Комитета по правилника за персонала Комисията определя чрез делегирани актове в съответствие с членове 111 и 112 категориите длъжностни лица, имащи право на такива надбавки, условията за изплащане на надбавките и техния размер.“;
37)
В член 56б втора алинея се заменя със следното:
„След консултации с Комитета по правилника за персонала Комисията определя чрез делегирани актове в съответствие с членове 111 и 112 категориите длъжностни лица, имащи право на такива надбавки, условията за изплащане на надбавките и техния размер.“;
38)
В член 56в втора алинея се заменя със следното:
„След консултации с Комитета по правилника за персонала Комисията определя чрез делегирани актове в съответствие с членове 111 и 112 категориите длъжностни лица, имащи право на специални надбавки, условията за изплащане на такива надбавки и техния размер.“;
39)
В член 57, първа алинея думата „институциите“ се заменя с „органите по назначаването на институциите“;
40)
Член 58 се заменя със следното:
„Член 58
Наред с отпуска по член 57, при представяне на медицинско свидетелство бременните жени имат право на още 20 седмици отпуск. Този отпуск започва да тече не по-рано от шест седмици преди посочената в медицинското свидетелство очаквана дата на раждане и изтича не по-рано от 14 седмици след датата на раждане. В случай на раждане на повече от едно дете, на преждевременно раждане или на раждане на дете с увреждане или сериозно заболяване, продължителността на отпуска е 24 седмици. За целите на настоящата разпоредба преждевременно е раждането, настъпило преди края на 34-та седмица на бременността.“;
41)
Член 61 се заменя със следното:
„Член 61
Списъците на официалните празници се изготвя по споразумение между органите по назначаването на институциите на Съюза след консултиране с комитета по Правилника за персонала“;
42)
Член 63 се заменя със следното:
„Член 63
Възнаграждението на длъжностните лица се изразява в евро. То се изплаща във валутата на държавата, в която длъжностното лице изпълнява служебните си задължения, или в евро.
Възнаграждението, изплащано във валута, различна от еврото, се изчислява въз основа на обменните курсове, използвани за изпълнението на общия бюджет на Европейския съюз на 1 юли на съответната година.
Всяка година обменните курсове се актуализират със задна дата към момента на годишното актуализиране на възнагражденията, предвидено в член 65.“;
43)
Член 64 се заменя със следното:
„Член 64
След приспадане на задължителните удръжки, предвидени в настоящия правилник или в актовете за неговото прилагане, възнаграждението на длъжностното лице, изразено в евро, се умножава по корекционен коефициент, който е по-голям, по-малък или равен на 100 % в зависимост от условията на живот на различните места на работа.
Корекционните коефициенти се създават или отменят, както и се актуализират ежегодно в съответствие с приложение XI. По отношение на актуализацията всички стойности се приемат като референтни стойности. Комисията носи отговорност за публикуването на актуализираните стойности в рамките на две седмици след актуализирането в серия „С“ на Официален вестник на Европейския съюз за сведение.
За Белгия и Люксембург не се прилага корекционен коефициент, като се има предвид специалната референтна роля на тези места на работа като основни и първоначални седалища на повечето от институциите.“;
44)
Член 65 се заменя със следното:
„Член 65
1. Възнагражденията на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз се актуализират ежегодно, като се вземат предвид икономическата и социалната политика на Съюза. По-специално се вземат предвид всякакви увеличения на заплатите в държавната администрация на държавите-членки и нуждите от назначаване на нов персонал. Актуализацията на възнагражденията се извършва в съответствие с приложение XI. Актуализацията се извършва преди края на съответната година съгласно доклад на Комисията, изготвен въз основа на статистически данни, предоставени от Статистическата служба на Европейския съюз в съгласие с националните статистически служби на държавите-членки. Статистическите данни отразяват положението към 1 юли във всяка от държавите-членки. Този доклад съдържа данни относно бюджетното въздействие върху възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица на Съюза. Той се предоставя на Европейския парламент и на Съвета.
Сумите, посочени в член 42а, втора и трета алинея, членове 66 и 69, член 1, параграф 1, член 2, параграф 1, член 3, параграфи 1 и 2, член 4, параграф 1, член 7, параграф 2, член 8, параграф 2, член 10, параграф 1 от приложение VII и член 8, параграф 2 от приложение XIII, както и в предишния член 4а от приложение VII, които трябва да бъдат актуализирани в съответствие с член 18, параграф 1 от приложение XIII, размерите, посочени в член 24, параграф 3, член 28а, параграф 3, втора алинея, член 28а, параграф 7, член 93, член 94, член 96, параграф 3, втора алинея и член 96, параграф 7, членове 133, 134 и 136 от Условията за работа на другите служители, размерите в член 1, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕОВС, ЕИО, Евратом) № 300/76 на Съвета (6) и коефициентът за размерите, посочени в член 4 от Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 260/68 на Съвета (7) се актуализират ежегодно в съответствие с приложение XI. Комисията отговаря за публикуването на актуализираните суми в рамките на две седмици след актуализирането в серия „С“ на Официален вестник на Европейския съюз за сведение.
2. В случай на съществена промяна на издръжката на живота сумите, посочени в параграф 1, както и корекционните коефициенти, посочени в член 64, се актуализират в съответствие с приложение XI. Комисията отговаря за публикуването на актуализираните суми и корекционните коефициенти в рамките на две седмици след актуализирането в серия „С” на Официален вестник на Европейския съюз за сведение.
3. Сумите, посочени в параграф 1 и корекционните коефициенти, посочени в член 64, се считат за суми и корекционни коефициенти, чиято реална стойност подлежи на актуализиране в даден момент без намесата на друг правен акт.
4. Без да се засягат разпоредбите на член 3, параграфи 5 и 6 от приложение XI, през 2013 и 2014 г. не се извършва актуализацията, предвидена в параграфи 1 и 2.
45)
Член 66 се изменя, както следва:
а)
в първа алинея уводното изречение се заменя със следното:
„Основните месечни заплати за всяка степен и стъпка във функционални групи AD и AST са посочени в следната таблица:“
б)
добавя се следната алинея:
„Основните месечни заплати за всяка степен и стъпка във функционална група AST/SC са посочени в следната таблица:
Стъпка
Степен
1
2
3
4
5
SC 6
4 349,59
4 532,36
4 722,82
4 854,21
4 921,28
SC 5
3 844,31
4 005,85
4 174,78
4 290,31
4 349,59
SC 4
3 397,73
3 540,50
3 689,28
3 791,92
3 844,31
SC 3
3 003,02
3 129,21
3 260,71
3 351,42
3 397,73
SC 2
2 654,17
2 765,70
2 881,92
2 962,10
3 003,02
SC 1
2 345,84
2 444,41
2 547,14
2 617,99
2 654,17“
46)
Член 66а се заменя със следното:
„Член 66а
1. Чрез дерогация от член 3, параграф 1 от Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 260/68 и за да се вземе предвид, без да се засяга член 65, параграф 3, прилагането на метода за актуализиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица, по отношение на възнаграждението, плащано от Съюза на активно заетия персонал, от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2023 г. се прилага временна мярка, наричана „налог за солидарност.
2. Ставката на този налог за солидарност, която се прилага към облагаемата основа, определена в параграф 3, е 6 %. Ставката обаче е 7 % за длъжностни лица от степен AD 15, стъпка 2 и по-висока.
3.
а)
Основата за изчисляване на налога за солидарност е равна на основната заплата, използвана за изчисляване на възнаграждението, като се приспаднат:
i)
вноските за социално и пенсионно осигуряване и данъкът, преди прилагането на налога за солидарност, платим от длъжностно лице със същата степен и стъпка, което няма лица на своя издръжка по смисъла на член 2 от приложение VII; и
ii)
сума, равна на основната заплата на длъжностно лице от степен AST 1, стъпка 1.
б)
Компонентите, използвани за определяне на основата за изчисляване на налога за солидарност, се изразяват в евро при корекционен коефициент 100.
4. Налогът за солидарност се приспада ежемесечно при източника; получените средства се внасят като приход в общия бюджет на Европейския съюз.“;
47)
В член 67 параграф 3 се заменя със следното:
„3. Размерът на надбавката за дете на издръжка може да бъде удвоен със специално мотивирано решение на органа по назначаването въз основа на медицински документи, удостоверяващи, че съответното дете е с увреждане или трайно заболяване, което води до високи разходи за длъжностното лице.“;
48)
Член 72 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1, първа алинея, първо изречение и в параграф 1, трета алинея думата „институциите“ се заменя с „органите по назначаването на институциите“;
б)
в параграф 2 думите „до навършване на 63-годишна възраст“ се заменят с „до навършване на пенсионна възраст“;
в)
в параграф 2а, подточки i) и ii) думите „преди навършване на 63-годишна възраст“ се заменят с „преди навършване на пенсионна възраст“;
г)
в параграф 2б думите „степен 1“ се заменят със „степен AST 1“;
49)
В член 73, параграф 1 думата „институциите“ се заменя с „органите по назначаването на институциите“;
50)
В член 76а, второ изречение думата „институциите“ се заменя с „органите по назначаването на институциите“;
51)
Член 77 се заменя със следното:
„Член 77
Длъжностно лице, което е прослужило най-малко десет години, има право на пенсия за осигурителен стаж. Независимо от продължителността на служебния му стаж, то има право на такава пенсия, ако е навършило пенсионна възраст и възстановяването му през период на неактивна заетост не е било възможно или лицето е било пенсионирано в интерес на службата.
Максималният размер на пенсията за осигурителен стаж е 70 % от последната основна заплата за последната степен, в която е било класирано длъжностното лице в продължение на най-малко една година. 1,80 % от последната му основна заплата се изплащат на длъжностното лице за всяка година служебен стаж, изчислен в съответствие с член 3 от приложение VIII.
Независимо от това, в случая, когато длъжностни лица са осъществявали функции по подпомагане на лице, заемащо длъжност, предвидена в Договора за Европейския съюз или в Договора за функционирането на Европейския съюз, на избрания председател на институция или орган на Съюза или избрания председател на политическа група в Европейския парламент, размерът на пенсията, съответстваща на годините осигурителен стаж, прослужени на тази длъжност, се изчислява въз основа на последната основна заплата, получена през този период, ако тази основна заплата надвишава онази, която се използва като отправна точка за целите на втора алинея от настоящия член.
Размерът на пенсията за осигурителен стаж не може да бъде по-малък от 4 % от жизнения минимум за година служба.
Пенсионната възраст е 66 години.
Пенсионната възраст се подлага на оценка на всеки пет години, считано от 1 януари 2014 г., въз основа на доклад на Комисията до Европейския парламент и до Съвета. В доклада се разглеждат по-специално промените в пенсионната възраст за служителите в държавната администрация на държавите-членки и промените в средната продължителност на живота на длъжностните лица на институциите.
Когато това е целесъобразно, Комисията прави предложение за промяна на пенсионната възраст в съответствие със заключенията от този доклад, като обръща специално внимание на съответното развитие в държавите-членки.“;
52)
Член 78 се заменя със следното:
„Член 78
При условията на членове 13-16 от приложение VIII длъжностното лице има право на обезщетение за инвалидност в случай на пълна трайна инвалидност, която не му позволява да изпълнява служебните задължения, присъщи на длъжност от неговата функционална група.
Член 52 се прилага по аналогия по отношение на получателите на обезщетения за инвалидност. Ако получателят на обезщетението се пенсионира, преди да е навършил 66 години, без да е придобил правото на максимална пенсия, се прилагат общите правила за пенсиите за осигурителен стаж. Размерът на пенсията за осигурителен стаж се определя въз основа на заплатата за степента и стъпката, заемани от длъжностното лице към момента на инвалидизиране.
Обезщетенията за инвалидност са равни на 70 % от последната основна заплата на длъжностното лице. Те не могат обаче да бъдат по-малки от размера на жизнения минимум.
От обезщетенията за инвалидност се приспадат вноските за пенсионноосигурителната схема, изчислени на базата на тези обезщетения.
Когато инвалидността е следствие от злополука, настъпила при или по повод изпълнението на служебните задължения на длъжностно лице, от професионално заболяване, от действие, извършено в обществен интерес или от риск за живота с цел спасяване на друго човешко същество, размерът на обезщетенията за инвалидност е не по-малко от 120 % от размера на жизнения минимум. Освен това в такива случаи вноските в пенсионноосигурителната схема се заплащат изцяло от бюджета на институцията или органа по член 1б.“;
53)
В член 80 шеста алинея се заменя със следното:
„Правото на пенсия, предвидено в първа, втора и трета алинея, възниква в случай на смърт на бивше длъжностно лице с право на надбавка по член 50 от Правилника за персонала, член 5 от Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 на Съвета (8), член 3 от Регламент (Евратом, ЕОВС, ЕИО) № 2530/72 на Съвета (9) или член 3 от Регламент (ЕОВС, ЕИО, Евратом) № 1543/73 на Съвета (10) и в случай на смърт на бивше длъжностно лице, чието служебно правоотношение е било прекратено преди навършване на пенсионна възраст и което е поискало пенсията му за осигурителен стаж да бъде отсрочена до първия ден на календарния месец, следващ месеца на навършване на пенсионна възраст.
54)
В член 81а параграф 1 се изменя, както следва:
а)
в буква б) думите „65-годишна възраст“ се заменят с „66-годишна възраст“;
б)
буква г) се заменя със следното:
„г)
в случай на смърт на бивше длъжностно лице, чието служебно правоотношение е прекратено, преди да навърши пенсионна възраст, и което е поискало пенсията му за осигурителен стаж да бъде отсрочена до първия ден на календарния месец, следващ месеца на навършване на пенсионна възраст - размера на пенсията за осигурителен стаж, на която лицето би имало право, ако беше живо при навършването на пенсионна възраст, при прилагане на надбавките и удръжките, посочени в буква б)“;
в)
в буква д) думите „надбавките по член 41 или 50“ се заменят с „надбавките по член 41, 42в или 50“;
55)
В член 82 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Когато възнагражденията се актуализират в съответствие с член 65, параграф 1, същата актуализация се прилага и към пенсиите.“;
56)
В член 83, параграф 1 втора алинея се заличава;
57)
Член 83а, параграфи 2, 3, 4 и 5 се заменят със следното:
„2. Агенциите, които не получават субсидии от общия бюджет на Европейския съюз, внасят в този бюджет пълния размер на вноските, необходими за финансиране на схемата. От 1 януари 2016 г. агенциите, които частично се финансират от този бюджет, плащат частта от вноските, дължими от работодателите, която съответства на съотношението между приходите на агенцията без субсидиите от общия бюджет на Европейския съюз и нейните общи приходи.
„3. Равновесието на пенсионната схема се осигурява чрез пенсионната възраст и размера на вноските в схемата. Във връзка с петгодишната актюерска оценка по приложение ХII размерът на вноските в пенсионната схема се актуализира за осигуряване на равновесието на схемата.“;
„4. Комисията ежегодно актуализира актюерската оценка по параграф 3 в съответствие с член 1, параграф 2 от приложение ХII. При показана разлика от поне 0,25 пункта между прилагания понастоящем размер на вноските и размера, необходим за поддържане на актюерския баланс, размерът се актуализира в съответствие с предвиденото в приложение ХII.“;
„5. За целите на параграфи 3 и 4 от настоящия член процентът, посочен в член 83, параграф 2, се актуализира. Комисията отговаря за публикуването на получения в резултат от това актуализиран размер на вноската в рамките на две седмици след актуализирането в серия „С” на Официален вестник на Европейския съюз за сведение.“;
58)
Дял VIII се заличава;
59)
Член 110 се заменя със следното:
„Член 110
1. Разпоредбите от общ характер за прилагане на настоящия правилник се приемат от органа по назначаването на всяка институция след консултации с комитета по персонала и с комитета по Правилника за персонала.
2. Правилата за прилагане на настоящия правилник, приети от Комисията, включително разпоредбите за прилагане от общ характер, посочени в параграф 1, се прилагат по аналогия спрямо агенциите. За тази цел Комисията уведомява агенциите за всяко правило за прилагане незабавно след приемането му.
Тези правила за прилагане влизат в сила за агенциите на по-късната от следните дати: девет месеца след влизането им в сила за Комисията или девет месеца след датата, на която Комисията е уведомила агенциите за приемането на съответното правило за прилагане. Независимо от горепосоченото, дадена агенция може също така да реши, че правилата за прилагане влизат в сила на по-ранна дата.
Чрез дерогация дадена агенция може, преди изтичането на деветмесечния срок, посочен във втора алинея от настоящия параграф, и след консултация със своя комитет по персонала, да представи на Комисията за съгласие правила за прилагане, които са различни от тези, приети от Комисията. При същите условия дадена агенция може да поиска съгласието на Комисията да не прилага някои от тези правила за прилагане. В последния случай Комисията може, вместо да приеме или отхвърли искането, да поиска от агенцията да представи на Комисията за съгласие правила за прилагане, които са различни от тези, приети от Комисията.
Деветмесечният срок, посочен във втора алинея от настоящия параграф, спира да тече от датата, на която агенцията поиска съгласието на Комисията, до датата, на която Комисията изрази своята позиция.
Агенцията може също така, след консултация със своя комитет по персонала, да представи на Комисията за съгласие правила за прилагане, които се отнасят до области, различни от правилата за прилагане, приети от Комисията.
За целите на приемането на правила за прилагане агенциите се представляват от своя управителен съвет или от равностоен орган, посочен в акта на Съюза за създаването им.
3. За целите на приемането на правила по споразумение между институциите агенциите не се считат за институции. Въпреки това Комисията се консултира с агенциите преди приемането на такива правила.
4. Правилата за прилагане на настоящия правилник, включително разпоредбите за прилагане от общ характер, посочени в параграф 1, и правилата, приети по споразумение между органите по назначаването на институциите, се свеждат до знанието на персонала.
5. Административните отдели на институциите и агенциите редовно се консултират помежду си относно прилагането на настоящия правилник. На тези консултации агенциите са общо представени в съответствие с правилата, определени по споразумение между тях.
6. Съдът на Европейския съюз води регистър на правилата, приети от органа по назначаването на всяка институция за прилагането на настоящия правилник, и правилата, приети от агенциите, доколкото те се отклоняват от правилата, приети от Комисията, в съответствие с процедурата, предвидена в параграф 2, включително на всички техни изменения. Институциите и агенциите имат пряк достъп до този регистър и пълно право да изменят собствените си правила. Държавите-членки имат пряк достъп до него. Освен това на всеки три години Комисията представя доклад на Европейския парламент и Съвета относно правилата, приети от всяка институция за прилагането на настоящия правилник.“;
60)
Вмъкват се следните членове:
„Член 111
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 112 относно някои аспекти на условията на труд и някои аспекти на прилагането на правилата за възнагражденията и социалноосигурителната схема.
Член 112
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 56а, 56б и 56в от Правилника за персонала, член 13, параграф 3 от приложение VII и член 9 от приложение ХI към него, и член 28а, параграф 11 и член 96, параграф 11 от Условията за работа на другите служители, се предоставя на Комисията за неопределен срок, считано от 1 януари 2014 г.
3. Делегирането на правомощия, посочено в членове 56а, 56б, 56в от Правилника на персонала, член 13, параграф 3 от приложение VII и член 9 от приложение XI към него, и член 28а, параграф 11 и член 96, параграф 11 от Условията за работа на другите служители, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно членове 56а, 56б, 56в от Правилника за персонала, член 13, параграф 3 от приложение VII и член 9 от приложение XI към него или член 28а, параграф 11 или член 96, параграф 11 от Условията за работа на другите служители, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 113
До 31 декември 2020 г. Комисията представя пред Европейския парламент и Съвета доклад с оценка на действието на настоящия Правилник за персонала.“;
61)
Приложение I се изменя, както следва:
а)
раздел А се заменя със следното:
„A. Видове длъжности във всяка функционална група съгласно предвиденото в член 5, параграф 4
1. Функционална група AD
Генерален директор
AD 15 - AD 16
Директор
AD 14 - AD 15
Съветник или равностойна длъжност
AD 13- AD 14
Началник на отдел или равностойна длъжност
AD 9 - AD 14
Администратор
AD 5 - AD 12
2. Функционална група AST
Старши асистент
Извършващ административни, технически или обучителни дейности, изискващи висока степен на самостоятелност и поемане на значителна отговорности по отношение на управлението на персонала, изпълнението на бюджета или политическото координиране
AST 10 - AST 11
Асистент
Извършващ административни, технически или обучителни дейности, изискващи известна степен на самостоятелност, по-специално по отношение на прилагането на правила и правилници или общи указания или като личен асистент на член на институцията, на началника на кабинета на член на институцията или на (заместник) генерален директор или ръководител на равностойно равнище
AST 1 - AST 9
3. Функционална група AST/SC
Секретар/Деловодител
Изпълняващ деловодителски и секретарски задачи, управляване на офис и други подобни задачи, изискващи определена степен на самостоятелност (11)
SC 1 - SC 6
б)
Раздел Б се заменя със следното:
„Б. Коефициенти за еквивалентност на средната кариера
1.
Коефициенти за еквивалентност на средната кариера във функционални групи AST и AD:
Степен
Асистенти
Администратори
13
-
15 %
12
-
15 %
11
-
25 %
10
20 %
25 %
9
8 %
25 %
8
25 %
33 %
7
25 %
36 %
6
25 %
36 %
5
25 %
36 %
4
33 %
-
3
33 %
-
2
33 %
-
1
33 %
-
2.
Коефициенти за еквивалентност на средната кариера във функционална група AST/SC:
Степен
Секретари/Деловодители
SC 6
-
SC 5
12 %
SC 4
15 %
SC 3
17 %
SC 2
20 %
SC 1
25 %“
62)
Приложение II се изменя, както следва:
а)
в член 1, първа алинея, второ изречение думата „Институцията“ се заменя с „Органът по назначаването на всяка институция“;
б)
в член 1, втора алинея второ изречение се заменя със следното;
„Въпреки това органът по назначаването на всяка институция може да реши, че условията за избор трябва да бъдат определени в съответствие с предпочитанията на персонала на институцията, изразени на общо допитване.“;
в)
в член 1, четвърта алинея думите „двете функционални групи“ се заменят с „трите функционални групи“;
г)
в член 2, втора алинея, първо тире думите „, трета алинея“ се заличават;
63)
Член единствен от приложение IV се изменя, както следва:
а)
в параграф 1, втора алинея думите „63 години“ се заменят с „66 години“;
б)
параграф 1, трета алинея се заличава;
в)
в последния ред на таблицата в параграф 3 думите „от 59 до 64“ се заменят с „от 59 до 65“;
г)
в параграф 4, четвърта алинея думите „63-годишна възраст“ се заменят с „66-годишна възраст“;
64)
Приложение IVа се изменя, както следва:
а)
в член 1, втора алинея, думите "член 55а, параграф 2, буква д)" се заменят с думите "член 55а, параграф 2, буква ж)";
б)
в член 4, първа алинея, думите „длъжностните лица над 55 години, на които е разрешено да работят на половин работен ден в очакване на пенсиониране,“ се заменят с „длъжностните лица, на които е разрешено в съответствие с член 55а, параграф 2, буква ж) от Правилника за персонала да работят на непълно работно време,“;
65)
Приложение V се изменя, както следва:
а)
член 6 се заменя със следното:
„Член 6
Наред с годишния отпуск по заявление на длъжностното лице му се разрешава ползването на специален отпуск. В частност специален отпуск се разрешава в следните случаи:
-
встъпване в брак: четири дни;
-
преместване в ново жилище: до два дни;
-
сериозно заболяване на съпруг(а): до три дни;
-
смърт на съпруг(а): четири дни;
-
сериозно заболяване на близък роднина по възходяща линия: до два дни;
-
смърт на близък роднина по възходяща линия: два дни;
-
встъпване в брак на дете: два дни;
-
раждане на дете: 10 дни, които да се ползват през първите 14 седмици след раждането;
-
раждане на дете с увреждане или сериозно заболяване: 20 дни, които да се ползват през първите 14 седмици след раждането;
-
смърт на съпругата по време на отпуска за бременност и раждане: брой дни, отговарящ на остатъка от отпуска за бременност и раждане; ако починалата съпруга не е длъжностно лице, остатъкът от отпуска за бременност и раждане се определя чрез прилагане по аналогия на разпоредбите на член 58 от Правилника за персонала;
-
сериозно заболяване на дете: до два дни;
-
много сериозно заболяване на дете, удостоверено от лекар, или хоспитализация на дете на 12 или по-малко години: до пет дни;
-
смърт на дете: четири дни;
-
осиновяване на дете: 20 седмици; 24 седмици при осиновяване на дете с увреждане.
-
С всяко осиновено дете се получава еднократно право на ползване на срока на специалния отпуск, който може да бъде поделен между осиновителите, в случай че и двамата са длъжностни лица. Той се разрешава само ако съпругът на длъжностното лице упражнява възмездна професионална дейност най-малко на половин работен ден. Ако съпругът работи извън институциите на Съюза и се ползва с право на подобен отпуск, съответен брой дни се приспада от отпуска, на който има право длъжностното лице.
-
Органът по назначаването може при необходимост да разреши допълнителен специален отпуск, ако националното законодателство на държавата, в която се провежда процедурата по осиновяването и която е различна от държавата по мястото на работа на осиновяващото длъжностно лице, изисква престой на единия или двамата осиновители.
-
Ако длъжностното лице няма право да ползва пълния специален отпуск от 20 или 24 седмици на основание първото изречение от настоящото тире, се разрешава специален отпуск от 10 работни дни; този допълнителен специален отпуск се разрешава само веднъж за всяко осиновено дете.
Институцията може да разреши специален отпуск за обучение за повишаване на професионалната квалификация в рамките, предвидени в програмата за повишаване на професионалната квалификация, съставена от институцията по реда на член 24а от Правилника за персонала.
Освен това специален отпуск може да бъде разрешен по изключение на длъжностните лица в случай на извънредна работа, излизаща извън рамките на нормалните задължения на длъжностното лице. Такъв специален отпуск се разрешава най-късно три месеца след решението на органа по назначаването относно изключителния характер на работата на длъжностното лице.
За целите на настоящия член небрачният партньор на длъжностно лице се счита за съпруг, ако са изпълнени първите три условия на член 1, параграф 2, буква в) от приложение VII.
Когато специалният отпуск се разрешава съгласно настоящия раздел, дните за пътуване се определят със специално решение, отчитащо особените нужди.“;
б)
член 7 се заменя със следното:
„Член 7
Длъжностните лица, които имат право на надбавка за експатриране или за пребиваване в чужда държава, ежегодно имат право на два и половина дни допълнителен отпуск, за да посетят държавата си по произход.
Първа алинея се прилага по отношение на длъжностните лица, чието място на работа е на територията на държавите-членки. Ако мястото на работа е извън тази територия, продължителността на отпуска за пътуване до дома се определя чрез специално решение, отчитащо особените нужди.“;
66)
Приложение VI се изменя, както следва:
а)
член 1 се заменя със следното:
„В определените в член 56 от Правилника за персонала граници за извънреден труд, положен от длъжностно лице от степени SC 1-SC 6 или степени AST 1-AST 4, се полага допълнителен отпуск или заплащане, както следва:
а)
за всеки час извънреден труд лицето има право на час и половина отсъствие под формата на допълнителен отпуск; ако часът извънреден труд е положен между 22:00 часа и 7:00 часа, в неделя или в официален празничен ден, размерът на допълнителния отпуск е два часа; при предоставянето на допълнителен отпуск се вземат предвид изискванията на службата и предпочитанията на съответното длъжностно лице;
б)
когато изискванията на службата не допускат ползването на допълнителен отпуск през двата месеца, следващи този, през който е бил положен извънредният труд, органът по назначаването разрешава изплащането на възнаграждение за часовете извънреден труд в размер на 0,56 % от основната месечна заплата за всеки час извънреден труд на базата по буква а);
в)
за получаване на допълнителен отпуск или на възнаграждение за един час извънреден труд продължителността на извънредния труд трябва да е била повече от 30 минути.“;
б)
член 3 се заменя със следното:
„Член 3
Независимо от предходните разпоредби на настоящото приложение, възнаграждението за извънреден труд, положен от някои категории длъжностни лица от степени SC 1-SC 6 и степени AST 1-AST 4 при специални обстоятелства, може да бъде изплатено под формата на определена по размер надбавка, чийто размер и условия за получаване се определят от органа по назначаването след консултации със съвместната комисия.“;
67)
Приложение VII се изменя, както следва:
а)
в член 1, параграф 3 думите „степен 3“ се заменят с „степен AST 3“;
б)
в член 3, параграф 1 втора алинея се заменя със следното:
„Правото на тази надбавка се поражда в първия ден на месеца, през който детето започва да посещава основното училище, и се прекратява в края на месеца, през който детето завърши образованието си, или в края на месеца, през който детето навърши 26 години, като се взема по-ранната дата.“;
в)
член 7 се заменя със следното:
„Член 7
1. Длъжностното лице има право на еднократна обща сума, съответстваща на стойността на пътуването за себе си, съпруга(та) си и лицата на издръжка, действително живеещи в същото домакинство:
а)
при встъпването си в длъжност - от мястото, на което е наето, до мястото си на работа;
б)
при прекратяване на служебното правоотношение по смисъла на член 47 от Правилника за персонала - от мястото на работа до мястото си на произход по смисъла на параграф 4 от настоящия член;
в)
при всяко преместване, включващо промяна на мястото на работата.
При смърт на длъжностното лице преживелият(ялата) съпруг(а) и лицата на издръжка имат право на еднократна обща сума при същите условия.
Пътните разноски за деца на възраст под две години през цялата календарна година не се възстановяват.
2. Размерът на еднократната обща сума се определя въз основа на надбавка за километри географско разстояние между местата, посочени в параграф 1.
Надбавката за километри е:
0 EUR за всеки километър от
0 до 200 километра
0,1895 EUR за всеки километър от
201 до 1 000 километра
0,3158 EUR за всеки километър от
1 001 до 2 000 километра
0,1895 EUR за всеки километър от
2 001 до 3 000 километра
0,0631 EUR за всеки километър от
3 001 до 4 000 километра
0,0305 EUR за всеки километър от
4 001 до 10 000 километра
0 EUR за всеки километър над
10 000 километра.
Към горепосочената надбавка за километри се добавя допълнителна еднократна обща сума, възлизаща на:
-
94,74 EUR, ако географското разстояние между местата, посочени в параграф 1, е между 600 и 1 200 километра,
-
189,46 EUR, ако географското разстояние между местата, посочени в параграф 1, е по-голямо от 1 200 километра.
Надбавката за километри и допълнителната еднократна обща сума се актуализират ежегодно пропорционално на заплатата.
3. Чрез дерогация от параграф 2 пътните разноски, свързани с преместване, включващо промяна между място на работа на територията на държавите - членки на Европейския съюз, и място на работа извън тази територия, или преместване, включващо промяна между места на работа извън тази територия, се възстановяват под формата на плащане на еднократна обща сума въз основа на стойността на самолетен билет от непосредствено по-горната класа след икономичната.
4. Мястото на произход на длъжностното лице се определя при встъпването му в длъжност, като се взема предвид мястото, на което е бил нает, или, при изрично и надлежно обосновано искане - центърът на неговите интереси. Така определеното място на произход може със специално решение на органа по назначаването да бъде променено, докато длъжностното лице е на служба или при прекратяване на служебното му правоотношение. Все пак, докато длъжностното лице е на служба, такова решение може да се вземе само по изключение и след представяне от длъжностното лице на документи, надлежно обосноваващи искането му.
Тази промяна обаче не може да има за последица признаването като център на интересите на длъжностното лице място извън територията на държавите-членки на Съюза и извън страните и териториите, изброени в приложение II към Договора за функционирането на Европейския съюз и територията на държавите-членки на Европейската асоциация за свободна търговия.“;
г)
член 8 се заменя със следното:
„Член 8
1. Длъжностните лица, които имат право на надбавка за експатриране или за пребиваване в чужда държава, за всяка календарна година имат право, в рамките на предвиденото в параграф 2, на еднократна обща сума, съответстваща на стойността на пътуването от мястото на работа до мястото на произход по смисъла на член 7 за себе си и - ако имат право на надбавка за жилищни нужди - за съпруга и лицата на издръжка по смисъла на член 2.
Ако и двамата съпрузи са длъжностни лица на Европейския съюз, всеки от тях има право на възстановяване на пътните разноски за себе си и за лицата на издръжка, като това възстановяване се определя като еднократна обща сума в съответствие с горните разпоредби, като всяко лице на издръжка има право само на едно плащане. Сумата за децата на издръжка се определя по искане на единия от съпрузите въз основа на мястото на произход на единия от тях.
Ако длъжностното лице сключи брак през календарната година и на това основание придобие право на надбавка за жилищни нужди, пътните разноски, на които има право съпругът(ата), се изчисляват пропорционално на времето от датата на сключване на брака до края на годината.
Всяка промяна в основата за изчисляване, която може да възникне в резултат на промяна в семейното положение на лицето, настъпила след датата на изплащане на въпросните суми, не задължава съответното лице да възстанови сумите.
Пътните разноски за деца на възраст под две години през цялата календарна година не се възстановяват.
2. Размерът на еднократната обща сума се определя в зависимост от надбавката за километри географско разстояние между мястото на работа на длъжностното лице и мястото му на произход.
Когато мястото на произход по смисъла на член 7 е извън територията на държавите-членки на Съюза, както и извън страните и териториите, изброени в приложение II към Договора за функционирането на Европейския съюз, както и извън територията на държавите-членки на Европейската асоциация за свободна търговия, размерът на еднократната обща сума се определя в зависимост от надбавката за километри географско разстояние между мястото на работа на длъжностното лице и столицата на държавата-членка, чийто гражданин е то. Длъжностните лица, чието място на произход е извън територията на държавите - членки на Съюза, както и извън страните и териториите, изброени в приложение II към Договора за функционирането на Европейския съюз, както и извън територията на държавите-членки на Европейската асоциация за свободна търговия, и които не са граждани на една от държавите-членки, нямат право на тази еднократна обща сума.
Надбавката за километри е:
0 EUR за всеки километър от
0 до 200 километра
0,3790 EUR за всеки километър от
201 до 1 000 километра
0,6316 EUR за всеки километър от
1 001 до 2 000 километра
0,3790 EUR за всеки километър от
2 001 до 3 000 километра
0,1262 EUR за всеки километър от
3 001 до 4 000 километра
0,0609 EUR за всеки километър от
4 001 до 10 000 километра
0 EUR за всеки километър над
10 000 километра.
Към горепосочената надбавка за километри се добавя допълнителна еднократна обща сума, възлизаща на:
-
189,48 EUR, ако географското разстояние между мястото на работа и мястото на произход е между 600 и 1 200 километра;
-
378,93 EUR, ако географското разстояние между мястото на работа и мястото на произход е по-голямо от 1 200 километра.
Надбавката за километри и допълнителната еднократна обща сума се актуализират ежегодно пропорционално на възнаграждението.
3. Ако служебното правоотношение на длъжностното лице бъде прекратено в хода на календарната година по причина, различна от смъртта му, или ако то е в отпуск по лични причини за част от годината, като през тази година продължителността на активната му заетост на служба в институция на Съюза е била по-малко от девет месеца, длъжностното лице има право да получи само част от еднократната обща сума, предвидена в параграфи 1 и 2, изчислена пропорционално на времето на активна заетост.
4. Параграфи 1, 2 и 3 от настоящия член се прилагат по отношение на длъжностните лица, чието място на работа е на територията на държавите-членки. Длъжностните лица, чието място на работа е извън територията на държавите-членки, имат право за всяка календарна година за себе си и -ако имат право на надбавка за жилищни нужди - за съпруга(та) си и за другите лица на издръжка по смисъла на член 2, на еднократна обща сума за пътните разноски до мястото си на произход или на пътните разноски до друго място, но не повече от размера на разноските до мястото на произход. Независимо от това, ако съпругът(ата) и лицата по член 2, параграф 2 не живеят с длъжностното лице на мястото на неговата работа, те имат право за всяка календарна година на възстановяване на пътните разноски от мястото на произход до мястото на работа или до друго място, но не повече от стойността на посоченото пътуване.
Еднократната обща сума се определя въз основа на стойността на самолетен билет от икономична класа.“;
д)
член 9 се заменя със следното:
„Член 9
1. В рамките на предвидените пределни размери на разходите разноските във връзка с пренасянето на мебели и лични вещи, включително размера на застраховката срещу обичайните рискове (по-специално повреда, кражба, пожар), които не са му били възстановени от друг източник, се възстановяват на длъжностното лице, което е принудено да промени своето място на пребиваване, за да изпълни изискванията на член 20 от Правилника за персонала, при постъпване на служба или при последваща промяна на мястото на работа, докато е на служба.
Пределните размери трябва да са съобразени със семейното положение на длъжностното лице към момента на пренасянето, както и средните разходи за пренасяне и свързаната с това застраховка.
За прилагането на настоящия параграф органът по назначаването на всяка институция приема разпоредби за прилагане от общ характер.
2. При прекратяване на служебното правоотношение или при смърт на длъжностното лице разноските за пренасянето от мястото му на работа до мястото му на произход се възстановяват в определените в параграф 1 граници. Ако починалото лице няма сключен брак, разноските се възстановяват на неговите правоприемници.
3. В случай на длъжностно лице - титуляр пренасянето трябва да се осъществи в срок от една година след изтичането на неговия срок за изпитване. При прекратяване на служебното правоотношение пренасянето трябва да се осъществи в срок от три години съгласно предвиденото в член 6, параграф 4, втора алинея. Разноските по пренасяне, осъществено след изтичане на определените в настоящия параграф срокове, се възстановяват само в изключителни случаи и със специално решение на органа по назначаването.“
е)
член 13 се изменя, както следва:
i)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. На всеки две години Комисията прави преглед на размера на сумите, определени в параграф 2, буква а). Това става въз основа на доклад относно цените на хотелите, ресторантите и услугите за обществено хранене, в който се отчитат индексите на изменение на тези цени. За целите на този преглед Комисията действа чрез делегирани актове в съответствие с членове 111 и 112 от Правилника за персонала.“;
ii)
добавя се следният параграф:
„4. Чрез дерогация от параграф 1 квартирните разноски, направени от длъжностни лица за командировки до основните места на работа на техните институции, посочени в Протокол № 6 към Договора за функционирането на Европейския съюз, могат да бъдат възстановени въз основа на еднократна обща сума, която не надвишава максималния размер, определен за съответната държава-членка.“;
ж)
в член 13а думите „различните институции“ се заменят с „органите по назначаването на всяка институция“;
з)
член 17 се изменя, както следва:
i)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. За всяко длъжностно лице плащането се извършва на мястото и във валутата на държавата, в която то изпълнява служебните си задължения, или по искане на длъжностното лице - в евро в банка в Европейския съюз.“;
ii)
в параграф 2 първа алинея се заменя със следното:
„При условията, предвидени в правилата, определени от органите по назначаването на всяка институция по общо съгласие и след консултации с комитета по Правилника за персонала, длъжностните лица могат да поискат специален редовен превод на част от възнаграждението им.“;
iii)
в параграф 3, първо изречение след думите „се правят“ се вмъква „във валутата на съответната държава-членка“.
iv)
в параграф 4, първо изречение след думите „до друга държава-членка“ се вмъква „в местна валута“;
68)
Приложение VIII се изменя, както следва:
а)
в член 3, буква б) думите „по членове 41 и 50“ се заменят с „по членове 41, 42в и 50“;
б)
член 5 се заменя със следното:
„Член 5
Независимо от разпоредбите на член 2 от настоящото приложение, длъжностните лица, които останат на служба след навършване на пенсионна възраст, имат право за всяка година осигурителен стаж след навършване на тази възраст на увеличение на пенсията, равно на 1,5 % от основната заплата, взета предвид при изчисляване на пенсията, при условие че общият размер на получаваната пенсия и увеличението не надвишава 70 % от последната основна заплата по смисъла на член 77, втора или трета алинея, според случая, от Правилника за персонала.
Увеличението се изплаща и в случай на смърт на длъжностно лице, което е останало на служба след навършване на пенсионна възраст.“;
в)
в член 6 думите „първа стъпка в степен 1“ се заменят с „първа стъпка в степен AST 1“;
г)
член 9 се заменя със следното:
„Член 9
Длъжностно лице, чието служебно правоотношение бъде прекратено преди да достигне пенсионна възраст, може да поиска плащането на пенсията му за осигурителен стаж да:
а)
да бъде отложено до първия ден на месеца, следващ месеца на навършване на пенсионна възраст; или
б)
да започне незабавно, при условие че има навършени най-малко 58 години. В този случай размерът на пенсията за осигурителен стаж се намалява със сума, изчислена в зависимост от възрастта на лицето към началния момент на изплащане на пенсията.
Размерът на пенсията се намалява с 3,5 % за всяка година, предшестваща годината, в която лицето би придобило право на пенсия за осигурителен стаж по смисъла на член 77 от Правилника за персонала. Ако разликата между възрастта на възникване на правото на пенсия за осигурителен стаж по смисъла на член 77 от Правилника за персонала и възрастта на съответното лице в този момент надвишава точен брой години, към намалението се добавя още една година.“;
д)
в член 11, параграф 2, втора алинея думата „институцията“ се заменя с „органът по назначаването на институцията“;
е)
член 12 се изменя, както следва:
i)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Длъжностно лице на възраст под пенсионната, чието служебно правоотношение бъде прекратено по причина, различна от смърт или инвалидност, и което няма право на незабавна или отложена пенсия за осигурителен стаж, при прекратяване на служебното правоотношение има право:
а)
ако прослуженото време е по-малко от година и лицето не се е възползвало от механизма по член 11, параграф 2 - на обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение, равно на трикратния размер на сумата, удържана от основната му заплата за пенсионно осигуряване, след приспадане на сумите по членове 42 и 112 от Условията за работа на другите служители;
б)
в останалите случаи - на обезщетенията, предвидени в член 11, параграф 1, или на прехвърляне на тяхната актюерска равностойност на частно застрахователно дружество или пенсионен фонд по негов избор, при условие че това дружество или фонд гарантира, че:
i)
основната сума няма да бъде изплатена обратно;
ii)
че не по-рано от навършването на 60 години и не по-късно от навършването на 66 години на лицето ще започне да се изплаща месечен доход;
iii)
е предвидена възможност за вдовишка или за наследствена пенсия;
iv)
прехвърлянето на друго осигурително дружество или на друг фонд ще бъде разрешено само в случай че този фонд изпълни условията, предвидени в подточки i), ii) и iii).“;
ii)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Чрез дерогация от параграф 1, буква б) длъжностните лица на възраст под пенсионната, които след постъпване на служба, с цел да придобият или запазят пенсионни права, са участвали в национална или частна осигурителна схема или пенсионен фонд по техен избор, отговарящи на изискванията по параграф 1, и чието служебно правоотношение бъде прекратено по причини, различни от смърт или инвалидност, без да имат право на незабавна или отложена пенсия за осигурителен стаж, при прекратяване на служебното си правоотношение имат право на обезщетение за прекратяване на служебното правоотношение, равно на актюерската стойност на придобитите пенсионни права за прослуженото в институциите време. В този случай плащанията, направени с цел придобиване или запазване на пенсионни права по националната осигурителна схема при прилагане на член 42 или член 112 от Условията за работа на другите служители, се приспадат от обезщетението при прекратяване на служебното правоотношение.“;
ж)
в член 15 думите „63 години“ се заменят с „пенсионна възраст“.
з)
в член 18а думите „63 години“ и „63-годишна възраст“ се заменят с „пенсионна възраст“;
и)
в член 27, втора алинея думата „адаптирана“ се заменя с „актуализирана“;
й)
Член 45 се изменя, както следва:
i)
в трета алинея думите „извън Европейския съюз, плащанията се извършват по банков път в еуро в банка по местопребиваване“ се заменят с думите „извън Европейския съюз, плащанията се извършват в евро в банка в Европейския съюз“;
ii)
в първото изречение на четвърта алинея думите „в Европейския съюз или“ се вмъкват след думата „банка“;
iii)
в четвърта алинея, второ изречение думите „в еуро в банка в държавата, където е седалището на институцията, или“ се заличават;
69)
Приложение IX се изменя, както следва:
а)
в член 2, параграф 3 думите „Институциите приемат“ се заменя с „Органът по назначаването на всяка институция приема“;
б)
в член 5, параграф 1 първо изречение се заменя със следното:
„Във всяка институция се създава Дисциплинарен съвет, наричан по-нататък „съветът“, освен ако две или повече агенции не решат в съответствие с член 9, параграф 1а от Правилника за персонала да създадат общ съвет.“;
в)
член 30 се заменя със следното:
„Член 30
Без да се засягат разпоредбите на член 2, параграф 3, органът по назначаването на всяка институция приема, ако счете за уместно, правила за прилагането на настоящото приложение след консултация с комитета по персонала.“;
70)
Приложение X се изменя, както следва:
а)
член 6 се заменя със следното:
„Член 6
За всяка календарна година длъжностното лице има право на годишен отпуск в размер на два работни дни за всеки прослужен пълен месец служба.
Независимо от първа алинея на настоящия член, длъжностните лица, вече изпратени на работа в трета държава на 1 януари 2014 г. имат право на:
-
три работни дни от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
-
два и половина работни дни от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.“;
б)
член 7 се заменя със следното:
„Член 7
За годината, през която длъжностното лице поеме или прекрати службата си в трета държава, то има право на два работни дни отпуск за всеки пълен прослужен месец; на два работни дни за всеки непълен прослужен месец, състоящ се от повече от 15 дни, и на един работен ден за всеки непълен месец, състоящ се от 15 или по-малко дни.
Ако до края на текущата календарна година длъжностното лице не е използвало целия си годишен отпуск по причини, различни от изискванията на службата, остатъкът, но не повече от 14 работни дни, може да се прехвърли за следващата година.“;
в)
в член 8 се добавя следната алинея:
„Длъжностни лица, които участват в курсове за повишаване на професионалната квалификация съгласно член 24а от Правилника за персонала и на които е бил предоставен отпуск за почивка съгласно първа алинея от настоящия член, когато е уместно, вземат мерки за съчетаване на периодите за повишаване на професионалната си квалификация със своя отпуск за почивка.“;
г)
в член 9 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Годишният отпуск може да се ползва наведнъж или на няколко пъти в зависимост от желанието на длъжностното лице и изискванията на службата. Той трябва обаче да включва най-малко един период от две последователни седмици.“;
д)
член 10 се заменя със следното:
„Член 10
1. Размерът на надбавката за условия на живот се определя като процент от референтна сума в зависимост от мястото на работа на длъжностното лице. Референтната сума се състои от цялата основна заплата заедно с надбавката за експатриране, надбавката за жилищни нужди и надбавката за дете на издръжка, като се приспаднат задължителните удръжки съгласно Правилника за персонала или регламентите за неговото прилагане.
Ако длъжностното лице работи в държава, в която условията на живот се считат за еквивалентни на обичайните в Европейския съюз, този вид надбавка не се отпуска.
За други места на работа надбавката за условия на живот се определя, като се вземат предвид, наред с другото, следните параметри:
-
здравна и болнична среда,
-
сигурност,
-
климат,
-
степен на изолираност,
-
други местни условия на живот.
Определената за всяко място на работа надбавка за условия на живот подлежи на преглед и ако е необходимо, се адаптира ежегодно от органа по назначаване след получаване на становището на комитета по персонала.
Органът по назначаването може да реши да отпусне допълнителна премия наред с надбавката за условия на живот в случаи, когато длъжностно лице е било назначавано повече от веднъж на място на работа, където условията на живот се считат за трудни или много трудни. Тази допълнителна премия не превишава 5 % от референтната сума, посочена в първа алинея, и с цел спазване на принципа на равно третиране органът по назначаването надлежно обосновава всяко отделно решение, като се основава на степента на трудност на предишното назначение.
2. Когато условията на живот на мястото на работа са такива, че излагат на риск живота или здравето на длъжностното лице, със специално мотивирано решение на органа по назначаване се отпуска временна допълнителна надбавка. Размерът на тази надбавка се определя като процент от референтната сума по параграф 1, първа алинея:
-
когато органът по назначаване препоръчва на служителите си да не се установяват със семействата си на това място на работа, при условие че те изпълнят тази препоръка;
-
когато органът по назначаване реши временно да намали броя на персонала на това място на работа.
В надлежно обосновани случаи органът по назначаване може също така да определи, че при назначаване на определена длъжност не се допускат семейства. Горната надбавка се изплаща на членовете на персонала, които се съобразят с това предписание.
3. Подробните правила за прилагане на настоящия член се определят от органа по назначаване.“;
е)
в член 11, първо изречение думата „Белгия“ се заменя с „Европейския съюз“;
ж)
член 13 се заменя със следното:
„Член 13
За да се гарантира, доколкото е възможно, изравняване на покупателна способност на длъжностните лица, независимо от мястото им на работа, корекционният коефициент по член 12 се актуализира ежегодно съгласно приложение ХI. Във връзка с актуализацията всички стойности се приемат като референтни стойности. Комисията отговаря за публикуването на актуализираните стойности в рамките на две седмици след актуализирането в серия „С” на Официален вестник на Европейския съюз за сведение.
Ако обаче за дадена държава се установи, че промяната в издръжката на живота, измерена въз основа на корекционния коефициент и на съответния обменен курс, е повече от 5 % от последната актуализация, се извършва междинна актуализация на корекционния коефициент в съответствие с процедурата, посочена в първа алинея.“;
з)
член 23 се заменя със следното:
„Член 23
Въз основа на списък от държави, изготвен от органа по назначаване, и ако на длъжностното лице не бъде осигурено жилище от институцията, органът по назначаване изплаща на длъжностното лице надбавка за квартира или възстановява плащания от него наем.
Надбавката за квартира се изплаща при представяне на договор за наем, освен ако органът по назначаване не отмени това задължение по надлежно обосновани причини, свързани с обичаите и местните условия на места на работа в съответната трета държава. Надбавката за квартира се изчислява на първо място в зависимост от нивото на функциите на длъжностното лице, а в допълнение - в зависимост от броя на членовете на семейството му, които са на негова издръжка.
Наемът се възстановява, при условие че наемането на квартирата е било изрично разрешено от органа по назначение и съответства на първо място на равнището на функциите на длъжностното лице, а в допълнение - на броя на членовете на семейството му, които са на негова издръжка.
Подробните правила за прилагане на настоящия член се определят от органа по назначаване. Надбавката за квартира в никакъв случай не превишава разноските, направени от длъжностното лице.“;
71)
Приложение XI се заменя със следното:
„ПРИЛОЖЕНИЕ ХI
ПРАВИЛА ЗА ПРИЛАГАНЕ НА ЧЛЕНОВЕ 64 И 65 ОТ ПРАВИЛНИКА ЗА ПЕРСОНАЛА
ГЛАВА 1
ГОДИШНА АКТУАЛИЗАЦИЯ НА ВЪЗНАГРАЖДЕНИЯТА, ПРЕДВИДЕНА В ЧЛЕН 65, ПАРАГРАФ 1 ОТ ПРАВИЛНИКА ЗА ПЕРСОНАЛА
Раздел 1
Фактори за определяне на годишната актуализация
Член 1
1. Доклад на Статистическата служба на Европейския съюз (Евростат)
За целите на актуализацията, предвидена в член 65, параграф 1 от Правилника за персонала и в член 13 от приложение Х, Евростат ежегодно преди края на октомври съставя доклад относно променитев издръжката на живота в Брюксел и Люксембург, икономическите паритети между Брюксел и някои населени места в държавите-членки и, при необходимост, в трети държави, както и относно промените в покупателната способност на заплатите, получавани от служители в централните държавни администрации.
2. Промени в издръжката на живота в Белгия и Люксембург
Евростат изготвя индекс за измерване на промените в издръжката на живота за длъжностните лица на Съюза в Белгия и Люксембург. Този индекс (по-долу „общият индекс“) се изчислява, като се използва корекционен коефициент за националната инфлация (измерена от Хармонизираните индикации за потребителските цени (HICP) за Белгия и Индекса на потребителските цени (CPI) за Люксембург) между месец юни на предходната година и месец юни на текущата година съобразно разпределението на персонала в тези държави-членки.
3. Промяна в издръжката на живота извън Брюксел
а)
След съгласуване с националните статистически институти или други подходящи органи на държавите-членки Евростат изчислява икономическите паритети, определени в Регламент (ЕО) № 223/2009 на Европейския парламент и на Съвета (12) (наричани по-нататък "националните статистически институти или други подходящи органи на държавите-членки"), установяващи еквивалентността на покупателната способност:
i)
на заплатите на длъжностните лица на Съюза, работещи в столиците на държавите-членки, с изключение на Нидерландия, за която Хага се използва вместо Амстердам, и в някои други места на работа спрямо Брюксел;
ii)
на пенсиите на длъжностните лица, изплащани в държавите-членки, спрямо Белгия.
б)
Икономическите паритети се отнасят за месец юни на съответната година.
в)
Икономическите паритети се изчисляват по такъв начин, че всеки основен компонент да позволява актуализиране два пъти годишно и се проверяват чрез пряко проучване най-малко веднъж на пет години. Евростат актуализира икономическите паритети, като използва промяната на хармонизирания индекс на потребителските цени в държавите-членки и най-подходящите индекси, определени от работната група по членове 64 и 65 от Правилника за персонала, посочена в член 13.
г)
Промените в издръжката на живота извън Белгия и Люксембург за съответния референтен период се измерват с помощта на имплицитните индекси. Тези индекси се изчисляват чрез умножаване на общия индекс по промяната на икономическия паритет.
4. Промени в покупателната способност на заплатите на националните служители в централната държавна администрация (специфични индикатори)
а)
За целите на измерването на процентната промяна - в посока нагоре или надолу- в покупателната способност на заплатите на националните държавни служители въз основа на информацията, предоставена преди края на септември от националните статистически институти или други подходящи органи на държавите-членки, Евростат изчислява специфичните индикатори, отразяващи промените в реалните заплати на служителите в централната държавна администрация, настъпили между месец юли на предходната година и месец юли на текущата година. Двете трябва да включват една дванадесета от всички годишно плащани компоненти.
Специфичните индикатори имат две форми:
i)
индикатор за всяка функционална група, така както са определени в Правилника за персонала;
ii)
усреднен индикатор, към който се прилага корекционен коефициент, така че да отразява броя на националните държавни служители, съответстващ на всяка функционална група.
Всеки от тези индикатори се определя в реален брутен и реален нетен размер. При преминаването от бруто към нето се вземат предвид нормативно установените удръжки и факторите, свързани с общото данъчно облагане.
За определяне на брутните и нетните индикатори за Европейския съюз като цяло Евростат използва извадка, съставена от следните държави-членки: Белгия, Германия, Испания, Франция, Италия, Люксембург, Нидерландия, Австрия, Полша, Швеция и Обединеното кралство. По предложение на Комисията и съгласно процедурата, предвидена в член 336 от Договора за функционирането на Европейския съюз, Европейският парламент и Съветът могат да приемат нова извадка, представяща най-малко 75 % от общия брутен вътрешен продукт (БВП) на Съюза, която да се прилага считано от годината след приемането ѝ. Резултатите за всяка страна се претеглят пропорционално на съответния съвкупен национален БВП, измерен с помощта на паритетите на покупателната способност, посочени в последната публикувана статистика в съответствие с определенията за национални сметки на действащата към момента европейска система от сметки.
б)
По искане на Евростат националните статистически институти или други подходящи органи на държавите-членки предоставят на Евростат допълнителната информация, считана за необходима за съставяне на специфичния индикатор за точно измерване на промените в покупателната способност на националните държавни служители.
Ако след допълнителни консултации с националните статистически институти или други подходящи органи на държавите-членки Евростат констатира статистически нередности в получената информация или сметне за невъзможно съставянето на точни статистически индикатори за измерване на промените в реалните доходи на държавните служители на дадена държава-членка, Евростат докладва на Комисията и ѝ предоставя всички необходими за извършването на оценката материали.
в)
Наред със специфичните индикатори Евростат изчислява и подходящи контролни индикатори. Един от тях е под формата на данни за действителните брутни заплати на служител в централната държавна администрация, изготвен в съответствие с определенията за национални сметки в действащата към момента европейска система от сметки.
Докладът на Евростат за специфичните индикатори се придружава от пояснение относно разликите между тези индикатори и контролните индикатори, посочени в настоящата буква.
Член 2
За целите на член 15 от настоящото приложение Комисията редовно проучва потребностите от назначаване на персонал на институциите.
Раздел 2
Годишна актуализация на възнагражденията и пенсиите
Член 3
1.
Съгласно член 65 от Правилника за персонала възнагражденията и пенсиите се актуализират преди края на всяка година въз основа на критериите, посочени в раздел 1 от настоящото приложение, с действие от 1 юли.
2.
Размерът на актуализацията се определя чрез умножаване на общия индекс по специфичния индикатор. Актуализацията е в нетно изражение в еднакъв за всички процент.
3.
Размерът на така определената актуализация се отразява в таблиците на основните заплати по член 66 от Правилника за персонала, в приложение XIII към него и в членове 20, 93 и член 133 от Условията за работа на другите служители по следния метод:
а)
нетната заплата и нетната пенсия без прилагане на корекционния коефициент се увеличават или намаляват в съответствие с посочената по-горе актуализация;
б)
съставя се нова таблица на основните заплати чрез изчисляване на брутната сума, която, след приспадане на данъците, като се има предвид параграф 4, и задължителните удръжки за социално и пенсионно осигуряване, съответства на нетната сума;
в)
преобразуването на нетните размери в брутни се базира на положението на несключило брак длъжностно лице, което не получава надбавките, предвидени в Правилника за персонала.
4.
За целите на прилагането на Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 260/68 размерите, посочени в член 4 от този регламент, се умножават по коефициент, състоящ се от:
а)
коефициента, получен при предходната актуализация; и/или
б)
процента на актуализирането на възнагражденията, посочен в параграф 2.
5.
За Белгия и Люксембург не се прилага корекционен коефициент. Корекционните коефициенти, приложими:
а)
към заплатите на длъжностните лица на Европейския съюз, работещи в друга държава-членка и в някои други места на работа;
б)
чрез дерогация от член 82, параграф 1 от Правилника за персонала - към пенсиите на Европейския съюз, изплащани в други държави-членки за частта, която съответства на правата, придобити преди 1 май 2004 г.,
се определят въз основа на съотношенията между съответните икономически паритети, посочени в член 1 от настоящото приложение, и обменните курсове, определени за съответните държави в член 63 от Правилника за персонала.
Прилагат се процедурите, предвидени в член 8 от настоящото приложение, относно обратното действие на корекционните коефициенти на местата на работа с висок ръст на инфлацията.
6.
Съответната положителна или отрицателна актуализация на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица, бившите длъжностни лица и на другите заинтересовани лица се прилага от институциите с обратно действие за периода от датата, на която тя поражда действие, до датата на влизане в сила на следващата актуализация.
Ако тази актуализация с обратно действие налага събирането на недължимо платени суми, то може да се разпредели за срок, не по-дълъг от 12 месеца, считано от датата на влизане в сила на следващата годишна актуализация.
ГЛАВА 2
МЕЖДИННИ АКТУАЛИЗАЦИИ НА ВЪЗНАГРАЖДЕНИЯТА И ПЕНСИИТЕ (ЧЛЕН 65, ПАРАГРАФ 2 ОТ ПРАВИЛНИКА ЗА ПЕРСОНАЛА)
Член 4
1.
В случай на значителна промяна в издръжката на живота, настъпила между юни и декември (във връзка с прага на чувствителност, определен в член 6 от настоящото приложение), се извършва междинна актуализация на възнагражденията и пенсиите съгласно член 65, параграф 2 от Правилника за персонала, с действие от 1 януари и като се взема надлежно предвид прогнозната промяна на покупателната способност в рамките на текущия годишен референтен период.
2.
Тази междинна актуализация се взема предвид при годишната актуализация на заплатите.
Член 5
1.
През март всяка година Евростат прави прогноза за промяната на покупателната способност за съответния период въз основа на информацията, представена на заседанието, посочено в член 13 от настоящото приложение.
Ако тази прогноза покаже отрицателен процент, при изчисляване на междинната актуализация се взема предвид половината от този процент.
2.
Промяна в издръжката на живота за Белгия и Люксембург се измерва чрез общия индекс за периода от юни до декември от предходната календарна година.
3.
За всяко място с определен корекционен коефициент (различно от Белгия и Люксембург) се изготвя декемврийска прогноза за икономическите паритети, посочени в член 1, параграф 3. Промяната в издръжката на живота се изчислява в съответствие с правилата, посочени в член 1, параграф 3.
Член 6
1.
Прагът на чувствителност за шестмесечния период по член 5, параграф 2 от настоящото приложение е процент, съответстващ на 6 % за 12-месечен период.
2.
Прагът се прилага съгласно следната процедура, при спазване на член 5, параграф 1, втора алинея от настоящото приложение:
а)
ако в Белгия и Люксембург прагът на чувствителност бъде достигнат или надхвърлен (според общия индекс между юни и декември), размерът на възнагражденията на всички места на работа се актуализира по реда на процедурата за годишно актуализиране;
б)
ако в Белгия и Люксембург прагът на чувствителност не бъде достигнат, на актуализиране подлежат само корекционните коефициенти на местата, на които промяната в издръжката на живота (измерена с помощта на имплицитните индекси между юни и декември) е надхвърлила прага.
Член 7
За целите на прилагане на член 6 от настоящото приложение:
Размерът на актуализацията е равен на общия индекс, умножен, когато това е приложимо, по половината от специфичния прогнозен индикатор, ако той е отрицателен.
Корекционните коефициенти са равни на съотношението между съответния икономически паритет и обменния курс, предвиден в член 63 от Правилника за персонала, умножено - когато прагът за актуализиране не е бил достигнат в Белгия и Люксембург, по размера на актуализацията.
ГЛАВА 3
ДАТА НА ВЛИЗАНЕ В СИЛА НА КОРЕКЦИОННИЯ КОЕФИЦИЕНТ (МЕСТА НА РАБОТА С ГОЛЯМО УВЕЛИЧАВАНЕ НА ИЗДРЪЖКАТА НА ЖИВОТА)
Член 8
1.
За местата с висока степен на увеличение на издръжката на живота (измерена чрез промяна на имплицитните индекси) корекционният коефициент започва да се прилага преди 1 януари в случай на междинна актуализация или на 1 юли в случай на годишна актуализация. Целта е намалената покупателна способност да се приближи към покупателната способност, съществувала на място на работа, където промяната в издръжката на живота съответства на прага на чувствителност.
2.
Датите, от които започва да се прилага годишната актуализация, са следните:
а)
16 май - за местата на работа с размер на инфлация, по-висок от 6 %, и
б)
1 май - за местата на работа с размер на инфлация, по-висок от 10 %.
3.
Датите, от които започва да се прилага междинната актуализация, са следните:
а)
16 ноември - за местата на работа с размер на инфлация, по-висок от 6 %, и
б)
1 ноември - за местата на работа с размер на инфлация, по-висок от 10 %.
ГЛАВА 4
СЪЗДАВАНЕ И ПРЕМАХВАНЕ НА КОРЕКЦИОННИТЕ КОЕФИЦИЕНТИ (ЧЛЕН 64 ОТ ПРАВИЛНИКА ЗА ПЕРСОНАЛА)
Член 9
1.
Компетентните органи на съответните държави-членки, администрацията на институция на Съюза или представителите на длъжностните лица на Съюза в дадено място на работа могат да поискат създаването на специфичен за това място корекционен коефициент.
Това искане следва да бъде подкрепено от обективни фактори, разкриващи значителна разлика в продължение на няколко години в издръжката на живота между мястото на работа и столицата на съответната държава-членка (с изключение на Нидерландия, за която Хага се използва вместо Амстердам). Ако Евростат потвърди наличието на значителна (повече от 5 %) и устойчива разлика, Комисията приема чрез делегирани актове в съответствие с членове 111 и 112 от Правилника за персонала корекционен коефициент за това място.
2.
Комисията решава чрез делегирани актове в съответствие с членове 111 и 112 от Правилника за персонала, да спре прилагането на специален за дадено място корекционен коефициент. В такъв случай решението се основава на един от следните елементи:
а)
искане от компетентните органи на съответната държава-членка, администрацията на институция на Съюза или представителите на длъжностните лица на Съюза в дадено място на работа, сочещо, че разликата в издръжката на живота между това място и столицата на съответната държава-членка вече не е значителна (по-малка от 2 %). Това сближаване трябва да е устойчиво и потвърдено от Евростат,
б)
факта, че в това място вече не работят длъжностни лица и срочно наети служители на Съюза.
ГЛАВА 5
ОГРАНИЧАВАНЕ И КЛАУЗИ ЗА ИЗКЛЮЧВАНЕ
Член 10
Към стойността на специфичния индикатор, използван за годишната актуализация, се прилага горна граница от 2 % и долна граница от - 2 %. Ако стойността на специфичния индикатор надвиши горната граница или е по-ниска от долната граница, за изчисляване на размера на актуализацията се използва стойността на съответната граница.
Първа алинея не се прилага в случаите,в които се прилага член 11.
Остатъкът от годишната актуализация, който произтича от разликата между размера на актуализацията, изчислен със специфичния индикатор, и размера на актуализацията, изчислен със съответната граница, се прилага, считано от 1 април на следващата година.
Член 11
1.
Ако според прогнозите на Комисията е налице намаляване на реалния БВП на Съюза за текущата година и специфичният индикатор е положителен, само част от този индикатор се използва за изчисляване на размера на актуализацията. Остатъкът от размера на актуализацията, който съответства на остатъка на специфичния индикатор, се прилага от по-късна дата през следващата година. Този остатък от размера на актуализацията не се взема предвид за целите на член 10. Размерът на БВП на Съюза, последиците по отношение на разделяне на специфичния индикатор и началната дата на прилагане се определят в съответствие със следната таблица:
БВП на Съюза
Последици за специфичния индикатор
Дата на плащане на втората част
[- 0,1 %; - 1 %]
33 %; 67 %
1 април от година n + 1
[- 1 %; - 3 %]
0 %; 100 %
1 април от година n + 1
под - 3 %
0 %
-
2.
Когато има несъответствие между посочената в параграф 1 прогноза и окончателните данни относно БВП на Съюза, представени от Комисията, и ако тези окончателни данни биха довели до изменение в последиците, предвидени в таблицата по параграф 1, необходимите корекции, включително корекции с обратно действие, положителни или отрицателни, се извършват в съответствие със същата таблица.
3.
Актуализираните референтни суми, получени в резултат от корекции, се публикуват от Комисията в рамките на две седмици от актуализацията в серия „С” на Официален вестник на Европейския съюз за сведение.
4.
Когато прилагането на параграф 1 или 2 е довело до ситуация, при която стойността на специфичния индикатор не служи за актуализирането на възнагражденията и пенсиите, тази стойност формира основата на изчисляването на бъдеща актуализация, след като кумулативното увеличаване на БВП на Съюза, измерено от годината на прилагане на параграф 1, достигне положителна стойност. При всички случаи, за посочената в първото изречение стойност се приагат по аналогия ограниченията и принципите, установени в член 10 от настоящото приложение. Изменението на БВП на Съюза се измерва редовно от Евростат за тази цел.
5.
Когато е приложимо, правните последици от прилагането на член 10 и настоящия член се запазват в пълна степен дори след датата на изтичане на срока на действие на настоящото приложение, посочена в член 15.
ГЛАВА 6
РОЛЯ НА ЕВРОСТАТ И ОТНОШЕНИЯ С НАЦИОНАЛНИТЕ СТАТИСТИЧЕСКИ ИНСТИТУТИ ИЛИ ДРУГИ ПОДХОДЯЩИ ОРГАНИ НА ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ
Член 12
Евростат има за задача да следи за качеството на основните данни и статистическите методи, използвани за определяне на факторите, които се вземат предвид при актуализиране на възнагражденията. По-специално, Евростат извършва всички необходими за тази цел доклади и проучвания.
Член 13
През март всяка година Евростат свиква заседание на работна група, съставена от експерти от националните статистически институти или други подходящи органи на държавите-членки, наричана „Работна група по член 64 и член 65 от Правилника за персонала“.
На това заседание се обсъждат статистическата методика и нейното прилагане във връзка със специфичните и контролните индикатори, общия индекс и икономическите паритети.
На срещата се предоставя и необходимата информация за изготвянето на прогноза на промените в покупателната способност за целите на междинната актуализацция на възнагражденията, заедно с данни за работното време в централните държавни администрации.
Член 14
По искане на Евростат държавите-членки я уведомяват за всички фактори, които пряко или косвено се отразяват върху състава и промените във възнагражденията на служителите в централната държавна администрация.
ГЛАВА 7
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ И КЛАУЗА ЗА ПРЕРАЗГЛЕЖДАНЕ
Член 15
1.
Разпоредбите на настоящото приложение се прилагат от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2023 г.
2.
Преди 31 март 2022 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета. Този доклад се отнася до проучването, проведено съгласно член 2 от настоящото приложение, и оценява, по-специално, дали развитието на покупателната способност на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица на Съюза е в съответствие с промените в покупателната способност на заплатите, получавани от служителите в централните държавни администрации. Въз основа на този доклад, когато е целесъобразно, Комисията представя предложение за изменение на настоящото приложение, както и на член 66а от Правилника за персонала, въз основа на член 336 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
3.
Докато Европейският парламент и Съветът не са приели регламент въз основа на предложение на Комисията, настоящото приложение и член 66а от Правилника за персонала продължават да се прилагат временно и след изтичане на крайните срокове, определени в параграф 1 от настоящия член и в член 66а от Правилника за персонала.
4.
В края на 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета междинен доклад относно прилагането на настоящото приложение и член 66а от Правилника за персонала.“;
72)
Приложение XII се изменя, както следва:
а)
член 2 се заменя със следното:
„Член 2
1. Всяка актуализация на размера на вноските поражда действие на 1 юли едновременно с годишната актуализация на заплатите по член 65 от Правилника за персонала. Актуализацията не може да доведе до увеличаване на размера на вноската с повече от един процент разлика над или под размера за предходната година.
2. Установената разлика между актуализацията на размера на вноските, което би настъпило в резултат на актюерското изчисление, и актуализацията, произтичаща от вариацията, посочена в последното изречение от параграф 1, не подлежи на възстановяване и следователно не се взема предвид при последващи актюерски изчисления. Размерът на вноските, който би бил получен от актюерското изчисление, се посочва в актюерската оценка, предвидена в член 1 от настоящото приложение.”
б)
в член 4, параграф 6 думите „12 месечни плъзгащи се средни аритметични стойности на лихвения процент и на увеличението на размера на заплатите“ се заменят с „30-годишни плъзгащи се средни стойности на лихвения процент и на ръста в скалата на заплатите“;
в)
в член 10, параграф 2 и в член 11, параграф 2 думите „12-те години“ се заменят с думите „30-те години“;
г)
вмъква се следният член:
„Член 11a
До 2020 г. за прилагането на член 4, параграф 6, член 10, параграф 2 и член 11, параграф 2 от настоящото приложение плъзгащата се средна стойност се изчислява въз основа на следната времева скала:
През 2014 г. - 16 години
През 2015 г. - 18 години
През 2016 г. - 20 години
През 2017 г. - 22 години
През 2018 г. - 24 години
През 2019 г. - 26 години
През 2020 г. - 28 години“;
д)
член 12 се заменя със следното:
„Член 12
Размерът на лихвения процент по членове 4 и 8 от приложение VIII за изчисляване на сложната лихва е ефективният процент по член 10 от настоящото приложение, който, ако е необходимо, се актуализира при петгодишните актюерски оценки.
По отношение на актуализацията размерът на лихвения процент по членове 4 и 8 от приложение VIII се счита за референтен лихвен процент. Комисията отговаря за публикуването на актуализирания ефективен лихвен процент в рамките на две седмици след актуализирането в серия „С” на Официален вестник на Европейския съюз за сведение.”;
е)
член 14 се заменя със следното:
„Член 14
1. През 2022 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета. Този доклад се отнася до бюджетните последици от настоящото приложение и оценява актюерския баланс на пенсионната система. Въз основа на този доклад, когато е целесъобразно, Комисията представя предложение за изменение на настоящото приложение.
2. През 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета междинен доклад относно прилагането на настоящото приложение.“;
73)
Приложение XIII се изменя, както следва:
а)
в член 7, параграф 2, трета алинея думите "адаптиране на заплатите" се заменя с "актуализация на възнагражденията";
б)
членове 10, 14-17 и член 18, параграф 2 се заличават;
в)
в член 18, параграф 1 думата „адаптира“ се заменя с „актуализира“, а думата „адаптиране“ се заменя с „актуализиране“;
г)
член 19 се заменя със следното:
„Член 19
Независимо от разпоредбите на Регламент (ЕС) № 1023/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13), членове 63, 64, 65, 82 и 83a от Правилника за персонала, приложения XI и XII към него и член 20, параграф 1 и членове 64, 92 и 132 от Условията за работа на другите служител в редакцията в сила преди 1.11.2013, продължават да се прилагат изключително за целта на корекции, необходими за изпълнението на решение на Съда на Европейския съюз по член 266 от Договора за функционирането на Европейския съюз относно прилагането на тези членове.
д)
член 20 се изменя, както следва:
i)
параграф 2 се заличава;
ii)
в параграф 3 втора алинея се заменя със следното:
„Корекционният коефициент се прилага към пенсиите на тези лица само ако мястото на пребиваване на лицето съвпада с последното му място на работа или с държавата по неговото място на произход по смисъла на член 7, параграф 4 от приложение VII. По семейни или здравословни причини обаче длъжностните лица, които получават пенсия, могат да подадат до органа по назначаване заявление за промяна на тяхното място по произход; решението в това отношение се взема след представянето от въпросното длъжностно лице на подходящи документи в подкрепа на искането.“;
iii)
в параграф 4 последното изречение се заличава;
е)
член 21 се заменя със следното:
„Член 21
Чрез дерогация от член 77, втора алинея, второ изречение от Правилника за персонала, длъжностни лица, които са постъпили на служба преди 1 май 2004 г., имат право на 2 % от посочената там заплата за всяка година осигурителен стаж, изчислен в съответствие с член 3 от приложение VIII.
Длъжностни лица, които са постъпили на служба в периода между 1 май 2004 г. и 31 декември 2013 г., имат право на 1,9 % от посочената там заплата за всяка година осигурителен стаж, изчислен в съответствие с член 3 от приложение VIII.”
ж)
член 22 се заменя със следното:
„Член 22
1. Длъжностни лица, които към 1 май 2004 г. имат 20 или повече години служба, придобиват право на пенсия за осигурителен стаж при навършване на 60 години.
Длъжностни лица, които към 1 май 2014 г. са на възраст 35 или повече години и които са постъпили на служба преди 1 януари 2014 г., придобиват право на пенсия за осигурителен стаж при навършването на възрастта, посочена в следната таблица:
Възраст към 1 май 2014 г.
Пенсионна възраст
Възраст към 1 май 2014 г.
Пенсионна възраст
60 години и повече
60 години
47 години
62 години и 6 месеца
59 години
60 години и 2 месеца
46 години
62 години и 8 месеца
58 години
60 години и 4 месеца
45 години
62 години и 10 месеца
57 години
60 години и 6 месеца
44 години
63 години и 2 месеца
56 години
60 години и 8 месеца
43 години
63 години и 4 месеца
55 години
61 години
42 години
63 години и 6 месеца
54 години
61 години и 2 месеца
41 години
63 години и 8 месеца
53 години
61 години и 4 месеца
40 години
63 години и 10 месеца
52 години
61 години и 6 месеца
39 години
64 години и 3 месеца
51 години
61 години и 8 месеца
38 години
64 години и 4 месеца
50 години
61 години и 11 месеца
37 години
64 години и 5 месеца
49 години
62 години и 2 месеца
36 години
64 години и 6 месеца
48 години
62 години и 4 месеца
35 години
64 години и 8 месеца
Длъжностни лица, които към 1 май 2014 г. не са навършили 35-годишна възраст, придобиват право на пенсия за осигурителен стаж при навършване на 65 години.
Независимо от това, за длъжностни лица, които към 1 май 2014 г. са на възраст 45 или повече години и са постъпили на служба между 1 май 2004 г. и 31 декември 2013 г., пенсионната възраст остава 63 години.
Освен ако в настоящия правилник не е предвидено друго, за длъжностни лица, постъпили на служба преди 1 януари 2014 г., възрастта за пенсиониране, която се взема предвид при всички позовавания на възрастта за пенсиониране в настоящия правилник, се определя по реда на горните разпоредби.
2. Независимо от член 2 от приложение VIII длъжностни лица, които са постъпили на служба преди 1 януари 2014 г. и останат на служба след навършване на възрастта, която им дава право на пенсия за осигурителен стаж, имат право на допълнително увеличение от 2,5 % от последната си основна заплата за всяка прослужена година след навършването на тази възраст, при условие че общият размер на пенсията им не надхвърля 70 % от последната основна заплата по смисъла съответно на член 77, втора или трета алинея от Правилника за персонала.
Независимо от това, за длъжностни лица, които към 1 май 2004 г. са имали 50 навършени години или са имали 20 или повече години служба, увеличението на пенсията, предвидено в предходната алинея, е не по-малко от 5 % от размера на пенсионните права, придобити на 60-годишна възраст.
Увеличението се отпуска и в случай на смърт, ако длъжностното лице е останало на служба след навършване на възрастта, която му дава право на пенсия за осигурителен стаж.
Ако съгласно приложение IVa длъжностно лице, постъпило на служба преди 1 януари 2014 г. и работещо на непълно работно време, прави вноски в пенсионната схема пропорционално на прослуженото време, увеличението на пенсионните права, предвидено в настоящия член, се прилага при спазване на същото съотношение.
3. Ако длъжностното лице се пенсионира, преди да достигне пенсионната възраст, предвидена в настоящия член, само половината от намалението, предвидено в член 9, буква б) от приложение VIII, се прилага за периода между 60-годишна възраст и пенсионната възраст.
4. Чрез дерогация от член единствен, параграф 1, втора алинея от приложение IV длъжностно лице, за което в съответствие с параграф 1 се прилага пенсионна възраст под 65 години, получава надбавката, предвидена в това приложение, при посочените в него условия до деня, в който длъжностното лице достигне пенсионна възраст.
Независимо от това, длъжностното лице продължава да получава надбавката и след навършването на тази възраст - но най-късно до навършването на 65-годишна възраст - докато придобие право на максимална пенсия за осигурителен стаж, освен ако се прилага член 42в от Правилника за персонала.“;
з)
член 23 се заменя със следното:
„Член 23
1. Когато се прилага член 52, буква а) от Правилника за персонала и без да се засягат разпоредбите на член 50, длъжностно лице, което е на служба преди 1 януари 2014 г., се пенсионира автоматично на последния ден от месеца, през който навършва 65-годишна възраст. За длъжностни лица, които са на служба преди 1 януари 2014 г., думите „66-годишна възраст“ и „66 години“ в член 78, втора алинея, и член 81а, буква б) от Правилника за персонала, и в член 12, параграф 1, буква б) от приложение VIII се заменят с „65-годишна възраст“ и „65 години“.
2. Независимо от разпоредбите на член 52 от Правилника за персонала, длъжностни лица, които са постъпили на служба преди 1 януари 2014 г. и чието служебно правоотношение е прекратено, преди да са навършили възрастта, на която придобиват право на пенсия за осигурителен стаж съгласно член 22 от настоящото приложение, могат да поискат спрямо тях да се прилага член 9, буква б), от приложение VIII
а)
до 31 декември 2015 г. от 55-годишна възраст;
б)
до 31 декември 2016 г. от 57-годишна възраст.
3. Чрез дерогация от осма алинея на член 50 от Правилника за персонала, длъжностно лице, което се пенсионира в интерес на службата в съответствие с член 50, параграф 1 от Правилника за персонала, има право да му бъде изплащана пенсия по член 9 от приложение VIII в съответствие със следната таблица:
Дата на решението по член 50, първа алинея
Възраст
До 31 декември 2016 г.
55 години
След 31 декември 2016 г.
58 години“
и)
вмъква се следният член:
„Член 24a
В случай че пенсията е определена преди 1 януари 2014 г., след тази дата правото на пенсия на получателя продължава да се определя съгласно правилата, приложими към момента на първоначалното определяне на правото на пенсия. Същият принцип се прилага и към правата по общата здравноосигурителна схема.“;
й)
член 28 се заменя със следното:
„Член 28
1. Служителите, посочени в член 2 от Условията за работа на другите служители, с които към 1 май 2004 г. има сключен договор и които са назначени като длъжностни лица след тази дата, но преди 1 януари 2014 г., при пенсионирането си имат право на актюерско адаптиране на пенсионните права, които са придобили като срочно наети служители, като се отчита промяната на пенсионната им възраст по смисъла на член 77 от Правилника за персонала.
2. Служителите, посочени в членове 2, 3а и 3б от Условията за работа на другите служители, с които към 1 януари 2014 г. има сключен договор и които бъдат назначени като длъжностни лица след тази дата, при пенсионирането си имат право на актюерско адаптиране на пенсионните права, които са придобили като срочно наети служители или договорно наети служители, като се отчита промяната на пенсионната им възраст по смисъла на член 77 от Правилника за персонала, при условие че към 1 май 2014 г. те са на възраст най-малко 35 години.“;
к)
добавя се следният раздел:
„Раздел 5
Член 30
1. Чрез дерогация от раздел А, точка 2 от приложение I за длъжностните лица на служба към 31 декември 2013 г. се прилага следната таблица на видовете длъжности във функционална група AD:
Генерален директор
AD 15 - AD 16
Директор
AD 14 - AD 15
Началник на отдел или равностойна длъжност
AD 9 - AD 14
Съветник или равностойна длъжност
AD 13 - AD 14
Старши администратор в преход
AD 14
Администратор в преход
AD 13
Администратор
AD 5 - AD 12
2. Считано от 1 януари 2014 г. органът по назначаването класира длъжностните лица, които към 31 декември 2013 г. са на служба във функционална група AD, по видове длъжности, както следва:
а)
Длъжностни лица, които към 31 декември 2013 г. са били в степен AD 14 и които не са заемали длъжност „Директор“ или равностойна длъжност, „Началник на отдел“ или равностойна длъжност или „Съветник“ или равностойна длъжност, се назначават на длъжност „Старши администратор в преход“.
б)
Длъжностни лица, които към 31 декември 2013 г. са били в степен AD 13 и които не са заемали длъжност „Началник на отдел“ или равностойна длъжност или „Съветник“ или равностойна длъжност, се назначават на длъжност „Администратор в преход“.
в)
Длъжностни лица, които към 31 декември 2013 г. са били в степен от AD 9 до AD 14 и които са заемали длъжност „Началник на отдел“ или равностойна длъжност, се назначават на длъжност „Началник на отдел или равностойна длъжност“.
г)
Длъжностни лица, които към 31 декември 2013 г. са били в степен AD 13 или AD 14 и които са заемали длъжност „Съветник“ или равностойна длъжност, се назначават на длъжност „Съветник или равностойна длъжност“.
д)
Длъжностни лица, които към 31 декември 2013 г. са били в степен от AD 5 до AD 12 и които не са заемали длъжност „Началник на отдел“ или равностойна длъжност, се назначават на длъжност „Администратор“.
3. Чрез дерогация от параграф 2 длъжностните лица в степен от AD 9 до AD 14, които имат специални отговорности, могат да бъдат назначени от органа по назначаване преди 31 декември 2015 г. на длъжност „Началник на отдел или равностойна длъжност“ или „Съветник или равностойна длъжност“. Всеки орган по назначаване установява разпоредби за прилагане на настоящия член. Независимо от това, общият брой на длъжностните лица, които се ползват от тази разпоредба, не може да надвишава 5 % от длъжностните лица във функционална група AD към 31 декември 2013 г.
4. Назначаването на определена длъжност е валидно до момента на възлагане на длъжностното лице на нова функция, която съответства на друг вид длъжност.
5. Ако отговарят на условията, посочени в член 44, първа алинея, длъжностните лица в степен AD 12, стъпка 5, които заемат длъжност „Администратор”, считано от 1 януари 2016 г. получават увеличение на основната заплата, равно на разликата между заплатата, съответстваща на степен AD 12, стъпка 4, и тази на степен AD 12, стъпка 3.
6. Ако отговарят на условията, посочени в член 44, първа алинея, длъжностните лица в степен AD 12, стъпка 5, които са на длъжност „Администратор“ или се ползват от мярката по параграф 5, след две години получават допълнително увеличение на основната заплата, равно на разликата между заплатата, съответстваща на степен AD 12, стъпка 5, и тази на степен AD 12, стъпка 4.
7. Чрез дерогация от параграф 5 следните разпоредби се прилагат по отношение на длъжностните лица в степен AD 12, които са на длъжност „Администратор”, назначени са преди 1 май 2004 г. и не са били повишавани в периода между 1 май 2004 г. и 31 декември 2013 г.:
а)
ако отговарят на условията, посочени в член 44, първа алинея, длъжностните лица в стъпка 8, считано от 1 януари 2016 г. получават увеличение на основната заплата, равно на разликата между заплатата, съответстваща на степен AD 12, стъпка 4, и тази на степен AD 12, стъпка 3.;
б)
ако се ползват от мярката по буква а), след две години длъжностните лица в стъпка 8 получават допълнително увеличение на основната заплата, равно на разликата между заплатата, съответстваща на степен AD 12, стъпка 5, и тази на степен AD 12, стъпка 4.
8. Ако отговарят на условията, посочени в член 44, първа алинея, длъжностните лица в степен AD 13, стъпка 5, които са на длъжност „Администратор в преход“, считано от 1 януари 2016 г. получават увеличение на основната заплата, равно на разликата между заплатата, съответстваща на степен AD 13, стъпка 4, и тази на степен AD 13, стъпка 3.
9. Ако отговарят на условията, посочени в член 44, първа алинея, длъжностните лица в степен AD 13, стъпка 5, които са на длъжност „Администратор в преход“ или се ползват от мярката по параграф 8, след две години получават допълнително увеличение на основната заплата, равно на разликата между заплатата, съответстваща на степен AD 13, стъпка 5, и тази на степен AD 13, стъпка 4.
10. Длъжностни лица, получили увеличението на основната заплата, предвидено в параграфи 5-9, които впоследствие са назначени на длъжност „Началник на отдел или равностойна длъжност“ или „Съветник или равностойна длъжност“ в същата степен, запазват това увеличение на основната заплата.
11. Чрез дерогация от първото изречение на член 46 длъжностните лица, назначени в следващата по-висока степен и получаващи увеличението на основната заплата, предвидено в параграфи 5, 6, 8 и 9, се класират във втора стъпка от съответната степен. Те губят увеличението на основната заплата, предвидено в параграфи 5, 6, 8 и 9.
12. Увеличението на основната заплата по параграф 7 не се изплаща след повишение и не се включва в основата, използвана за определяне на увеличението на основната месечна заплата, посочено в член 7, параграф 5 от настоящото приложение.
Член 31
1. Чрез дерогация от раздел А, точка 2 от приложение I за длъжностните лица на служба към 31 декември 2013 г. се прилага следната таблица на видовете длъжности във функционална група AST:
Старши асистент в преход
AST 10 - AST 11
Асистент в преход
AST 1 - AST 9
Административен асистент в преход
AST 1 - AST 7
Служител с помощни функции в преход
AST 1 - AST 5
2. Считано от 1 януари 2014 г., органът по назначаването класира длъжностните лица, които към 31 декември 2013 г. са на служба във функционална група AST, по видове длъжности, както следва:
а)
Длъжностните лица, които към 31 декември 2013 г. са в степен AST 10 или AST 11, се класират като „Старши асистент в преход“.
б)
Длъжностните лица извън обхвата на буква а), които преди 1 май 2004 г. са били в предишната категория B или които преди 1 май 2004 г. са били в предишните категории С или D и са станали част от функционална група AST без ограничения, както и длъжностните лица от група AST, назначени след 1 май 2004 г., се класират като „Асистент в преход“.
в)
Длъжностните лица извън обхвата на букви а) и б), които преди 1 май 2004 г. са били в предишната категория C, се класират като „Административен асистент в преход“.
г)
Длъжностните лица извън обхвата на букви а) и б), които преди 1 май 2004 г. са били в предишната категория D, се класират като „Служител с помощни функции в преход“.
3. Класирането по длъжност е валидно до момента на възлагане на длъжностното лице на нова функция, която съответства на друг вид длъжност. Административните асистенти в преход и служителите с помощни функции в преход могат да бъдат класирани като „Асистент“ по смисъла на раздел A от приложение I„ единствено в съответствие с процедурата, установена в член 4 и член 29, параграф 1 от Правилника за персонала. Повишаване се допуска само в рамките на кариерните потоци, съответстващи на всеки вид длъжност, посочен в параграф 1.
4. Чрез дерогация от член 6, параграф 1 от Правилника за персонала и от раздел Б от приложение I броят на свободните длъжности в следващата по-висока степен, нужни за целите на повишаването в длъжност, се изчисляват отделно за „Служители с помощни функции в преход“. Прилагат се следните коефициенти:
Степен
Коефициент
Служители с помощни функции в преход
5
-
4
10 %
3
22 %
2
22 %
1
-
Що се отнася до „Служители с помощни функции в преход“, съпоставянето на техните заслуги за целите на повишаването в длъжност (член 45, параграф 1 от Правилника за персонала) се извършва между длъжностните лица, отговарящи на условията за повишаване, от една и съща степен и класиране.
5. На „Административни асистенти в преход“ и „Служители с помощни функции в преход“, които преди 1 май 2004 г. са били в предишните категории С или D, продължава да се полага допълнителен отпуск или заплащане, когато интересите на службата не позволяват отпускът да бъде използван през двата месеца, следващи този, през който е бил положен извънредният труд, както е предвидено в приложение VI.
6. Длъжностните лица, на които е било разрешено въз основа на член 55а, параграф 2, буква ж) от Правилника за персонала и член 4 от приложение IVa към Правилника за персонала, да работят на непълно работно време за срок, започващ преди 1 януари 2014 г. и продължаващ след тази дата, могат да продължат да работят при същите условия за максимален общ срок от пет години.
7. За длъжностните лица, за които пенсионната възраст съгласно член 22 от настоящото приложение е под 65 години, тригодишният срок, посочен в член 55а, параграф 2, буква ж) от Правилника за персонала, може да продължи да тече, след като навършат пенсионна възраст, но не и след като навършат 65 години.
Член 32
Чрез дерогация от член 1, четвърта алинея, първо изречение от приложение II към Правилника за персонала не е необходимо функционална група AST/SC да бъде представлявана в комитета по персонала до следващите избори на нов комитет по персонала, на които персоналът AST/SC може да бъде представляван.
Член 33
Чрез дерогация от член 40, параграф 2 от Правилника за персонала, когато към 31 декември 2013 г. дадено длъжностно лице в рамките на цялата си кариера е било в отпуск по лични причини за срок, надвишаващ 10 години, общата продължителност на отпуска по лични причини не може да надвишава 15 години в рамките на цялата кариера на длъжностното лице.“.
Член 2
Условията за работа на другите служители на Европейския съюз се изменят, както следва:
1)
В член 1 второ тире се заличава;
2)
В член 2 се добавя следната буква:
„е)
персонал, назначен на длъжност, която е включена в щатното разписание, приложено към частта от бюджета за дадена агенция по член 1а, параграф 2 от Правилника за персонала, и която бюджетните органи са класирали като срочна, с изключение на ръководителите на агенции и заместник-ръководителите на агенции, посочени в акта на Съюза за учредяване на агенцията, и длъжностни лица, командировани към агенция в интерес на службата.“;
3)
Член 3 се заличава;
4)
В член 3б, буква б) подточка i) се заменя със следното:
„i)
длъжностни лица или срочно наети служители от функционална група AST/SC и AST.“;
5)
В член 8, първа алинея думите „член 2, буква а)“ се заменят с „член 2, буква а) или член 2, буква е)“;
6)
В член 10 параграф 4 се заличава;
7)
Член 11 се изменя, както следва:
а)
в първа алинея, първо изречение думите „членове 11-26“ се заменят с думите „членове 11-26а“;
б)
в трета алинея думите „втора алинея“ се заменят с думите „трета алинея“;
8)
Член 12 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Назначаването на срочно наети служители има за цел да осигури на институциите услугите на лица, които притежават най-високи професионални качества, ефикасност и почтеност, наети на възможно най-широка географска основа измежду гражданите на държавите - членки на Съюза.
Срочно наетите служители се назначават без оглед на раса, политически, философски или религиозни убеждения, пол или сексуална ориентация и независимо от тяхното семейно положение.
Не се запазват длъжности за граждани на дадена държава-членка. Независимо от това, принципът на равенство на гражданите на Съюза позволява на всяка институция да приеме подходящи мерки, след като установи значително неравновесие между гражданите на различни държави-членки сред срочно наетите служители, което не е оправдано от обективни критерии. Тези подходящи мерки трябва да бъдат обосновани и не могат да доведат до критерии за назначаване, различни от тези, основаващи се на качествата. Преди приемането на такива подходящи мерки органът по член 6, първа алинея приема разпоредби от общ характер за прилагане на настоящата алинея в съответствие с член 110 от Правилника за персонала.
След изтичането на тригодишен срок, считано от 1 януари 2014 г., Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на предходната алинея.
За да се улесни назначаване на възможно най-широка географска основа, институциите се стремят да подкрепят многоезично и многокултурно образование за децата на своите служители“;
б)
в параграф 5 думите „Всяка институция“ се заменят с „Органът по член 6, първа алинея“;
9)
Член 14 се заменя със следното:
„Член 14
1. Срочно наетият служител преминава деветмесечен срок за изпитване.
Ако по време на срока за изпитване срочно наетият служител е възпрепятстван да изпълнява служебните си задължения в продължение на непрекъснат период от най-малко един месец поради заболяване, отпуск за бременност и раждане по член 58 от Правилника за персонала или злополука, органът по член 6, първа алинея може да удължи срока за изпитване със съответния период от време. Общата продължителност на срока за изпитване в никакъв случай не може да надвишава 15 месеца.
2. Доклад за срочно нает служител може да бъде изготвен по всяко време по време на срока за изпитване, ако се установи, че работата му е очевидно незадоволителна.
Този доклад се съобщава на съответното лице, което има право да представи писмено забележките си в срок от осем работни дни. Докладът и забележките незабавно се изпращат от прекия ръководител на срочно наетия служител до органа по член 6, първа алинея. Въз основа на доклада, органът по член 6, първа алинея може да реши да освободи срочно наетия служител, преди да е изтекъл срокът на изпитване, като му отправи едномесечно предизвестие, или да назначи срочно наетия служител в друг отдел за остатъка от срока за изпитване.
3. Най-късно един месец преди изтичането на срока за изпитване се изготвя доклад относно способността на срочно наетия служител да изпълнява задълженията, присъщи на неговата длъжност, а също за неговата ефикасност и поведение в службата. Посоченият доклад се съобщава на съответното срочно наето лице, което има право да представи писмено забележките си в срок от осем работни дни.
В случай че в доклада се препоръчва уволнение или, при изключителни обстоятелства, удължаване на срока за изпитване в съответствие с параграф 1, прекият ръководител на срочно наетия служител незабавно изпраща доклада и забележките на органа по член 6, първа алинея.
Срочно нает служител, който не е показал нужните професионални качества или поведение за титуляризиране в длъжността си, се освобождава.
Окончателното решение се взема въз основа на доклада, посочен в настоящия параграф, както и въз основа на данните, с които разполага органът по член 6, първа алинея относно поведението на срочно наетия служител по отношение на дял II от Правилника за персонала.
4. Освободен срочно нает служител има право на обезщетение, равняващо се на една трета от основната му заплата за всеки прослужен месец от срока за изпитване.”;
10)
В член 15, параграф 1, първа алинея се добавя следното изречение:
„Срочно наетите служители, на които е дадена степен в съответствие с критериите, приети от органа по член 6, първа алинея, запазват прослуженото си време в стъпката, придобита в това им качество, ако бъдат назначени като срочно наети служители в същата степен непосредствено след изтичането на предходния период срочна служба.“;
11)
Член 16 се заменя със следното:
„Член 16
Членове 42а, 42б и членове 55 - 61 от Правилника за персонала относно отпуска, работното време, извънредния труд, работата на смени, дежурството на работното място или от дома и официалните празници се прилагат по аналогия. Специалният отпуск и отпускът за отглеждане на дете и по семейни причини не могат да надвишават срока на договора. В допълнение членове 41, 42, 45 и 46 от Правилника за персонала се прилагат по аналогия и за срочно наетите служители по член 29 от Приложение ХIII към Правилника за персонала, независимо от датата на назначаването им.
Платеният отпуск по болест по член 59 от Правилника за персонала не може обаче да надвишава три месеца или прослуженото от служителя време, ако последното е по-дълго. Отпускът не надвишава срока на договора.
След изтичането на посочените срокове служителят, чийто договор не е прекратен, независимо че не може да възобнови изпълнението на служебните си задължения, излиза в неплатен отпуск.
Независимо от това, при професионално заболяване или злополука, настъпили при изпълнението на служебните задължения, служителят получава пълния размер на заплатата за срока на неработоспособността до момента на отпускане на пенсия за инвалидност по член 33.“;
12)
Член 17 се заменя със следното:
„Член 17
В изключителни обстоятелства, по искане на срочно наетия служител може да му бъде разрешен неплатен отпуск по особено сериозни лични причини. Член 12б от Правилника за персонала продължава да се прилага за срока на неплатения отпуск по лични причини.
Разрешението по член 12б не се дава на срочно нает служител с цел упражняване на професионална дейност, независимо дали срещу заплащане, която включва лобиране или застъпничество пред неговата институция и която би могла да доведе до действителен или възможен конфликт със законните интереси на институцията.
Органът по член 6, първа алинея определя продължителността на този отпуск, която не може да надвишава една четвърт от вече прослуженото от служителя време или:
-
три месеца, ако прослуженото време е по-малко от четири години,
-
дванадесет месеца във всички останали случаи.
Всеки отпуск, разрешен в съответствие с предходната алинея, не се взема предвид за целите на член 44, първа алинея от Правилника за персонала.
Докато срочно наетият служител е в неплатен отпуск, членството му в социалноосигурителната схема по член 28 временно се спира.
Независимо от това, срочно нает служител, който не упражнява възмездна професионална дейност, може, не по-късно от един месец след месеца, в който започва неплатеният отпуск, да поиска да продължи да бъде осигуряван за рисковете по член 28, при условие че за срока на отпуската си поеме половината от вноските, предвидени в посочения член; вноската се изчислява въз основа на неговата последна основна заплата.
Освен това срочно нает служител, спрямо когото се прилага член 2, букви в) или г) и който докаже, че не може да придобие пенсионни права по друга пенсионна схема, може да поиска да продължи да придобива пенсионни права и за времето на неплатения отпуск, при условие че поеме разходите заплащане на вноска, равняваща се на трикратния размер на сумата, определена в член 41; вноската се изчислява въз основа на основната заплата за неговите степен и стъпка.
Жени, чийто отпуск за бременност и раждане започва преди изтичането на техния договор, имат право на отпуск за бременност и раждане и на обезщетение за бременност и раждане.“;
13)
Член 20 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 думата „адаптира“ се заменя с „актуализира“;
б)
в параграф 3 думите „специалният налог“ се заменят с думите „налога за солидарност“;
в)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Член 44 от Правилника за персонала се прилага по аналогия към срочно наетия персонал.“;
14)
Член 28а се изменя, както следва:
а)
в последното изречение на параграф 3 думата „адаптират“ се заменя с „актуализират“;
б)
в параграф 10 думите „институциите на Съюза“ се заменят с „органите на институциите, посочени в член 6, първа алинея“;
в)
параграф 11 се заменя със следното:
„На всеки две години Комисията представя доклад за финансовото състояние на осигурителната схема за безработица. Независимо от този доклад Комисията може чрез делегирани актове в съответствие с членове 111 и 112 от Правилника за персонала да адаптира вноските, предвидени в параграф 7 от настоящия член, ако това е необходимо за баланса на схемата.“;
15)
В член 33, параграф 1, втора алинея думите „65 години“ се заменят с „66 години“.
16)
Член 34 се заменя със следното:
„Член 34
Правоприемниците на починал служител по смисъла на глава 4 от приложение VIII към Правилника за персонала имат право на наследствената пенсия, предвидена в членове 35-38.
При смърт на бивш служител, получаващ обезщетение за инвалидност, или бивш служител по смисъла на член 2, буква a), в), г), д) или е), който е получавал пенсия за осигурителен стаж или чието служебно правоотношение е било прекратено, преди да навърши пенсионна възраст, и който е поискал плащането на пенсията му за осигурителен стаж да бъде отложено до първия ден на календарния месец след месеца, през който навърши пенсионна възраст, неговите правоприемници по смисъла на глава 4 от приложение VIII към Правилника за персонала имат право на наследствената пенсия, предвидена в посоченото приложение.
Ако в продължение на повече от една година не е известно местонахождението на настоящ или бивш срочно нает служител, който получава обезщетение за инвалидност или пенсия за осигурителен стаж, или на бивш срочно нает служител, чието служебно правоотношение е било прекратено, преди да навърши пенсионна възраст и който е поискал изплащането на пенсията му да бъде отложено до първия ден на календарния месец след месеца, през който навърши пенсионна възраст, разпоредбите на глави 5 и 6 от приложение VIII към Правилника за персонала, уреждащи временните пенсии, се прилагат по аналогия по отношение на съпруга(та) на въпросния служител и на лицата, които са признати за лица на негова издръжка.“;
17)
В член 36, първа алинея, трето изречение думите „член 2, букви а), в) или г)“ се заменят с „член 2, букви а), в), г), д) или е)“;
18)
В член 37, четвърта алинея думите „63 години“ се заменят с „пенсионна възраст“, а думите „член 2, букви а), в) или г)“ се заменят с „член 2, букви а), в), г), д) или е)“;
19)
В член 39 параграф 1 се заменя със следното:
„1. При прекратяване на служебното правоотношение служителят по смисъла на член 2 има право на пенсия за осигурителен стаж, прехвърляне на актюерската равностойност или изплащане на обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение в съответствие с дял V, глава 3 и приложение VIII към Правилника за персонала. Ако служителят има право на пенсия за осигурителен стаж, пенсионните му права се намаляват пропорционално на сумите, платени по член 42.“;
20)
В член 42 първа алинея се заменя със следното:
„В съответствие с условията, установени от органа по член 6, първа алинея, даден служител може да поиска от посочения орган да превежда вноските, които служителят е длъжен да прави, за да придобие или запази пенсионните си права в държавата си на произход.“;
21)
Член 47 се заменя със следното:
„Член 47
Освен при смърт служебното правоотношение на срочно наетите служители се прекратява:
а)
в края на месеца, през който служителят навършва 66-годишна възраст, или, когато е приложимо, на датата, определена в съответствие с член 52, втора и трета алинея от Правилника за персонала; или
б)
в случай че договорът е с определен срок:
i)
на датата, посочена в договора;
ii)
с изтичане на срока на предизвестие, посочен в договора, даващ на служителя или институцията възможност за предсрочно прекратяване на договора. Срокът на предизвестието не може да бъде по-кратък от един месец за всяка прослужена година и е с продължителност най-малко един и най-много три месеца. За срочно наети служители, чиито договори са били подновени, максималният срок е шест месеца. Въпреки това срокът на предизвестието не тече по време на бременност, ако тя е потвърдена с медицинско свидетелство, отпуск за бременност и раждане или отпуск по болест, в случай че отпускът по болест не надвишава три месеца. Освен това срокът на предизвестието спира да тече по време на бременност, потвърдена с медицинско свидетелство, и по времето на отпуск за бременност и раждане или отпуск по болест в посочените по-горе граници. Ако институцията прекрати договора, служителят има право на обезщетение, равно на една трета от неговата основна заплата за периода между датата на прекратяване на служебното правоотношение и датата, на която изтича срокът на договора;
iii)
когато служителят престане да отговаря на условията, предвидени в член 12, параграф 2, буква а), при спазване на възможността за разрешаване на изключение по посочената разпоредба. Ако такова изключение не бъде разрешено, се прилага срокът на предизвестието по подточка ii); или
в)
в случай че договорът е за неопределено време:
i)
при изтичане на срока на предизвестието, посочен в договора; срокът на предизвестието не може да бъде по-кратък от един месец за всяка прослужена година и е с продължителност най-малко три и най-много 10 месеца. Въпреки това срокът на предизвестието не тече по време на бременност, ако тя е потвърдена с медицинско свидетелство, отпуск за бременност и раждане или отпуск по болест, в случай че отпускът по болест не надвишава три месеца. Освен това срокът на предизвестието спира да тече по време на бременност, ако е потвърдена с медицинско свидетелство, отпуск за бременност и раждане или отпуск по болест в посочените по-горе граници; или
ii)
когато служителят престане да отговаря на условията, предвидени в член 12, параграф 2, буква а), при спазване на възможността за разрешаване на изключение по посочената разпоредба. Ако такова изключение не бъде разрешено, се прилага срокът на предизвестието по подточка i).“;
22)
Вмъква се следният член:
„Член 48а
В рамките на всеки парламентарен мандат член 50 от Правилника за персонала може да се прилага по аналогия по отношение на най-много петима старши срочно наети служители, заемащи ръководни длъжности от степен AD 15 или AD 16 в екипите на политическите групи на Европейския парламент, при условие, че са навършили 55-годишна възраст и имат прослужени 20 години в институциите, и най-малко 2,5 години прослужено време в последната си степен.“;
23)
В член 50в параграф 2 се заличава;
24)
В дял II се добавя следната глава:
„ГЛАВА 11
СПЕЦИАЛНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА СРОЧНО НАЕТИТЕ СЛУЖИТЕЛИ ПО ЧЛЕН 2, БУКВА е)
Член 51
Член 37, с изключение на първа алинея, буква б), и член 38 от Правилника за персонала се прилагат по аналогия по отношение на срочно наетите служители по член 2, буква е).
Член 52
Чрез дерогация от член 17, трета алинея, срочно наетите служители по член 2, буква е), чийто договор е сключен за неопределено време, могат независимо от прослуженото време да получат неплатени отпуски с продължителност до една година.
Общата продължителност на такъв отпуск не може да надвишава 12 години за цялата кариера на служителя.
На длъжността, заемана от срочно наетия служител, може да бъде назначено друго лице.
При изтичане на отпуска му срочно наетият служител трябва да бъде възстановен на първата съответстваща на неговата степен длъжност, която бъде освободена в неговата функционална група, при условие че отговаря на изискванията за тази длъжност. Ако срочно наетият служител откаже предложената му длъжност, той запазва правото си на възстановяване при следващото освобождаване на длъжност, съответстваща на степента му в неговата функционална група, при спазване на същото условие; ако той откаже повторно, той може да бъде освободен от институцията без предизвестие. До ефективното възстановяване на длъжност или командироване срочно наетият служител продължава да бъде в неплатен отпуск по лични причини.
Член 53
Срочно наетият персонал по член 2, буква е) се назначава въз основа на процедура за подбор, организирана от една или няколко агенции. По искане на съответната агенция или агенции Европейската служба за подбор на персонала подпомага агенциите, по-специално чрез определяне на съдържанието на тестовете и организиране на процедури за подбор. Европейската служба за подбор на персонал гарантира прозрачността на процедурите за подбор.
При външна процедура за подбор срочно наетият персонал по член 2, буква е) се назначава само на степени SC1-SC2, AST 1-AST 4 или AD 5-AD 8. Независимо от това, когато е целесъобразно и в надлежно обосновани случаи, агенцията може да разреши назначаването да се извърши на степен AD 9, AD 10, AD 11 или по изключение, AD 12, на длъжности със съответстващи отговорности и в рамките на одобреното щатно разписание. Общият брой назначения на степени AD 9-AD 12 в дадена агенция не трябва да надхвърля 20 % от общия брой назначения на срочно наети служители от функционална група AD, изчислени за непрекъснат петгодишен период.
Член 54
Когато става въпрос за срочно наетия персонал по член 2, буква е), класирането в следващата по-горна степен се извършва единствено чрез подбор измежду членовете на персонала, които са били най-малко две години в своята степен, след сравнително съпоставяне на заслугите на тези членове и на докладите за тях. Член 45, параграф 1, последно изречение и член 45, параграф 2 от Правилника за персонала се прилагат по аналогия. Не могат да бъдат превишавани коефициентите за еквивалентност на средната кариера, определени за длъжностните лица в раздел Б от приложение I към Правилника за персонала.
В съответствие с член 110 от Правилника за персонала всяка агенция приема разпоредби от общ характер за прилагането на настоящия член.
Член 55
Когато срочно нает служител по член 2, буква е) се премести на друга длъжност вследствие на вътрешно публикуване на длъжност или на откриване на нова длъжност в неговата функционална група, той не може да бъде назначен на по-ниска степен или стъпка, отколкото на предишната си длъжност, при условие че неговата степен е сред посочените в обявлението за свободна длъжност.
Същите разпоредби се прилагат по аналогия, когато такъв срочно нает служител сключва нов договор с агенция незабавно след предходен договор за членове на такъв срочно нает персонал с друга агенция.
Член 56
В съответствие с член 110, параграф 2 от Правилника за персонала всяка агенция приема разпоредби от общ характер относно процедурите за наемане на работа и използването на срочно наетия персонал по член 2, буква е).“;
25)
Дял III се заличава;
26)
В член 79, параграф 2 думите „Всяка институция“ се заменят с думите „Органът по член 6, първа алинея“;
27)
Член 80 се изменя, както следва:
а)
параграф 3 се заменя със следното:
'3. Въз основа на таблицата и след консултации с комитета по Правилника за персонала, посоченият в член 6, първа алинея орган на всяка институция, агенция или образувание, посочени в член 3а, може да определи по-подробно правомощията, присъщи на всеки вид функции.";
б)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Членове 1г и 1д от Правилника за персонала се прилагат по аналогия.“;
28)
Член 82 се изменя, както следва:
а)
в параграф 6 думите „Всяка институция“ се заменят с „Органът по член 6, първа алинея“;
б)
добавя се следният параграф:
„7. На договорно наети служители от функционални групи II, III и IV, може да бъде разрешено участието във вътрешни конкурси единствено след като са прослужили три години в институцията. Договорно наети служители от функционална група II могат да получат достъп само до конкурси за степени SC 1-SC 2, от функционална група III - за степени AST 1-AST 2, а от функционална група IV - за степени AST1-AST 4 или за степени AD 5-AD 6. Общият брой на кандидатите - договорно наети служители, назначени на свободните длъжности в някоя от тези степени, не може да надвишава 5 % от общия брой на назначенията в тези функционални групи за година в съответствие с член 30, втора алинея от Правилника за персонала.“;
29)
Член 84 се заменя със следното:
„Член 84
1. Договорно нает служител, чийто договор е със срок от най-малко една година, преминава срок за изпитване през първите шест месеца от правоотношението, ако е във функционална група I, и през първите девет месеца - ако е в друга функционална група.
Когато по време на срока за изпитване договорно наетият служител бъде възпрепятстван да изпълнява служебните си задължения в продължение на най-малко един месец поради заболяване, отпуск за бременност и раждане по член 58 от Правилника за персонала или злополука, органът по член 6, първа алинея може да удължи срока за изпитване със съответния период от време. Общата продължителност на срока за изпитване в никакъв случай не може да надвишава 15 месеца.
2. Оценката на договорно нает служител може да бъде изготвена по всяко време по време на срока за изпитване, ако се установи, че работата му е очевидно незадоволителна.
Тази оценка се съобщава на съответното лице, което има право да представи писмено забележките си в срок от осем работни дни. Оценката и забележките незабавно се изпращат от прекия ръководител на договорно наетия служител до органа, посочен в член 6, първа алинея. Въз основа на посочената оценка органът по член 6, първа алинея може да реши с едномесечно предизвестие да освободи договорно наетия служител, преди да е изтекъл срокът за изпитване„ или да назначи оговорно наетия служител в друг отдел за остатъка от срока за изпитване.
3. Най-късно един месец преди изтичането на срока за изпитване се прави оценка за способностите на договорно наетия служител да изпълнява присъщите на своята длъжност задълженията, както и на неговата ефикасност и поведението му в службата. Тази оценка се съобщава на договорно наетия служител, който има право да представи писмено забележките си в срок от осем работни дни.
Ако в оценката бъде препоръчано уволнение или, при изключителни обстоятелства, удължаване на срока за изпитване в съответствие с параграф 1, прекият ръководител на договорно наетия служител незабавно изпраща оценката и забележките на органа по член 6, първа алинея.
Договорно нает служител, който не е показал необходимите професионални качества или поведение за титуляризиране в своята длъжност, се освобождава.
Окончателното решение се взема въз основа на оценката по настоящия параграф, както и въз основа на данните, с които разполага органът по член 6, първа алинея относно поведението на срочно наетия служител по отношение на дял II от Правилника за персонала.
4. Освободен договорно нает служител има право на обезщетение, равняващо се на една трета от основната му заплата за всеки прослужен месец от срока за изпитване.“;
30)
В член 85, параграф 3 думите „член 314 от Договора за ЕО“ се заменят с думите „член 55, параграф 1 от Договора за Европейския съюз“;
31)
В член 86 параграф 1 се изменя, както следва:
а)
във втора алинея се добавя следното изречение:
„Въпреки това, член 32, втора алинея от Правилника за персонала се прилага по аналогия за договорно наетия персонал, нает на степен 1.“;
б)
добавя се следната алинея:
„Общите разпоредби за прилагане се приемат за осигуряване действието на настоящия параграф в съответствие с член 110 от Правилника за персонала.“;
32)
В член 88, първа алинея, буква б) думите „три години“ се заменят с „шест години“;
33)
Член 91 се заменя със следното:
„Член 91
Членове 16-18 се прилагат по аналогия.
Второто изречение от член 55, параграф 4 от Правилника за персонала не се прилага по аналогия за договорно наети служители.
За извънреден труд, положен от договорно наети служители от функционални групи III и IV, не се полага компенсиране или заплащане.
В съответствие с условията, предвидени в приложение VI към Правилника за персонала, за извънредния труд, полаган от договорно наети служители от функционални групи I и II, се полага допълнителен отпуск или заплащане за случаите, когато интересите на службата не позволяват допълнителен отпуск през двата месеца, следващи този, през който е бил положен извънредният труд.“;
34)
В член 95 думите „63 години“ се заменят с „пенсионна възраст“;
35)
Член 96 се изменя, както следва:
а)
в параграф 3 думата „се адаптират“ се заменя със „се актуализират“.
б)
параграф 11 се заменя със следното:
„11. На всеки две години Комисията представя доклад за финансовото състояние на осигурителната схема за безработица. Независимо от този доклад Комисията може чрез делегирани актове в съответствие с членове 111 и 112 от Правилника за персонала да адаптира вноските, предвидени в параграф 7, ако това е необходимо за баланса на схемата.”;
36)
В член 101, параграф 1, втора алинея, второ изречение думите „65 години“ се заменят с „66 години“;
37)
Член 103 се изменя, както следва:
а)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. При смърт на бивш договорно нает служител, получаващ обезщетение за инвалидност или на бивш договорно нает служител, който получава пенсия за осигурителен стаж или чието служебно правоотношение е било прекратено, преди да навърши пенсионна възраст, и който е поискал плащането на пенсията му за осигурителен стаж да бъде отложено до първия ден на календарния месец след месеца, през който навърши пенсионна възраст, правоприемниците на починалия бивш договорно нает служител по смисъла на глава 4 от приложение VIII към Правилника за персонала, имат право на наследствената пенсия, предвидена в това приложение.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Ако в продължение на повече от една година не е известно местонахождението на настоящ или бивш договорно нает служител, който получава обезщетение за инвалидност или пенсия за осигурителен стаж, или на бивш договорно нает служител, чието служебно правоотношение е било прекратено, преди да навърши пенсионна възраст, и който е поискал изплащането на пенсията му да бъде отложено до първия ден на календарния месец след месеца, през който навърши пенсионна възраст, разпоредбите на глави 5 и 6 от приложение VIII към Правилника за персонала, уреждащи временните пенсии, се прилагат по аналогия по отношение на съпруга(та) на въпросния служител и на лицата, които са признати за лица на негова издръжка.“;
38)
В член 106, параграф 4 думите „63 години“ се заменят с „пенсионна възраст“.
39)
В член 120 думите „всяка институция“ се заменя с „органа по член 6, първа алинея“;
40)
Вмъква се следният член:
„Член 132а
В съответствие с мерките за прилагане, посочени в член 125, параграф 1, и по изрично искане на съответния член или съответните членове на Европейския парламент, когото/които подпомагат, акредитираните парламентарни сътрудници могат да получат еднократно надбавка за настаняване или надбавка за пренастаняване, заплащана от надбавката на съответния член на Европейския парламент за парламентарни сътрудници, въз основа на доказателства, че се налага смяна на мястото на пребиваване. Размерът на надбавката не превишава една месечна основна заплата на сътрудника.“;
41)
Член 139 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се изменя, както следва:
i)
буква б) се заменя със следното:
„б)
в края на месеца, в който акредитираният парламентарен сътрудник навършва 66-годишна възраст, или по изключение - на датата, определена в съответствие с член 52, втора и трета алинея от Правилника за персонала;“;
ii)
буква г) се заменя със следното:
„г)
като се има предвид, че доверието е в основата на работните отношения между члена на Европейския парламент и неговия акредитиран парламентарен сътрудник, при изтичане на срока на предизвестието, посочен в договора, който дава право на акредитирания парламентарен сътрудник или на Европейския парламент, който действа по искане на члена или членовете на Европейския парламент, когото/които акредитираният парламентарен сътрудник е нает да подпомага, да прекрати предсрочно договора. Срокът на предизвестието не може да бъде по-кратък от един месец за всяка прослужена година и е с продължителност най-малко един и най-много три месеца. Въпреки това срокът на предизвестието не тече по време на бременност, ако тя е потвърдена с медицинско свидетелство, отпуск за бременност и раждане или отпуск по болест, в случай че отпускът по болест не надвишава три месеца. Освен това срокът на предизвестието спира да тече по време на бременност, ако е потвърдена с медицинско свидетелство, отпуск за бременност и раждане или отпуск по болест в посочените граници;“;
б)
вмъква се следният параграф:
„3а. В мерките за прилагане, посочени в член 125, параграф 1, се предвижда помирителна процедура, която се прилага преди прекратяването на договора на акредитирания парламентарен сътрудник по искане на члена или членовете на Европейския парламент, когото/които е бил нает да подпомага съответният сътрудник съгласно параграф 1, буква г) и параграф 3, или по искане на самия парламентарен сътрудник.“;
42)
В член 141 думите „всяка институция“ се заменя с „органа по член 6, първа алинея“;
43)
Вмъква се следният член:
„Член 142а
До 31 декември 2020 г. Комисията представя пред Европейския парламент и Съвета доклад с оценка на действието на настоящите Условия за работа на другите служители.“;
44)
Приложението се изменя, както следва:
а)
в член 1, параграф 1 се добавят следните изречения:
„Член 21, член 22 с изключение на параграф 4, член 23, член 24а и член 31, параграфи 6 и 7 от същото приложение се прилагат по аналогия към служителите, които са на служба към 31 декември 2013 г. Член 30 и член 31, параграфи 1, 2, 3 и 5 от същото приложение се прилагат по аналогия към срочно наетите служители, които са на служба към 31 декември 2013 г. За служители, наети преди 1 януари 2014 г., думите „66 години” в член 33, параграф 1, втора алинея, в член 47, буква а), в член 101, параграф 1, втора алинея и в член 139, параграф 1, буква б) от Условията за работа на другите служители се заменят с „65 години“.”
б)
добавя се следният член:
„Член 6
Считано от 1 януари 2014 г. договорите на срочно наетите служители, към които се прилага член 2, буква а) от Условията за работа на другите служители и които са на служба в агенция към 31 декември 2013 г., се преобразуват, без процедура за подбор, в договори по член 2, буква е) от настоящите Условия за работа. Останалата част от условията на договора остават непроменени. Настоящият член не се прилага към договорите на срочно наетите служители, назначени за ръководители на агенции или заместник-ръководители на агенции, както са определени в акта на Съюза за учредяване на агенцията, или към длъжностни лица, командировани към агенция в интерес на службата.“;
Член 3
1. Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от 1 януари 2014 г. с изключение на член 1, точка 44 и член 1, точка 73, буква г), които се прилагат, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 22 октомври 2013 година.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1023/2013/EU, EURATOM RENDELETE
(2013. október 22.)
az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzatának és az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételeknek a módosításáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 336. cikkére,
tekintettel az Európai Unió kiváltságairól és mentességeiről szóló jegyzőkönyvre és különösen annak 12. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottságnak a személyzeti szabályzati bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel a Bíróság véleményére (1),
tekintettel a Számvevőszék véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
Az Európai Uniónak és több mint 50 intézményének és ügynökségének továbbra is magas színvonalú európai közszolgálattal kell rendelkeznie, ami lehetővé teszi, hogy megvalósítsa célkitűzéseit, végrehajtsa szakpolitikáit és tevékenységeit, valamint a Szerződéseknek megfelelően a lehető legmagasabb színvonalon lássa el feladatait, hogy megfeleljen mindazon külső és belső kihívásoknak, amelyekkel a jövőben szembesülni fog, továbbá szolgálja az Unió polgárait.
(2)
Következésképpen keretet kell biztosítani a magasan képzett, több nyelven beszélő, a tagállamok állampolgárai közül földrajzi szempontból a lehető legszélesebb körből válogatott, és a lehető legmagasabb szakmai színvonalon teljesítő, független személyzet vonzásához, felvételéhez és állományban tartásához, kellően figyelembe véve a nemek egyensúlyát, és e személyzet számára lehetővé kell tenni, hogy feladatait a lehető leghatékonyabban és legeredményesebben lássa el. E tekintetben át kell hidalni az egyes tagállamokból származó tisztviselők vagy alkalmazottak felvételével kapcsolatosan az intézmények által tapasztalt jelenlegi nehézségeket.
(3)
Tekintettel az európai közszolgálatban dolgozók létszámának az Unió célkitűzéseihez és népességéhez viszonyított mértékére, az uniós intézmények és ügynökségek személyzeti létszámának csökkentése nem gyengítheti azok feladatainak, kötelezettségeinek és funkcióinak a Szerződésekben foglalt kötelezettségek és jogkörök értelmében történő teljesítését. Ezzel kapcsolatban az általuk foglalkoztatott személyi állomány összes kategóriája tekintetében szükség van az egyes intézmények és ügynökségek személyzeti kiadásainak átláthatóságára.
(4)
Az uniós közszolgálatnak a legmagasabb szakmai etikai elvárások szerint kell működnie, és mindig függetlennek kell maradnia. Ennek érdekében a személyzeti szabályzat (4) jogokat és kötelezettségeket rögzítő II. címét még egyértelműbbé kell tenni. Amennyiben bármely tisztviselő vagy volt tisztviselő ezeknek a kötelezettségeknek nem tesz eleget, ellene fegyelmi eljárás indítható.
(5)
Az európai közszolgálat értékéhez kulturális és nyelvi sokszínűsége is hozzájárul, amely csak akkor biztosítható, ha garantált a megfelelő egyensúly a tisztviselők nemzeti hovatartozása tekintetében. A személyzeti felvételi és kinevezési eljárásoknak biztosítaniuk kell, hogy a személyzet alkalmazására a lehető legszélesebb földrajzi alapon kerüljön sor az Európai Unió valamennyi tagállamának állampolgárai közül, anélkül azonban, hogy bármelyik tagállam állampolgárai számára álláshelyek lennének fenntartva. Ebből a célból és az objektív körülmények által nem igazolt - a tisztviselők nemzeti hovatartozás szerinti megoszlása tekintetében esetlegesen jelentős - egyensúlyhiányok kiküszöbölése érdekében az egyes intézmények számára lehetőséget kell biztosítani indokolt és megfelelő intézkedések elfogadására. Ezen intézkedések semmilyen körülmények között nem vezethetnek az érdemen alapuló kiválasztástól eltérő felvételi követelményekhez. A Bizottság kétévente jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a megfelelő intézkedések intézmények általi végrehajtásáról.
(6)
Annak megkönnyítése érdekében, hogy a személyzeti felvétel a lehető legszélesebb földrajzi alapon történjen, az intézmények igyekeznek támogatni az alkalmazottak gyermekeinek többnyelvű és multikulturális oktatását. Kívánatos, hogy az Unió hozzájárulása az Európai Iskolák finanszírozásához - amelyet a költségvetési hatóság határoz meg a vonatkozó szabályokkal összhangban - az Unió költségvetésének terhére történjen. Amennyiben az intézmények működése ezt megkívánja, a Bizottság számára biztosítani kell annak lehetőségét, hogy kérhesse az illetékes hatóságoktól helyszín kijelölését új Európai Iskola számára.
(7)
A távolabbi cél a humánerőforrás-igazgatás optimalizálása egy olyan európai közszolgálatban, amelyet kiválóság, szakértelem, függetlenség, lojalitás, pártatlanság és stabilitás, továbbá kulturális és nyelvi sokszínűség, valamint vonzó munkakörülmények jellemeznek.
(8)
A tisztviselők kilenchónapos próbaidőt teljesítenek. Egy tisztviselő véglegesítéséhez a kinevezésre jogosult hatóságnak figyelembe kell vennie a próbaidőről szóló, a próbaidő végén készített jelentést és a próbaidős tisztviselőnek a személyzeti szabályzatban foglalt kötelezettségei tekintetében tanúsított magatartását is. A próbaidős tisztviselőről a próbaidő alatt bármikor készíthető értékelő jelentés, ha munkája nyilvánvalóan nem megfelelő. Ellenkező esetben értékelő jelentést csak a próbaidő végén kell készíteni.
(9)
Annak biztosítása érdekében, hogy az Európai Unió tisztviselőinek és egyéb alkalmazottainak vásárlóereje a tagállamok központi kormányzatában dolgozó nemzeti köztisztviselőkével párhuzamosan alakuljon, fenn kell tartani a fizetések többéves naprakésszé tételi mechanizmusának - ismert nevén: „a módszer” - elvét, 2023-ig biztosítva annak alkalmazását, 2022 elejére egy felülvizsgálat előírásával, miközben rendelkezni kell a módszer ideiglenes meghosszabbítására szolgáló mechanizmusról is. Továbbá a módszer alkalmazásából eredő múltbeli nehézségek orvoslása érdekében rendelkezni kell egy olyan módszerről, amely évente automatikusan lehetővé teszi minden illetmény, nyugdíj és juttatás naprakésszé tételét, beleértve a válságok esetén automatikusan alkalmazandó záradékot is. Ebből a célból a személyzeti szabályzatban és az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételekben szereplő megfelelő összegeket referenciaösszegnek kell tekinteni, amelyeket rendszeresen és automatikusan naprakésszé tesznek. A naprakésszé tett összegeket a Bizottság tájékoztatás céljából közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában. Ezt a naprakésszé tételi mechanizmust ugyanúgy kell alkalmazni minden egyéb olyan esetben, amelyben a naprakésszé tétel elő van írva.
(10)
Fontos biztosítani a díjazás és a nyugdíjak naprakésszé tételére szolgáló statisztikai adatok minőségét. A nemzeti statisztikai intézeteknek és egyéb megfelelő tagállami hatóságoknak a pártatlanság elvével összhangban nemzeti szinten az adatokat kell gyűjteniük, és azokat továbbítaniuk kell az Eurostat számára.
(11)
A módszer alkalmazásából az Európai Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai számára adódó potenciális előnyöket egy speciális „adó” rendszerének újbóli bevezetésével kell kiegyensúlyozni. A módszerhez hasonlóan ennek a szolidaritási adónak az alkalmazása ideiglenesen meghosszabbítható. A jelen körülmények között helyénvalónak tűnik a szolidaritási adót a 2004-től 2012-ig alkalmazott speciális adó szintjéhez képest emelni és progresszívebb mértéket megállapítani. Erre az Unió különösen nehéz gazdasági és szociális helyzete és annak szerte az Unióban az államháztartásokra gyakorolt hatásainak figyelembevétele érdekében van szükség. A költségvetések konszolidálásának szükségessége az Unióban már rövid távon is gyors és különleges szolidaritási erőfeszítéseket kíván meg az uniós intézmények személyzete részéről. Egy ilyen szolidaritási adónak ezért az Unió valamennyi tisztviselőjére és egyéb alkalmazottjára vonatkoznia kell 2014. január 1-jétől.
(12)
A többéves pénzügyi keretről szóló, 2013. február 8-i következtetéseiben az Európai Tanács rámutatott arra, hogy a költségvetések rövid, közép- és hosszú távú konszolidálásának szükségessége megköveteli, hogy minden közigazgatás és azok személyi állománya külön erőfeszítést tegyen a hatékonyság és az eredményesség növelése, valamint a változó gazdasági helyzethez való igazodás érdekében. Ez a felhívás tulajdonképpen megismételte a tisztviselők személyzeti szabályzata és az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek módosítására irányuló 2011. évi bizottsági javaslat célját, amely a költséghatékonyság biztosítására törekedett, elismerve, hogy az Európai Unió előtt álló jelenlegi kihívások különleges erőfeszítést kívánnak minden egyes közigazgatás részéről, illetve személyzetük minden egyes tagjától a hatékonyság javítása, valamint az európai gazdasági és szociális környezet változásaihoz való alkalmazkodás érdekében. Az Európai Tanács továbbá a személyzeti szabályzat reformjának részeként kérte az uniós intézmények minden alkalmazottja díjazásának és nyugdíjának a módszer révén történő kiigazításának két évre való felfüggesztését és a fizetésekre vonatkozó módszer reformjának részeként az - új - szolidaritási adó újbóli bevezetését.
(13)
E következtetésekre való tekintettel és a jövőbeli költségvetési korlátozásokra adott válaszként, valamint bizonyítandó, hogy az európai közszolgálat szolidáris azon súlyos megszorító intézkedésekkel, amelyeket a tagállamok hoztak a korábban példa nélküli pénzügyi válság és a tagállamokban és az Európai Unió egészében tapasztalható különösen nehéz szociális és gazdasági helyzet következtében, rendelkezni kell a módszer két évre való felfüggesztéséről a tisztviselők minden díjazása, nyugdíja és juttatása tekintetében, és a szolidaritási adót e felfüggesztés ellenére alkalmazni kell.
(14)
A demográfiai változások és az érintett népesség változó korösszetétele miatt emelni kell a nyugdíjkorhatárt, ezt azonban a már szolgálatban álló uniós tisztviselők és egyéb alkalmazottak tekintetében átmeneti intézkedéseknek kell kísérniük. Ezekre az átmeneti intézkedésekre a már szolgálatban álló tisztviselők - akik már befizetéseket eszközöltek az Európai Unió tisztviselőinek fiktív nyugdíjalapjába - szerzett jogainak tiszteletben tartása érdekében van szükség. A nyugdíjkorhatárt is rugalmasabbá kell tenni annak megkönnyítésével, hogy az alkalmazottak 67 éves korukig, illetve kivételes körülmények között és különleges feltételekkel 70 éves korukig önként tovább dolgozhassanak.
(15)
Mivel az Európai Unió nyugdíjalapja biztosításmatematikai egyensúlyban van, és ezt az egyensúlyt rövid- és hosszú távon meg is kell őrizni, a 2014. január 1-je előtt felvett személyzetet kárpótolni kell nyugdíjbefizetéseiért olyan átmeneti intézkedések útján, mint a nyugdíjösszeg kiigazított növekedése a nyugdíjkorhatár elérését követően szerzett szolgálati évek után (barcelonai ösztönző), illetve 60 éves életkor és a törvényes nyugdíjkorhatár között a korai nyugdíjazással járó nyugdíjcsökkenés felének alkalmazása.
(16)
Az általánosan elfogadott biztosítástematikai gyakorlat szerint a nyugdíjrendszerek egyensúlyának megőrzése céljából a kamatok és az illetménynövekedés tekintetében 20 és 40 év közötti időtartam eredményeit kell alapul venni. A kamatok és az illetménynövekedések mozgóátlagát ezért egy hétéves átmeneti időszakkal harminc évre kell kiterjeszteni.
(17)
A Tanács felkérte a Bizottságot egy tanulmány elkészítésére, illetve megfelelő javaslatok benyújtására a személyzeti szabályzat 5. cikkének (4) bekezdésével, I. mellékletének A. szakaszával és 45. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben abból a célból, hogy egyértelmű kapcsolat legyen a felelősségek és a besorolási fokozat között, és hogy az előléptetésekkel kapcsolatban a felelősségek nagyobb hangsúlyt kapjanak az érdemek vizsgálatakor.
(18)
E felkérésre figyelemmel helyénvaló a magasabb besorolási fokozatokba való előléptetést a munka iránti személyes elhivatottságtól, a képességek és kompetenciák fejlesztésétől, továbbá olyan feladatok ellátásától függővé tenni, amelyek jelentősége indokolja a tisztviselő előléptetését a magasabb besorolási fokozatba.
(19)
Az AD és AST besorolási csoportban az előmenetel struktúráját úgy kell átalakítani, hogy a legmagasabb besorolási fokozatok korlátozott számú tisztviselő számára legyenek fenntartva, akik a legnagyobb felelősséget viselik. Ezért a tanácsosok csak az AD 12 besorolási fokozatig léphetnek elő, kivéve, ha adott álláshelyekre kerülnek kinevezésre e besorolási fokozat felett, míg az AD 13 és AD 14 besorolási fokozatokat azon személyi állomány számára kell fenntartani, akiknek beosztása jelentős felelősséggel jár. Hasonlóképpen, az AST 9 besorolású tisztviselőket AST 10 besorolásba csak a személyzeti szabályzat 4. cikkében és 29. cikkének (1) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban lehet előléptetni.
(20)
Tekintettel az előmeneteli rendszereknek az eltérő mértékű felelősségi körökhöz igazítására az AST besorolási csoport jelenlegi területein, amely egyben az igazgatási kiadások csökkentéséhez való elkerülhetetlen hozzájárulás is, egy új „AST/SC” besorolási csoportot kell létrehozni a titkársági és irodai személyzet számára. Az illetményeknek és előléptetési arányoknak megfelelő összefüggést kell teremteniük a felelősségi szint és a javadalmazás szintje között. Ekképpen meg lehet őrizni az európai közszolgálat stabilitását és átfogó jellegét. A Bizottságnak értékelést és jelentést kell készítenie ezen új besorolási csoport kialakításának hatóköréről és hatásairól, kiemelt figyelmet fordítva a nők helyzetére, hogy biztosítani lehessen a stabil és átfogó jellegű európai közszolgálat fenntartását.
(21)
A következő besorolási fokozatba való előléptetés előtt legalább két évnek az aktuális besorolási fokozatban történő eltöltésére vonatkozó szabály továbbra is érvényben marad annak érdekében, hogy a kiemelkedően teljesítő személyzet gyorsabban léphessen elő. Minden egyes intézménynek biztosítania kell, hogy az emberi erőforrásokra vonatkozó belső politikái éljenek a személyzeti szabályzatban foglalt azon lehetőségekkel, amelyek megfelelő előmenetelt biztosítanak a kiemelkedő képességű és kiemelkedően teljesítő tisztviselők számára.
(22)
Az intézmények lecsökkenő személyzeti létszámának kompenzációja érdekében az intézményekre vonatkozó munkaidőt összhangba kell hozni az Európai Unió egyes tagállamaiban érvényes munkaidővel. Ennek során figyelembe kell venni a tagállamokban a közalkalmazottak tekintetében érvényes munkaidőt. A heti minimális munkaidő bevezetése biztosítani fogja, hogy az intézmények személyzete képes legyen megbirkózni az Európai Unió politikai célkitűzéseiből adódó munkateherrel, ugyanakkor egyben így az Unió közszolgálatában a szolidaritás érdekében harmonizálni fogja a munkafeltételeket.
(23)
A rugalmas munkaidő-beosztás a modern és hatékony közigazgatás elengedhetetlen eleme, amely az intézményekben lehetővé teszi a családbarát munkakörülményeket és a nemek közti megfelelő egyensúlyt. Ezért szükséges erről a személyzeti szabályzatban kifejezetten rendelkezni.
(24)
Az utazási időre, valamint a származási hely és a foglalkoztatás helye közötti utazási költségek éves térítésére vonatkozó szabályokat alkalmazásuk egyszerűbbé és átláthatóbbá tétele érdekében modernizálni és ésszerűsíteni kell, valamint össze kell kapcsolni a külföldi munkavállalói jogállással. Különösképpen: az éves utazási időt hazautazási szabadságnak kell felváltania, amelyet legfeljebb két és fél napra kell korlátozni.
(25)
Hasonlóképp egyszerűsíteni kell a költözési költségek visszatérítésére vonatkozó szabályokat, hogy mind az érintettek, mind az adminisztráció tekintetében csökkenjenek az adminisztratív terhek. Ezért költségplafonokat kell bevezetni, amelyek figyelembe veszik a tisztviselő vagy alkalmazott családi helyzetét, valamint a költözés és az ehhez kapcsolódó biztosítás átlagos költségét.
(26)
A személyzet bizonyos tagjainak rendszeresen kell intézményük más fő munkavégzési helyein kiküldetéseket teljesíteniük. Ezeket a helyzeteket a kiküldetésekre vonatkozó jelenlegi szabályok nem megfelelően veszik figyelembe. Ezért ezeket a szabályokat úgy kell módosítani, hogy ilyen esetekben a szállásköltségeket átalányösszegként lehessen visszaigényelni.
(27)
Helyénvaló korszerűsíteni a harmadik országokban dolgozó személyzet munkafeltételeit, amelyeket költséghatékonyabbá kell tenni, ezáltal megtakarításokat elérve. Az éves szabadságra vonatkozó jogosultságokat ki kell igazítani, továbbá rendelkezni kell annak lehetőségéről, hogy a paraméterek szélesebb körét vegyék figyelembe az életkörülmények alapján nyújtott támogatás meghatározásához, a megtakarításokra irányuló általános cél sérelme nélkül. A lakhatási támogatás nyújtásának feltételeit a helyi körülmények megfelelőbb figyelembevétele és az adminisztratív terhek csökkentése érdekében felül kell vizsgálni.
(28)
Helyénvaló rugalmasabb kereteket biztosítani a szerződéses alkalmazottak foglalkoztatásához. Ezért lehetővé kell tenni az Unió intézményei számára, hogy legfeljebb hatéves időtartamra szerződéses alkalmazottakat foglalkoztassanak feladatok ellátására tisztviselők vagy ideiglenes alkalmazottak felügyelete alatt. Továbbá, mivel a tisztviselők túlnyomó többségét a jövőben is nyílt versenyvizsgák alapján veszik fel, az intézményeknek jogosultnak kell lenniük belső versenyvizsgákat tartani, amelyek kivételes esetekben és meghatározott feltételek mellett nyitva állnának a szerződéses személyzet előtt is.
(29)
Átmeneti részletes szabályokat kell meghatározni, amelyek lehetővé teszik az új szabályok és intézkedések fokozatos alkalmazását, ugyanakkor nem sérülhetnek a személyzeti szabályzat e módosításainak hatálybalépését megelőzően alkalmazott személyzet szerzett jogai és jogos elvárásai.
(30)
Az uniós nyugdíjrendszer a személyzeti szabályzat hatálya alá tartozó egyéb személyzethez hasonlóan az ügynökségek személyzetére is vonatkozik. Jelenleg a teljes mértékben önfinanszírozó ügynökségek a munkáltatói járulékot maguk fizetik be a rendszerbe. A költségvetés átláthatósága és a kiegyensúlyozottabb tehermegosztás biztosítása érdekében a részben az Európai Unió általános költségvetéséből finanszírozott ügynökségeknek a munkáltatói járulék azon részét kell fizetniük, amely megfelel az ügynökségnek az Európai Unió általános költségvetéséből származó támogatások nélküli bevétele és az összes bevétele közötti aránynak. Mivel ezen új rendelkezés folytán szükséges lehet az ügynökségek által begyűjtött díjakra vonatkozó megfelelő szabályok kiigazítása, csak 2016. január 1-jétől kezdődő hatállyal kell alkalmazni. Adott esetben a Bizottság javaslatokat nyújt be e szabályok kiigazítására.
(31)
Az egyszerűsítés és a következetes személyzeti politika érdekében a Bizottság által a személyzeti szabályzat végrehajtása érdekében elfogadott szabályoknak analógia útján az ügynökségekre is vonatkozniuk kell. Mindazonáltal annak biztosítása érdekében, hogy az ügynökségek speciális helyzetét szükség esetén figyelembe lehessen venni, az ügynökségeknek jogosultnak kell lenniük a Bizottság engedélyét kérni olyan végrehajtási szabályok elfogadására, amelyek eltérnek a Bizottság által elfogadottaktól, vagy arra, hogy egyáltalán ne alkalmazzák a Bizottság által elfogadott szabályokat.
(32)
Az Európai Unió Bíróságán létre kell hozni és vezetni kell a személyzeti szabályzat végrehajtása érdekében elfogadott valamennyi szabály nyilvántartását. Ez a nyilvántartás, amelyhez minden intézmény, ügynökség és a tagállamok is hozzáférhetnének, átláthatóságot biztosítana, és előmozdítaná a személyzeti szabályzat következetes alkalmazását.
(33)
A végrehajtási szabályok elfogadására vonatkozó szabályok harmonizációja és egyértelműsítése érdekében, tekintettel azok belső és igazgatási jellegére, helyénvaló a vonatkozó döntéshozatali hatásköröket a kinevezésre jogosult és a szerződéskötésre jogosult hatóságra ruházni.
(34)
Figyelemmel az ideiglenes alkalmazottak magas számára az ügynökségeknél, valamint a következetes személyzeti politika meghatározása iránti igényre, szükség van az ideiglenes alkalmazottak körében egy új kategória kialakítására, valamint az e kategóriára vonatkozó speciális szabályok megállapítására.
(35)
A Bizottságnak folytatnia kell a közös betegbiztosítási rendszer költségvetési helyzetének figyelemmel kísérését, és a rendszer strukturális egyensúlyhiánya esetén meg kell tennie minden szükséges lépést.
(36)
Az Európai Unió kiváltságairól és mentességeiről szóló 7. jegyzőkönyv 15. cikke rendelkezik arról, hogy a tisztviselők és egyéb alkalmazottak bizonyos adatait továbbítani kell a tagállamok kormányainak.
(37)
A személyzeti szabályzatban foglalt célok elérése érdekében a rendelet mellékleteinek módosítása tekintetében a Bizottságra kell átruházni a jogi aktusoknak az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően történő elfogadását, különösen a munkafeltételek bizonyos részletei tekintetében. A Bizottságnak felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és megfogalmazása során biztosítania kell a megfelelő dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács számára történő egyidejű, időben és megfelelő módon történő átadását,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata a következőképpen módosul:
1.
Az 1d. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (3) bekezdésben az „intézmények” szó helyébe az „intézmények kinevezésre jogosult hatóságai” kifejezés lép.
b)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Az (1) bekezdés alkalmazásában fogyatékossággal élő személy minden olyan személy, aki hosszan tartó fizikai, értelmi, szellemi vagy érzékszervi károsodással él, amely számos egyéb akadállyal együtt korlátozhatja az adott személy teljes, hatékony és másokkal egyenlő társadalmi szerepvállalását. A károsodást a 33. cikkben előírt eljárásnak megfelelően kell meghatározni.
A fogyatékossággal élő személy akkor felel meg a 28. cikk e) pontjában megállapított feltételeknek, ha - ésszerű alkalmassá tétel után - teljesíteni tudja a munkakör alapvető feladatait.
A munkakör alapvető feladataihoz viszonyítva az „ésszerű alkalmassá tétel”; olyan megfelelő - szükség szerinti - intézkedéseket jelent, amelyek lehetővé teszik a fogyatékossággal élő személy számára a foglalkoztatáshoz való hozzáférést, az abban való részvételt és előrehaladást, és a képzés elvégzését, kivéve, ha az ilyen intézkedések aránytalanul nagy terhet rónának a munkáltatóra.
Az egyenlő bánásmód elve nem akadályozhatja azt, hogy az intézmények kinevezésre jogosult hatóságai sajátos előnyöket biztosító intézkedéseket tartsanak fenn vagy fogadjanak el a fogyatékossággal élő személyek foglalkoztatásának megkönnyítése érdekében, vagy abból a célból, hogy kiküszöböljék, illetve ellensúlyozzák a szakmai előmenetelükben megmutatkozó hátrányokat.”;
2.
Az 1e. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az aktív státuszban lévő tisztviselők hozzáférnek az intézmények által elfogadott szociális jellegű intézkedésekhez, ideértve a munka és a családi élet összeegyeztetését elősegítő egyedi intézkedéseket, és a 9. cikkben említett szociális jóléti szervek által nyújtott szolgáltatásokhoz. A volt tisztviselők a szociális jellegű intézkedésekből korlátozott egyedi intézkedésekhez férhetnek hozzá.”;
3.
Az 5. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az e személyzeti szabályzat hatálya alá tartozó álláshelyeket, a vonatkozó feladatok természetére és fontosságára tekintettel a tanácsosok besorolási csoportjába (a továbbiakban: „AD”), az asszisztensek besorolási csoportjába (a továbbiakban: „AST”), valamint a titkárok és irodai alkalmazottak besorolási csoportjába (a továbbiakban „AST/SC”) kell sorolni.”;
b)
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Az AD besorolási csoport tizenkét besorolási fokozatot tartalmaz, amelyek a vezetői, tanácsadói és elemzői, valamint a nyelvi és tudományos feladatoknak felelnek meg. Az AST besorolási csoport tizenegy besorolási fokozatot tartalmaz, amelyek a végrehajtási és technikai feladatoknak felelnek meg. Az AST/SC besorolási csoport hat besorolási fokozatot tartalmaz, amelyek az irodai és titkári feladatoknak felelnek meg.”;
c)
a (3) bekezdés a) pontjában az „AST csoportban” helyébe „az AST besorolási csoportban és az AST/SC besorolási csoportban” lép.
d)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Az álláshely-típusokat tartalmazó táblázatot az I. melléklet A. szakasza tartalmazza. E táblázatra tekintettel minden intézmény kinevezésre jogosult hatósága- a személyzeti szabályzati bizottsággal folytatott konzultációt követően - részletesebben meghatározhatja az egyes álláshely-típusokhoz kapcsolódó feladatokat és hatásköröket.”;
4.
A 6. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„6. cikk
(1) Az egyes intézményekre vonatkozó költségvetési szakaszokhoz mellékelt létszámterv minden besorolási fokozat és minden besorolási csoport esetében feltünteti az álláshelyek számát.
(2) Ez a terv az érdemeken alapuló előléptetéssel a személyzeti szabályzat 45. cikkében megállapított elvének sérelme nélkül biztosítja, hogy az év január 1-jén minden egyes intézménynél a létszámterv minden besorolási fokozatában a betöltetlen álláshelyek száma megfeleljen a megelőző év január 1-jén az alacsonyabb besorolási fokozatban aktív státuszban lévő tisztviselők száma és az arra a besorolási fokozatra az I. melléklet B. szakaszában megadott tényezők szorzatának. Ezeket az arányszámokat 2014. január 1-jétől ötéves átlag alapján kell alkalmazni.
(3) Az I. melléklet B. szakaszában megállapított arányszámok a 113. cikkben említett jelentés részét képezik.
(4) Az AST/SC besorolási csoportra vonatkozó rendelkezések végrehajtása és a XIII. melléklet 31. cikkében foglalt átmeneti intézkedések, figyelembe véve valamennyi intézményben a titkári és irodai feladatokat ellátó személyzet iránti igény fejlődését, valamint az AST és AST/SC besorolási csoportban az állandó és ideiglenes álláshelyek változásait, a 113. cikkben említett jelentés részét képezik.”;
5.
A 9. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az (1a) bekezdés sérelme nélkül minden intézményben létre kell hozni:
-
egy személyzeti bizottságot, amely a különböző alkalmazási helyek szerinti részlegekbe szerveződhet,
-
egy, vagy - ha a tisztviselők száma az alkalmazási helyeken szükségessé teszi - több vegyes bizottságot,
-
egy, vagy - ha a tisztviselők száma az alkalmazási helyeken szükségessé teszi - több fegyelmi tanácsot,
-
egy vagy - ha a tisztviselők száma az alkalmazási helyeken szükségessé teszi - több, a szakmai alkalmatlansággal foglalkozó tanácsadó vegyes bizottságot,
-
szükség esetén egy értékelésekért felelős bizottságot;
-
egy rokkantsági bizottságot,
amelyek ellátják az e személyzeti szabályzat által rájuk ruházott feladatokat.”;
b)
az (1a) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1a) E személyzeti szabályzat egyes rendelkezéseinek végrehajtására két vagy több intézmény számára közös vegyes bizottság hozható létre. Az (1) bekezdés szerinti egyéb bizottságok és a fegyelmi tanács létrehozhatóak két vagy több ügynökség által közös testületekként.”;
c)
a (2) bekezdés az első albekezdés után a következő albekezdéssel egészül ki:
„Az ügynökségek a személyi állományuk összetételének figyelembevétele érdekében a személyzeti bizottságok tagsága tekintetében eltérhetnek a II. melléklet 1. cikkében foglaltaktól. Az ügynökségek határozhatnak úgy, hogy nem neveznek ki helyettes tagokat a vegyes bizottságba vagy a II. melléklet 2. cikkében meghatározott bizottságokba.”;
6.
A 10. cikk első bekezdésének második mondatában az „intézmények” szó helyébe az „az intézmények kinevezésre jogosult hatóságai” kifejezés lép.
7.
A 11. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„11. cikk
A tisztviselő feladatainak ellátása során és magatartásának meghatározásakor kizárólag az Unió érdekeit tartja szem előtt. A tisztviselő az intézményén kívül egyetlen kormánytól, hatóságtól, szervezettől vagy személytől sem kérhet vagy fogadhat el utasításokat. A rábízott feladatokat tárgyilagosan, pártatlanul és az Unióhoz való hűségre vonatkozó kötelezettsége betartásával végzi.
A tisztviselő a kinevezésre jogosult hatóság engedélye nélkül egyetlen kormánytól vagy az intézményén kívüli más helyről sem fogadhat el semmiféle elismerést, kitüntetést, kedvezményt, ajándékot vagy fizetséget, kivéve, ha azzal a kinevezését megelőzően, illetve katonai vagy egyéb állampolgári kötelezettség teljesítése céljából biztosított külön szabadsága során nyújtott szolgálatait ismerik el.
Egy tisztviselő felvétele előtt a kinevezésre jogosult hatóság megvizsgálja, hogy a jelöltnek vannak-e olyan személyes érdekeltségei, amelyek csorbíthatják függetlenségét, vagy hogy fennáll-e bármiféle összeférhetetlenség. Ennek érdekében a jelölt külön formanyomtatványon tájékoztatja a kinevezésre jogosult hatóságot bármely fennálló vagy esetlegesen lehetséges összeférhetetlenségről. Ilyen esetekben a kinevezésre jogosult hatóság ezt megfelelően indokolt véleményben figyelembe veszi. Szükség esetén a kinevezésre jogosult hatóság megteszi a 11a. cikk (2) bekezdésében említett intézkedéseket.
Ezt a cikket analógia útján alkalmazni kell a személyes okokkal indokolt szabadságról visszatérő tisztviselőkre.”;
8.
A 16. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„16. cikk
A tisztviselő a szolgálati jogviszonyának megszűnését követően is köteles tisztességes és körültekintő magatartást tanúsítani bizonyos megbízatások vagy előnyök elfogadásával kapcsolatban.
Az a tisztviselő, aki a szolgálati jogviszony megszűnését követő két évben keresőtevékenységbe kíván kezdeni - függetlenül attól, hogy az jövedelemszerző-e vagy sem -, erről külön formanyomtatványon tájékoztatja intézményét. Amennyiben az említett tevékenység kapcsolódik a tisztviselő által a szolgálati idejének utolsó három évében végzett munkához, és az intézmény jogos érdekeivel való összeütközéshez vezethet, a kinevezésre jogosult hatóság - a szolgálat érdekeire tekintettel - megtilthatja a tisztviselőnek e tevékenység gyakorlását, vagy jóváhagyását általa megfelelőnek ítélt feltételekhez kötheti. A kinevezésre jogosult hatóság a vegyes bizottsággal folytatott konzultációt követően, a tájékoztatástól számított 30 munkanapon belül értesíti az érintettet döntéséről. Amennyiben az említett időszak végéig nem történik ilyen értesítés, ez hallgatólagos beleegyezésnek minősül.
A végrehajtási intézkedésekben meghatározottak szerinti volt vezető tisztviselő esetében a kinevezésre jogosult hatóság a szolgálatból való kilépést követő 12 hónapig elvileg megtiltja, hogy a volt vezető tisztviselő lobbitevékenységet vagy tanácsadást folytasson korábbi intézménye személyzetével kapcsolatban vállalkozása, ügyfelei vagy munkáltatói részére a szolgálatban töltött utolsó három év során a felelőssége alá tartozó ügyek kapcsán.
A 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) értelmében valamennyi intézmény évente információkat tesz közzé a harmadik bekezdés végrehajtására vonatkozóan, ideértve a vizsgált esetek jegyzékét is.
9.
A 18. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A tisztviselő által feladatainak ellátása során készített valamennyi írásos anyaggal vagy más munkával kapcsolatos minden jog az Európai Unió tulajdona, amennyiben az ilyen írásos anyag vagy munka a tevékenységéhez kapcsolódik, vagy amennyiben az ilyen írásos anyag vagy munka az Európai Atomenergia Közösséghez kapcsolódik, e Közösség tulajdona. Az Uniónak, illetve adott esetben az Európai Atomenergia Közösségnek joga van jogi úton megszereznie az ilyen munkák szerzői jogát.”;
10.
A 19. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„19. cikk
A tisztviselő bírósági eljárás során a kinevezésre jogosult hatóság engedélye nélkül semmilyen alapon nem adhat ki semmilyen olyan információt, amelyről feladataival összefüggésben van tudomása. Az engedély csak akkor tagadható meg, ha az Unió érdekei úgy kívánják, és annak megtagadása nem jár büntetőjogi következményekkel a tisztviselőre nézve. A tisztviselőt ez a kötelezettség a szolgálati jogviszonyának megszűnését követően is terheli.
Az első bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók azon tisztviselőre vagy volt tisztviselőre, aki az Európai Unió Bírósága vagy valamely intézmény fegyelmi tanácsa előtt tesz tanúvallomást olyan ügyben, amely az Európai Unió alkalmazottját vagy volt alkalmazottját érinti.”;
11.
A 21a. cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
„(3) Amennyiben a tisztviselő olyan utasításról tájékoztatja feletteseit, amelyet szabálytalannak tart, vagy amelynek teljesítése súlyos következményekkel járhat, ezzel kapcsolatban nem érheti sérelem.”;
12.
A szöveg a következő cikkel egészül ki:
„22c. cikk
A 24. és a 90. cikk értelmében valamennyi intézmény eljárást vezet be a tisztviselők azzal kapcsolatban tett panaszainak kezelésére, hogy a 22a. vagy 22b. cikkben előírt kötelezettségeik teljesítését követően vagy annak következtében milyen módon jártak el velük szemben. Az érintett intézmény biztosítja az ilyen panaszok bizalmas kezelését, a körülmények által indokolt esetben a 90. cikkben meghatározott határidők lejárta előtt is.
Valamennyi intézmény kinevezésért felelős hatósága belső szabályokat állapít meg többek között az alábbiakról:
-
tájékoztatás nyújtása a 22a. cikk (1) bekezdésében vagy a 22b. cikkben említett tisztviselők számára az általuk jelentett ügy intézésével kapcsolatban,
-
e tisztviselők jogos érdekeinek és magánéletének védelme, valamint
-
az e cikk első bekezdésében említett panaszok kezelésére vonatkozó eljárás.”;
13.
A 26a. cikkben az „intézmények” szó helyébe az „intézmények kinevezésre jogosult hatóságai” kifejezés lép.
14.
A 27. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„27. cikk
A felvétel során arra kell törekedni, hogy az intézmények részére olyan tisztviselők munkáját biztosítsák, akik megfelelnek az alkalmasság, a hatékonyság és a feddhetetlenség legmagasabb követelményeinek, és akiket az Unió tagállamainak állampolgárai közül a lehető legszélesebb földrajzi alapon vettek fel. Semmilyen álláshely sem tartható fenn valamely meghatározott tagállam állampolgárai számára.
Az Uniós polgárok egyenlőségének elve lehetővé teszi valamennyi intézmény számára, hogy objektív körülmények által nem igazolt, a tisztviselők nemzetiség szerinti megoszlása tekintetében jelentős egyensúlyhiány észlelése esetében megfelelő intézkedéseket fogadjanak el. Ezeknek a megfelelő intézkedéseknek igazoltnak kell lenniük és nem vezethetnek az érdemen alapuló kiválasztástól eltérő felvételi követelményekhez. Ilyen megfelelő intézkedések elfogadása előtt az intézmény kinevezésre jogosult hatósága a 110. cikkel összhangban általános rendelkezéseket fogad el e bekezdés végrehajtása céljából.
A Bizottság 2014. január 1-től számított három év elteltével jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a második bekezdés végrehajtásáról.
Annak megkönnyítése érdekében, hogy a személyzeti felvétel a lehető legszélesebb földrajzi alapon történjen, az intézmények igyekeznek támogatni az alkalmazottaik gyermekeinek többnyelvű és multikulturális oktatását.”
15.
A 29. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Mielőtt egy intézmény üres álláshelyét betöltené, a kinevezésre jogosult hatóság mérlegeli, hogy:
a)
az álláshely betölthető-e az intézményen belüli:
i.
áthelyezéssel, vagy
ii.
a 45a. cikknek megfelelő kinevezéssel, vagy
iii.
előléptetéssel;
b)
érkeztek-e áthelyezés iránti kérelmek a többi intézmény azonos besorolási fokozatban lévő tisztviselőitől, és/vagy
c)
amennyiben a) és b) pontban említett lehetőségek révén nem lehetett betölteni az üres álláshelyet, figyelembe vegye-e a 30. cikk szerinti alkalmas pályázók jegyzékét, adott esetben tekintetbe véve az alkalmas pályázókra vonatkozóan a III. mellékletben foglalt megfelelő rendelkezéseket, és/vagy
d)
tartson-e az intézményen belüli versenyvizsgát, amelyen kizárólag a tisztviselők és az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikkében meghatározott ideiglenes személyzet vehet részt;
vagy megkezdje-e a vagy képesítéseken, vagy vizsgákon, vagy mind képesítéseken, mind vizsgákon alapuló versenyvizsgára vonatkozó eljárást. A versenyvizsgákra vonatkozó eljárást a III. melléklet állapítja meg.
Az eljárás a jövőbeli személyzeti felvétel számára történő tartalékképzés céljából is megkezdhető.
A kinevezésre jogosult hatóság a d) ponttól eltérően és csak kivételes esetekben határozhat úgy, hogy a tisztviselők túlnyomó többségének nyílt versenyvizsgán alapuló felvétele elvének tiszteletben tartása mellett belső versenyvizsgát rendez az intézmény számára, amelyen az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek 3a. és 3b. cikkében meghatározott szerződéses alkalmazottak is részt vehetnek. Az utóbbi személyzeti kategóriára korlátozások vonatkoznak az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek 82. cikkének (7) bekezdésében foglalt ezen lehetőség, valamint a szerződéses alkalmazottként általuk végezhető külön feladatok tekintetében.”;
16.
A 30. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„30. cikk
A kinevezésre jogosult hatóság minden versenyvizsgához felvételi bizottságot nevez ki. E bizottság összeállítja az alkalmas pályázók jegyzékét.
A kinevezésre jogosult hatóság dönt arról, hogy e pályázók közül melyeket nevezi ki az üres álláshelyekre.
Ezek a pályázók megfelelő tájékoztatáshoz férnek hozzá az intézmények és ügynökségek által meghirdetett megfelelő álláshelyekkel kapcsolatban.”;
17.
A 31. cikkben a (2) bekezdés első albekezdésének első mondata helyébe a következő szöveg lép:
„A 29. cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül, a tisztviselőket csak az SC 1-SC 2, az AST 1-AST 4 besorolási fokozatba vagy az AD 5-AD 8 besorolási fokozatba lehet felvenni.”;
18.
A 32. cikk harmadik bekezdésében az „intézmények” szó helyébe az „egyes intézmények kinevezésre jogosult hatóságai” kifejezés lép.
19.
A 34. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„34. cikk
(1) A tisztviselők véglegesítésük előtt kilenc hónapos próbaidőt teljesítenek. Egy tisztviselő véglegesítéséről a (3) bekezdésben említett értékelő jelentés alapján, valamint a kinevezésre jogosult hatóság számára a próbaidős tisztviselő II. címmel összefüggésben tanúsított magatartása kapcsán rendelkezésre álló adatok alapján kell határozni.
Ha a próbaidő során a tisztviselő feladatait betegség, az 58. cikk szerinti szülési szabadság vagy baleset miatt folyamatosan legalább egy hónapig nem tudja ellátni, a kinevezésre jogosult hatóság a tisztviselő próbaidejét a megfelelő időtartammal meghosszabbíthatja. A próbaidő teljes időtartama semmilyen körülmények között nem haladhatja meg a 15 hónapot.
(2) A próbaidős tisztviselőről a próbaidő alatt bármikor készíthető értékelő jelentés, ha munkája nyilvánvalóan nem megfelelő.
Ezt az értékelő jelentést közölni kell az érintett személlyel, aki jogosult észrevételeit nyolc munkanapon belül írásban benyújtani. Az értékelő jelentést és az észrevételeket a próbaidős tisztviselő közvetlen felettese haladéktalanul továbbítja a kinevezésre jogosult hatóságnak, amely három héten belül beszerzi az értékelésekért felelős vegyes bizottság véleményét a meghozandó intézkedésről. A kinevezésre jogosult hatóság a próbaidős tisztviselőt egy hónapos felmondási idővel a próbaidő lejárta előtt elbocsáthatja, vagy a tisztviselőt a próbaidő fennmaradó időtartamára másik szervezeti egységhez oszthatja be.
(3) Legkésőbb egy hónappal a próbaidő lejárta előtt értékelő jelentést kell készíteni a próbaidős tisztviselőnek a beosztásához tartozó feladatok ellátására való alkalmasságáról, valamint a szolgálati jogviszonyban nyújtott teljesítményéről és tanúsított magatartásáról. Ezt az értékelő jelentést közölni kell a próbaidős tisztviselővel, aki jogosult észrevételeit nyolc munkanapon belül írásban benyújtani.
Amennyiben az értékelő jelentés a tisztviselő elbocsátására vagy - kivételes esetben - az (1) bekezdéssel összhangban a próbaidő meghosszabbítására vonatkozó ajánlást tartalmaz, az értékelő jelentést és az észrevételeket a próbaidős tisztviselő közvetlen felettese haladéktalanul továbbítja a kinevezésre jogosult hatóságnak, amely három héten belül konzultál az értékelő jelentésekért felelős vegyes bizottsággal a meghozandó intézkedésről.
Azt a próbaidős tisztviselőt, akinek a munkája vagy magatartása nem bizonyult megfelelőnek arra, hogy álláshelyén véglegesítsék, el kell bocsátani.
(4) Az elbocsátott próbaidős tisztviselő - kivéve, ha azonnal újra jövedelemszerző tevékenységbe kezd - háromhavi alapilletménynek megfelelő juttatásban részesül, ha több mint egyéves szolgálatot teljesített; kéthavi alapilletménynek megfelelő juttatásban részesül, ha legalább hat hónapos szolgálatot teljesített, illetve egyhavi alapilletménynek megfelelő juttatásban részesül, ha kevesebb, mint hat hónapos szolgálatot teljesített.
(5) A (2), (3) és (4) bekezdés nem vonatkozik azon tisztviselőkre, akik próbaidejük vége előtt lemondanak.”;
20.
A 35. cikk a következő ponttal egészül ki:
„g)
a szolgálat érdekében történő szabadságra küldés;”;
21.
A 37. cikk b) pontjának második francia bekezdésében az „intézmények” szó helyébe az „intézmények kinevezésre jogosult hatóságai” kifejezés lép.
22.
A 40. cikk a következőképpen módosul:
a)
a szöveg a következő bekezdéssel egészül ki:
„(1a) A 12b. cikk a személyes okokkal indokolt szabadság során is alkalmazandó. A 12b. cikk szerinti engedély tisztviselőnek nem adható olyan foglalkozásszerűen végzett tevékenység folytatása céljára - függetlenül attól, hogy az jövedelemszerző-e vagy sem -, amely lobbizással vagy intézményének nyújtott tanácsadással jár, illetve az intézmény jogos érdekeivel való összeütközéshez vagy ennek lehetőségéhez vezethet.”;
b)
a (2) bekezdés második albekezdésében a „15 évet” kifejezés helyébe a „12 évet” kifejezés lép.
c)
a (2) bekezdés harmadik albekezdése a következőképpen módosul:
i.
az ii. pont helyébe a következő szöveg lép:
„ii.
követhesse házastársát - aki szintén az Unió tisztviselője vagy egyéb alkalmazottja -, akinek feladatai ellátásához a szabadságot kérelmező tisztviselő alkalmazásának helyétől akkora távolságra kell berendeznie szokásos tartózkodási helyét, hogy a közös otthonuk e helyen történő kialakítása kényelmetlenséget okozna a szabadságot kérelmező tisztviselőnek feladatai ellátásában; vagy”;
ii.
a szöveg a következő ponttal egészül ki:
„iii.
orvosilag igazolt súlyos betegség vagy fogyatékosság esetén gondoskodjon házastársáról, lemenő vagy felmenő ági rokonáról, illetve testvéréről,”;
23.
A 42a. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„42a. cikk
A tisztviselő minden gyermek után hat hónapig terjedő, alapilletmény nélküli szülői szabadságra jogosult, amelyet a gyermek születését vagy örökbefogadását követő első tizenkét év során vehet ki. A szabadság időtartama ennek kétszerese lehet az egyes intézmények kinevezésre jogosult hatóságai által elfogadott általános végrehajtási rendelkezések szerint egyedülállóként elismert szülők és az intézmény orvosa által elismert fogyatékossággal vagy súlyos betegséggel élő eltartott gyermek szülei esetében. Az egy alkalommal kivett szabadság legrövidebb időtartama egy hónap.
A tisztviselő tagsága a szociális biztonsági rendszerekben a szülői szabadság során folytatódik; a nyugdíjjogosultság szerzését, az eltartott gyermekek után nyújtott támogatást és az iskoláztatási támogatást fenn kell tartani. A tisztviselő megtartja álláshelyét, és megőrzi jogát a magasabb fizetési fokozatba lépésre és az előléptetésre. A szabadság kivehető teljes munkaidős vagy félmunkaidős szabadságként. Ha a szülői szabadságot a tisztviselő félmunkaidős szabadságként veszi ki, az első bekezdésben előírt maximális időtartam megkétszereződik. A szülői szabadság során a tisztviselő 911,73 EUR havi juttatásra vagy a félmunkaidős szabadság esetén ezen összeg 50 %-ára jogosult, más jövedelemszerző tevékenységet viszont nem folytathat. A szociális biztonsági rendszerhez való, a 72. és 73. cikkben előírt hozzájárulás egészét az intézmény viseli, és azt a tisztviselő alapilletménye alapján kell kiszámítani. A félmunkaidős szabadság esetében azonban ezt a rendelkezést csak a teljes alapilletmény és az arányosan csökkentett alapilletmény különbségére kell alkalmazni. Az alapilletmény ténylegesen folyósított része tekintetében a tisztviselő hozzájárulását ugyanazon százalékos arányok használatával kell kiszámítani, mintha teljes munkaidős alkalmazásban állna.
A juttatás összege havi 1 215,63 EUR vagy félmunkaidős szabadság esetén ezen összeg 50 %-a az első bekezdésben említett egyedülálló szülők, valamint orvos által elismert fogyatékossággal vagy súlyos betegséggel élő eltartott gyermek szülei esetében és a szülői szabadság első három hónapjában, amennyiben a szabadságot az apa veszi ki a szülési szabadság során, vagy bármelyik szülő közvetlenül a szülési szabadságot követően, vagy az örökbefogadási szabadság során vagy közvetlenül azt követően.
A szülői szabadság további hat hónappal meghosszabbítható; az ezen időszakra eső juttatás a második bekezdésben említett összeg 50 %-ára korlátozódik. Az első bekezdésben említett egyedülálló szülők esetében a szülői szabadság további tizenkét hónappal meghosszabbítható; az ezen időszakra eső támogatás a harmadik bekezdésben említett összeg 50 %-ára korlátozódik.
Az e cikkben említett összegeket a díjazással megegyező feltételekkel naprakésszé kell tenni.”;
24.
A III. cím 2. fejezete a következő szakasszal egészül ki:
„7. Szakasz
A szolgálat érdekében történő szabadságra küldés
42c. cikk
Legkorábban öt évvel azelőtt, hogy a tisztviselő eléri a nyugdíjkorhatárt, a legalább tíz év szolgálati időt letöltött tisztviselőt a kinevezésre jogosult hatóság határozata alapján a szolgálat érdekében szabadságra lehet küldeni az intézményeken belül új kompetenciák megszerzéséhez kapcsolódó szervezeti okokból.
A szolgálat érdekében szabadságra küldött tisztviselők teljes száma az adott évben nem haladhatja meg az előző évben az összes intézményből nyugdíjba vonuló tisztviselők számának 5 %-át. Az így kiszámított teljes számot az egyes intézmények között kell felosztani az előző év december 31-én általuk foglalkoztatott tisztviselők száma alapján. A felosztás eredményét minden intézménynél a legközelebbi egész számra kell felkerekíteni.
Az ilyen szabadságra küldés nem lehet fegyelmi intézkedés.
A szabadság időtartama elvileg megfelel annak az időtartamnak, amely még hátravan addig az időpontig, amikor a tisztviselő eléri a nyugdíjkorhatárt. Kivételes esetekben azonban a kinevezésre jogosult hatóság úgy határozhat, hogy megszünteti a szabadságot, és újra szolgálatba helyezi a tisztviselőt.
Amikor a szolgálat érdekében szabadságra küldött tisztviselő eléri a nyugdíjkorhatárt, automatikusan nyugdíjazni kell.
A szolgálat érdekében történő szabadságra küldésre az alábbi szabályok vonatkoznak:
a)
a tisztviselő által betöltött álláshelyre más tisztviselő nevezhető ki;
b)
a szolgálat érdekében szabadságra küldött tisztviselő nem jogosult a besorolási fokozatán belüli magasabb fizetési fokozatba lépésre vagy előléptetésre.
Az így szabadságra küldött tisztviselő a IV. mellékletnek megfelelően kiszámított juttatásban részesül.
A tisztviselő kérésére a juttatás után járulékot kell fizetni a nyugdíjrendszerbe, amelyet a juttatás alapján kell kiszámítani. Ebben az esetben a szolgálat érdekében szabadságra küldött tisztviselő szolgálati idejét figyelembe kell venni a nyugdíjszerző szolgálati éveknek a VIII. melléklete 2. cikke szerinti kiszámítása során.
A juttatásra korrekciós együttható nem alkalmazható.”;
25.
A 43. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„43. cikk
A tisztviselők alkalmasságáról, teljesítményéről és feladataik teljesítése során tanúsított magatartásáról az egyes intézmények kinevezésre jogosult hatóságai által a 110. cikkel összhangban meghatározott feltételek szerint évente értékelő jelentést kell készíteni. Az értékelő jelentés megállapítja, hogy a tisztviselő teljesítményének szintje kielégítő volt-e vagy sem. Az egyes intézmények kinevezésre jogosult hatósága megállapítja az értékelési eljárás során fellebbezésre jogosító rendelkezéseket, amely jogot a 90. cikk (2) bekezdésében említett panasz benyújtása előtt kell gyakorolni.
Az AST 5 besorolási fokozattól kezdve az értékelő jelentés kitérhet arra is, hogy a tisztviselő teljesítménye alapján alkalmas-e a tanácsosi funkció betöltésére.
Az értékelő jelentést közölni kell a tisztviselővel. A tisztviselőnek jogában áll az értékelő jelentéssel kapcsolatban bármilyen, általa fontosnak tartott észrevételt tenni.”;
26.
A 44. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„44. cikk
Az a tisztviselő, aki két év szolgálati időt letöltött besorolási fokozatának valamely fizetési fokozatában, automatikusan ugyanazon besorolási fokozat következő fizetési fokozatába lép, kivéve, ha teljesítményét a 43. cikkben említett legutóbbi éves értékelő jelentés nem kielégítőnek értékelte. A tisztviselő legfeljebb négy év elteltével besorolási fokozatának következő fizetési fokozatába lép, kivéve, ha az 51. cikk (1) bekezdésében megállapított eljárás kerül alkalmazásra.
Ha egy tisztviselőt egységvezetővé, igazgatóvá vagy főigazgatóvá neveznek ki ugyanabban a fokozatban, és feltéve, hogy a kinevezését követő első kilenc hónapban feladatait a 43. cikk értelmében kielégítően teljesítette, a kinevezés hatálybalépésekor visszaható hatállyal egy fizetési fokozattal előléptetésre kerül ugyanazon a besorolási fokozaton belül. Ez az előléptetés a havi alapilletményének az egyes besorolási fokozatok első és második fizetési fokozata közötti százalékos aránynak megfelelő növekedéséhez vezet. Ha a növekedés ennél kisebb, vagy a tisztviselő az adott időben besorolási fokozatán belül az utolsó fizetési fokozatba tartozik, következő előléptetése hatálybalépéséig alapilletményét az első és a második fizetési fokozat közötti különbségnek megfelelő mértékben kell megnövelni.”;
27.
A 45. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az előléptetésről a 6. cikk (2) bekezdésére figyelemmel a kinevezésre jogosult hatóság határoz. A tisztviselők csak akkor léptethetők elő a következő magasabb besorolási fokozatba, ha az I. melléklet A. szakaszában felsorolt álláshely-típusoknak megfelelő álláshelyet töltenek be, kivéve a 4. cikkben és a 29. cikk (1) bekezdésében meghatározott eljárás alkalmazása esetén. Az előléptetés a tisztviselőnek azon besorolási csoport következő magasabb besorolási fokozatába történő kinevezésével történik, amelybe a tisztviselő tartozik. Az előléptetés kizárólag olyan tisztviselők közüli választással történhet, akik besorolási fokozatukban minimum két év szolgálati időt töltöttek, az előléptetésre alkalmas tisztviselők érdemei összehasonlításának figyelembevétele után. Az érdemek összehasonlításakor a kinevezésre jogosult hatóság különösen figyelembe veszi a tisztviselőről készült értékelő jelentéseket, a nyelvek használatát feladatai végrehajtása során azon nyelveken kívül, amelyek alapos ismeretét a 28. cikk f) pontjával összhangban bizonyította, és - adott esetben - az általa viselt felelősség szintjét.”;
b)
a (2) bekezdés első mondatában az „Európai Unióról szóló szerződés 55. cikkében” kifejezés helyébe az „Európai Unióról szóló szerződés 55. cikkének (1) bekezdésében” kifejezés lép;
c)
a (2) bekezdés második mondatában az „intézmények” szó helyébe az „intézmények kinevezésre jogosult hatóságai” kifejezés lép.
28.
A 45a. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdés első albekezdésében az „időszakos értékelések” kifejezés helyébe az „éves értékelő jelentések” kifejezés lép;
b)
az (5) bekezdésben az „intézmények” szó helyébe az „egyes intézmények kinevezésre jogosult hatóságai” kifejezés lép.
29.
A 48. cikk harmadik bekezdésében az „AST csoportba tartozó tisztviselők” helyébe „AST és az AST/SC besorolási csoportokba tartozó tisztviselők” lép.
30.
Az 50. cikk nyolcadik bekezdésében az „55.” helyébe az „58.” lép.
31.
Az 51. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„51. cikk
(1) Minden intézmény kinevezésre jogosult hatósága eljárásokat dolgoz ki az alkalmatlanság eseteinek megfelelő időben és módon történő felismerésére, kezelésére és orvoslására.
Belső rendelkezések elfogadásakor minden intézmény kinevezésre jogosult hatósága tiszteletben tartja az alábbi követelményeket:
a)
a három egymást követő, nem kielégítő minősítést tartalmazó, a 43. cikk szerinti éves értékelő jelentés alapján szakmai alkalmassága tekintetében előrehaladást nem mutató tisztviselőt egy fokozattal vissza kell minősíteni. Ha a következő két éves értékelő jelentés még mindig nem kielégítő teljesítményről számol be, a tisztviselőt el kell bocsátani;
b)
minden, a tisztviselő visszaminősítésére vagy elbocsátására irányuló javaslat tartalmazza az alapjául szolgáló indokokat, és azt közölni kell az érintett tisztviselővel. A kinevezésre jogosult hatóság javaslatát a 9. cikk (6) bekezdése szerinti tanácsadó vegyes bizottság elé kell utalni.
(2) A tisztviselőnek joga van teljes személyes aktájához hozzáférni, valamint másolatokat készíteni az eljáráshoz kapcsolódó valamennyi dokumentumról. A javaslat kézhezvételétől számítva legalább tizenöt nap, de legfeljebb 30 nap áll rendelkezésére védelme elkészítésére. A tisztviselőt egy általa kiválasztott személy segítheti. A tisztviselő írásbeli észrevételeket nyújthat be. A tisztviselőt meghallgatja a tanácsadó vegyes bizottság. A tisztviselő tanúkat is hívhat.
(3) Az intézményt a tanácsadó vegyes bizottság előtt a kinevezésre jogosult hatóság által e célból kijelölt tisztviselő képviseli. Az említett tisztviselő az érintett tisztviselőével megegyező jogokkal rendelkezik.
(4) Az (1) bekezdés b) pontja szerinti javaslat és az érintett tisztviselőtől vagy a tanúktól származó írásbeli és szóbeli nyilatkozatok figyelembevételével a tanácsadó vegyes bizottság többségi szavazással indokolással ellátott véleményt nyilvánít, amelyben megállapítja a kérésére rögzített tények alapján helyénvalónak ítélt intézkedést. Az említett véleményt az ügy előterjesztésének időpontjától számított két hónapon belül továbbítja a kinevezésre jogosult hatóságnak és az érintett tisztviselőnek. A tanácsadó vegyes bizottság határozatairól az elnök nem szavaz, kivéve eljárási ügyekben és szavazategyenlőség esetén.
(5) Az alkalmatlanság miatt elbocsátott tisztviselő a (6) bekezdésben meghatározott időszakban havi elbocsátási támogatásra jogosult, amely az AST 1 besorolási fokozat első fizetési fokozatába tartozó tisztviselők havi alapilletményének felel meg. A tisztviselő ugyanebben az időszakban a 67. cikkben előírt családi támogatásokra is jogosult. A háztartási támogatást a VII. melléklet 1. cikkével összhangban az AST 1 besorolási fokozatba tartozó tisztviselők havi alapilletménye alapján kell kiszámítani.
Amennyiben a tisztviselő az (1) és (2) bekezdésben említett eljárás megkezdését követően lemond, illetve ha teljes nyugdíj azonnali folyósítására jogosult, a támogatást nem kell kifizetni. Amennyiben nemzeti rendszerben munkanélküli ellátásra jogosult, ennek összegét a fenti támogatásból le kell vonni.
(6) A (5) bekezdésben említett kifizetéseket a következő időszakokban kell folyósítani:
a)
három hónapig, ha a tisztviselő az elbocsátó határozat meghozataláig öt évnél kevesebb szolgálati időt teljesített;
b)
hat hónapig, ha a tisztviselő legalább öt év, de tíz évnél kevesebb szolgálati időt teljesített;
c)
kilenc hónapig, ha a tisztviselő legalább tíz év, de húsz évnél kevesebb szolgálati időt teljesített;
d)
12 hónapig, ha a tisztviselő legalább 20 év szolgálati időt teljesített.
(7) Az alkalmatlanság miatt visszaminősített tisztviselő hat év elteltével kérelmezheti az ezen intézkedésre vonatkozó valamennyi utalás törlését személyi aktájából.
(8) A tisztviselő - saját kezdeményezésére - az eljárás során felmerülő ésszerű költségeinek megtérítésére jogosult, beleértve a védelmét ellátó, nem az intézményhez tartozó tanácsadónak fizetendő díjat, amennyiben az e cikkben előírt eljárás a tisztviselő elbocsátását vagy visszaminősítését kimondó határozat nélkül zárul.”;
32.
Az 52. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„52. cikk
Az 50. cikk rendelkezéseinek sérelme nélkül a tisztviselőt nyugdíjazni kell:
a)
vagy automatikusan, azon hónap utolsó napján, amelyben 66. életévét betölti, vagy
b)
saját kérésére azon hónap utolsó napján, amelyre vonatkozóan a kérelmet benyújtotta, ha az érintett a VIII. melléklet 9. cikkének megfelelően eleget tesz az azonnali nyugdíjfizetés követelményeinek, és elérte a nyugdíjkorhatárt, vagy életkora 58 év és a nyugdíjkorhatár közé esik. A 48. cikk második bekezdésének második mondatát analógia útján kell alkalmazni.
A tisztviselő azonban saját kérésére, és amennyiben azt a kinevezésre jogosult hatóság a szolgálat érdekében indokoltnak találja, 67 éves koráig, vagy kivételes esetben 70 éves koráig tovább dolgozhat, amely esetben automatikusan nyugdíjazni kell azon hónap utolsó napján, amelyben az említett kort betölti.
Amennyiben a kinevezésre jogosult hatóság úgy határoz, hogy engedélyezi a tisztviselő számára, hogy 66 éves kora után is szolgálatban maradjon, ez az engedély legfeljebb egyéves időtartamra szólhat. Ez az időtartam a tisztviselő kérésére megújítható.”;
33.
Az 55. cikk a következőképpen módosul:
a)
a bekezdések számozottakká válnak;
b)
a második bekezdés első mondatának helyébe a következő szöveg lép:
„A rendes munkaidő heti 40-42 óra között lehet, a napi munkaidőt a kinevezésre jogosult hatóság határozza meg.”;
c)
a harmadik bekezdés második mondata helyébe a következő szöveg lép:
„Az egyes intézmények kinevezésre jogosult hatóságai az e bekezdés alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a személyzeti bizottsággal folytatott konzultációt követően állapítják meg.”;
d)
a szöveg a következő bekezdéssel egészül ki:
„(4) Az egyes intézmények kinevezésre jogosult hatóságai rugalmas munkaidőt vezethetnek be. Rugalmas munkaidő esetén az AD/AST 9 vagy magasabb besorolási fokozatban lévő tisztviselők számára teljes munkanapokat nem lehet kiadni. A rugalmas munkaidő nem alkalmazandó azon tisztviselők tekintetében, akikre vonatkozik a 44. cikk második bekezdése. Ezek a tisztviselők felettesükkel egyeztetve osztják be munkaidejüket.”;
34.
Az 55a. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A tisztviselő a következő esetekben jogosult az ilyen engedélyre:
a)
9 évesnél fiatalabb eltartott gyermek gondozása érdekében,
b)
9 és 12 év közötti eltartott gyermek gondozása érdekében, ha a munkaidő csökkentése nem haladja meg a rendes munkaidő 20 %-át,
c)
eltartott gyermek gondozása érdekében - a gyermek 14 éves koráig -, ha a tisztviselő egyedülálló szülő,
d)
súlyos nehézségek esetében eltartott gyermek gondozása érdekében annak 14 éves koráig, ha a munkaidő csökkentése nem haladja meg a rendes munkaidő 5 %-át. Ilyen esetben a IVa. melléklet 3. cikkének első két bekezdése nem alkalmazandó. Amennyiben mindkét szülő az Unió szolgálatában áll, csak az egyikük jogosult ilyen csökkentésre,
e)
súlyosan beteg vagy fogyatékos házastársának, lemenő vagy felmenő ági rokonának vagy testvérének gondozása érdekében,
f)
továbbképzésben való részvétel céljából, vagy
g)
a nyugdíjkorhatár elérése előtti három év során, de az 58. életév betöltése előtt nem.
Amennyiben továbbképzésben való részvétel céljából vagy a nyugdíjkorhatár betöltése előtti három év során, de nem az 58. életév betöltése előtt kérelmezik a részmunkaidős munkavégzés engedélyezését, a kinevezésre jogosult hatóság csak kivételes körülmények esetén és a szolgálathoz kapcsolódó, kiemelkedő okok miatt utasíthatja vissza az engedélyt, vagy halaszthatja el hatálybalépésének napját.
Amennyiben az ilyen engedélyre való jogosultságot súlyosan beteg vagy fogyatékos házastárs, lemenő vagy felmenő ági rokon vagy testvér gondozása érdekében, illetve továbbképzésben való részvétel céljából veszik igénybe, az ilyen időszakok összege a tisztviselő pályafutása során nem haladhatja meg az öt évet.”;
35.
Az 56. cikk harmadik bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„Az SC 1-SC 6 besorolási fokozatba és az AST 1-AST 4 besorolási fokozatba tartozó tisztviselők az általuk teljesített túlórák alapján a VI. melléklet rendelkezései szerint kompenzációs szabadságra jogosultak; amennyiben szolgálati okokból a kompenzációs szabadság biztosítására a túlórák teljesítését követő két hónapban nincs lehetőség, a tisztviselők díjazásra jogosultak.”;
36.
Az 56a. cikk második bekezdése helyébe az alábbi szöveg lép:
„A Bizottság a személyzeti szabályzati bizottsággal való konzultációt követően a 111. és a 112. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal meghatározza az ilyen juttatásokra jogosult tisztviselők előmeneteli kategóriáit, a juttatások nyújtásának feltételeit és a juttatások mértékét.”;
37.
Az 56b. cikk második bekezdése helyébe az alábbi szöveg lép:
„A Bizottság a személyzeti szabályzati bizottsággal való konzultációt követően a 111. és a 112. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal meghatározza az ilyen juttatásokra jogosult tisztviselők előmeneteli kategóriáit, a juttatások nyújtásának feltételeit és a juttatások mértékét.”;
38.
Az 56c. cikk második bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„A Bizottság a személyzeti szabályzati bizottsággal való konzultációt követően a 111. és a 112. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal meghatározza a külön juttatásokra jogosult tisztviselők kategóriáit, az ilyen juttatások nyújtásának feltételeit és a juttatások mértékét.”;
39.
Az 57. cikk első bekezdésében az „intézményei” szó helyébe az „intézmények kinevezésre jogosult hatóságai” kifejezés lép.
40.
Az 58. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„58. cikk
Az 57. cikkben meghatározott szabadságon kívül a terhes nők - orvosi igazolás bemutatása alapján - húsz hét szabadságra jogosultak. A szülési szabadság az igazolásban feltüntetett várható szülési időpont előtt legfeljebb hat héttel kezdődik, és legkorábban 14 héttel a szülés időpontját követően ér véget. Ikerszülés, koraszülés, illetve fogyatékos vagy súlyosan beteg gyermek születése esetén a szabadság időtartama 24 hét. E rendelkezés alkalmazásában a terhesség 34. hetének vége előtt bekövetkező szülést kell koraszülésnek tekinteni.”;
41.
A 61. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„61. cikk
A munkaszüneti napok listáit az uniós intézmények kinevezésre jogosult hatóságai a személyzeti szabályzati bizottsággal folytatott konzultációt követően közös megegyezéssel állapítják meg”;
42.
A 63. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„63. cikk
A tisztviselő díjazását euróban kell kifejezni. A díjazást azon ország pénznemében, amely országban a tisztviselő a feladatait ellátja, vagy euróban kell folyósítani.
Az eurótól eltérő pénznemben folyósított díjazást az Európai Unió általános költségvetésének végrehajtásához a tárgyév július 1-jén használt átváltási árfolyam alapján kell kiszámítani.
Az átváltási árfolyamokat évente visszaható hatállyal naprakésszé kell tenni a díjazások 65. cikk szerinti éves naprakésszé tételével egyidejűleg.”
43.
A 64. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„64. cikk
„A tisztviselő euróban kifejezett díjazását, az e személyzeti szabályzatban vagy annak végrehajtási rendeleteiben meghatározott kötelező levonások megtörténte után a különböző alkalmazási helyeken fennálló életkörülményektől függően egy 100 % fölötti, azzal egyenlő, vagy az alatti korrekciós együtthatóval kell súlyozni.
A korrekciós együtthatók meghatározása, visszavonása és évenkénti naprakésszé tétele a XI. melléklet szerint történik. A naprakésszé tétel tekintetében valamennyi érték referenciaértéknek tekintendő. A Bizottság a naprakésszé tett értékeket a naprakésszé tétel után két héten belül tájékoztatás céljából közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában.
Belgiumra és Luxemburgra vonatkozóan nem alkalmazandó korrekciós együttható, tekintettel arra, hogy ezen alkalmazási helyek a legtöbb intézmény fő és eredeti székhelyeiként különleges referenciaszereppel bírnak.”;
44.
A 65. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„65. cikk
(1) Az Európai Unió tisztviselőinek és egyéb alkalmazottainak díjazását az Unió gazdasági és szociális politikájának figyelembevételével évente naprakésszé kell tenni. Különös figyelmet kell fordítani a közszolgálatbeli illetmények emelkedésére a tagállamokban, valamint a személyzeti felvételi igényekre. A díjazás naprakésszé tétele a XI. melléklettel összhangban történik. E naprakésszé tételt az év vége előtt kell elvégezni, a Bizottságnak az Európai Unió Statisztikai Hivatala által a tagállamok nemzeti statisztikai hivatalaival egyetértésben elkészített statisztikai adatokon alapuló jelentése alapján. A statisztikai adatok a tagállamokban július 1-jén fennálló helyzetet tükrözik. Ez a jelentés az uniós tisztviselők díjazására és nyugdíjára gyakorolt költségvetési hatásokra vonatkozó adatokat is tartalmaz. E jelentést meg kell küldeni az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.
A 42a. cikk második és harmadik bekezdésében, a 66. és a 69. cikkben, a VII. melléklet 1. cikkének (1) bekezdésében, 2. cikkének (1) bekezdésében, 3. cikkének (1) és (2) bekezdésében, 4. cikkének (1) bekezdésében, 7. cikkének (2) bekezdésében, 8. cikkének (2) bekezdésében, valamint10. cikkének (1) bekezdésében és a XIII. melléklet 8. cikkének (2) bekezdésében említett összegeket, továbbá a VII. melléklet korábbi 4a. cikkében említett, a XIII. melléklet 18. cikke (1) bekezdése szerint naprakésszé teendő összegeket, az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 24. cikkének (3) bekezdésében, a 28a. cikke (3) bekezdésének második albekezdésében, 28a. cikkének (7) bekezdésében, 93. és 94. cikkében, 96. cikke (3) bekezdésének második albekezdésében és 96. cikkének (7) bekezdésében, valamint 133., 134. és 136. cikkében említett összegeket, a 300/76/ESZAK, EGK, Euratom tanácsi rendelet (6) 1.cikke (1) bekezdésének első albekezdésében említett összegeket, valamint a 260/68/EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendelet (7) 4. cikkében említett összegekre vonatkozó együtthatót a XI. melléklet szerint évente naprakésszé kell tenni. A Bizottság a naprakésszé tett összegeket a naprakésszé tételt követő két héten belül tájékoztatás céljából közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában.
(2) A megélhetési költségek jelentős változása esetén az (1) bekezdés szerinti összegeket és a 64. cikk szerinti súlyozásokat a XI. melléklet szerint naprakésszé kell tenni. A Bizottság a naprakésszé tett összegeket és súlyozásokat a naprakésszé tétel után két héten belül tájékoztatás céljából közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett összegek és a 64. cikk szerinti súlyozások olyan összegeknek és súlyozásnak tekintendők, amelyek tényleges értékét egy adott időpontban egyéb jogi aktus meghozatala nélkül naprakésszé kell tenni.
(4) A XI. melléklet 3. cikke (5) és (6) bekezdésének sérelme nélkül 2013-ban és 2014-ben nem kerül sor az (1) és (2) bekezdésben meghatározott naprakésszé tételre.
45.
A 66. cikk a következőképpen módosul:
a)
az első bekezdés bevezető mondata helyébe a következő szöveg lép:
„A havi alapilletményeket az AD és az AST besorolási csoportokban az egyes besorolási fokozatok és fizetési fokozatok tekintetében az alábbi táblázat határozza meg:”
b)
a szöveg a következő bekezdéssel egészül ki:
„A havi alapilletményeket az AST/SC besorolási csoportban az egyes besorolási fokozatok és fizetési fokozatok tekintetében az alábbi táblázat határozza meg:
Fizetési fokozat
Besorolási fokozat
1
2
3
4
5
SC 6
4 349,59
4 532,36
4 722,82
4 854,21
4 921,28
SC 5
3 844,31
4 005,85
4 174,78
4 290,31
4 349,59
SC 4
3 397,73
3 540,50
3 689,28
3 791,92
3 844,31
SC 3
3 003,02
3 129,21
3 260,71
3 351,42
3 397,73
SC 2
2 654,17
2 765,70
2 881,92
2 962,10
3 003,02
SC 1
2 345,84
2 444,41
2 547,14
2 617,99
2 654,17”
46.
A 66a. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„66a. cikk
(1) A 260/68/EGK, Euratom, ESZAK rendelet 3. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, és a tisztviselők díjazásának és nyugdíjának naprakésszé tételére szolgáló módszer alkalmazásának figyelembevétele érdekében, a 65. cikk (3) bekezdésének sérelme nélkül a 2014. január 1-jétől2023. december 31-ig terjedő időszakban az Unió által az aktív státuszban lévő személyi állománynak fizetett díjazás tekintetében egy ideiglenes intézkedést - a továbbiakban: „szolidaritási adó” - kell alkalmazni.
(2) E szolidaritási adó mértéke, amelyet a (3) bekezdésben megállapított alap tekintetében kell alkalmazni, 6 %. Azonban az AD 15 besorolási fokozat 2. fizetési fokozatától kezdődően és afelett ezen adó mértéke 7 %.
(3)
a)
A szolidaritási adó alapja a díjazás kiszámításához használt alapilletmény, a következők levonásával:
i.
az azonos besorolási fokozatba és fizetési fokozatba tartozó, a VII. melléklet 2. cikke értelmében eltartottal nem rendelkező tisztviselő által a szolidaritási adó levonása előtt fizetendő szociális biztonsági járulék, valamint a nyugdíjjárulék és az adó, továbbá
ii.
egy, az AST 1 besorolási fokozatba és az 1. fizetési fokozatba tartozó tisztviselő alapilletményének megfelelő összeg;
b)
A szolidaritási adó alapjának meghatározásához használt elemeket euróban kell kifejezni és 100-zal kell súlyozni.
(4) A szolidaritási adót havonta a forrásnál kell levonni; a bevételeket az Európai Unió általános költségvetésében bevételként kell feltüntetni.”;
47.
A 67. cikk (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Az eltartott gyermek után nyújtott támogatás azt bizonyító orvosi igazolások alapján, hogy az érintett gyermek fogyatékossággal él vagy a tisztviselő számára súlyos anyagi teherrel járó, hosszan tartó betegségben szenved, a kinevezésre jogosult hatóság különleges, indokolással ellátott határozatával megkétszerezhető.”;
48.
A 72. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés első albekezdésének első mondatában az „intézményeinek” és a harmadik albekezdésében az „intézmények” kifejezések helyébe az „intézménye kinevezésre jogosult hatóságainak” és az „intézmények kinevezésre jogosult hatóságai” kifejezések lépnek;
b)
a (2) bekezdésben a „63 éves koráig” kifejezés helyébe a „nyugdíjkorhatár eléréséig” kifejezés lép;
c)
a (2a) bekezdés i. és ii. pontjában a „63. életévük betöltése”, illetve „63. életévének betöltése” kifejezések helyébe a „nyugdíjkorhatár elérése” kifejezés lép;
d)
a (2b) bekezdésben az „1. besorolási fokozat” helyébe „AST 1 besorolási fokozat” lép.
49.
A 73. cikk (1) bekezdésében az „intézményei” kifejezés helyébe az „intézményeinek kinevezésre jogosult hatóságai” szavak lépnek.
50.
A 76a. cikk második mondatában az „intézmények” kifejezés helyébe az „intézmények kinevezésre jogosult hatóságai” szavak lépnek.
51.
A 77. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„77. cikk
A legalább 10 éves szolgálati idővel rendelkező tisztviselő öregségi nyugdíjra jogosult. Amennyiben azonban a tisztviselő elérte a nyugdíjkorhatárt, ha a nem aktív státuszú időszak alatt nem lehetett újra szolgálatba helyezni, vagy a szolgálat érdekében történő nyugdíjazás esetén a szolgálati idő hosszától függetlenül jogosult e nyugdíjra.
Az öregségi nyugdíj legnagyobb összege a tisztviselő utolsó azon besorolási fokozatban kapott alapilletményének 70 %-a, amelybe a tisztviselő legalább egy évig tartozott. Minden egyes, a VIII. melléklet 3. cikkével összhangban elismert szolgálati jogviszonyban eltöltött év után a tisztviselő ezen utolsó alapilletmény 1,80 %-ára jogosult.
Azon tisztviselők esetében azonban, akik az Európai Unióról szóló szerződés vagy az Európai Unió működéséről szóló szerződés által meghatározott hivatalt ellátó személyeket, illetve az Unió valamely intézményének vagy szervének választott elnökét, illetve az Európai Parlament valamely képviselőcsoportjának választott elnökét segítik, az e minőségükben megszerzett szolgálati időnek megfelelő nyugdíjjogosultságot az e minőségben kapott utolsó alapilletmény alapján kell kiszámítani, amennyiben ezen alapilletmény meghaladja az e cikk második bekezdésében említett alapilletményt.
A nyugdíj összege nem lehet alacsonyabb, mint a létminimum 4 %-a, minden egyes szolgálati jogviszonyban eltöltött év után.
A nyugdíjjogosultságot a tisztviselő a 66. életévének betöltésével szerzi meg.
A nyugdíjkorhatárról 2014. január 1-től kezdődően a Bizottság Európai Parlament és Tanács elé terjesztett jelentése alapján ötévente értékelést kell készíteni. A jelentés megvizsgálja különösen a tagállamok közszolgálati alkalmazottaira vonatkozó nyugdíjkorhatár alakulását, valamint az intézmények tisztviselőinek várható élettartamát.
Adott esetben a Bizottság e jelentés következtetéseivel összhangban javaslatot tesz a nyugdíjkorhatár módosítására, különös figyelmet fordítva a tagállamokban bekövetkező fejleményekre.”;
52.
A 78. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„78. cikk
Az a tisztviselő, aki a besorolási csoportjába tartozó álláshelyhez kapcsolódó feladatokat teljes állandó rokkantsága miatt nem tudja ellátni, a VIII. melléklet 13-16. cikkében meghatározott módon rokkantsági támogatásra jogosult.
Az 52. cikket a rokkantsági támogatás kedvezményezettjeire analógia útján kell alkalmazni. Ha a rokkantsági támogatás kedvezményezettje 66. életévének betöltése előtt anélkül vonul nyugdíjba, hogy elérte volna a maximális nyugdíjjogosultságot, az öregségi nyugdíjra vonatkozó általános szabályokat kell alkalmazni. Az öregségi nyugdíj összegét azon besorolási és fizetési fokozat alapján kell kiszámítani, amelybe a tisztviselő a rokkantság beálltakor tartozott.
A rokkantsági támogatás a tisztviselő utolsó alapilletményének 70 %-a. A létminimum összegénél azonban nem lehet kevesebb.
A rokkantsági támogatás után az említett támogatás alapján kiszámított járulékokat kell fizetni a nyugdíjrendszerbe.
Amennyiben a rokkantság a tisztviselő feladatainak ellátása során vagy azzal kapcsolatban elszenvedett baleset miatt, foglalkozási megbetegedés miatt, közérdekből tett cselekedet miatt vagy saját életének egy másik emberi élet megmentése érdekében történt kockáztatása miatt következett be, a rokkantsági nyugdíj nem lehet kevesebb a létminimum összegének 120 %-ánál. Ilyen esetben ezen túlmenően a nyugdíjrendszerbe fizetett járulékokat teljes egészében az (1b) bekezdésben említett intézmény vagy testület költségvetéséből kell fizetni.”;
53.
A 80. cikk (6) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„Az első, második és harmadik bekezdésben maghatározott jogosultság fennáll a személyzeti szabályzat 5. cikke, a 259/68/ EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendelet (8) 5. cikke, a 2530/72/Euratom, ESZAK, EGK tanácsi rendelet (9) 3. cikke vagy az 1543/ESZAK, EGK, Euratom tanácsi rendelet (10) 3. cikke értelmében juttatásra jogosult volt tisztviselő halála esetén, valamint azon volt tisztviselő halála esetén, akinek a nyugdíjkorhatár elérése előtt szűnt meg szolgálati jogviszonya és kérelmezte nyugdíjának elhalasztását azon naptári hónapot követő hónap első napjára, amikor a nyugdíjkorhatárt eléri.
54.
A 81a. cikk a következőképpen módosul:
a)
a b) pontban a „65. életévét” kifejezés helyébe a „66. életévét” kifejezés lép;
b)
a d) pont helyébe a következő szöveg lép:
„d)
azon volt tisztviselő elhalálozása esetén, aki a szolgálatból a nyugdíjkorhatár elérése előtt lépett ki és nyugdíjának elhalasztását kérte a nyugdíjkorhatár elérésének hónapját követő hónap első napjáig, azon öregségi nyugdíj összegét, amelyre a nyugdíjkorhatár elérésének időpontjában - amennyiben életben maradt volna - jogosult lett volna, a b) pontban említett juttatások és levonások figyelembevételével”;
c)
az e) pontban a cikk első bekezdésében a „41. vagy 50. cikke” kifejezés helyébe a „41., 42c. vagy 50. cikke” kifejezés lép.
55.
A 82. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Amennyiben a díjazást a 65. cikk (1) bekezdése szerinti naprakésszé teszik, a naprakésszé tételnek a nyugdíjakra is ki kell terjednie.”;
56.
A 83. cikk (1) bekezdésének második albekezdését el kell hagyni.
57.
A 83a. cikk (2), (3), (4) és (5) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Az Európai Unió általános költségvetéséből támogatásban nem részesülő ügynökségek az említett költségvetésbe a rendszer finanszírozásához szükséges járulékok teljes összegét befizetik. 2016. január 1-jétől az említett költségvetésből részben finanszírozott ügynökségek a munkáltatói járulék azon részét fizetik, amely megfelel az ügynökségnek az Európai Unió általános költségvetéséből származó támogatások nélküli bevétele és az összes bevétele közötti aránynak.
(3) A nyugdíjbiztosítási rendszer egyensúlyát a nyugdíjkorhatár és a nyugdíjjárulék mértéke biztosítja. A XII. melléklettel összhangban ötévenként elvégzett biztosításmatematikai értékelés alkalmával a rendszer egyensúlyának biztosítása érdekében a nyugdíjjárulék mértékét naprakésszé kell tenni.
(4) A XII. melléklet 1. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bizottság minden évben naprakésszé teszi a (3) bekezdésben említett biztosításmatematikai értékelést. Amennyiben legalább 0,25 százalékpontnyi különbség mutatkozik a járulék éppen alkalmazott mértéke és a biztosításmatematikai mérleg fenntartásához szükséges mérték között, a XII. mellékletben foglalt rendelkezésekkel összhangban a járulékot naprakésszé kell tenni.
(5) E cikk (3) és (4) bekezdése alkalmazásában a 83. cikk (2) bekezdésében meghatározott referenciaértéket naprakésszé kell tenni. A Bizottság a naprakésszé tétel után két héten belül tájékoztatás céljából közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában a járulék ennek eredményeként kialakított, naprakésszé tett mértékét.”
58.
A VIII. címet el kell hagyni;
59.
A 110. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„110. cikk
(1) A személyzeti szabályzat végrehajtására szolgáló általános rendelkezéseket az egyes intézmények kinevezésre jogosult hatóságai fogadják el a személyzeti bizottsággal és a személyzeti szabályzati bizottsággal történő konzultációt követően.
(2) A Bizottság által a személyzeti szabályzat érvényre juttatása érdekében elfogadott végrehajtási szabályok - ideértve az (1) bekezdés szerinti általános végrehajtási rendelkezéseket is - analógia útján vonatkoznak az ügynökségekre is. E célból a Bizottság az elfogadást követően haladéktalanul tájékoztatja az ügynökségeket bármely ilyen végrehajtási szabályról.
Az ilyen végrehajtási szabályok az ügynökségeknél vagy kilenc hónappal a Bizottságnál történő hatálybalépést követően lépnek hatályba, vagy kilenc hónappal azt a napot követően, amikor a Bizottság tájékoztatta az ügynökségeket az érintett végrehajtási szabályok elfogadásáról, attól függően, hogy melyik a későbbi időpont. A fentiektől eltérően az egyes ügynökségek határozhatnak úgy is, hogy valamely végrehajtási szabály korábbi időpontban lép hatályba.
Az egyes ügynökségek a fentiektől eltérően az e bekezdés második albekezdésében említett kilenc hónapos időszak letelte előtt, a személyzeti bizottsággal való konzultációt követően jóváhagyás céljából benyújthatják a Bizottsághoz saját, a Bizottság által elfogadottaktól eltérő végrehajtási szabályaikat. Ugyanilyen feltételek mellett minden ügynökség kérheti a Bizottság jóváhagyását egyes végrehajtási szabályok alkalmazásának elhagyásához. Ez utóbbi esetben a Bizottság a kérelem jóváhagyása vagy elutasítása helyett kérheti az ügynökségtől, hogy jóváhagyás céljából nyújtsa be a Bizottság által elfogadott végrehajtási szabályoktól eltérő saját végrehajtási szabályait.
Az e bekezdés második albekezdésében említett kilenc hónapos időszak nyugszik attól a naptól kezdődően, amikor az ügynökség a Bizottság jóváhagyását kérte, addig a napig, amikor a Bizottság állást foglal a kérdésben.
Az egyes ügynökségek a személyzeti bizottságukkal való konzultációt követően jóváhagyás céljából olyan végrehajtási szabályokat is benyújthatnak a Bizottsághoz, amelyek tárgya a Bizottság által elfogadott végrehajtási szabályokétól eltérő.
A végrehajtási szabályok elfogadása tekintetében az ügynökségeket az őket létrehozó uniós jogi aktusban megjelölt igazgatóság vagy annak megfelelő testület képviseli.
(3) A szabályoknak az intézmények közötti megegyezéssel történő elfogadása tekintetében az ügynökségek nem tekintendők intézménynek. A Bizottság azonban e szabályok elfogadása előtt konzultál az ügynökségekkel.
(4) A személyzeti szabályzat érvényre juttatását célzó szabályokról, ideértve az (1) bekezdésben említett általános végrehajtási rendelkezéseket, valamint az intézmények kinevezésre jogosult hatóságai közötti megegyezés útján elfogadott szabályokról tájékoztatni kell a személyzetet.
(5) Az intézmények igazgatási szervezeti egységei és az ügynökségek rendszeresen konzultálnak egymással e személyzeti szabályzat alkalmazásáról. Az ügynökségek - a megállapodásukban rögzítendő szabályokkal összhangban - ezeken a konzultációkon közösen képviseltetik magukat.
(6) Az Európai Unió Bírósága kezeli az egyes intézmények kinevezésre jogosult hatóságai által a személyzeti szabályzat érvényre juttatása céljából elfogadott szabályok, valamint az eltérések tekintetében az ügynökségek által a (2) bekezdésben meghatározott eljárással összhangban elfogadott, a bizottságiaktól eltérő szabályok nyilvántartását, azok minden módosítását is beleértve. Az intézmények és az ügynökségek közvetlenül hozzáférnek a nyilvántartáshoz, és korlátozás nélkül jogosultak saját szabályaik módosítására. A tagállamok közvetlen hozzáféréssel rendelkeznek a nyilvántartáshoz. Ezenkívül a Bizottság háromévente jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az egyes intézmények kinevezésre jogosult hatóságai által a személyzeti szabályzat érvényre juttatása céljából elfogadott szabályokról.”;
60.
A szöveg a következő cikkekkel egészül ki:
„111. cikk
A Bizottságot felhatalmazást kap arra, hogy a 112. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a munkafeltételek, illetve a díjazásra és a szociális biztonsági rendszerre vonatkozó szabályok végrehajtásának bizonyos vonatkozásaival kapcsolatban.
112. cikk
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.
(2) A Bizottságnak a személyzeti szabályzat 56a., 56b. és 56c. cikkben, továbbá annak VII. melléklete 13. cikkének (3) bekezdésében és XI. melléklete 9. cikkében, valamint az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 28a. cikkének (11) bekezdésében és 96. cikkének (11) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására vonatkozó felhatalmazása határozatlan időre szól 2014. január 1-jétől kezdődő hatállyal.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a személyzeti szabályzat 56a., 56b., 56c. cikkében, továbbá annak VII. melléklete 13. cikkének (3) bekezdésében és XI. melléklete 9. cikkében, valamint az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 28a cikkének (11) bekezdésében. és 96. cikkének (11) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A személyzeti szabályzat 56a., 56b., 56c. cikke, továbbá annak VII. melléklete 13. cikkének (3) bekezdése vagy XI. melléklete 9. cikke, valamint az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 28a. cikkének (11) bekezdése vagy 96. cikkének (11) bekezdése értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
113. cikk
A Bizottság 2020. december 31-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amelyben értékeli a személyzeti szabályzat gyakorlati alkalmazását.”;
61.
Az I. melléklet a következőképpen módosul:
a)
az A. szakasz helyébe a következő szöveg lép:
„A. Az 5. cikk (4) bekezdésében előírt álláshely-típusok az egyes besorolási csoportokban
1. AD besorolási csoport
Főigazgató
AD 15 - AD 16
Igazgató
AD 14 - AD 15
Tanácsadó vagy azonos rangú
AD 13 - AD 14
Egységvezető vagy azonos rangú
AD 9 - AD 14
Tanácsos
AD 5 - AD 12
2. AST besorolási csoport
Vezető asszisztens
Nagyfokú önállóságot megkövetelő és jelentős felelősséggel járó adminisztratív, technikai vagy képzési tevékenységek végzése a személyzeti igazgatás, a költségvetési végrehajtás vagy a politikai koordináció terén
AST 10 - AST 11
Asszisztens
Bizonyos fokú önállóságot megkövetelő adminisztratív, technikai vagy képzési tevékenységek végzése, így különösen szabályok, rendeletek, vagy általános utasítások végrehajtása, vagy személyi asszisztensi feladatok ellátása az intézmény valamely tagja, valamely tag kabinetirodájának vezetője, vagy egy főigazgató/főigazgató-helyettes vagy más, azonos rangú felsővezető mellett
AST 1 - AST 9
3. AST/SC besorolási csoport
Titkár/irodai alkalmazott
Irodai és titkári feladatok, irodavezetés és más egyenértékű, bizonyos fokú önállóságot igénylő feladatok ellátása (11)
SC 1 - SC 6
b)
a B. szakasz a következőképpen módosul:
„B. Szorzótényezők az átlagos előmeneteli ekvivalencia vonatkozásában
1.
Szorzótényezők az átlagos előmeneteli ekvivalencia vonatkozásában az AST és az AD besorolási csoportokban:
Besorolási fokozat
Asszisztensek
Tanácsosok
13
-
15 %
12
-
15 %
11
-
25 %
10
20 %
25 %
9
8 %
25 %
8
25 %
33 %
7
25 %
36 %
6
25 %
36 %
5
25 %
36 %
4
33 %
-
3
33 %
-
2
33 %
-
1
33 %
-
(2)
Szorzótényezők az átlagos előmeneteli ekvivalencia irányításához az AST/SC besorolási csoportban:
Besorolási fokozat
Titkár/irodai alkalmazott
SC 6
-
SC 5
12 %
SC 4
15 %
SC 3
17 %
SC 2
20 %
SC 1
25 %”
62.
A II. melléklet a következőképpen módosul:
a)
az 1. cikk első bekezdésének második mondatában az „intézmény” szó helyébe az „intézmény kinevezésre jogosult hatósága” kifejezés lép;
b)
az 1. cikk második bekezdésének második mondata helyébe az alábbi szöveg lép:
„Az intézmény kinevezésre jogosult hatósága azonban határozhat úgy, hogy a választás feltételeit az intézmény személyzetének általános szavazáson kifejezett akaratával összhangban határozza meg.”;
c)
az 1. cikk negyedik bekezdésében a „mindkét csoportnak” helyébe a „három besorolási csoportnak” lép;
d)
a 2. cikk második bekezdése első francia bekezdésében a „2. cikkének harmadik albekezdésében” helyébe a „2. cikkében” lép.
63.
A IV. melléklet egyetlen cikke az alábbiak szerint módosul:
a)
az (1) bekezdés második albekezdésében a „63. életév” kifejezés helyébe a „66. életév” kifejezés lép;
b)
az (1) bekezdés harmadik albekezdését el kell hagyni;
c)
a (3) bekezdésben szereplő táblázat utolsó sorában az „59-64” számok helyébe az „59-65” számok lépnek;
d)
a (4) bekezdés negyedik albekezdésében a „63. életév” kifejezés helyébe a „66. életév” kifejezés lép.
64.
A IVa. melléklet az alábbiak szerint módosul:
a)
az 1. cikk második bekezdésében az „55a. cikk (2) bekezdésének e) pontjában” helyébe a „55a. cikk (2) bekezdésének g) pontjában” lép;
b)
a 4. cikk (1) bekezdésében az „55 évesnél idősebb, a nyugdíjazásra készülve engedélyezetten félmunkaidőben dolgozó tisztviselők” szövegrész helyébe a „személyzeti szabályzat 55a. cikke (2) bekezdésének g) pontja értelmében engedélyezetten félmunkaidőben dolgozó tisztviselők” szövegrész lép.
65.
Az V. melléklet a következőképpen módosul:
a)
a 6. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„6. cikk
Az éves szabadság mellett a tisztviselő kérelem alapján külön szabadságot kaphat. Ezt különösen az alábbi esetekben és határok között kell engedélyezni:
-
a tisztviselő házasságkötése: négy nap;
-
a tisztviselő költözése: legfeljebb két nap;
-
a házastárs súlyos betegsége: legfeljebb három nap;
-
a házastárs halála: négy nap;
-
felmenő ági rokon súlyos betegsége: legfeljebb két nap;
-
felmenő ági rokon halála: két nap;
-
gyermek házasságkötése: két nap;
-
gyermek születése: 10 nap, amelyet a születést követő 14 hét során kell kivenni;
-
fogyatékos vagy súlyosan beteg gyermek születése: 20 nap, amelyet a születést követő 14 hét során kell kivenni;
-
feleség halála a szülési szabadság idején: a szülési szabadságból hátralévő időnek megfelelő számú nap; amennyiben az elhunyt feleség nem tisztviselő, a szülési szabadság fennmaradó részét a személyzeti szabályzat 58. cikkének rendelkezései alapján kell analógia útján meghatározni;
-
gyermek súlyos betegsége: legfeljebb két nap;
-
gyermeknek az orvos által igazolt nagyon súlyos betegsége, illetve a 12 éves vagy annál fiatalabb gyermek kórházi kezelése: legfeljebb öt nap;
-
gyermek halála: négy nap;
-
gyermek örökbefogadása: 20 hét, amely 24 hétre emelkedik, amennyiben az örökbefogadott gyermek fogyatékos.
-
Minden örökbefogadott gyermek csak egyszeri külön szabadságra jogosít fel, amelyet az örökbefogadó szülők között fel lehet osztani, amennyiben mindkét szülő tisztviselő. Ezt csak abban az esetben kell megadni, ha a tisztviselő házastársa legalább részmunkaidőben jövedelemszerző tevékenységet kezd. Ha a házastárs az uniós intézményeken kívül dolgozik, és hasonló szabadság illeti meg, az annak megfelelő számú napot le kell vonni a tisztviselő jogosultságából.
-
A kinevezésre jogosult hatóság szükség esetén további külön szabadságot adhat olyan esetekben, ha a nemzeti jogszabályok az örökbefogadási eljárás szerinti és az örökbefogadó tisztviselő alkalmazási helye szerinti országgal nem azonos országban az egyik vagy mindkét örökbefogadó szülő tartózkodását megkövetelik.
-
10 nap külön szabadság jár a tisztviselőnek, amennyiben az e francia bekezdés első mondatában foglalt okból nem illeti meg a 20 vagy 24 hetes teljes külön szabadság; e további külön szabadság minden örökbefogadott gyermek után csak egyszer jár.
Az intézmény külön szabadságot adhat továbbképzés és oktatás esetén is a személyzeti szabályzat 24a. cikke alapján az intézmény által kidolgozott továbbképzési és oktatási programban megállapított határokon belül.
Továbbá kivételes esetekben külön szabadság adható a tisztviselőknek olyan munkateher esetén, amely mag haladja a tisztviselők rendes kötelezettségét. Az ilyen külön szabadságot legkésőbb három hónappal azt követően kell kiadni, hogy a kinevező hatóság döntött a tisztviselőre bízott munka kivételes jellegéről.
A tisztviselő élettársát e cikk alkalmazásában házastársnak kell tekinteni, ha a VII. melléklet 1. cikke (2) bekezdésének c) pontjában felsorolt első három feltétel teljesül.
Amennyiben a fenti szakasz alapján külön szabadság kerül megítélésre, minden utazási időt külön határozattal kell rögzíteni, az adott szükségletek figyelembevételével.”;
b)
a 7. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„7. cikk
A külföldi munkavégzési támogatásra vagy külföldi tartózkodási támogatásra jogosult tisztviselők saját országukba való utazás céljából évi két és fél nap éves kiegészítő szabadságra jogosultak.
Az első bekezdés azon tisztviselőkre vonatkozik, akiknek alkalmazási helye a tagállamok területén található. Amennyiben az alkalmazási hely e területeken kívül található, a hazautazási szabadság időtartamát egyedi határozattal, a különleges igények figyelembevételével kell megállapítani.”;
66.
A VI. melléklet a következőképpen módosul:
a)
az 1. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„1. cikk
A személyzeti szabályzat 56. cikkében megállapított keretek között az SC 1-SC 6, vagy az AST 1-AST 4 besorolási fokozatba tartozó tisztviselő által teljesített túlóra a tisztviselőt kompenzációs szabadságra vagy díjra jogosítja, az alábbiak szerint:
a)
a tisztviselő minden egyes túlóra után másfél órányi kompenzációs szabadságra jogosult; ha a túlóra 22.00 óra és 7.00 óra közé, illetve vasárnapra, vagy munkaszüneti napra esik, a kompenzációs szabadság két óra; a kompenzációs szabadság nyújtásakor figyelembe kell venni a szolgálat követelményeit és az érintett tisztviselő választását;
b)
amennyiben a szolgálat követelményei nem teszik lehetővé kompenzációs szabadság nyújtását a túlóra teljesítésének hónapját követő hónapban, a kinevezésre jogosult hatóság engedélyt ad a nem honorált túlórák pénzbeli kiegyenlítésére a havi alapilletmény 0,56 %-os mértékében minden túlóra után, az a) pontban meghatározott alapon;
c)
az egy órányi túlmunkáért járó kompenzációs szabadságra vagy díjazásra való jogosultsághoz a teljesített túlórának meg kell haladnia a 30 percet.”;
b)
a 3. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„3. cikk
„E melléklet előző rendelkezései ellenére az SC 1-SC 6 és az AST 1-AST 4 besorolási fokozatokba tartozó tisztviselők egyes csoportjai által teljesített túlórák díja átalánytámogatás formájában is kifizethető, amelynek összegét és feltételeit a kinevezésre jogosult hatóság a vegyes bizottsággal folytatott konzultációt követően határozza meg.”;
67.
A VII. melléklet a következőképpen módosul:
a)
az 1. cikk (3) bekezdésében a „harmadik besorolási fokozat” kifejezés helyébe az „AST 3 besorolási fokozat” kifejezés lép;
b)
a 3. cikk (1) bekezdése második albekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„Az e támogatásra való jogosultság azon hónap első napján kezdődik, amelyben a gyermek általános iskolai tanulmányait megkezdi, és vagy azon hónap utolsó napján fejeződik be, amelyben a gyermek befejezi tanulmányait, vagy azon hónap utolsó napján, amelyben a gyermek betölti a 26. életévét, a kettő közül a korábbi időpontban.”;
c)
a 7. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„7. cikk
(1) A tisztviselő az alábbi esetekben átalányösszegre jogosult, amely a saját maga, a ténylegesen a háztartásában élő házastársa és az általa eltartott személyek utazási költségének felel meg:
a)
kinevezésekor felvételének helyétől alkalmazása helyéig;
b)
szolgálati jogviszonyának a személyzeti szabályzat 47. cikkének értelmében történő megszűnésekor az alkalmazásának helyéről az e cikk (4) bekezdésében meghatározott származási helyére;
c)
minden áthelyezés esetén, amely az alkalmazás helyének megváltozásával jár.
A tisztviselő halála esetén a túlélő házastárs és az eltartott személyek ugyanezen feltételek szerint jogosultak az átalányösszegre.
A teljes naptári év során két évesnél fiatalabb gyermekek utazási költségei után nem jár térítés.
(2) Az átalányösszeg az (1) bekezdés szerinti helyek között kilométerben számított földrajzi távolságon alapuló juttatás szerint jár.
A kilométerenkénti juttatás a következőképpen alakul:
kilométerenként 0 EUR
0-től 200 km-ig terjedő távolság esetén
kilométerenként 0,1895 EUR
201-től 1 000 km-ig terjedő távolság esetén
kilométerenként 0,3158 EUR
1 001-től 2 000 km-ig terjedő távolság esetén
kilométerenként 0,1895 EUR
2 001-től 3 000 km-ig terjedő távolság esetén
kilométerenként 0,0631 EUR
3 001-től 4 000 km-ig terjedő távolság esetén
kilométerenként 0,0305 EUR
4 001-től 10 000 km-ig terjedő távolság esetén
kilométerenként 0 EUR
10 000 km.
A fenti, kilométereken alapuló térítéshez kiegészítő átalányösszeg adódik:
-
94,74 EUR, amennyiben az (1) bekezdés szerinti helyek közötti távolság 600 km és 1 200 km között van,
-
189,46 EUR, amennyiben az (1) bekezdés szerinti helyek közötti távolság több mint 1 200 km.
A fenti kilométerenkénti juttatást és kiegészítő átalányösszeget minden évben a díjazásokkal megegyező arányban naprakésszé kell tenni.
(3) A (2) bekezdésben foglaltaktól eltérően olyan áthelyezéshez kapcsolódó utazási költségek esetében, amelyre az Európai Unió tagállamainak területein belüli alkalmazási hely és az ezeken a területeken kívüli alkalmazási hely között kerül sor, vagy ezen területeken kívüli alkalmazási helyek közötti áthelyezés esetében az utazási költségeket átalányfizetés formájában kell megtéríteni, a közvetlenül a turista osztály feletti kategóriának megfelelő légi utazás költsége alapján.
(4) A tisztviselő származási helyét a kinevezésekor kell meghatározni felvétele elvi helyének, vagy kifejezett és kellően indokolt kérése esetén érdekeltségei központjának figyelembevételével. Az így meghatározott származási hely a kinevezésre jogosult hatóság külön határozatával a tisztviselő szolgálati ideje alatt, vagy a szolgálatból történő távozásakor módosítható. A szolgálati idő alatt azonban ilyen határozatot csak kivételes esetben, és a tisztviselő által bemutatott, megfelelő igazoló okmányok alapján lehet hozni.
Az ilyen módosítás következményeképpen azonban a tisztviselő érdekeltségeinek központjaként nem ismerhető el egy, az Unió tagállamainak területén kívül eső, vagy az Európai Unió működéséről szóló szerződés II. mellékletében felsorolt országokon és felségterületeken, illetve az Európai Szabadkereskedelmi Társulás tagállamainak felségterületein kívül eső hely.”;
d)
a 8. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„8. cikk
(1) A külföldi munkavégzési támogatásra vagy külföldi tartózkodási támogatásra jogosult tisztviselők a (2) bekezdésben foglalt korlátozások keretein belül minden naptári évben jogosultak az alkalmazási helyük és a 7. cikkben meghatározott származási helyük közötti utazás költségének megfelelő átalányösszegre saját maguk és - ha háztartási támogatásra jogosultak - házastársaik és a 2. cikk szerinti eltartottjaik részére.
Amennyiben mindkét házastárs egyaránt az Európai Unió tisztviselője, magukra és eltartottjaikra nézve - a fenti rendelkezésekkel összhangban - mindketten jogosultak az utazási költségek átalánymegtérítésére; minden egyes eltartott csak egy térítésre jogosult. Az eltartott gyermekekre vonatkozó térítést a házastársak kérésére, valamelyikük származási helye alapján kell megállapítani.
Amennyiben egy tisztviselő egy adott év során köt házasságot, és így jogosulttá válik a háztartási támogatásra, a házastárs részére fizetendő utazási költségeket a házasságkötés napjától az adott év végéig tartó időszakra arányosan kell kiszámítani.
A számítás alapjával kapcsolatos semmilyen módosulás, amely a családi állapotnak az érintett összegek kifizetésének időpontját követő megváltozása miatt következhet be, nem kötelezheti az érintett tisztviselőt visszafizetésre.
A teljes naptári év során két évesnél fiatalabb gyermekek utazási költségei után nem jár térítés.
(2) Az átalánytérítés alapja a tisztviselő alkalmazásának helye és a származási helye közötti földrajzi távolság utáni kilométerenkénti juttatás.
Ha a 7. cikk szerint meghatározott származási hely az Unió tagállamainak területén kívül eső, vagy az Európai Unió működéséről szóló szerződés II. mellékletében felsorolt országokon és felségterületeken, illetve az Európai Szabadkereskedelmi Társulás tagállamainak felségterületein kívül eső hely, az átalányösszeg a tisztviselő alkalmazási helye és a tisztviselő állampolgársága szerinti tagállam fővárosa között kilométerben számított földrajzi távolságon alapuló juttatás szerint jár. Azok a tisztviselők, akiknek a származási helye az Unió tagállamainak területén kívül eső, vagy az Unió működéséről szóló szerződés II. mellékletében felsorolt országokon és felségterületeken, illetve az Európai Szabadkereskedelmi Társulás tagállamainak felségterületein kívül eső hely, és akik nem rendelkeznek valamelyik tagállam állampolgárságával, nem jogosultak átalányösszegre.
A kilométerenkénti juttatás a következőképpen alakul:
kilométerenként 0 EUR
0-től 200 km-ig terjedő távolság esetén
kilométerenként 0,3790 EUR
201-től 1 000 km-ig terjedő távolság esetén
kilométerenként 0,6316 EUR
1 001-től 2 000 km-ig terjedő távolság esetén
kilométerenként 0,3790 EUR
2 001-től 3 000 km-ig terjedő távolság esetén
kilométerenként 0,1262 EUR
3 001-től 4 000 km-ig terjedő távolság esetén
kilométerenként 0,0609 EUR
4 001-től 10 000 km-ig terjedő távolság esetén
kilométerenként 0 EUR
10 000 km.
A fenti, kilométereken alapuló térítéshez kiegészítő átalányösszeg adódik:
-
189,48 EUR, amennyiben az alkalmazási hely és a származási hely közötti földrajzi távolság 600 km és 1 200 km között van,
-
378,93 EUR, amennyiben az alkalmazási hely és a származási hely közötti földrajzi távolság több mint 1 200 km.
A fenti kilométerenkénti juttatást és kiegészítő átalányösszeget minden évben a díjazásokkal megegyező arányban naprakésszé kell tenni.
(3) Az a tisztviselő, akinek szolgálata a naptári év folyamán elhalálozástól eltérő okból megszűnik, vagy aki az év egy részét személyes okokkal indokolt szabadságon tölti, amennyiben az adott évben kevesebb mint kilenc hónapot töltött az Unió egyik intézményénél aktív státuszban, az (1) és (2) bekezdésben meghatározott átalányösszegnek csak az aktív státuszban töltött idővel arányos részére jogosult.
(4) E cikk (1), (2) és (3) bekezdését azokra a tisztviselőkre kell alkalmazni, akiknek az alkalmazási helye a tagállamok területén belül található. Az a tisztviselő, akinek alkalmazási helye a tagállamok területén kívül található, saját maga és - ha háztartási támogatásra jogosult - a házastársa és a 2. cikk szerinti más eltartottjai részére minden naptári évben jogosult a származási helyére történő utazás költségeinek, vagy egy másik helyre történő utazás költségeinek átalánymegtérítésére, a származási helyre történő utazás költségeinek összegéig. Ha azonban a házastárs és a 2. cikk (2) bekezdésében említett személyek nem élnek együtt a tisztviselővel annak alkalmazási helyén, minden naptári évben egyszer jogosultak a származási hely és az alkalmazás helye közötti utazás költségeinek, vagy egy másik helyre történő utazás költségeinek megtérítésére, az előbb említett utazás költségeinek összegéig.
Az átalányfizetés alapja a turista osztályon történő légi utazás költsége.”;
e)
a 9. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„9. cikk
(1) A bútorok és személyes használati tárgyak költöztetésének költségeit, beleértve a szokásos kockázatok (törés, lopás, tűz) elleni biztosítás költségeit, a költségek felső határán belül meg kell téríteni annak a tisztviselőnek, akinek a szolgálatba lépéskor vagy azt követően a szolgálat során az alkalmazási hely megváltozásakor meg kell változtatnia lakóhelyét annak érdekében, hogy megfeleljen a személyzeti szabályzat 20. cikkének, és akinek ugyanezen költségeket más forrásból nem térítették meg.
A határok megállapításánál figyelembe kell venni a tisztviselő családi helyzetét a költözés idején, valamint a költözés és a kapcsolódó biztosítás átlagos költségét.
Valamennyi intézmény kinevezésre jogosult hatósága általános végrehajtási rendelkezéseket fogad el e bekezdés érvényre juttatása céljából.
(2) A szolgálati jogviszony megszűnése vagy a tisztviselő elhalálozása esetén a tisztviselő volt alkalmazási helyéről a származási helyére való költözés során felmerült költségeket az (1) bekezdésben megállapított kereteken belül meg kell téríteni. Amennyiben az elhunyt tisztviselő egyedülálló volt, a költségeket örököseinek kell megtéríteni.
(3) Véglegesített tisztviselő esetében a költözést a próbaidő leteltét követő egy éven belül kell végrehajtani. A szolgálati jogviszony megszűnése esetén a költözést a 6. cikk (4) bekezdése második albekezdésének megfelelően három éven belül kell végrehajtani. Az e bekezdésben előírt határidőket követő költözések esetében a költségek csak kivételes esetekben, a kinevezésre jogosult hatóság külön határozata alapján téríthetők meg.”;
f)
a 13. cikk a következőképpen módosul:
i.
az (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A Bizottság kétévenként felülvizsgálja a (2) bekezdés a) pontjában meghatározott díjakat. Ez a felülvizsgálat a szállodák és vendéglátó-ipari szolgáltatások árairól szóló, az árak alakulásának mutatóin alapuló jelentés figyelembevételével történik. A felülvizsgálat során a Bizottság a személyzeti szabályzati bizottsággal való konzultációt követően a 111. és a 112. cikkben foglaltak szerint felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján jár el.”;
ii.
a szöveg a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Az (1) bekezdéstől eltérően azon tisztviselők szállásköltségei, akiknek az Európai Unió működéséről szóló szerződés 6. jegyzőkönyve szerint az intézményük fő munkavégzési helyére kell kiküldetésbe utazniuk, átalányösszegként téríthetők meg, amely nem haladhatja meg az adott tagállam esetében megállapított felső határt.”;
g)
a 13a. cikkben az „egyes intézmények” kifejezés helyébe az „egyes intézmények kinevezésre jogosult hatóságai” kifejezés lép;
h)
a 17. cikk a következőképpen módosul:
i.
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A kifizetést a tisztviselő részére azon a helyen és azon ország pénznemében kell teljesíteni, ahol feladatait ellátja, vagy a tisztviselő kérésére euróban valamely, az Európai Unió területén levő lévő bankba.”;
ii.
a (2) bekezdés első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„A tisztviselők az egyes intézmények kinevezésre jogosult hatóságai által a személyzeti bizottsággal történő konzultációt követően közös megegyezéssel megállapított szabályokban foglalt feltételek szerint kérhetik díjazásuk egy részének speciális rendszeres átutalását.”;
iii.
a (3) bekezdés első mondatában az „átutalásokat” szó után „az érintett tagállam pénznemében” szavakat kell beilleszteni;
iv.
a (4) bekezdés első mondatában a „másik tagállamba történő átutalást” szavak után a „helyi pénznemben” szavakat kell beilleszteni.
68.
A VIII. melléklet a következőképpen módosul:
a)
a 3. cikk b) pontjában a „41. és 50. cikke” kifejezés helyébe a „41., 42c. és 50. cikke” kifejezés lép;
b)
az 5. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„5. cikk
E melléklet 2. cikkének rendelkezései ellenére az a tisztviselő, aki a nyugdíjkorhatár elérése után szolgálatban marad, a nyugdíjkorhatár elérése után ledolgozott évekre szóló nyugdíja kiszámításakor figyelembe vett alapilletménye 1,5 %-ával történő nyugdíjemelésre szerez jogosultságot, azzal a kikötéssel, hogy nyugdíja az emeléssel együtt nem haladja meg - adott esetben - a személyzeti szabályzat 77. cikkének második vagy harmadik bekezdésében említett utolsó alapilletményének 70 %-át.
Ilyen emelés adható azon tisztviselő halála esetén is, aki a nyugdíjkorhatár elérése után szolgálatban maradt.”;
c)
a 6. cikkben az „1. besorolási fokozat első fizetési fokozatába” helyébe az „AST 1 besorolási fokozat első fizetési fokozatába” lép;
d)
a 9. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„9. cikk
A szolgálatból nyugdíjkorhatár elérése előtt kilépő tisztviselő kérheti öregségi nyugdíja
a)
elhalasztását az azon hónapot követő naptári hónap első napjáig, amelyben a tisztviselő eléri a nyugdíjkorhatárt; vagy
b)
azonnali folyósítását, amennyiben a tisztviselő legalább az 58. életévét betöltötte. Ebben az esetben az öregségi nyugdíjat csökkenteni kell a tisztviselőnek a nyugdíjfolyósítás megkezdése időpontjában elért életkora alapján számított összeggel.
A nyugdíj összege 3,5 %-kal csökken minden év után, amely megelőzi azt a évet, amelyben a tisztviselő jogosultságot szerez öregségi nyugdíjra a személyzeti szabályzat 77. cikke szerint. Ha az öregségi nyugdíjra való, a személyzeti szabályzat 77. cikke szerinti jogosultság megszerzéséhez szükséges életkor és az érintett személy aktuális kora közötti különbség nem egész évet tesz ki, a csökkentést egy évvel növelni kell.”;
e)
a 11. cikk (2) bekezdésének második albekezdésében az „intézmény” szó helyébe az „intézmény kinevezésre jogosult hatósága” kifejezés lép;
f)
a 12. cikk a következőképpen módosul:
i.
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az a nyugdíjkorhatárt el nem érő tisztviselő, akinek szolgálati jogviszonya nem elhalálozás vagy rokkantság miatt szűnik meg, és aki azonnali vagy halasztott öregségi nyugdíjra nem jogosult, a szolgálati jogviszonyának megszűnésekor az alábbiak kifizetésére jogosult:
a)
amennyiben egy évnél rövidebb szolgálati időt teljesített, és nem élt a 11. cikk (2) bekezdésében foglalt rendelkezéssel, a nyugdíjjárulékai tekintetében az alapilletményéből visszatartott összegek háromszorosának megfelelő távozási díj, az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 42. és 112. cikke szerint fizetett összegek levonása után;
b)
más esetekben a 11. cikk (1) bekezdésében előírt juttatásokra vagy az ilyen juttatások biztosításmatematikai egyenértékének egy általa választott magán biztosítótársaság vagy nyugdíjpénztár részére történő kifizetése, feltéve, hogy az ilyen társaság vagy pénztár garantálja a következőket:
i.
a tőkét nem fizeti vissza;
ii.
legkorábban 60, de legkésőbb 66 éves kortól havi jövedelmet fizet;
iii.
rendelkezik a járulékok visszafizetéséről vagy a túlélő hozzátartozói nyugdíjról;
iv.
az átruházást másik biztosítótársaság vagy pénztár részére csak akkor engedélyezi, ha az megfelel az i., ii. és iii. pontban megállapított feltételeknek;”
ii.
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Az (1) bekezdés b) pontjától eltérve, az a nyugdíjkorhatárt el nem érő tisztviselő, aki a nyugdíjjogosultság megszerzése vagy fenntartása érdekében szolgálata megkezdése óta egy általa választott, az (1) bekezdésben meghatározott kritériumoknak megfelelő nemzeti nyugdíjrendszerbe, magán biztosítási rendszerbe vagy nyugdíjpénztárba fizetett be, és akinek szolgálati jogviszonya nem elhalálozás vagy rokkantság miatt szűnik meg anélkül, hogy a tisztviselő azonnali vagy halasztott öregségi nyugdíjra jogosult lenne, a szolgálat megszűnésekor távozási díjra jogosult, amelynek összege megfelel az intézménynél teljesített szolgálat során szerzett nyugdíjjogosultság biztosításmatematikai értékének. Ilyen esetekben az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 42. vagy 112. cikkének alkalmazásával a nemzeti nyugdíjrendszerben való nyugdíjjogosultság megszerzése vagy fenntartása érdekében történő kifizetéseket le kell vonni a távozási díjból.”;
g)
a 15. cikkben a „63 évesnél” szövegrész helyébe a „nyugdíjkorhatárnál” szövegrész lép;
h)
a 18a. cikkben a „63. életévének betöltése” szövegrész helyébe a „nyugdíjkorhatár elérése” szövegrész lép;
i)
a 27. cikk második bekezdésében a „kiigazított” szó helyébe a „naprakésszé tett” szó lép;
j)
a 45. cikk a következőképpen módosul:
i.
a harmadik bekezdésben a „lakóhely szerinti tagállam” kifejezés helyébe az „Európai Unió” kifejezés lép;
ii.
a negyedik bekezdés első mondatában az „egy bankján” kifejezés elé a „vagy az Európai Unió” kifejezést kell beszúrni;
iii.
a negyedik bekezdés második mondatában a „az intézmény székhelye szerinti ország bankjába is” és az „euróban vagy” szavakat el kell hagyni.
69.
A IX. melléklet a következőképpen módosul:
a)
a 2. cikk (3) bekezdésében az „intézmények” szó helyébe az „egyes intézmények kinevezésre jogosult hatóságai” kifejezés lép;
b)
az 5. cikk (1) bekezdés első mondata helyébe a következő szöveg lép:
„Minden egyes intézményben létrejön egy fegyelmi tanács (a továbbiakban: a tanács), kivéve, ha két vagy több ügynökség úgy határoz, hogy a személyzeti szabályzat 9. cikke (1) bekezdésének a) pontjával összhangban közös tanácsot hoznak létre.”;
c)
a 30. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„30. cikk
A 2. cikk (3) bekezdésének sérelme nélkül, minden intézmény kinevezésre jogosult hatósága - ha szükségesnek tartja - a személyzeti bizottsággal folytatott konzultációt követően az e mellékletre vonatkozó végrehajtási rendelkezéseket fogadhat el.”;
70.
A X. melléklet a következőképpen módosul:
a)
a 6. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„6. cikk
A tisztviselő naptári évenként a szolgálati idő minden hónapja után két munkanap éves szabadságra jogosult.
E cikk első bekezdésétől eltérően azon tisztviselők, akik 2014. január 14-én valamely harmadik országban már kiküldetésben vannak, az alábbiakra jogosultak:
-
három munkanap 2014. január 1-jétől2014. december 31-ig;
-
két és fél munkanap 2015. január 1-jétől2015. december 31-ig.”;
b)
a 7. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„7. cikk
Abban az évben, amikor a tisztviselő elkezdi vagy befejezi feladatainak teljesítését a harmadik országban, minden teljes ledolgozott hónap után két munkanap, minden 15 napnál hosszabb töredékhónap után két munkanap, minden 15 napos vagy annál rövidebb töredékhónap után egy munkanap szabadságra jogosult.
Ha a tisztviselő a folyó naptári év vége előtt a szolgálati érdektől eltérő okból nem használta fel összes éves szabadságát, akkor a következő évre átvihető szabadsága nem haladhatja meg a 14 munkanapot.”;
c)
a 8. cikk a következő új bekezdéssel egészül ki:
„Azok a tisztviselők, akik a személyzeti szabályzat 24a. cikke értelmében továbbképzésen vesznek részt, és akik e cikk első bekezdése szerint pótszabadságban részesültek, adott esetben kötelezettséget vállalnak arra, hogy a továbbképzési időszakot összekapcsolják a pótszabadsággal.”;
d)
a 9. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az éves szabadság a tisztviselő kívánsága szerint és a szolgálat követelményeire is figyelemmel egyszerre vagy több részletben vehető ki. A szabadság időtartamának azonban tartalmaznia kell egy legalább két egymást követő hétből álló időszakot.”;
e)
a 10. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„10. cikk
(1) Életkörülmények után nyújtott támogatást kell meghatározni a tisztviselő alkalmazási helyének megfelelően egy adott referenciaösszeg százalékos arányában. E referenciaösszeg tartalmazza a teljes alapilletményt, a külföldi munkavégzési támogatást, a háztartási támogatást és az eltartott gyermek után nyújtott támogatást, csökkentve a személyzeti szabályzatban vagy az annak végrehajtására hozott rendeletekben említett kötelező levonásokkal.
Amennyiben a tisztviselőt olyan országban alkalmazzák, ahol az életkörülmények megegyezőnek tekinthetők az Európai Unióban szokásos életkörülményekkel, ilyen támogatás nem fizethető.
Az egyéb alkalmazási helyek esetében az életkörülmények után nyújtott támogatást többek között az alábbi jellemzők figyelembevételével kell meghatározni:
-
egészségügyi és kórházi környezet;
-
biztonság;
-
éghajlat;
-
az elszigeteltség mértéke;
-
egyéb helyi életkörülmények.
Az egyes alkalmazási helyek vonatkozásában megállapított életkörülmények után nyújtott támogatást évente felül kell vizsgálni, és azt a kinevezésre jogosult hatóság a személyzeti bizottság véleményének beszerzését követően adott esetben kiigazítja.
Olyan esetekben, amikor a tisztviselő több megbízatást is teljesített olyan szolgálati helyen, ahol a körülmények a szokásos feltételekhez képest nehezek vagy nagyon nehezek, a kinevezésre jogosult hatóság határozhat úgy, hogy az életkörülmények után nyújtott támogatáson felül kiegészítő támogatást biztosít. Ez a kiegészítő támogatás nem haladhatja meg az első albekezdésben említett referenciaösszeg 5 %-át, és a kinevezésre jogosult hatóság az egyenlő bánásmód tiszteletben tartása érdekében megfelelően megindokolja egyedi határozatait, az előző megbízatás nehézségi szintjét alapul véve.
(2) Amennyiben az alkalmazási helyen fennálló életkörülmények miatt a tisztviselő személyi kockázatnak van kitéve, a tisztviselőt a kinevezésre jogosult hatóság különleges, indokolással ellátott határozata alapján ideiglenes többlettámogatás illeti meg. E támogatást az (1) bekezdés első albekezdésében említett referenciaösszeg százalékos arányában kell meghatározni:
-
amennyiben a kinevezésre jogosult hatóság azt ajánlja személyzetének, hogy családtagjaik vagy az egyéb általuk eltartott személyek ne telepedjenek le az alkalmazási helyen, feltéve, hogy követik ezt az ajánlást;
-
amennyiben a kinevezésre jogosult hatóság az alkalmazási helyen szolgálatot teljesítő állomány létszámának ideiglenes csökkentéséről dönt.
Megfelelően indokolt esetekben a kinevezésre jogosult hatóság meghatározhatja, hogy az adott álláshely családtagok nélküli kiküldetés formájában töltendő be. A fenti juttatás a személyzet azon tagjai számára nyújtható, akik tiszteletben tartják ezt a döntést.
(3) E cikk alkalmazásának részletes szabályait a kinevezésre jogosult hatóság határozza meg.”;
f)
a 11. cikk első mondatában a „Belgiumban” szó helyébe az „Európai Unióban” kifejezés lép;
g)
a 13. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„13. cikk
Annak érdekében, hogy a tisztviselők az alkalmazás helyétől függetlenül lehetőség szerint azonos vásárlóerővel rendelkező díjazásban részesüljenek, a 12. cikkben említett súlyozást a XI. melléklettel összhangban évente naprakésszé kell tenni. A naprakésszé tételtekintetében valamennyi érték referenciaértéknek tekintendő. A Bizottság a naprakésszé tett értékeket a naprakésszé tétel után két héten belül tájékoztatás céljából közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában.
Amennyiben azonban egy adott ország esetében a megélhetési költségeknek a súlyozás és a megfelelő átváltási árfolyam alapján mért változása a legutóbbi naprakésszé tétel óta meghaladta az 5 %-ot, időközi naprakésszé tételt kell lefolytatni a súlyozás kiigazítása érdekében az első bekezdésben meghatározott eljárás szerint.”;
h)
a 23. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„23. cikk
A kinevezésre jogosult hatóság által meghatározandó országok listája alapján, valamint ahol az intézmény nem biztosít lakhatást a tisztviselő számára, a kinevezésre jogosult hatóság vagy lakhatási juttatást fizet a tisztviselőnek, vagy megtéríti a tisztviselő által fizetett bérleti díjat.
A lakhatási juttatás kifizetése bérleti szerződés bemutatása ellenében történik, kivéve, ha a kinevezésre jogosult hatóság a harmadik országban található alkalmazási hely helyi körülményeihez kapcsolódó, megfelelően indokolt okokból eltekint ettől a kötelezettségtől. A lakhatási juttatást elsősorban a tisztviselő által ellátott feladatok szintje, másodsorban pedig eltartott családjának összetétele alapján kell kiszámítani.
A bérleti díjat meg kell téríteni, feltéve, hogy a kinevezésre jogosult hatóság kifejezetten jóváhagyta az adott lakóhelyet, és az megfelel elsősorban a tisztviselő által ellátott feladatok szintjének, másodsorban pedig eltartott családja összetételének.
E cikk alkalmazásának részletes szabályait a kinevezésre jogosult hatóság határozza meg. A lakhatási juttatás semmiképpen nem haladhatja meg a tisztviselő számára felmerülő költségeket.”;
71.
A XI. melléklet helyébe a következő szöveg lép:
„XI. MELLÉKLET
A SZEMÉLYZETI SZABÁLYZAT 64. ÉS 65. CIKKÉNEK VÉGREHAJTÁSÁRA VONATKOZÓ SZABÁLYOK
1. FEJEZET
A DÍJAZÁSNAK A SZEMÉLYZETI SZABÁLYZAT 65. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSÉBEN ELŐÍRT ÉVES NAPRAKÉSSZÉ TÉTELE
1. Szakasz
Az éves naprakésszé tételeket meghatározó tényezők
1. cikk
(1) Az Európai Unió Statisztikai Hivatalának (Eurostat) jelentése
A személyzeti szabályzat 65. cikkének (1) bekezdésében és a X. melléklet 13. cikkében előírt naprakésszé tétel céljából, az Eurostat minden évben október vége előtt jelentést készít a belgiumi és luxemburgi megélhetési költségek változásáról, a brüsszeli és a tagállamokban, valamint adott esetben harmadik országokban található meghatározott alkalmazási helyek közötti gazdasági paritásokról, valamint a központi közigazgatásban dolgozó nemzeti köztisztviselőknek fizetett bérek vásárlóerejének változásáról.
(2) A belgiumi és luxemburgi megélhetési költségek változásai
Az Eurostat indexet határoz meg az uniós tisztviselők belgiumi és luxemburgi megélhetési költségeiben bekövetkező változások mérésére. Ezen index (a továbbiakban: a közös index) meghatározása az előző év júniusa és a folyó év júniusa közti nemzeti infláció (Belgium esetében a harmonizált fogyasztói árindex (HICP), Luxemburg esetében pedig a fogyasztói árindex (CPI) szerint mérve) figyelembevételével történik, az e tagállamokban szolgáló személyzet megoszlása szerint súlyozva.
(3) A megélhetési költségek változása Brüsszelen kívül (gazdasági paritások)
a)
Az Eurostat a 223/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (12) értelmében vett nemzeti statisztikai intézetekkel vagy a tagállamok egyéb megfelelő hatóságaival (a továbbiakban: nemzeti statisztikai intézetek vagy a tagállamok egyéb megfelelő hatóságai) egyetértésben gazdasági paritásokat számít ki, amelyek a következők tekintetében állapítják meg a vásárlóerő-egyenértéket:
i.
a tagállamok fővárosában - Hollandia kivételével, ahol Amszterdam helyett Hágát veszik alapul - és bizonyos más alkalmazási helyeken szolgálatot teljesítő uniós tisztviselők fizetése Brüsszelhez viszonyítva;
ii.
a tisztviselőknek a tagállamokban fizetett nyugdíjak Brüsszelhez viszonyítva;
b)
A gazdasági paritások minden évben június hónapra vonatkoznak;
c)
A gazdasági paritások számítása olyan módon történik, hogy minden alapvető összetevőt évente kétszer naprakésszé lehessen tenni és legalább ötévente egyszer közvetlen vizsgálattal ellenőrizni lehessen. Az Eurostat a tagállamok harmonizált fogyasztói árindexének változásai és a 13. cikkben említett, a személyzeti szabályzat 64. és 65. cikkével foglalkozó munkacsoport által meghatározott legmegfelelőbb mutatók alkalmazásával tegye naprakésszé a gazdasági paritásokat;
d)
A Belgiumon és Luxemburgon kívüli alkalmazási helyek tekintetében a megélhetési költségek referencia-időszakon belüli változását közvetett mutatók segítségével kell mérni. Ezeket a mutatókat a közös index és a gazdasági paritás változásának szorzataként kell kiszámítani.
(4) A központi közigazgatásban dolgozó nemzeti köztisztviselők részére fizetett díjazás vásárlóerejének változása (fajlagos mutatók)
a)
A nemzeti közszolgálatokban fizetett bérek vásárlóereje felfelé vagy lefelé történő százalékos változásának mérése céljából az Eurostat a nemzeti statisztikai intézetek vagy a tagállamok egyéb megfelelő hatóságai által szeptember vége előtt szolgáltatott adatok alapján kiszámítja az egyes központi közigazgatásokban dolgozó köztisztviselők reálbérének az előző év júliusa és folyó év júliusa közötti változását jelző fajlagos mutatókat. E kettő tartalmazza valamennyi évente fizetett elem egyhuszadát.
A fajlagos mutatóknak két fajtája van:
i.
a személyzeti szabályzatban meghatározott egyes besorolási csoportokra vonatkozó mutató,
ii.
egy átlagmutató, amelynek súlyozása tükrözi az egyes besorolási csoportoknak megfelelő nemzeti köztisztviselők számát.
Minden mutatót bruttó és nettó módon is meg kell határozni. A nettó érték bruttó értékből történő kiszámításánál figyelembe kell venni a kötelező levonásokat és az általános adózási tényezőket.
Az Európai Unió egészére vonatkozó nettó és bruttó mutatók megállapításához az Eurostat a következő tagállamokból álló mintát használja fel: Belgium, Németország, Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Luxemburg, Hollandia, Ausztria, Lengyelország, Svédország és az Egyesült Királyság. Az Európai Parlament és a Tanács - az Európai Unió működéséről szóló szerződés 336. cikke szerint a Bizottság javaslata alapján eljárva - az Unió bruttó hazai termékének (GDP) legalább 75 %-át reprezentáló új mintát fogadhat el, amelyet az elfogadást követő évtől kell alkalmazni. Az országonkénti eredményeket a jelenleg hatályos Európai Számlák Rendszerében szereplő nemzetiszámla-meghatározásokkal összhangban közzétett legfrissebb statisztikák szerinti vásárlóerő-paritás felhasználásával mért megfelelő összesített nemzeti GDP-hez viszonyítva kell súlyozni.
b)
Az Eurostat kérésére a nemzeti statisztikai intézetek vagy a tagállamok egyéb megfelelő hatóságai rendelkezésre bocsátják az általa a nemzeti köztisztviselők fizetése vásárlóerejének változását pontosan mérő fajlagos mutató meghatározásához szükségesnek ítélt kiegészítő információkat.
Amennyiben a nemzeti statisztikai intézetekkel vagy a tagállamok egyéb megfelelő hatóságaival folytatott további konzultációt követően az Eurostat statisztikai ellentmondásokat talál a kapott információkban, vagy lehetetlennek találja egy adott tagállamban a köztisztviselők reáljövedelmének változását statisztikailag pontosan jelző mutatók meghatározását, jelentést tesz erről a Bizottságnak, és rendelkezésére bocsátja az értékeléshez szükséges anyagokat.
c)
Az Eurostat a fajlagos mutatók mellett megfelelő ellenőrző mutatókat is kiszámít. Az egyik ilyen mutatót a központi közigazgatásban fizetett, egy főre jutó reáljövedelemre vonatkozó, a jelenleg hatályos Európai Számlák Rendszerében szereplő nemzetiszámla-meghatározásokkal összhangban összeállított adatok formájában adja meg.
Az Eurostat fajlagos mutatókról szóló jelentését az e mutatók és az e pontban említett ellenőrző mutatók közötti különbségekre vonatkozó magyarázatok kísérik.
2. cikk
E melléklet 15. cikkének alkalmazásában a Bizottság rendszeresen felméri az intézmények személyzeti felvételi igényeit.
2. Szakasz
A díjazás és a nyugdíjak éves naprakésszé tételére vonatkozó szabályok
3. cikk
(1)
Július 1-jétől kezdődő hatállyal a személyzeti szabályzat 65. cikke értelmében az e melléklet 1. szakaszában meghatározott kritériumok alapján minden év vége előtt naprakésszé kell tenni a díjazást és a nyugdíjakat.
(2)
A naprakésszé tétel összegét a közös index és a fajlagos mutató szorzatával kell meghatározni. A naprakésszé tételt nettó értékben, egységes százalékban kell kifejezni.
(3)
Az így rögzített naprakésszé tétel összegét a következő módszerrel összhangban kell belefoglalni a személyzeti szabályzat 66. cikkében és XIII. mellékletében, valamint az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 20. és 93. és 133. cikkében található alapilletmény-táblázatokba:
a)
a korrekciós együttható alkalmazása nélküli nettó díjazást és nettó nyugdíjat a fent említett naprakésszé tétellel kell növelni vagy csökkenteni,
b)
az alapilletmények új táblázatát úgy kell összeállítani, hogy kiszámítják azt a bruttó összeget, amely az adó (4) bekezdés figyelembevételével meghatározott összegének és a szociális biztonsági és nyugdíj-hozzájárulás összegének kötelező levonásai után megfelel a nettó összegnek,
c)
a nettó összeg bruttóvá alakításának alapja a személyzeti szabályzatban meghatározott különböző juttatásokban nem részesülő egyedülálló tisztviselő helyzete.
(4)
Az Európai Közösségeket illető adó alkalmazása feltételeinek és eljárásának megállapításáról szóló, 1968. február 29-i 260/68/EGK, Euratom, ESZAK rendelet alkalmazásában a rendelet 4. cikkében szereplő összegeket egy, a következőkből álló tényezővel kell megszorozni:
a)
az előző naprakésszé tételből származó tényező, és/vagy
b)
a díjazás naprakésszé tételének a (2) bekezdésben említett mértéke.
(5)
Belgiumban és Luxemburgban nem kell korrekciós együtthatót alkalmazni. Azokat a korrekciós együtthatókat:
a)
amelyek a többi tagállamban és bizonyos más alkalmazási helyeken szolgálatot teljesítő európai uniós tisztviselők illetményére alkalmazandók,
b)
amelyek a személyzeti szabályzat 82. cikkének (1) bekezdésétől eltérve alkalmazandók, a 2004. május 1-jét megelőzően szerzett nyugdíjjogosultságnak megfelelő rész tekintetében folyósított európai uniós nyugdíjakra
az e melléklet 1. cikkében említett megfelelő gazdasági paritások és a személyzeti szabályzat 63. cikkében megállapított átváltási árfolyamok közötti arány alapján kell meghatározni az érintett országok tekintetében.
A korrekciós együtthatóknak a magas inflációs rátával rendelkező alkalmazási helyeken történő visszaható hatályú alkalmazására vonatkozó, az e melléklet 8. cikkében meghatározott eljárásokat kell alkalmazni.
(6)
Az intézmények a tisztviselők, volt tisztviselők és egyéb érintett személyek díjazásának és nyugdíjának növelését vagy csökkenését eredményező naprakésszé tételét visszaható hatállyal végzik el a tényleges időpont és a következő naprakésszé tétel hatálybalépésének időpontja közötti időszakra vonatkozóan.
Amennyiben ez a visszaható naprakésszé tétel túlfizetett összegek visszatéríttetését teszi szükségessé, ezt a visszatéríttetést a következő naprakésszé tétel hatálybalépésének időpontjától számított legfeljebb 12 hónapra lehet elosztani.
2. FEJEZET
A DÍJAZÁS ÉS A NYUGDÍJAK IDŐKÖZI NAPRAKÉSSZÉ TÉTELE (A SZEMÉLYZETI SZABÁLYZAT 65. CIKKÉNEK (2) BEKEZDÉSE)
4. cikk
(1)
A díjazásokra és nyugdíjakra vonatkozóan a személyzeti szabályzat 65. cikkének (2) bekezdése értelmében, január 1-jétől kezdődő hatállyal időközi naprakésszé tételt kell végezni, amennyiben június és december között jelentős változás következik be a megélhetési költségekben (az e melléklet 6. cikkében meghatározott érzékenységi küszöbérték figyelembevételével), és a vásárlóerő adott éves referencia-időszakon belüli változására vonatkozó előrejelzést megfelelően figyelembe kell venni.
(2)
Ezen időközi naprakésszé tételeket a díjazás éves naprakésszé tételekor figyelembe kell venni.
5. cikk
(1)
Minden év márciusában az Eurostat az e melléklet 13. cikkében előírt ülésen rendelkezésre bocsátott információk alapján előrejelzést készít a vásárlóerő változásáról az érintett időszak tekintetében.
Ha ez az előrejelzés negatív százalékos arányt eredményez, az időközi naprakésszé tételek számításánál ezen arány felét kell figyelembe venni.
(2)
A megélhetési költségek változását Belgium és Luxemburg tekintetében az előző év júniusa és decembere közötti időszakra vonatkozó közös indexszel kell mérni.
(3)
Az egyes (Belgiumon és Luxemburgon kívüli) alkalmazási helyek esetében, amelyekre vonatkozóan korrekciós együttható került meghatározásra, az 1. cikk (3) bekezdésében említett gazdasági paritások decemberre vonatkozó becsült értékét kell kiszámítani. A megélhetési költségek változását az 1. cikk (3) bekezdésében meghatározott szabályokkal összhangban kell kiszámítani.
6. cikk
(1)
Az e melléklet 5. cikkének (2) bekezdésében említett hat hónapos időszakra vonatkozó érzékenységi küszöbérték egy 12 hónapos időszakra vonatkozóan 6 %-nak megfelelő százalékarány.
(2)
A küszöbértéket az alábbi eljárással összhangban kell alkalmazni, az e melléklet 5. cikke (1) bekezdése második albekezdésének alkalmazására is figyelemmel:
a)
ha Belgiumban és Luxemburgban az érzékenységi küszöbértéket elérik vagy meghaladják (a közös index alapján június és december között mérve), a díjazást minden alkalmazási hely vonatkozásában naprakésszé kell tenni az éves naprakésszé tételi eljárással,
b)
ha Belgiumban és Luxemburgban az érzékenységi küszöbértéket nem érik el, a korrekciós együtthatókat csak azon alkalmazási helyeken kell naprakésszé tenni, ahol a megélhetési költségek változása (a közvetett mutatókkal június és december között mérve) meghaladta a küszöbértéket.
7. cikk
E melléklet 6. cikkének alkalmazásában:
A naprakésszé tétel összege a közös index, adott esetben az előre jelzett fajlagos mutató felével szorozva, ha az előrejelzés negatív.
A korrekciós együttható - ha Belgiumban és Luxemburgban a naprakésszé tételi küszöbértéket nem érik el - a vonatkozó gazdasági paritás és a személyzeti szabályzat 63. cikkében előírt átváltási árfolyamok közötti aránynak és a naprakésszé tétel értékének szorzata.
3. FEJEZET
A KORREKCIÓS EGYÜTTHATÓ HATÁLYBALÉPÉSÉNEK NAPJA (ALKALMAZÁSI HELYEK, AHOL A MEGÉLHETÉSI KÖLTSÉGEK JELENTŐSEN NŐNEK)
8. cikk
(1)
Azon alkalmazási helyek esetében, ahol a megélhetési költségek (a közvetett mutatók változásával mérve) jelentősen nőnek, a korrekciós együttható időközi naprakésszé tétel esetén január 1-jétől kezdődően, éves naprakésszé tétel esetén pedig július 1-jétől kezdődően lép hatályba. Ennek az a célja, hogy a vásárlóerő-veszteség összhangba kerüljön azon vásárlóerő-veszteséggel, amely egy olyan alkalmazási helyen állna fenn, ahol a megélhetési költségek változása megfelelt az érzékenységi küszöbértéknek.
(2)
Az éves naprakésszé tétel hatálybalépésének napja a következő:
a)
május 16. azon alkalmazási helyek esetében, ahol az inflációs ráta magasabb mint 6 %, és
b)
május 1. azon alkalmazási helyek esetében, ahol az inflációs ráta magasabb mint 10 %.
(3)
Az időközi naprakésszé tétel hatálybalépésének napja a következő:
a)
november 16. azon alkalmazási helyek esetében, ahol az inflációs ráta magasabb mint 6 %, és
b)
november 1. azon alkalmazási helyek esetében, ahol az inflációs ráta magasabb mint 10 %.
4. FEJEZET
A KORREKCIÓS EGYÜTTHATÓ MEGHATÁROZÁSA ÉS VISSZAVONÁSA (A SZEMÉLYZETI SZABÁLYZAT 64. CIKKE)
9. cikk
(1)
Az érintett tagállamok megfelelő hatóságai, az Unió valamely intézményének vezetése vagy az adott alkalmazási helyen dolgozó uniós tisztviselők képviselői kérhetik az arra a helyre vonatkozó korrekciós együttható meghatározását.
Ezt a kérelmet az alkalmazási hely és az érintett tagállam fővárosa (Hollandia kivételével, ahol Amszterdam helyett Hágát kell figyelembe venni) között a megélhetési költségek tekintetében néhány éven keresztül észrevehető különbséget kimutató objektív tényezőkkel kell alátámasztani. Amennyiben az Eurostat megerősíti, hogy a különbség észrevehető (meghaladja az 5 %-ot) és tartós, a Bizottság a személyzeti szabályzat 111. és 112. cikkében foglaltak szerint felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján korrekciós együtthatókat fogad el az érintett hely tekintetében.
(2)
A Bizottság a személyzeti szabályzat 111. és 112. cikkében foglaltak szerint felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján dönt arról, hogy visszavonja egy bizonyos hely tekintetében a korrekciós együttható alkalmazását. Ebben az esetben a döntés a következőkön alapul:
a)
az érintett tagállam megfelelő hatóságainak, az Unió valamely intézménye vezetésének vagy az adott alkalmazási helyen dolgozó uniós tisztviselők képviselőinek kérelmén, amely kimutatja, hogy azon a helyen a megélhetési költségek már nem különböznek jelentősen (kevesebb mint 2 %) az érintett tagállam fővárosára vonatkozóan megállapított megélhetési költségektől. A konvergenciának tartósnak kell lennie, és az Eurostatnak meg kell erősítenie azt,
b)
azon a tényen, hogy az adott helyen már nem alkalmaznak uniós tisztviselőt és ideiglenes alkalmazottakat.
5. FEJEZET
MÓDOSÍTÓ ÉS KIVÉTELI ZÁRADÉKOK
10. cikk
Az éves naprakésszé tétel során használt fajlagos mutató értékének felső határa 2 %, alsó határa pedig - 2 %. Amennyiben a fajlagos mutató értéke meghaladja a felső határt vagy kisebb az alsó határnál, a naprakésszé tett érték kiszámításához a határ értékét kell használni.
A 11. cikk alkalmazásakor az első bekezdés nem alkalmazandó.
Az éves naprakésszé tételnek a fajlagos mutató alapján számított naprakésszé tett érték és a határ alapján számított naprakésszé tett érték közötti különbségből eredő maradékát a következő év április 1-jétől kell alkalmazni.
11. cikk
(1)
Amennyiben a Bizottság előjelzése szerint csökken az Unió reál-GDP-je a folyó évben, és a fajlagos mutató pozitív, a fajlagos mutatónak csak egy részét kell használni a naprakésszé tétel értékének kiszámításához. A naprakésszé tett értéknek a fajlagos mutató maradékához kapcsolódó maradékát a következő év egy későbbi dátumától kell alkalmazni. A naprakésszé tett érték e maradékát nem kell figyelembe venni a 10. cikk alkalmazásában. Az Unió GDP-jének értékét, a fajlagos mutató megosztásából eredő következményeket és az alkalmazás dátumát a következő táblázatnak megfelelően kell meghatározni:
Uniós GDP
A fajlagos mutatót érintő következmények
A második rész kifizetésének dátuma
[- 0,1 %; - 1 %]
33 %; 67 %
n + 1 év április 1.
[- 1 %; - 3 %]
0 %; 100 %
n + 1 év április 1.
- 3 % alatt
0 %
-
(2)
Amennyiben különbség mutatkozik az (1) bekezdésben említett előrejelzés és az uniós GDP Bizottság által közzétett végső értéke között, e végső adatok pedig módosítanák az (1) bekezdésben foglalt táblázatban meghatározott következményeket, a szükséges korrekciókat - ideértve a pozitív és a negatív visszamenőleges kiigazításokat - ugyanennek a táblázatnak megfelelően kell elvégezni.
(3)
A korrekció eredményeként naprakésszé tett referenciaösszegeket a Bizottság a korrekciót követő két héten belül tájékoztatás céljából közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában.
(4)
Abban az esetben, ha az (1) vagy (2) bekezdés alkalmazása következtében a fajlagos mutató értéke nem szolgálta a díjazások és a nyugdíjak naprakésszé tételét, ez utóbbi érték alapján kell kiszámolni a jövőbeli naprakésszé tételt, amint a bruttó hazai terméknek az (1) vagy (2) bekezdés alkalmazásának évétől mért halmozott növekedése pozitívvá válik az Unióban. Az első mondatban említett értékre mindamellett analógia útján az e melléklet 10. cikkében meghatározott határok és elvek érvényesek. Az Eurostat e célból rendszeresen méri az uniós GDP alakulását.
(5)
Amennyiben szükséges, a 10. cikk és e cikk alkalmazásából eredő joghatások e melléklet hatályának a 15. cikkben említett megszűnése után is érvényben maradnak.
6. FEJEZET
AZ EUROSTAT SZEREPE ÉS KAPCSOLATA A TAGÁLLAMOK NEMZETI STATISZTIKAI INTÉZETEIVEL ÉS EGYÉB MEGFELELŐ HATÓSÁGAIVAL
12. cikk
Az Eurostat feladata az alapadatok minőségének és a díjazás naprakésszé tételének figyelembe vett tényezők kidolgozására használt statisztikai módszereknek az ellenőrzése. Az Eurostat elvégzi különösen az ilyen ellenőrzéshez szükséges értékeléseket, illetve kutatásokat.
13. cikk
Az Eurostat minden év márciusában összehívja a tagállamok nemzeti statisztikai hivatalainak vagy egyéb megfelelő hatóságainak szakértőiből álló, „A személyzeti szabályzat 64. és 65. cikkével foglalkozó munkacsoport” elnevezésű munkacsoportot.
Az ülésen a statisztikai módszertant és annak a fajlagos és ellenőrző mutatók, a közös index és a gazdasági paritások meghatározásával kapcsolatos végrehajtását kell megvizsgálni.
A díjazás időközi naprakésszé tétele céljából a vásárlóerő változására vonatkozó előrejelzés elkészítéséhez szükséges információkat, valamint a központi közigazgatás szervezeti egységeinél a munkaidőre vonatkozó adatokat is rendelkezésre kell bocsátani.
14. cikk
A tagállamok az Eurostat kérésére tájékoztatják az Eurostatot a központi közigazgatásban dolgozó köztisztviselők díjazásának összetételére és változására közvetlen vagy közvetett hatást gyakorló tényezőkről.
7. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉS ÉS FELÜLVIZSGÁLATI ZÁRADÉK
15. cikk
(1)
E melléklet rendelkezéseit 2014. január 1-jétől2023. december 31-ig kell alkalmazni.
(2)
A Bizottság 2022. március 31-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A jelentés figyelembe veszi az e melléklet 2. cikke szerint elvégzett felmérést, és különösen azt vizsgálja meg, hogy az uniós tisztviselők által kapott díjazás és nyugdíj vásárlóerejének fejlődése összhangban van-e a központi közigazgatásban dolgozó nemzeti köztisztviselők vásárlóerejében bekövetkezett változásokkal. E jelentés alapján - adott esetben - a Bizottság az Európai Unió működéséről szóló szerződés 336. cikke alapján az e melléklet és a 66a. cikk módosítására irányuló javaslatot nyújt be.
(3)
Amíg az Európai Parlament és a Tanács nem fogad el rendeletet a Bizottság javaslata alapján, e melléklet és a 66a. cikk ideiglenesen továbbra is alkalmazandó az e cikk (1) bekezdésében és a személyzeti szabályzat 66a. cikkében meghatározott érvényességi időn túl is.
(4)
2018 végén a Bizottság időközi jelentést nyújt be az Európai Parlament és a Tanács részére e melléklet és a személyzeti szabályzat 66a. cikkének alkalmazásáról.”;
72.
A XII. melléklet a következőképpen módosul:
a)
a 2. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„2. cikk
(1) A hozzájárulás naprakésszé tett mértéke július 1-jén lép hatályba, ugyanakkor, mint a személyzeti szabályzat 65. cikkének értelmében a díjazás éves naprakésszé tétele. A naprakésszé tétel nem vezethet az előző évben érvényes mértéknél egy százalékponttal több vagy kevesebb hozzájáruláshoz.
(2) A hozzájárulás naprakésszé tett mértéke - amely a biztosításmatematikai számításból származott volna - és az (1) bekezdés utolsó mondatában említett eltérésből származó naprakésszé tétel között megállapított különbség nem téríthető vissza vagy - következésképpen - nem vehető figyelembe a későbbi biztosításmatematikai számításokban. A hozzájárulás mértékét, amely a biztosításmatematikai számításból származott volna, meg kell említeni az e melléklet 1. cikkében előírt értékelési jelentésben.”;
b)
a 4. cikk (6) bekezdésében a „12 éves” szövegrész helyébe a „30 éves” szövegrész lép;
c)
a 10. cikk (2) bekezdésében és a 11. cikk (2) bekezdésében a „12 évre” szövegrész helyébe a „30 évre” szövegrész lép;
d)
a 11. cikk után a következő cikket kell beilleszteni:
„11a. cikk
2020-ig a 4. cikk (6) bekezdésének, a 10. cikk (2) bekezdésének és a 11. cikk (2) bekezdésének alkalmazása céljából a mozgóátlagot a következő idősávok alapján kell számolni:
2014-ban 16 év
2015-ban 18 év
2016-ban 20 év
2017-ban 22 év
2018-ban 24 év
2019-ban 26 év
2020-ban 28 év.”;
e)
a 12. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„12. cikk
A VIII. melléklet 4. és 8. cikkében szereplő, a kamatos kamat kiszámításához használt kamatláb az e melléklet 10. cikkében említett tényleges kamatláb, és azt - szükség esetén - az ötévenként elvégzendő biztosításmatematikai értékelések alkalmával naprakésszé kell tenni.
A naprakésszé tételt illetően a VIII. melléklet 4. és 8. cikkében említett kamatláb referencia-kamatlábnak minősül. A Bizottság a naprakésszé tett tényleges kamatlábat tájékoztatás céljából a naprakésszé tétel után két héten belül közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában.”;
f)
a 14. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„14. cikk
(1) A Bizottság 2022-ben jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé. A jelentés figyelembe veszi e melléklet költségvetési hatásait, és értékeli a nyugdíjrendszer biztosításmatematikai egyensúlyát. E jelentés alapján - adott esetben - a Bizottság e melléklet módosítására irányuló javaslatot terjeszt elő.
(2) A Bizottság 2018-ban időközi jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé e melléklet alkalmazásáról.”;
73.
A XIII. melléklet a következőképpen módosul:
a)
a 7. cikk (2) bekezdésének harmadik albekezdésében a „kiigazítását” szó helyébe a „naprakésszé tételét” szó lép;
b)
a 10., 14-17. cikket és a 18. cikk (2) bekezdését el kell hagyni;
c)
a 18. cikk (1) bekezdésében a „kiigazításával” szó helyébe a „naprakésszé tételével” szó, valamint az „igazítják ki” kifejezés helyébe a „kell naprakésszé tenni” kifejezés lép;
d)
a 19. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„19. cikk
A 1023/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (13) rendelkezései ellenére a személyzeti szabályzat 63., 64., 65., 82. és 83a. cikke, XI. és XII. melléklete, valamint az egyéb alkalmazottakra vonatkozóalkalmazási feltételek 20. cikkének (1) bekezdése, 64., 92. és 132. cikke, 2013.11.1. előtt hatályos változatukban kizárólag azon kiigazítások céljából maradnak továbbra is hatályban, amelyek szükségesek Európai Unió Bírósága által az Európai Unió működéséről szóló szerződés 266. cikke szerint e cikkek alkalmazása tárgyában hozott ítéletekben foglaltak teljesítéséhez.
e)
a 20. cikk a következőképpen módosul:
i.
a (2) bekezdést el kell hagyni;
ii.
a (3) bekezdés második albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„Az említett tisztviselők nyugdíjára csak akkor vonatkozik a korrekciós együttható, ha a tisztviselő lakóhelye megegyezik utolsó alkalmazási helyével vagy a VII. melléklet 7. cikkének (4) bekezdése szerinti származási helye szerinti országgal. A nyugdíjban részesülő tisztviselő azonban családi vagy orvosi okokból kérheti a kinevezésre jogosult hatóságtól, hogy módosítsa a származási helyet; a határozatot e kérdésben az érintett tisztviselő által bemutatott, megfelelő igazolások alapján kell meghozni.”;
iii.
a (4) bekezdés utolsó mondatát el kell hagyni;
f)
a 21. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„21. cikk
A személyzeti szabályzat 77. cikke második bekezdésének második mondata ellenére azok a tisztviselők, akik 2004. május 1-je előtt léptek szolgálatba, a VIII. melléklet 3. cikkével összhangban kiszámított nyugdíjszerző szolgálati évek mindegyike tekintetében jogosultak az abban említett illetményük 2 %-ára.
Azok a tisztviselők, akik 2004. május 1. és 2013. december 31. közötti időszakban léptek szolgálatba, a VIII. melléklet 3. cikkével összhangban kiszámított nyugdíjszerző szolgálati évek mindegyike tekintetében jogosultak az abban említett illetményük 1,9 %-ára.”;
g)
a 22. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„22. cikk
(1) Azok a tisztviselők, aki 2004. május 1-jén legalább 20 év szolgálati idővel rendelkeztek, a 60. életévük betöltésekor öregségi nyugdíjra jogosultak.
Azok a tisztviselők, akik 2014. május 1-jén 35 évesek vagy idősebbek, és akik 2014. január 1. előtt léptek szolgálatba, a következő táblázatban feltüntetett életkorban jogosultak öregségi nyugdíjra:
Betöltött életév 2014. május 1-jén
Nyugdíjkorhatár
Betöltött életév 2014. május 1-jén
Nyugdíjkorhatár
60 év és afelett
60 év
47 év
62 év 6 hónap
59 év
60 év 2 hónap
46 év
62 év 8 hónap
58 év
60 év 4 hónap
45 év
62 év 10 hónap
57 év
60 év 6 hónap
44 év
63 év 2 hónap
56 év
60 év 8 hónap
43 év
63 év 4 hónap
55 év
61 év
42 év
63 év 6 hónap
54 év
61 év 2 hónap
41 év
63 év 8 hónap
53 év
61 év 4 hónap
40 év
63 év 10 hónap
52 év
61 év 6 hónap
39 év
64 év 3 hónap
51 év
61 év 8 hónap
38 év
64 év 4 hónap
50 év
61 év 11 hónap
37 év
64 év 5 hónap
49 év
62 év 2 hónap
36 év
64 év 6 hónap
48 év
62 év 4 hónap
35 év
64 év 8 hónap
Az a tisztviselő, aki 2014. május 1-jén még nem töltötte be 35. életévét, 65 éves korában jogosult öregségi nyugdíjra.
Azok a tisztviselők azonban, akik 2014. május 1-jén 45 évesek vagy idősebbek és 2004. május 1-je és 2013. december 31-e között léptek szolgálatba, továbbra is 63 éves korukban jogosultak öregségi nyugdíjra.
Azon tisztviselők esetében, akik 2014. január 1-je előtt léptek szolgálatba, a nyugdíjkorhatárt - amelyet a személyzeti szabályzatnak a nyugdíjkorhatárra vonatkozó valamennyi hivatkozása szempontjából kell figyelembe venni - a fenti rendelkezésekkel összhangban kell megállapítani, kivéve, ha a személyzeti szabályzat ettől eltérően rendelkezik.
(2) A VIII. melléklet 2. cikke ellenére azok a tisztviselők, akik 2014. január 1-je előtt léptek szolgálatba és az öregségi nyugdíjjogosultságra vonatkozó életkor betöltése után is szolgálatban maradnak, a nyugdíjkorhatár elérését követő minden egyes év után az alapilletményük 2,5 %-ának megfelelő kiegészítő emelésre jogosultak, feltéve, hogy - adott esetben - a nyugdíj teljes összege a személyzeti szabályzat 77. cikkének második vagy harmadik bekezdése értelmében nem haladja meg az utolsó alapilletményük 70 %-át.
Az 50. életévüket betöltött vagy 2004. május 1-jén legalább 20 év szolgálati idővel rendelkező tisztviselők esetében az előző albekezdésben említett nyugdíjemelés nem lehet kevesebb, mint a 60 éves korban megszerzett nyugdíjjogosultság 5 %-a.
Az emelést elhalálozás esetén is meg kell adni, ha a tisztviselő az öregségi nyugdíjra jogosultságot adó életkor betöltése után is szolgálatban marad.
Ha - a IVa. melléklet szerint - a 2014. január 1-je előtt szolgálatba lépett és részmunkaidőben dolgozó tisztviselő a munkavégzés időtartama arányában járul hozzá a nyugdíjrendszerhez, akkor az e cikkben előírt, a nyugdíjjogosultsággal kapcsolatos emelést is csak ugyanilyen arányban kell alkalmazni.
(3) Amennyiben a tisztviselő az e cikk rendelkezései szerinti öregségi nyugdíjkorhatár betöltése előtt vonul nyugdíjba, csak a VIII. melléklet 9. cikkének b) pontjában meghatározott csökkentés fele vonatkozik a 60. életév és a nyugdíjkorhatár közötti időszakra.
(4) A IV. melléklet egyetlen cikke (1) bekezdésének második albekezdésétől eltérve az a tisztviselő, akire az (1) bekezdés szerint 65 évesnél alacsonyabb nyugdíjkorhatár vonatkozik, az öregségi nyugdíjkorhatár eléréséig jogosult a mellékletben szereplő juttatásra az ott meghatározott feltételek szerint.
Ezen életkor felett azonban 65 éves koráig a tisztviselő továbbra is megkapja a juttatást, amíg a maximális nyugdíjat el nem éri, kivéve, ha a személyzeti szabályzat 42c. cikke kerül alkalmazásra.”;
h)
a 23. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„23. cikk
(1) A személyzeti szabályzat 52 cikke a) pontjának alkalmazásakor és az 50. cikk rendelkezéseinek sérelme nélkül a 2014. január 1-je előtt szolgálatba lépett tisztviselőt automatikusan nyugdíjazni kell annak a hónapnak az utolsó napján, amelyben betölti a 65. életévét. A 2014. január 1-je előtt szolgálatba lépett tisztviselők esetében a személyzeti szabályzat 78. cikkének második bekezdésében, 81a. cikke (1) bekezdésének b) pontjában és a VIII. melléklet 12. cikke (1) bekezdésének b) pontjában a „66 éves” és a „66. életévét” kifejezések „65 éves” és „65. életévét” kifejezésekként értelmezendők.
(2) A személyzeti szabályzat 52. cikke ellenére a VIII. melléklet 9. cikke b) pontjának alkalmazását kérheti az alábbiak szerint az a tisztviselő, aki 2014. január 1-je előtt lépett szolgálatba, és aki azt megelőzően lép ki a szolgálatból, hogy e melléklet 22. cikkével összhangban jogosult lett volna az öregségi nyugdíjra:
a)
2015. december 31-ig 55. életévétől kezdődően;
b)
2016. december 31-ig 57. életévétől kezdődően.
(3) A személyzeti szabályzat 50. cikkének nyolcadik bekezdésétől eltérve, a szolgálat érdekében nyugdíjazott tisztviselő a személyzeti szabályzat 50. cikke első bekezdésének megfelelően a VIII. melléklet 9. cikke szerinti nyugdíj folyósítására jogosult az alábbi táblázatnak megfelelően:
Az 50. cikk első bekezdése szerinti határozat dátuma
Életkor
2016. december 31-ig
55 év
2016. december 31. után
58 év”
i)
a szöveg a következő cikkel egészül ki:
„24a. cikk
A 2014. január 1-je előtt megállapított nyugdíjak esetében a kedvezményezett nyugdíjjogosultságát ezt az időpontot követően továbbra is a jogosultság kezdeti megállapításakor alkalmazott szabályokkal összhangban kell megállapítani. Ugyanez vonatkozik a közös betegbiztosítási rendszer keretében nyújtott biztosításra.”;
j)
a 28. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„28. cikk
(1) Azok az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikkében említett alkalmazottak, akik 2004. május 1-jén szerződéses jogviszonyban álltak, és akiket az említett napot követően és 2014. január 1-je előtt tisztviselőnek neveznek ki, a nyugdíjba vonuláskor az ideiglenes alkalmazottként szerzett nyugdíjjogosultság - a személyzeti szabályzat 77. cikke szerinti nyugdíjkorhatár változását figyelembe vevő - biztosításmatematikai kiigazítására jogosultak.
(2) Azok az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 2., 3a. és 3b. cikkében említett alkalmazottak, akik 2014. január 1-jén szerződéses jogviszonyban állnak, és akiket az említett napot követően tisztviselőnek neveznek ki, a nyugdíjba vonuláskor az ideiglenes vagy szerződéses alkalmazottként szerzett nyugdíjjogosultság - a személyzeti szabályzat 77. cikke szerinti nyugdíjkorhatár változását figyelembe vevő - biztosításmatematikai kiigazítására jogosultak, feltéve, hogy 2014. május 1-jén legalább 35 évesek.”;
k)
a szöveg a következő szakasszal egészül ki:
„5. Szakasz
30. cikk
(1) Az I. melléklet A. szakaszának 2. pontjától eltérően az AD besorolási csoportban 2013. december 31-én szolgálatban álló tisztviselőkre az alábbi álláshely-típusokat tartalmazó táblázat vonatkozik:
Főigazgató
AD 15 - AD 16
Igazgató
AD 14 - AD 15
Egységvezető vagy azonos rangú
AD 9 - AD 14
Tanácsadó vagy azonos rangú
AD 13 - AD 14
Átmeneti kategóriájú vezető tanácsos
AD 14
Átmeneti kategóriájú tanácsos
AD 13
Tanácsos
AD 5 - AD 12
(2) A kinevezésre jogosult hatóság 2014. január 1-jei hatállyal az alábbiak szerint álláshely-típusokba sorolja az AD besorolási csoportba tartozó, 2013. december 31-én szolgálatban álló tisztviselőket:
a)
A 2013. december 31-én szolgálatban álló AD 14 besorolású tisztviselőket, akik nem igazgatók vagy azonos rangúak, egységvezetők vagy azonos rangúak, illetve tanácsadók vagy azonos rangúak, „átmeneti kategóriájú vezető tanácsosnak” kell besorolni.
b)
A 2013. december 31-én szolgálatban álló AD 13 besorolású tisztviselőket, akik nem egységvezetők vagy azonos rangúak, illetve tanácsadók vagy azonos rangúak, „átmeneti kategóriájú tanácsosnak” kell besorolni.
c)
A 2013. december 31-én szolgálatban álló AD 9 és AD 14 közötti besorolású tisztviselőket, akik egységvezetők vagy azonos rangúak, „egységvezetőnek vagy azonos rangúnak” kell besorolni.
d)
A 2013. december 31-én szolgálatban álló AD 13 vagy AD 14 besorolású tisztviselőket, akik tanácsadók vagy azonos rangúak, „tanácsadónak vagy azonos rangúnak” kell besorolni.
e)
A 2013. december 31-én szolgálatban álló AD 5 és AD 12 közötti besorolású tisztviselőket, akik nem egységvezetők vagy azonos rangúak, „tanácsosnak” kell besorolni.
(3) A (2) bekezdéstől eltérően az AD 9 és AD 12 közötti besorolású, külön feladatok ellátó tisztviselőket a kinevezésre jogosult hatóság 2015. december 31. előtt „egységvezetőnek vagy azonos rangúnak” vagy „tanácsadónak vagy azonos rangúnak” sorolhatja be. A kinevezésre jogosult hatóságok rendelkezéseket hoznak e cikk érvényre juttatása érdekében. Az e rendelkezés hatálya alá tartozó tisztviselők összlétszáma azonban nem haladhatja meg a 2013. december 31-én az AD besorolási csoportba tartozó tisztviselők létszámának 5 %-át.
(4) Egy álláshely-típusba való besorolás addig marad érvényben, amíg a tisztviselőt be nem sorolják egy másik álláshely-típushoz tartozó új beosztásba.
(5) Amennyiben megfelelnek a 44. cikk (1) bekezdésében foglalt feltételeknek, a tanácsosi álláshellyel rendelkező, az AD 12 besorolási fokozat 5. fizetési fokozatába tartozó tisztviselők alapfizetése 2016. január 1-jével az AD 12 besorolási fokozat 4. fizetési fokozatának és az AD 12 besorolási fokozat 3. fizetési fokozatának megfelelő fizetések közötti különbséggel megegyező összeggel megemelkedik.
(6) Amennyiben megfelelnek a 44. cikk (1) bekezdésében foglalt feltételeknek, a tanácsosi álláshellyel rendelkező és az (5) bekezdésben említett intézkedésből részesülő, az AD12 besorolási fokozat 5. fizetési fokozatába tartozó tisztviselők alapilletménye két év elteltével az AD12 besorolási fokozat 5. fizetési fokozatának és az AD12 besorolási fokozat 4. fizetési fokozatának megfelelő illetmények közötti különbséggel megegyező összeggel ismételten megemelkedik.
(7) Az (5) bekezdéstől eltérve a tanácsosi álláshellyel rendelkező, AD12 besorolási fokozatba tartozó, 2004. május 1-jét megelőzően felvett és 2004. május 1-je és 2013. december 31-e között elő nem léptetett tisztviselőkre a következő rendelkezések alkalmazandók:
a)
amennyiben megfelelnek a 44. cikk (1) bekezdésében foglalt feltételeknek, a 8. fizetési fokozatba tartozó tisztviselők alapilletménye 2016. január 1-jével az AD12 besorolási fokozat 4. fizetési fokozatának és az AD12 besorolási fokozat 3. fizetési fokozatának megfelelő illetmények közötti különbséggel megegyező összeggel megemelkedik.
b)
amennyiben az a) pontban említett intézkedés kiterjed rájuk, a 8. fizetési fokozatba tartozó tisztviselők alapilletménye két év elteltével az AD12 besorolási fokozat 5. fizetési fokozatának és az AD12 besorolási fokozat 4. fizetési fokozatának megfelelő illetmények közötti különbséggel megegyező összeggel ismételten megemelkedik.
(8) Amennyiben megfelelnek a 44. cikk (1) bekezdésében foglalt feltételeknek, az átmeneti kategóriájú tanácsosi álláshellyel rendelkező, az AD13 besorolási fokozat 5. fizetési fokozatába tartozó tisztviselők alapilletménye 2016. január 1-jével az AD13 besorolási fokozat 4. fizetési fokozatának és az AD13 besorolási fokozat 3. fizetési fokozatának megfelelő illetmények közötti különbséggel megegyező összeggel megemelkedik.
(9) Amennyiben megfelelnek a 44. cikk (1) bekezdésében foglalt feltételeknek, az átmeneti kategóriájú tanácsosi álláshellyel rendelkező és a (8) bekezdésben említett intézkedésből részesülő, az AD13 besorolási fokozat 5. fizetési fokozatába tartozó tisztviselők alapilletménye két év elteltével az AD13 besorolási fokozat 5. fizetési fokozatának és az AD13 besorolási fokozat 4. fizetési fokozatának megfelelő illetmények közötti különbséggel megegyező összeggel ismételten megemelkedik.
(10) Az (5)-(9) bekezdések értelmében alapilletmény-emelésben részesülő, majd azt követően ugyanazon besorolási fokozaton belül egységvezetőnek vagy azonos rangúnak, illetve tanácsadónak vagy azonos rangúnak kinevezett tisztviselők megtartják az ily módon megemelt alapilletményüket.
(11) A 46. cikk első mondatától eltérve azok a tisztviselők, akiket eggyel magasabb besorolási fokozatba neveznek ki, és akik megkapják az alapilletmény (5), (6), (8) és (9) bekezdésben említett emelését, az adott besorolási fokozat második fizetési fokozatába kerülnek. Ők elveszítik az alapilletmény (5), (6), (8) és (9) bekezdésben említett emelésével járó előnyt.
(12) Az alapilletmény (7) bekezdésben említett emelését előléptetés után nem kell kifizetni, és nem számít bele a havi alapilletmény emelkedésének meghatározására szolgáló, e melléklet 7. cikkének (5) bekezdésében említett alapösszegbe.
31. cikk
(1) Az I. melléklet A. szakaszának 2. pontjától eltérően az AST besorolási csoportban 2013. december 31-én szolgálatban álló tisztviselőkre az alábbi álláshely-típusokat tartalmazó táblázat vonatkozik:
Átmeneti kategóriájú vezető asszisztens
AST 10 - AST 11
Átmeneti kategóriájú asszisztens
AST 1 - AST 9
Átmeneti kategóriájú irodai asszisztens
AST 1 - AST 7
Átmeneti kategóriájú kisegítő alkalmazott
AST 1 - AST 5
(2) A kinevezésre jogosult hatóság 2014. január 1-jei hatállyal az alábbiak szerint álláshely-típusokba sorolja az AST besorolási csoportba tartozó, 2013. december 31-jén szolgálatban álló tisztviselőket:
a)
Azok a tisztviselők, akik 2013. december 31-én az AST 10 vagy az AST 11 besorolási fokozatban vannak, az „átmeneti kategóriájú vezető asszisztens” álláshely-típusba kell besorolni.
b)
Azok az a) pontba nem tartozó tisztviselők, akik 2004. május 1-jét megelőzően a korábbi B kategóriába tartoztak, vagy akik 2004. május 1-jét megelőzően a korábbi C vagy D kategóriába tartoztak és korlátozások nélkül az AST besorolási csoport tagjaivá váltak, illetve a 2004. május 1-je után felvett, AST besorolási csoportba tartozó tisztviselők az „átmeneti kategóriájú asszisztens” álláshely-típusba sorolandók.
c)
Azok az a) és b) pontba nem tartozó tisztviselők, akik 2004. május 1-jét megelőzően a korábbi C kategóriába tartoztak, az „átmeneti kategóriájú irodai asszisztens” álláshely-típusba sorolandók.
d)
Azok az a) és b) pontba nem tartozó tisztviselők, akik 2004. május 1-jét megelőzően a korábbi D kategóriába tartoztak, az „átmeneti kategóriájú kisegítő alkalmazott” álláshely-típusba sorolandók.
(3) Egy álláshely-típusba való besorolás addig marad érvényben, amíg a tisztviselőt be nem sorolják egy másik álláshely-típushoz tartozó új beosztásba. Az átmeneti kategóriájú irodai asszisztensek és az átmeneti kategóriájú kisegítő alkalmazottak kizárólag a személyzeti szabályzat 4. cikkében és 29. cikkének (1) bekezdésében lefektetett eljárásnak megfelelően sorolhatók be az I. melléklet A. szakaszában meghatározott asszisztensi álláshely-típusba. Előléptetésre csak az (1) bekezdésben feltüntetett álláshely-típusoknak megfelelő előmeneteli-struktúrákon belül van lehetőség.
(4) A személyzeti szabályzat 6. cikkének (1) bekezdésétől és az I. melléklet B. szakaszától eltérően az átmeneti kategóriájú kisegítő alkalmazottak esetében külön kell kiszámítani a soron következő magasabb besorolási fokozatban előléptetési célokból szükséges betöltetlen álláshelyek számát. Az alábbi szorzótényezők alkalmazandók:
Besorolási fokozat
Szorzótényező
Átmeneti kategóriájú kisegítő alkalmazott
5
-
4
10 %
3
22 %
2
22 %
1
-
Az átmeneti kategóriájú kisegítő alkalmazottak tekintetében az érdemek előléptetési célú összehasonlítására (a személyzeti szabályzat 45. cikkének (1) bekezdése) azonos besorolási fokozatba tartozó és besorolású tisztviselők között kerül sor.
(5) Azok az átmeneti kategóriájú irodai asszisztensek és átmeneti kategóriájú kisegítő alkalmazottak, akik 2004. május 1-jét megelőzően a korábbi C vagy D kategóriába tartoztak, a VI. melléklet szerint továbbra is jogosultak lesznek kompenzációs szabadságra vagy díjazásra, amennyiben a szolgálati követelmények nem teszik lehetővé kompenzációs szabadság igénybevételét a túlórát követő két hónapban.
(6) Azok a tisztviselők, akik a személyzeti szabályzat 55a. cikke (2) bekezdésének g) pontja és IVa. melléklete 4. cikke alapján engedélyt kaptak arra, hogy 2014. január 1-je előtt és ezt követően részmunkaidőben dolgozzanak, ugyanezen feltételekkel továbbra is dolgozhatnak részmunkaidőben legfeljebb összesen öt évig.
(7) Az e melléklet 22. cikke értelmében 65 éves koruk előtt nyugdíjazásra jogosult tisztviselők esetében a személyzeti szabályzat 55a. cikke (2) bekezdésének g) pontjában említett hároméves időszak tovább tarthat a nyugdíjkorhatár elérésénél, de nem tarthat tovább a 65. életév betöltésénél.
32. cikk
A személyzeti szabályzat II. melléklete 1. cikke negyedik bekezdésének első mondatától eltérve nem kötelező gondoskodni az AST/SC besorolási csoport képviseletéről a személyzeti bizottságban egészen a következő személyzeti bizottsági választásokig, amelyeken az AST/SC személyzet már képviseltetheti magát.
33. cikk
A személyzeti szabályzat 40. cikkének (2) bekezdésétől eltérve, amennyiben valamely tisztviselő 2013. december 31-ével teljes pályafutása során több mint tíz évet töltött személyes okokkal indokolt szabadságon, a személyes okokkal indokolt szabadság teljes hossza a tisztviselő teljes pályafutása során nem haladhatja meg a 15 évet.”.
2. cikk
Az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek a következőképpen módosulnak:
1.
Az 1. cikk második francia bekezdését el kell hagyni.
2.
A 2. cikk a következő ponttal egészül ki:
„f)
a költségvetésnek a személyzeti szabályzat 1a. cikke (2) bekezdése szerinti egyes ügynökségekre vonatkozó részéhez mellékelt álláshely-jegyzékben felsorolt és a költségvetési hatóságok által ideiglenesnek minősített álláshelyek betöltésére felvett alkalmazottak, kivéve ügynökségeknek az ügynökséget létrehozó uniós aktusban meghatározott vezetőit és vezető-helyetteseit, valamint a szolgálat érdekében valamely ügynökséghez kirendelt tisztviselőket.”
3.
A 3. cikket el kell hagyni.
4.
A 3b. cikk b) pontjának i. alpontja helyébe a következő szöveg lép:
„i.
Az AST/SC vagy az AST besorolási csoportba tartozó tisztviselők vagy ideiglenes alkalmazottak.”
5.
A 8. cikk első bekezdésében a „2. cikk a) pontjának” kifejezés helyébe a „2. cikk a) vagy f) pontjának” kifejezés lép.
6.
A 10. cikk (4) bekezdését el kell hagyni.
7.
A 11. cikk a következőképpen módosul:
a)
az első bekezdés első mondatában a „11-26. cikkét” helyébe a „11-26a. cikkét” lép;
b)
a harmadik bekezdésben a „második bekezdésében” helyébe a „harmadik bekezdésében” lép.
8.
A 12. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az ideiglenes alkalmazottak alkalmazása során arra kell törekedni, hogy az intézmény részére olyan személyek munkáját biztosítsák, akik megfelelnek az alkalmasság, a hatékonyság és a feddhetetlenség legmagasabb követelményeinek, és akiket az Unió tagállamainak állampolgárai közül a lehető legszélesebb földrajzi alapon vettek fel.
Az ideiglenes alkalmazottakat faji, politikai, világnézeti vagy vallási meggyőződésen, nemen vagy nemi irányultságon alapuló megkülönböztetés, valamint a családi állapotukra vagy helyzetükre való tekintet nélkül kell kiválasztani.
Semmilyen álláshely sem tartható fenn valamely tagállam állampolgárai számára. Az uniós polgárok egyenlőségének elve mindazonáltal lehetővé teszi valamennyi intézmény számára, hogy objektív körülmények által nem igazolt, az ideiglenes alkalmazottak nemzetiség szerinti megoszlása tekintetében jelentős egyensúlyhiány észlelése esetében megfelelő intézkedéseket fogadjanak el. Ezeknek a megfelelő intézkedéseknek igazoltnak kell lenniük és nem vezethetnek az érdem alapú kiválasztástól eltérő felvételi követelményekhez. Ilyen megfelelő intézkedések elfogadása előtt a 6. cikk első bekezdése szerinti hatóság a személyzeti szabályzat 110. cikkével összhangban általános rendelkezéseket fogad el e bekezdés érvényre juttatása céljából.
A Bizottság 2014. január 1-től számítva három év elteltével jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az előző bekezdés végrehajtásáról.
Annak megkönnyítése érdekében, hogy a személyzeti felvétel a lehető legszélesebb földrajzi alapon történjen, az intézmények igyekeznek támogatni az alkalmazottak gyermekeinek többnyelvű és multikulturális oktatását.”;
b)
az (5) bekezdésben a „Valamennyi intézmény” kifejezés helyébe az „A 6. cikk első bekezdése szerinti hatóság” kifejezés lép.
9.
A 14. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„14. cikk
(1) Az ideiglenes alkalmazottak kilenc hónapos próbaidőt teljesítenek.
Ha a próbaidő során az ideiglenes alkalmazott feladatait betegség, a személyzeti szabályzat 58. cikke szerinti szülési szabadság vagy baleset miatt folyamatosan legalább egy hónapig nem tudja ellátni, a 6. cikk első bekezdése szerinti hatóság a tisztviselő próbaidejét a megfelelő időtartammal meghosszabbíthatja. A próbaidő teljes időtartama semmilyen körülmények között nem haladhatja meg a 15 hónapot.
(2) Az ideiglenes alkalmazottról a próbaidő alatt bármikor készíthető értékelő jelentés, ha munkája nyilvánvalóan nem megfelelő.
Ezt az értékelő jelentést közölni kell az érintett személlyel, aki jogosult észrevételeit nyolc munkanapon belül írásban benyújtani. Az értékelő jelentést és az észrevételeket az ideiglenes alkalmazott közvetlen felettese haladéktalanul eljuttatja a 6. cikk első bekezdése szerinti hatóságnak. A 6. cikk első bekezdése szerinti hatóság az értékelő jelentés alapján határozhat úgy, hogy az ideiglenes alkalmazottat egy hónapos felmondási idővel, a próbaidő letelte előtt elbocsátja, vagy a próbaidő fennmaradó időtartamára az ideiglenes alkalmazottat másik szervezeti egységhez oszthatja be.
(3) Legkésőbb egy hónappal a próbaidő lejárta előtt az ideiglenes alkalmazottnak a beosztásával járó feladatok ellátására való alkalmasságára, valamint hatékonyságára és a szolgálatban nyújtott magatartására vonatkozó értékelő jelentést kell készíteni. Ezt az értékelő jelentést közölni kell az ideiglenes alkalmazottal, aki jogosult észrevételeit nyolc munkanapon belül írásban benyújtani.
Amennyiben az értékelő jelentés az ideiglenes alkalmazott elbocsátására vagy - kivételes esetben - az (1) bekezdéssel összhangban a próbaidő meghosszabbítására vonatkozó ajánlást tartalmaz, az értékelő jelentést és az észrevételeket az ideiglenes alkalmazott közvetlen felettese haladéktalanul eljuttatja a 6. cikk első bekezdése szerinti hatóságnak.
Azt az ideiglenes alkalmazottat, akinek a munkája vagy magatartása nem bizonyult megfelelőnek arra, hogy álláshelyén véglegesítsék, el kell bocsátani.
A végső döntést az e bekezdésben említett értékelő jelentés, valamint a 6. cikk első bekezdése szerinti hatóság számára az ideiglenes alkalmazottnak a személyzeti szabályzat II. címével összefüggésben tanúsított magatartása kapcsán rendelkezésre álló adatok alapján kell meghozni.
(4) Az elbocsátott ideiglenes alkalmazott minden befejezett próbaidős hónap után havi alapilletménye egyharmadának megfelelő juttatásra jogosult.”;
10.
A 15. cikk (1) bekezdésben az első albekezdés az alábbi mondattal egészül ki:
„A 6. cikk első bekezdése szerinti hatóság által elfogadott besorolási kritériumoknak megfelelően besorolt ideiglenes alkalmazottak megőrzik a fizetési fokozatban e minőségükben megszerzett szolgálati idejüket, amennyiben közvetlenül a megelőző ideiglenes szolgálati időszakot követően ugyanolyan besorolású ideiglenes alkalmazottnak nevezik ki őket.”;
11.
A 16. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„16. cikk
A személyzeti szabályzatnak a szabadságra, a munkaidőre, a túlórára, a váltott műszakban történő munkavégzésre, a munkahelyi vagy otthoni készenléti szolgálatra, valamint a munkaszüneti napokra vonatkozó 42a., 42b., valamint 55-61. cikkeit analógia útján kell alkalmazni. A külön szabadság, valamint a szülői és a családi szabadság időtartama nem terjedhet túl a szerződés időtartamán. Ezenfelül a személyzeti szabályzat 41., 42., 45. és 46. cikke analógia útján alkalmazandó a személyzeti szabályzat XIII. mellékletének 29. cikkében említett ideiglenes alkalmazottakra, függetlenül felvételük időpontjától.
A személyzeti szabályzat 59. cikkében előírt fizetett betegszabadság azonban nem haladhatja meg a három hónapot vagy az ideiglenes alkalmazott által ledolgozott időt, ha ez utóbbi időtartam a hosszabb. A szabadság nem terjedhet túl az érintett szerződésének időtartamán.
E határidők lejártával fizetés nélküli szabadságra kell küldeni azt az alkalmazottat, akinek munkaviszonyát annak ellenére sem szüntetik meg, hogy feladatait még nem képes ellátni.
Amennyiben azonban az alkalmazottnál foglalkozási betegség alakult ki vagy feladatainak elvégzése során balesetet szenvedett, munkaképtelenségének teljes időtartama alatt továbbra is a teljes díjazását kell kapnia addig, amíg a 33. cikk szerint rokkantsági nyugdíjban nem részesül.”;
12.
A 17. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„17. cikk
Kivételes esetben az ideiglenes alkalmazott részére saját kérésére kényszerítő személyes okokkal indokolt fizetés nélküli szabadság engedélyezhető. A személyzeti szabályzat 12b. cikke a személyes okokkal indokolt fizetés nélküli szabadság ideje alatt is alkalmazandó.
A 12b. cikk szerinti engedély ideiglenes alkalmazottnak nem adható olyan foglalkozásszerűen végzett tevékenység folytatása céljára - függetlenül attól, hogy az jövedelemszerző-e vagy sem -, amely lobbizással vagy intézményének nyújtott tanácsadással jár, illetve az intézmény jogos érdekeivel való összeütközéshez vagy ennek lehetőségéhez vezethet.
A 6. cikk első bekezdése szerinti hatóság határozza meg az ilyen szabadság időtartamát, amely nem haladhatja meg az alkalmazott által már leszolgált idő egynegyedét, vagy:
-
három hónapot, ha az alkalmazott szolgálati ideje kevesebb mint négy év;
-
minden más esetben a tizenkét hónapot.
Az első bekezdéssel összhangban engedélyezett szabadság időtartamát a személyzeti szabályzat 44. cikke első bekezdésének alkalmazása során nem kell figyelembe venni.
Mindaddig, amíg az ideiglenes alkalmazott fizetés nélküli szabadságon van, fel kell függeszteni tagságát a 28. cikk szerinti szociális biztonsági rendszerben.
Azon ideiglenes alkalmazott azonban, aki nem végez jövedelemszerző tevékenységet, legkésőbb a fizetés nélküli szabadságának kezdetét követő egy hónapon belül kérelmezheti, hogy a 28. cikkben említett kockázatokkal szemben továbbra is részesüljön biztosításban, feltéve, hogy szabadsága időtartama alatt viseli az abban a cikkben előírt járulékok költségének felét; a járulékot az ideiglenes alkalmazott utolsó alapilletménye alapján kell kiszámítani.
Ezenkívül a 2. cikk c) vagy d) pontjának hatálya alá tartozó ideiglenes alkalmazott, aki bizonyítja, hogy más nyugdíjbiztosítási rendszerben nem tud nyugdíjjogosultságot szerezni, kérelmezheti, hogy a fizetés nélküli szabadságának időtartama alatt továbbra is nyugdíjjogosultságot szerezzen, feltéve, hogy a 41. cikkben megállapított mérték háromszorosának megfelelő járulékfizetést teljesít; a járulékokat az alkalmazott besorolási fokozatának és fizetési fokozatának megfelelő alapilletmény alapján kell kiszámítani.
A szülési szabadságot és annak kifizetését biztosítani kell azon nők számára, akik esetében ez a szabadság a szerződésük lejárta előtt kezdődik meg.”;
13.
A 20. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdésben a „kiigazítására” szó helyébe a „naprakésszé tételére” szó lép;
b)
a (3) bekezdésben az „ideiglenes járulékra” kifejezés helyébe a „szolidaritási adóra” kifejezés lép;
c)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) A személyzeti szabályzat 44. cikkét az ideiglenes alkalmazottakra analógia útján kell alkalmazni.”;
14.
A 28a. cikk a következőképpen módosul:
a)
a 3. cikk utolsó mondatában a „igazíthatók ki” kifejezés helyébe a „tehetők naprakésszé” szó lép;
b)
a (10) bekezdésben az „Unió intézményei” helyébe az „intézmények 6. cikk első bekezdése szerinti hatóságai” kifejezés lép;
c)
a (11) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„A Bizottság kétévente jelentést nyújt be a munkanélküli-biztosítási rendszer pénzügyi helyzetéről. A jelentéstől függetlenül a Bizottság a személyzeti szabályzat 111. és 112. cikke szerint felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján kiigazíthatja az e cikk (7) bekezdése szerinti hozzájárulásokat, amennyiben ez a rendszer egyensúlyának érdekében szükséges.”;
15.
A 33. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében a „65. életéve” kifejezés helyébe a „66. életéve” kifejezés lép.
16.
A 34. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„34. cikk
Az elhalálozott alkalmazottnak a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 4. fejezete szerinti örökösei jogosulttá válnak a 35-38. cikkekben előírt túlélő hozzátartozói nyugdíjra.
Valamely rokkantsági támogatásban részesülő volt alkalmazott, egykor öregségi nyugdíjban részesülő, a 2. cikk a), c), d), e) vagy f) pontja szerinti volt alkalmazott vagy valamely, a nyugdíjkorhatár betöltése előtt a szolgálatot elhagyó és öregségi nyugdíjának a nyugdíjkorhatár betöltésének hónapját követő naptári hónap első napjáig történő elhalasztását kérelmező volt alkalmazott elhalálozása esetén az elhalálozott alkalmazottnak a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 4. fejezete szerinti örökösei jogosultak az említett mellékletben előírt túlélő hozzátartozói nyugdíjra.
Amennyiben valamely ideiglenes alkalmazott, rokkantsági támogatásban vagy öregségi nyugdíjban részesülő volt ideiglenes alkalmazott vagy valamely, a nyugdíjkorhatár betöltése előtt a szolgálatot elhagyó és öregségi nyugdíjának a nyugdíjkorhatár betöltésének hónapját követő naptári hónap első napjáig történő elhalasztását kérelmező volt ideiglenes alkalmazott tartózkodási helye több mint egy éve ismeretlen, a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének az ideiglenes nyugdíjakra vonatkozó 5. és 6. fejezetét kell analógia útján alkalmazni az alkalmazott házastársára és az általa eltartottnak minősülő személyekre.”;
17.
A 36. cikk első bekezdésének harmadik mondatában a „2. cikk a), c) vagy d) pontja” helyébe „2. cikk a), c), d), e) vagy f) pontja” lép.
18.
A 37. cikk negyedik bekezdésében a „63. életévének” kifejezés helyébe a „nyugdíjkorhatár” kifejezés lép, és a „2. cikk a), c) vagy d) pontja” szövegrész helyébe „2. cikk a), c), d), e) vagy f) pontja” lép.
19.
A 39. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A szolgálatból történő kilépéskor a 2. cikk szerinti alkalmazott öregségi nyugdíjra, a biztosításmatematikai egyenérték átruházására vagy távozási díjra jogosult a személyzeti szabályzat V. címének 3. fejezetével és VIII. mellékletével összhangban. Amennyiben az alkalmazott öregségi nyugdíjra jogosult, a nyugdíjjogosultságát a 42. cikk alapján kifizetett összegek arányában csökkenteni kell.”;
20.
A 42. cikk első bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„A 6. cikk első bekezdése szerinti hatóság által meghatározott feltételekkel összhangban az alkalmazott kérheti, hogy az említett hatóság teljesítsen minden olyan kifizetést, amelyet az alkalmazottnak származási országában nyugdíjjogosultsága megszerezéséhez vagy fenntartásához teljesítenie kell.”;
21.
A 47. cikk helyébe az alábbi szöveg lép:
„47. cikk
Az elhalálozás miatti megszűnés esetén kívül az ideiglenes alkalmazott szolgálati viszonya megszűnik:
a)
annak a hónapnak az utolsó napján, amikor az alkalmazott betölti 66. életévét, vagy adott esetben a személyzeti szabályzat 52. cikkének második és harmadik albekezdése szerint meghatározott időpontban; vagy
b)
határozott időre szóló szerződés esetén:
i.
a szerződésben meghatározott napon;
ii.
a szerződésben meghatározott felmondási idő végén, ha a szerződés biztosítja az alkalmazottnak vagy az intézménynek a korábbi megszüntetés lehetőségét. A felmondási idő szolgálati évenként legalább egy hónap, de összesen legalább egy hónap és legfeljebb három hónap. Azon ideiglenes alkalmazottak esetében, akiknek szerződését meghosszabbították, a felmondási idő legfeljebb hat hónap. A felmondási idő azonban nem kezdődhet orvosi igazolással alátámasztott terhesség, szülési szabadság vagy betegszabadság ideje alatt, feltéve, hogy ez a betegszabadság nem tart tovább három hónapnál. Továbbá a felmondási időt az orvosi igazolással alátámasztott terhesség, a szülési szabadság vagy - a fent említett korlátokra is figyelemmel - a betegszabadság idejére fel kell függeszteni. Ha az intézmény mondja fel a szerződést, az alkalmazott szolgálati alapilletménye egyharmadának megfelelő juttatásra jogosult szolgálati jogviszonya megszűnésének és a szerződés lejártának napja közötti időszakban;
iii.
ha az alkalmazott már nem felel meg a 12. cikk (2) bekezdésének a) pontjában megállapított feltételeknek, az említett rendelkezésben előírt kivétel alkalmazásának lehetőségére is figyelemmel. Amennyiben a kivételt nem engedélyezik, az ii. alpontban említett felmondási időt kell alkalmazni; vagy
c)
határozatlan időre szóló szerződés esetén:
i.
a szerződésben meghatározott felmondási idő végén; a felmondási idő teljesített szolgálati évenként nem lehet rövidebb egy hónapnál, de legalább három hónap és legfeljebb tíz hónap. A felmondási idő azonban nem kezdődhet orvosi igazolással alátámasztott terhesség, szülési szabadság vagy betegszabadság ideje alatt, feltéve, hogy ez a betegszabadság nem tart tovább három hónapnál. Továbbá a felmondási időt az orvosi igazolással alátámasztott terhesség, a szülési szabadság vagy - a fent említett korlátokra is figyelemmel - a betegszabadság idejére fel kell függeszteni; vagy
ii.
ha az alkalmazott már nem felel meg a 12. cikk (2) bekezdésének a) pontjában megállapított feltételeknek, az említett rendelkezésben előírt kivétel alkalmazásának lehetőségére is figyelemmel. Amennyiben a kivételt nem engedélyezik, az i. alpontban említett felmondási időt kell alkalmazni.”;
22.
A szöveg a következő cikkel egészül ki:
„48a. cikk
A személyzeti szabályzat 50. cikke bármely adott parlamenti ciklusban analógia útján alkalmazható az Európai Parlament képviselőcsoportjainak legfeljebb öt vezető, AD 15 vagy AD 16 besorolási fokozatba tartozó ideiglenes alkalmazottjára, feltéve, hogy már betöltötték ötvenötödik életévüket, az intézményeknél húsz év szolgálati viszonnyal rendelkeznek és legalább 2,5 év szolgálati időt töltöttek el legutóbbi besorolási fokozatukban.”;
23.
Az 50c. cikk (2) bekezdését el kell hagyni.
24.
A II. cím az alábbi fejezettel egészül ki:
„11. FEJEZET
A 2. CIKK F) PONTJÁBAN EMLÍTETT IDEIGLENES ALKALMAZOTTAKRA VONATKOZÓ KÜLÖNRENDELKEZÉSEK
51. cikk
A 2. cikk f) pontja szerinti ideiglenes alkalmazottakra analógia útján alkalmazni kell a személyzeti szabályzat 37. és 38. cikkét, a 37. cikk első bekezdésének b) pontja kivételével.
52. cikk
A 17. cikk harmadik bekezdésében foglaltaktól eltérően a 2. cikk f) pontjában említett, határozatlan időre szóló szerződéssel rendelkező ideiglenes alkalmazottak számára szolgálati idejüktől függetlenül egy évet meg nem haladó időtartamra fizetés nélküli szabadságot lehet engedélyezni.
Az ilyen szabadság teljes időtartama az alkalmazott teljes pályafutása során nem haladhatja meg a tizenkét évet.
Az ideiglenes alkalmazott által betöltött álláshelyre más személyt lehet alkalmazni.
A szabadság lejártával az ideiglenes alkalmazottat vissza kell helyezni a besorolási fokozatának megfelelő első álláshelyre, amely besorolási csoportjában megüresedik, feltéve, hogy megfelel az adott álláshely követelményeinek. Amennyiben az ideiglenes alkalmazott visszautasítja a felajánlott álláshelyet, ugyanazon feltételek mellett megtartja a visszahelyezésre vonatkozó jogát, amennyiben a besorolási csoportján belül a besorolási fokozatának megfelelő következő hely megüresedik; amennyiben a felajánlott álláshelyet másodszor is elutasítja, az intézmény azonnali hatállyal megszüntetheti az alkalmazotti jogviszonyt. Tényleges visszahelyezéséig vagy kirendeléséig az ideiglenes alkalmazott személyes okokkal indokolt, fizetés nélküli szabadságon marad.
53. cikk
A 2. cikk f) pontjában említett ideiglenes alkalmazottak egy vagy több ügynökség által szervezett kiválasztási eljárás alapján alkalmazhatóak. Az Európai Személyzeti Felvételi Hivatal az érintett ügynökség vagy ügynökségek kérelmére segítséget nyújt az ügynökségeknek, különösen a tesztek tartalmának meghatározása és a kiválasztási eljárások megszervezése útján. Az Európai Személyzeti Felvételi Hivatal biztosítja a kiválasztási eljárások átláthatóságát.
Külső kiválasztási eljárás esetében a 2. cikk f) pontjában említett ideiglenes alkalmazottakat csak az SC 1-SC 2, AST 1-AST 4 vagy az AD 5-AD 8 besorolási fokozatokban lehet alkalmazni. Az intézmény azonban - adott esetben és amennyiben az kellően indokolt - a már elfogadott létszámterv keretein belül engedélyezheti az alkalmazást az AD 9, AD 10, AD 11 vagy - kivételes esetben - az AD 12 besorolási fokozatokban, amennyiben az e fokozatoknak megfelelő feladatkör ellátására szolgáló álláshelyről van szó. Valamely ügynökségben az AD 9-AD 12 besorolási fokozatokban az alkalmazottak összlétszáma nem haladhatja meg az AD besorolási csoportban alkalmazott ideiglenes alkalmazottak egy ötéves gördülő időszakon belül számított összlétszámának 20 %-át.
54. cikk
A 2. cikk f) pontjában említett ideiglenes alkalmazottak esetében a következő magasabb besorolási fokozatba sorolás kizárólag olyan alkalmazottak közüli választással történhet, akik besorolási fokozatukban legalább két év szolgálati időt töltöttek, az ilyen ideiglenes alkalmazottak érdemeinek összehasonlítása és a róluk szóló értékelő jelentés figyelembevétele után. A személyzeti szabályzat 45. cikke (1) bekezdésének és 45. cikke (2) bekezdésének utolsó mondatát analógia útján kell alkalmazni. Az átlagos előmeneteli ekvivalenciára vonatkozó, a személyzeti szabályzat I. mellékletének B. szakaszában tisztviselők számára megállapított szorzótényezők nem haladhatóak meg.
E cikk végrehajtása céljából minden ügynökség a személyzeti szabályzat 110. cikkével összhangban általános rendelkezéseket fogad el.
55. cikk
Ha egy, a 2. cikk f) pontjában említett ideiglenes alkalmazott egy álláshely belső közzétételét követően besorolási csoportján belül új álláshelyre kerül, nem sorolható be alacsonyabb besorolási fokozatba vagy fizetési fokozatba, mint amilyenben a korábbi álláshelyén volt, feltéve, hogy a besorolási fokozata megfelel az álláshirdetésben felsorolt besorolási fokozatok valamelyikének.
Ugyanezen rendelkezések analógia útján vonatkoznak arra az esetre, ha egy ilyen ideiglenes alkalmazott közvetlenül egy másik ügynökséggel kötött ugyanilyen ideiglenes alkalmazotti szerződést követően új szerződést köt egy ügynökséggel.
56. cikk
A személyzeti szabályzat 110. cikkének (2) bekezdésével összhangban minden ügynökség általános rendelkezéseket fogad el a 2. cikk f) pontja szerinti szerződéses alkalmazottak felvételéről és foglalkoztatásáról.”;
25.
A III. címet el kell hagyni.
26.
A 79. cikk (2) bekezdésében az „egyes intézmények” kifejezés helyébe a „6. cikk első bekezdésében említett hatóság” kifejezés lép.
27.
A 80. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(3) E táblázat alapján a 3a. cikkben említett minden intézményben, ügynökségben vagy egységben a 6. cikk első bekezdésében említett hatóság a személyzeti szabályzati bizottsággal folytatott konzultációt követően részletesebben meghatározza az egyes feladattípusokkal járó hatásköröket.”;
b)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) A személyzeti szabályzat 1d. és 1e. cikkét analógia útján alkalmazni kell.”;
28.
A 82. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (6) bekezdésben az „egyes intézmények” kifejezés helyébe a „6. cikk első bekezdése szerinti hatóság” kifejezés lép;
b)
a szöveg a következő bekezdéssel egészül ki:
„(7) A II., III, és IV. besorolási csoportokba tartozó szerződéses alkalmazottak kizárólag azt követően kaphatnak engedélyt belső versenyvizsgán történő részvételre, hogy az adott intézményben már három szolgálati évet letöltöttek. A II. besorolási csoportba tartozó szerződéses alkalmazottak kizárólag az SC 1-2, a III. besorolási csoportba tartozó szerződéses alkalmazottak kizárólag az AST 1-2, a IV. besorolási csoportba tartozó szerződéses alkalmazottak pedig kizárólag az AST 1-4, illetve az AD 5-6 besorolási fokozatokban kiírt versenyvizsgákon vehetnek részt. E fokozatok bármelyikében az üres álláshelyekre kinevezett, a szerződéses alkalmazottak közé tartozó pályázók teljes száma soha nem haladhatja meg az e besorolási csoportokba a személyzeti szabályzat 30. cikke második bekezdésének megfelelően évente történő kinevezések teljes számának 5 %-át.”;
29.
A 84. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„84. cikk
(1) Az a szerződéses alkalmazott, akinek szerződése legalább egy évre szól, próbaidősként tölti alkalmazásának első hat hónapját, amennyiben az I. besorolási csoportba, illetve az első kilenc hónapját, amennyiben bármely más besorolási csoportba tartozik.
Amennyiben a próbaidő során a szerződéses alkalmazott feladatait betegség, a személyzeti szabályzat 58. cikke szerinti szülési szabadság vagy baleset miatt folyamatosan legalább egy hónapig nem tudja ellátni, a 6. cikk első bekezdésében említett hatóság a tisztviselő próbaidejét a megfelelő időtartammal meghosszabbíthatja. A próbaidő teljes időtartama semmilyen körülmények között nem haladhatja meg a 15 hónapot.
(2) A szerződéses alkalmazottról a próbaidő alatt bármikor készíthető értékelő jelentés, ha munkája nyilvánvalóan nem megfelelő.
Ezt az értékelő jelentést közölni kell az érintett személlyel, aki jogosult észrevételeit nyolc munkanapon belül írásban benyújtani. Az értékelő jelentést és az észrevételeket a szerződéses alkalmazott közvetlen felettese haladéktalanul eljuttatja a 6. cikk első bekezdése szerinti hatóságnak. A 6. cikk első bekezdése szerinti hatóság az értékelő jelentés alapján határozhat úgy, hogy a szerződéses alkalmazottat egy hónapos felmondási idővel, a próbaidő letelte előtt elbocsátja, vagy a próbaidő fennmaradó időtartamára a szerződéses alkalmazottat másik szervezeti egységhez oszthatja be.
(3) Legkésőbb egy hónappal a próbaidő lejárta előtt a szerződéses alkalmazottnak a beosztásával járó feladatok ellátására való alkalmasságára, valamint hatékonyságára és a szolgálatban nyújtott magatartására vonatkozó értékelő jelentést kell készíteni. Ezt az értékelő jelentést közölni kell a szerződéses alkalmazottal, aki jogosult észrevételeit nyolc munkanapon belül írásban benyújtani.
Amennyiben az értékelő jelentés a szerződéses alkalmazott elbocsátására vagy - kivételes esetben - az (1) bekezdéssel összhangban a próbaidő meghosszabbítására vonatkozó ajánlást tartalmaz, az értékelő jelentést és az észrevételeket a szerződéses alkalmazott közvetlen felettese haladéktalanul eljuttatja a 6. cikk első bekezdése szerinti hatóságnak.
Azt a szerződéses alkalmazottat, akinek a munkája vagy magatartása nem bizonyult megfelelőnek arra, hogy álláshelyén véglegesítsék, el kell bocsátani.
A végső döntést az e bekezdésben említett értékelő jelentés, valamint a 6. cikk első bekezdése szerinti hatóság számára a szerződéses alkalmazottnak a személyzeti szabályzat II. címével összefüggésben tanúsított magatartása kapcsán rendelkezésre álló elemek alapján kell meghozni.
(4) Az elbocsátott szerződéses alkalmazott minden befejezett próbaidős hónap után havi alapilletménye egyharmadának megfelelő juttatásra jogosult.”;
30.
A 85. cikk (3) bekezdésében az „EK-Szerződés 314. cikkében” helyébe az „Európai Unióról szóló szerződés 55. cikkének (1) bekezdésében” lép.
31.
A 86. cikk (1) bekezdése a következőképpen módosul:
a)
a második albekezdés a következő mondattal egészül ki:
„A személyzeti szabályzat 32. cikkének (2) bekezdése azonban az 1. besorolási fokozatba felvett szerződéses alkalmazottak esetében analógia útján alkalmazandó.”;
b)
a szöveg a következő albekezdéssel egészül ki:
„A személyzeti szabályzat 110. cikkével összhangban általános végrehajtási rendelkezéseket kell hozni e bekezdés érvényre juttatása érdekében.”;
32.
A 88. cikk első bekezdésének b) pontjában a „három évet” kifejezés helyébe a „hat évet” kifejezés lép.
33.
A 91. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„91. cikk
A 16-18. cikkeket analógia útján kell alkalmazni.
A személyzeti szabályzat 55. cikke (4) bekezdésének második mondata a szerződéses alkalmazottakra nem alkalmazandó analógia útján.
A III. és IV. besorolási csoportba tartozó szerződéses alkalmazottak által teljesített túlóra után nem jár kompenzációs szabadság vagy díjazás.
A személyzeti szabályzat VI. mellékletében meghatározott feltételek értelmében az I. és II. besorolási csoportba tartozó szerződéses alkalmazottak az általuk teljesített túlóra után vagy kompenzációs szabadságra, vagy amennyiben szolgálati okokból a kompenzációs szabadság biztosítására a túlóra teljesítését követő két hónapban nincs lehetőség, díjazásra jogosultak.”
34.
A 95. cikkben a „63 éves koráig” kifejezés helyébe a „nyugdíjkorhatárig” kifejezés lép.
35.
A 96. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (3) bekezdésben az „igazíthatók ki” kifejezés helyébe a „tehetők naprakésszé” kifejezés lép;
b)
a (11) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(11) A Bizottság kétévente jelentést nyújt be a munkanélküli-biztosítási rendszer pénzügyi helyzetéről. A jelentéstől függetlenül a Bizottság a személyzeti szabályzat 111. és 112. cikke szerint felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján kiigazíthatja a (7) bekezdés szerinti hozzájárulásokat, amennyiben ez a rendszer egyensúlyának érdekében szükséges.”;
36.
A 101. cikk (1) bekezdése második albekezdésének második mondatában a „65. életévének” kifejezés helyére a „66. életévének” kifejezés lép.
37.
A 103. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Valamely rokkantsági támogatásban részesülő volt szerződéses alkalmazott, egykor öregségi nyugdíjban részesülő volt szerződéses alkalmazott vagy valamely, a nyugdíjkorhatár betöltése előtt a szolgálatot elhagyó és öregségi nyugdíjának a nyugdíjkorhatár betöltésének hónapját követő naptári hónap első napjáig történő elhalasztását kérelmező volt szerződéses alkalmazott elhalálozása esetén az elhalálozott szerződéses alkalmazottnak a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 4. fejezete szerinti örökösei jogosultak az említett mellékletben előírt túlélő hozzátartozói nyugdíjra.”;
b)
a (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Amennyiben valamely szerződéses alkalmazott, rokkantsági támogatásban vagy öregségi nyugdíjban részesülő volt szerződéses alkalmazott vagy valamely, a nyugdíjkorhatár betöltése előtt a szolgálatot elhagyó és öregségi nyugdíjának a nyugdíjkorhatár betöltésének hónapját követő naptári hónap első napjáig történő elhalasztását kérelmező volt szerződéses alkalmazott tartózkodási helye több mint egy éve ismeretlen, a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének az ideiglenes nyugdíjakra vonatkozó 5. és 6. fejezetét kell analógia útján alkalmazni a szerződéses alkalmazott házastársára és az általa eltartottnak minősülő személyekre.”;
38.
A 106. cikk (4) bekezdésében a „63. életévének” kifejezés helyébe a „nyugdíjkorhatár” kifejezés lép.
39.
A 120. cikkben az „egyes intézmények” kifejezés helyébe a „6. cikk első bekezdése szerinti hatóság” kifejezés lép.
40.
A szöveg a következő cikkel egészül ki:
„132a. cikk
Az akkreditált parlamenti asszisztenseknek a 125. cikk (1) bekezdésében említett végrehajtási intézkedésekkel összhangban és az általuk segített képviselő vagy képviselők kifejezett kérésére a képviselő parlamenti asszisztensi juttatásából egyetlen alkalommal vagy beilleszkedési támogatás vagy újrabeilleszkedési támogatás fizethető ki, amennyiben bizonyítják, hogy szükség volt lakóhelyük megváltoztatására. A támogatás összege nem haladhatja meg az asszisztens havi alapilletményét.”;
41.
A 139. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés a következőképpen módosul:
i.
a b) pont helyébe a következő szöveg lép:
„b)
annak a hónapnak az utolsó napján, amelyben az akkreditált parlamenti asszisztens betölti 66. életévét, vagy kivételes alapon a személyzeti szabályzat 52. cikkének második és harmadik bekezdése szerint meghatározott időpontban;”;
ii.
a d) pont helyébe a következő szöveg lép:
„d)
figyelembe véve, hogy a képviselő és az akkreditált parlamenti asszisztens közötti szakmai kapcsolat a bizalomra épül, a szerződésben meghatározott felmondási idő végén, amely feljogosítja az akkreditált parlamenti asszisztenst vagy az azon európai parlamenti képviselő vagy képviselők felkérésére eljáró Európai Parlamentet, aki, illetve akik segítésére az akkreditált parlamenti asszisztenst felvették, a szerződés lejárat előtti felmondására. A felmondási idő szolgálati évenként legalább egy hónap, de összesen legalább egy hónap és legfeljebb három hónap. A felmondási idő azonban nem kezdődhet orvosi igazolással alátámasztott terhesség, szülési szabadság vagy betegszabadság ideje alatt, feltéve, hogy ez a betegszabadság nem tart tovább három hónapnál. Továbbá a felmondási időt az orvosi igazolással alátámasztott terhesség, a szülési szabadság vagy - a fenti korlátokra is figyelemmel - a betegszabadság idejére fel kell függeszteni;”;
b)
a szöveg a következő bekezdéssel egészül ki:
„(3a) A 125. cikk (1) bekezdésében említett végrehajtási intézkedéseknek rendelkezniük kell egy olyan egyeztetési eljárásról, amely az akkreditált parlamenti asszisztens szerződésének lejárta előtt az (1) bekezdés d) pontja és a (3) bekezdés értelmében az érintett asszisztens vagy azon európai parlamenti képviselő/képviselők kérésére alkalmazandó, aki/akik segítésére az akkreditált parlamenti asszisztenst felvették.”;
42.
A 141. cikkben az „egyes intézmények” kifejezés helyébe a „6. cikk első bekezdése szerinti hatóság” kifejezés lép.
43.
A szöveg a következő cikkel egészül ki:
„142a. cikk
A Bizottság 2020. december 31-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amelyben értékeli az egyéb alkalmazottakra vonatkozó jelen alkalmazási feltételek alkalmazását.”;
44.
A melléklet a következőképpen módosul:
a)
az 1. cikk (1) bekezdése az alábbi mondatokkal egészül ki:
„A 2013. december 31-én alkalmazásban álló egyéb alkalmazottakra az említett melléklet 21. cikke, a (4) bekezdés kivételével 22. cikke, 23. cikke, 24a. cikke, valamint 31. cikkének (6) és (7) bekezdése analógia útján alkalmazandó. A melléklet 30. cikke és 31. cikkének (1), (2), (3) és (5) bekezdése analógia útján alkalmazandó a 2013. december 31-én alkalmazásban álló ideiglenes alkalmazottakra. A 2014. január 1. előtt szolgálatban álló alkalmazottak esetén az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 33. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében, 47. cikke a) pontjában, 101. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében, valamint 139. cikke (1) bekezdésének b) pontjában a „66. életéve”, „66. életévét”, illetve „66. életévének” kifejezések „65. életéve”, „65. életévét”, illetve „65. életévének” kifejezésekként értelmezendők.”;
b)
a szöveg a következő cikkel egészül ki:
„6. cikk
Azon ideiglenes alkalmazottak szerződései, akikre az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikkének a) pontja vonatkozik, és akik 2013. december 31-én alkalmazásban állnak valamely ügynökségnél, 2014. január 1-jei hatállyal kiválasztási eljárás nélkül az ezen alkalmazási feltételek 2. cikkének f) pontja szerinti szerződésekké alakulnak át. A szerződéses feltételek egyebekben nem változnak. E cikk nem vonatkozik az ügynökséget létrehozó uniós jogi aktusban meghatározott, ügynökségvezetőként vagy ügynökségvezető-helyettesként alkalmazott ideiglenes alkalmazottak szerződéseire, valamint a szolgálat érdekében valamely ügynökséghez kihelyezett tisztviselőkre.”.
3. cikk
(1) Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
(2) Ez a rendelet 2014. január 1-jétől alkalmazandó, kivéve az 1. cikk 44. pontját és az 1. cikk 73. pontjának d) pontját, amely e rendelet hatálybalépésének napjától alkalmazandó.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2013. október 22-én.