РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1257/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 ноември 2013 година
относно рециклирането на кораби и за изменение на Регламент (ЕО) № 1013/2006 и Директива 2009/16/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Корабите, които представляват отпадъци и които са предмет на трансгранично движение за рециклиране, са регламентирани от Базелската конвенция от 22 март 1989 г. за контрол на трансграничното движение на опасни отпадъци и тяхното обезвреждане („Базелската конвенция“) и от Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета (3). Регламент (ЕО) № 1013/2006 е за прилагане на Базелската конвенция, както и на изменение (4) на същата Конвенция, прието през 1995 г., което обаче още не е влязло в сила на международно равнище, и с което е въведена забрана за износ на опасни отпадъци за държави, които не са членки на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР). Корабите обикновено са класифицирани като опасни отпадъци и са забранени за износ с цел рециклиране в съоръжения, намиращи се в държави, които не са членки на ОИСР.
(2)
Механизмите за мониторинг на прилагането и за изпълнението на действащото право на Съюза и международно право не са адаптирани към особеностите на корабите и международното корабоплаване. Усилията, включващи сътрудничество между Международната организация на труда (МОТ), Международната морска организация (ИМО) и секретариата на Базелската конвенция, доведоха до успешно постигане на споразумение относно включването на задължителни изисквания на глобално равнище за обезпечаване на ефикасно и ефективно решаване на проблема с опасните и ненадеждни практики при рециклирането на кораби посредством Международната конвенция от Хонконг за безопасно и екологосъобразно рециклиране на кораби („Конвенцията от Хонконг“).
(3)
Настоящият капацитет за рециклиране на кораби в държави от ОИСР, който е законно достъпен за корабите, плаващи под знамето на държава-членка, е недостатъчен. Настоящият безопасен и надежден капацитет за рециклиране на кораби в държави, които не са членки на ОИСР, е достатъчен за обработване на всички кораби, плаващи под знамето на държава-членка, и се очаква да нараства до 2015 г. в резултат от предприетите действия за изпълнение на изискванията по Конвенцията от Хонконг от страна на държави, в които се извършва рециклиране.
(4)
Конвенцията от Хонконг е приета на 15 май 2009 г. под егидата на Международната морска организация. Конвенцията от Хонконг ще влезе в сила едва 24 месеца след датата на ратификация от не по-малко от 15 държави, чийто комбиниран търговски флот съставлява най-малко 40 % от брутния тонаж на корабите от световния търговски флот и чийто общ максимален годишен обем на рециклирани кораби през предходните 10 години представлява не по-малко от 3 % от брутния тонаж на корабите от комбинирания търговски флот на същите държави. Посочената конвенция обхваща проектирането, строежа, експлоатацията и подготовката на корабите с оглед улесняване на безопасното и екологосъобразното им рециклиране, без рискове за безопасността и експлоатационната ефективност на корабите. Тя обхваща и експлоатацията на съоръженията за рециклиране на кораби по безопасен и екологосъобразен начин, както и създаването на подходящ механизъм за правоприлагане при рециклирането на кораби.
(5)
Настоящият регламент има за цел да способства за своевременната ратификация на Конвенцията от Хонг Конг както в Съюза, така и в трети държави, чрез прилагане на пропорционални механизми за контрол по отношение на кораби и съоръжения за рециклиране на кораби въз основа на посочената Конвенция.
(6)
Конвенцията от Хонконг предвижда изрично страните по нея да предприемат по-строги мерки в съответствие с международното право по отношение на безопасното и екологосъобразно рециклиране на кораби, с цел предотвратяване, намаляване или свеждане до минимум на всякакви неблагоприятни въздействия върху човешкото здраве и околната среда. Като се има предвид това, настоящият регламент следва да осигури защита от евентуалното вредно въздействие на опасните материали на борда на всички кораби, които посещават пристанище или място за заставане на котва в държава-членка, като същевременно гарантира спазването на разпоредбите, приложими за тези материали по силата на международното право. За да се осигури контрол върху спазването на изискванията относно опасни материали съгласно настоящия регламент, държавите-членки следва да прилагат националните разпоредби за изпълнение на Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5). Понастоящем проверката на сертификатите и активното тестване за опасни материали, в т.ч. азбест, се извършва от инспекторите, осъществяващи държавен пристанищен контрол, съгласно Международната конвенция за безопасност на човешкия живот на море („SOLAS“). Меморандумът за разбирателство от Париж за контрола от държавата на пристанището осигурява хармонизиран подход към тези дейности.
(7)
Целта на настоящия регламент е също да намали съществуващите неравенства между операторите в Съюза, в държавите от ОИСР и в съответните трети държави по отношение на здравословните и безопасни условия на работното място и екологичните стандарти, както и да насочи корабите, плаващи под знамето на държава-членка, към съоръжения за рециклиране на кораби, които използват безопасни и екологосъобразни методи за разглобяване на кораби, вместо към места, които не отговарят на стандартите, каквато е практиката сега. Това следва също да допринесе за увеличаването на конкурентоспособността на екологосъобразното и безопасно рециклиране и третиране на кораби в съоръжения за рециклиране, разположени в държави-членки. Установяването на европейски списък на съоръжения за рециклиране на кораби („европейски списък“), които отговарят на изискванията по настоящия регламент, ще допринесе за постигането на тези цели, както и за по-доброто правоприлагане чрез улесняване на контрола върху корабите, предназначени за рециклиране от страна на държавите-членки на знамето. Тези изисквания към съоръженията за рециклиране на кораби следва да се основават на изискванията на Конвенцията от Хонконг. В тази връзка одобрените в съответствие с настоящия регламент съоръжения за рециклиране на кораби следва да отговарят на необходимите изисквания за опазване на околната среда, здравето на работниците и осигуряване на тяхната безопасност и на екологосъобразното управление на оползотворените от рециклирани кораби отпадъци. За съоръжения за рециклиране на кораби, разположени в трета страна изискванията следва да са такива, че да се постигне висока степен на защита на здравето на човека и околната среда, която в общи линии е равностойна на защитата в Съюза. Поради това съоръженията за рециклиране на кораби, които не отговарят на тези минимални стандарти, следва да не бъдат включени в европейския списък.
(8)
Заложеният в правото на Съюза принцип на равенство следва да се прилага, а за прилагането му да се следи, по-конкретно при съставянето и актуализирането на европейския списък по отношение на съоръженията за рециклиране на кораби, разположени в държави-членки и на съоръженията за рециклиране на кораби, разположени в трети държави, които отговарят на изискванията, установени в настоящия регламент.
(9)
Държавите-членки се насърчават да приемат подходящи мерки, с които да гарантират, че корабите, изключени от обхвата на настоящия регламент, извършват дейност по съгласуван с него начин, доколкото е разумно и приложимо.
(10)
За да се избегне дублиране, е необходимо корабите, плаващи под знамето на държава-членка, попадащи в обхвата на настоящия регламент, да се изключат от обхвата и приложното поле съответно от Регламент (ЕО) № 1013/2006 и от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6). Регламент (ЕО) № 1013/2006 се прилага за превози на отпадъци от Съюза, подлежащи на изключване за определени категории отпадъци, когато се прилага алтернативен режим. Съгласно настоящия регламент корабите, които попадат в обхвата му, подлежат на контрол през целия им жизнен цикъл, като целта му е да осигури екологосъобразното рециклиране на тези кораби. Поради това е уместно да се уточни, че кораб, подлежащ на алтернативния режим на контрол през целия му жизнен цикъл съгласно настоящия регламент, не следва да бъде в обхвата на Регламент (ЕО) № 1013/2006. Корабите, които не са обхванати нито от Конвенцията от Хонг Конг, нито от настоящия регламент, и всички отпадъци на борда на кораб, различни от отпадъците, генерирани по време на експлоатацията, следва да продължат да бъдат в обхвата съответно на Регламент (ЕО) № 1013/2006 и на Директива 2008/98/ЕО и Директива 2008/99/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7).
(11)
Наред с това се отчита фактът, че корабите продължават да бъдат в обхвата на други международни конвенции, за да се гарантира безопасното им функциониране в морето по време на периода на експлоатация от жизнения им цикъл и въпреки че могат да упражняват определени навигационни права и свободи, корабите са длъжни да отправят предварително уведомление, преди да влязат в пристанище. Държавите-членки следва да могат да изберат прилагане и на допълнителен контрол в съответствие с други международни договори. Следователно в настоящия регламент не е необходимо да се предвижда допълнителен контрол върху транзита.
(12)
При тълкуването на изискванията по настоящия регламент следва да се вземат предвид насоките, разработени от ИМО („насоки на ИМО“) в подкрепа на Конвенцията от Хонконг.
(13)
За целите на настоящия регламент терминът „рециклиране“ не следва да има същото значение, както определението в Директива 2008/98/ЕО. Поради това настоящият регламент следва да въведе специфично определение за термина „рециклиране на кораби“.
(14)
Чрез Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета (8) на равнището на Съюза се прилага Глобалната хармонизирана система за класифициране и етикетиране на химикали. Посоченият регламент заедно с Директива 67/548/ЕИО на Съвета (9) и Директива 1999/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10) осигуряват полезни насоки за определянето на характеристиките на понятието „опасен материал“.
(15)
Наличието на инвентарен списък на опасните материали на борда на кораб през целия му жизнен цикъл е основно изискване, установено в Конвенцията от Хонг Конг и в настоящия регламент. В съответствие с регламент 8, параграф 2 от Конвенцията от Хонг Конг кораб, който е предназначен за рециклиране, следва да намали до минимум количествата отпадъци, генерирани в резултат на експлоатацията през периода преди да влезе в съоръжение за рециклиране. Ако отпадъците, генерирани в резултат на експлоатацията, са предназначени за доставка заедно с кораба в съоръжение за рециклиране, приблизителните количества и разположението на тези отпадъци следва да бъдат включени в част II от инвентарния опис.
(16)
Държавите-членки следва да предприемат мерки за предотвратяване заобикалянето на разпоредбите за рециклирането на кораби и за увеличаване на прозрачността при рециклирането на кораби. Както е предвидено в Конвенцията от Хонконг, държавите-членки следва да предоставят информация относно корабите, за които е издадено свидетелство за инвентарния опис, относно кораби, за които е получена декларация за приключване, както и информация относно незаконно рециклиране на кораби и извършени от съответната държава последващи действия.
(17)
Държавите-членки следва да установят правила относно приложимите санкции при нарушения на настоящия регламент и да гарантират, че тези санкции се прилагат така, че да се предотврати заобикалянето на разпоредбите за рециклиране на кораби. Санкциите могат да имат гражданскоправен или административен характер и следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
(18)
В съответствие с практиката на Съда на Европейския Съюз от съдилищата на държавите-членки се изисква да тълкуват в най-пълна възможна степен процедурните правила, свързани с условията, които трябва да бъдат спазени, за да се приведат административните и съдебни процедури в съответствие с целите на член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция.
(19)
В интерес на защитата на здравето на човека и околната среда и с оглед на принципа „замърсителят плаща“, Комисията следва да прецени осъществимостта на финансов механизъм, приложим по отношение на всички кораби, които посещават пристанище или място за заставане на котва в държава-членка, независимо от това под чие знаме плават, чрез който да се набират средства за целите на улесняването на екологосъобразното рециклиране и третиране на кораби, без да се създава стимул за смяна на знамето.
(20)
С цел съгласуване с развитието във връзка с Конвенцията от Хонг Конг на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия за приемане на актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на актуализирането на приложения I и II към настоящия регламент. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготвянето и съставянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременно, своевременно и подходящо предаване на съответните документи на Европейския парламент и на Съвета.
(21)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (11).
(22)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно предотвратяване, намаляване или премахване на неблагоприятното въздействие върху здравето на човека и околната среда, причинено от рециклирането, експлоатацията и поддръжката на плаващи под знамето на държава-членка кораби, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки поради международния характер на корабоплаването и рециклирането на кораби, и следователно с оглед мащаба и въздействието си може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет и цел
Настоящия регламент има за цел да предотврати, намали, сведе до минимум и, доколкото е практически възможно, да премахне произшествията, нараняванията и други неблагоприятни въздействия върху човешкото здраве и околната среда, причинени от рециклирането на кораби. Целта на настоящия регламент е да повиши безопасността и да осигури по-добра защита на човешкото здраве и на морската среда в Съюза по време на жизнения цикъл на корабите, по-специално като се гарантира, че опасните отпадъци от рециклирането на корабите подлежат на екологосъобразно управление.
Настоящият регламент също установява правила за осигуряване на надлежно управление на опасните материали на корабите.
Настоящият регламент има за цел и да способства за ратифицирането на Международната конвенция от Хонг Конг за безопасно и екологосъобразно рециклиране на кораби от 2009 г. („Конвенцията от Хонг Конг“).
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент с изключение на член 12 се прилага за кораби, плаващи под знамето на държава-членка.
Член 12 се прилага за кораби, плаващи под знамето на трета държава, които посещават пристанище или застават на котва в държава-членка.
2. Настоящият регламент не се прилага по отношение на:
а)
военните кораби, военни спомагателни или други кораби, които са собственост на дадена държава или са експлоатирани от нея и които към момента се използват единствено за правителствени нетърговски цели;
б)
кораби с тонаж, по-малък от 500 бруто тонаж (БТ);
в)
кораби, експлоатирани през целия им жизнен цикъл само във води, намиращи се под суверенитета или юрисдикцията на държавата-членка, под чието знаме плава корабът.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„кораб“ означава плавателен съд от всякакъв тип, който се експлоатира или е бил експлоатиран в морска среда и включва подводни морски съдове, плаващи по повърхността кораби, плаващи платформи, самоподемни платформи, плаващи складови съоръжения (FSU) и плаващи съоръжения за производство, складиране и разтоварване на товари (FPSO), както и плавателен съд, който е с демонтирано оборудване или влачен;
2)
„нов кораб“ означава кораб:
а)
за който договорът за строеж е сключен на датата на прилагане на настоящия регламент или след това; или
б)
при липса на договор за строеж, килът е заложен или корабът се намира на подобен етап на построяване шест месеца след датата на прилагане на настоящия регламент или след това; или
в)
чиято доставка се извършва тридесет месеца след датата на прилагане на настоящия регламент или след това;
3)
„танкер“ означава петролен танкер съгласно определението в приложение I към Конвенцията за предотвратяване на замърсяването от кораби („Конвенцията MARPOL“) или танкер за вредни вещества под формата на течности съгласно определението в приложение II към същата конвенция;
4)
„опасен материал“ означава всеки материал или вещество, което може да създаде опасност за здравето на човека и/или за околната среда;
5)
„отпадъци, генерирани по време на експлоатацията“ означава отпадъчни води и остатъци, образували се вследствие на нормалното функциониране на кораби, за които важат изискванията по Конвенцията MARPOL;
6)
„рециклиране на кораби“ означава дейност по пълно или частично разглобяване на кораби за скрап в съоръжение за рециклиране на кораби с цел оползотворяване на елементи и материали за преработване, подготовка за повторна употреба и повторна употреба при едновременно осигуряване управлението на опасни и други материали, като тази дейност включва свързани с нея операции като складиране и третиране на компоненти и материали на място, но не включва тяхната допълнителна преработка или обезвреждане в отделни съоръжения;
7)
„съоръжение за рециклиране на кораби“ означава определена зона, представляваща режище или инсталация, намиращи се в държава-членка или в трета държава и използвани за рециклиране на кораби;
8)
„предприятие за рециклиране на кораби“ означава собственикът на съоръжение за рециклиране на кораби или друга организация или лице, които са поели от собственика на съоръжение за рециклиране на кораби отговорността за извършване на дейността по рециклирането на кораби;
9)
„администрация“ означава държавен орган, определен от държава-членка като натоварен с изпълнение на задължения, свързани с корабите, плаващи под нейното знаме или които се експлоатират под нейна юрисдикция;
10)
„призната организация“ означава организация, която е призната в съответствие с Регламент (ЕО) № 391/2009 на Европейския парламент и на Съвета (12);
11)
„компетентен орган“ означава правителствен орган или органи, определен(и) от държава-членка или от трета държава като компетентен за съоръженията за рециклиране на кораби в определен географски район или в определена област на професионална компетентност, по отношение на всички дейности в рамките на юрисдикцията на тази държава;
12)
„бруто тонаж“ означава брутният тонаж (БТ), изчислен в съответствие с разпоредбите за измерване на тонажа, които се съдържат в приложение I към Международната конвенция за измерване на тонажа на корабите от 1969 г., или в съответствие с всяка последваща конвенция;
13)
„компетентно лице“ означава лице с подходяща квалификация, обучение и достатъчно знания, опит и умения за изпълнение на конкретната работа;
14)
„корабособственик“ означава физическо или юридическо лице, регистрирано като собственик на кораба, включително физическо или юридическо лице, което е собственик на кораба за ограничен период от време в очакване на продажбата или предаването му в съоръжение за рециклиране на кораби или - при липса на регистрация - физическо или юридическо лице, което е собственик на кораб, или друга организация или лице, например управителя или беърбоут чартьора, които са поели от собственика на кораба отговорността за експлоатация на кораба, както и всяко юридическо лице, експлоатиращо кораб, който е собственост на държавата;
15)
„нова инсталация“ означава инсталиране на системи, оборудване, изолация или други материали на кораб след датата на прилагане на настоящия регламент;
16)
„план за рециклиране на кораб“ означава план, разработен от оператора на съоръжението(ята) за рециклиране на кораби за всеки отделен кораб, като са взети предвид приложимите насоки и резолюции на ИМО;
17)
„план на съоръжението за рециклиране на кораби“ означава план, разработен от оператора на съоръжението за рециклиране на кораби и приет от управителния съвет или от съответния управителен орган на дружеството за рециклиране на кораби, в който се описват оперативните процеси и процедури по рециклирането на даден кораб в съоръжението за рециклиране на кораби и който по-конкретно включва въпросите по безопасността и обучението на работниците, опазването на здравето на човека и околната среда, функциите и отговорностите на персонала, готовността и реагирането в аварийни ситуации и системите за наблюдение, докладване и отчетност, като се вземат предвид приложимите насоки и резолюции на ИМО;
18)
„безопасно за влизане“ означава пространство, което отговаря на всичките следни критерии:
а)
съдържанието на кислород в атмосферата и концентрацията на запалими пари са в безопасни граници;
б)
всички евентуални токсични материали в атмосферата са в рамките на допустимите концентрации;
в)
остатъчните вещества или материали, свързани с разрешената от компетентното лице работа, не водят до неконтролируемо изпускане на токсични материали или до опасна концентрация на запалими пари в рамките на съществуващите атмосферни условия, при поддържането им съгласно разпорежданията;
19)
„безопасно за високотемпературни работи“ означава пространство, което отговаря на всички следни критерии:
а)
намира се в състояние, което е безопасно и не създава опасност от взрив, включително състояние след обезгазяване, и при което може да бъде използвано оборудване за електродъгово или газово заваряване, за рязане или изгаряне, или други форми на открит пламък, както и състояние, при което могат да бъдат извършвани дейности, свързани с отопление, шлайфане или образуване на искри;
б)
спазени са критериите по точка 18 за „безопасно за влизане“;
в)
съществуващите атмосферни условия няма да се променят в резултат от високотемпературните работи;
г)
всички прилежащи пространства са били почистени или обезвредени или третирани в достатъчна степен с оглед предотвратяване на започване или разпространение на огън;
20)
„декларация за приключване“ означава направено от оператора на съоръжението за рециклиране на кораби изявление, с което се потвърждава, че рециклирането на даден кораб е приключило в съответствие с настоящия регламент;
21)
„свидетелство за инвентарен опис“ означава индивидуално за кораба свидетелство, което се издава на кораби, плаващи под знамето на държава-членка, в съответствие с член 9 и е придружено от инвентарен опис на опасните материали в съответствие с член 5;
22)
„свидетелство за годност за рециклиране“ означава индивидуално за кораба свидетелство, което се издава на кораби, плаващи под знамето на държава-членка, в съответствие с член 9, параграф 9 и е придружено от инвентарен опис на опасните материали в съответствие с член 5, параграф 7 и от одобрения план за рециклиране на кораба в съответствие с член 7;
23)
„свидетелство за съответствие“ означава индивидуално за кораба свидетелство, което се издава на кораби, плаващи под знамето на държава-членка, е придружено от инвентарен опис на опасните материали и е в съответствие с член 12;
24)
„тонове водоизместимост при празен кораб (LDT)“ означава теглото на кораб, изразено в тонове, без товар, гориво, смазочно масло в резервоарите за съхранение, баластна вода, прясна и питателна вода, припаси за консумация, и пътници и екипаж и техните вещи и същото представлява съвкупност от теглото на корпуса, констукцията, машините, оборудването и арматурата на кораба.
2. За целите на член 7, параграф 2, буква г) и членове 13, 15 и 16 се прилагат следните определения:
а)
„отпадъци“, „опасни отпадъци“, „третиране“ и „управление на отпадъци“ имат същия смисъл, както по член 3 от Директива 2008/98/ЕО;
б)
„проверка на място“ означава проверка на съоръжение за рециклиране на кораби с цел установяване дали състоянието му отговаря на описаното в представен относим документ;
в)
„работник“ означава всяко лице, което извършва някаква работа, редовно или временно, в рамките на трудово правоотношение, включително персоналът, работещ за изпълнители и подизпълнители;
г)
„екологосъобразно управление“ означава предприемане на всякакви практически стъпки за гарантиране, че отпадъците и опасните материали се управляват по начин, който опазва здравето на човека и околната среда срещу нежелателни въздействия, които биха могли да се появят в резултат на тези отпадъци и материали;
3. За целите на параграф 1, точка 13 компетентно лице може да бъде обучен работник или ръководен служител, който може да разпознае и оцени професионални и други рискове и излагане на работниците и служителите на въздействието на потенциално опасни материали или небезопасни условия в дадено съоръжение за рециклиране на кораби, и който е в състояние да посочи необходимите защитни средства и предпазните мерки, които трябва да се вземат, за да се премахнат или намалят тези рискове и излагания на въздействия.
Без да се засягат разпоредбите на Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13), компетентният орган може да дефинира подходящи критерии за назначаване на такива лица и може да определи задълженията, които да им бъдат възложени.
ДЯЛ II
КОРАБИ
Член 4
Контрол на опасни материали
Инсталацията или употребата на опасните материали, посочени в приложение I, на корабите се забранява или ограничава съгласно определеното в приложение I, без да се засягат други изисквания на приложимо право на Съюза, което може да изисква допълнителни мерки.
Член 5
Инвентарен опис на опасните материали
1. На борда на всеки нов кораб се държи инвентарен опис на опасните материали, който съдържа най-малко тези опасни материали, които са посочени в приложение II, и се съдържат в конструкцията или оборудването на кораба, и в който се посочват местоположението и приблизителните им количества.
2. При спазване на член 32, параграф 2, буква б) съществуващите кораби са в съответствие доколкото е практически възможно с параграф 1.
Корабите, които отиват за рециклиране, са в съответствие, доколкото е практически възможно, с параграф 1 от настоящия член, считано от датата на публикуване на европейския списък на съоръженията за рециклиране на кораби („европейски списък“) съобразно установеното в член 16, параграф 2.
При спазване на член 32, параграф 2, буква б) при съставянето на списъка на опасните материали в него се посочват най-малко изброените в приложение I опасни материали.
3. Инвентарният опис на опасните материали:
а)
е специфичен за всеки кораб;
б)
предоставя доказателство, че корабът отговаря на изискването за забрана или на ограниченията за инсталиране или използване на опасни материали в съответствие с член 4;
в)
се съставя, като се отчитат приложимите насоки на ИМО;
г)
е проверен от администрацията или от овластена от нея призната организация.
4. Освен предвиденото по параграф 3 за съществуващите кораби се изготвя план, описващ огледа или проверката с вземане на проба, чрез които е изготвен инвентарният опис на опасните материали, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО.
5. Инвентарният опис на опасните материали се състои от три части:
а)
списък на опасните материали, посочени в приложения I и II, в съответствие с разпоредбите на параграфи 1 и 2 от настоящия член, и съдържащи се в конструкцията или оборудването на кораба, с посочване на тяхното разположение и приблизителните количества (част I);
б)
списък на генерираните в резултат на експлоатацията отпадъци, намиращи се на борда на кораба (част II);
в)
списък на складовете, намиращи се на борда на кораба (част III).
6. Част I от инвентарния опис на опасните материали се води и актуализира по надлежен начин през целия експлоатационен срок на кораба, като отразява нови инсталации, съдържащи някой от опасните материали по приложение II, както и съответните промени в структурата и оборудването на кораба.
7. Преди рециклирането и като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО, в допълнение към водената и актуализирана по надлежен начин част I, в инвентарния опис на опасните материали се включват част II за отпадъците, генерирани по време на експлоатацията, и част III за складовете, и описът се проверява от администрацията или от овластена от нея призната организация.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 24 във връзка с актуализирането на списъка с позиции за инвентарния опис на опасните материали в приложения I и II, за да се гарантира, че в списъка са включени най-малко веществата, изброени в Допълнения I и II към Конвенцията от Хонг Конг.
Комисията приема отделен делегиран акт за всяко вещество, което се включва или заличава от приложения I или II.
Член 6
Общи изисквания за корабособствениците
1. При подготовката за изпращане на кораб за рециклиране корабособствениците:
а)
предоставят на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби цялата свързана с кораба информация, необходима за разработването на плана за рециклиране на кораб, установен в член 7;
б)
уведомяват писмено съответната администрация в указания от нея срок за намерението си да рециклират кораба в конкретно(и) съоръжение(я) за рециклиране на кораби. Уведомлението включва най-малкото:
i)
описа на опасните материали; и
ii)
цялата свързана с кораба информация, предоставена съгласно буква а).
2. Корабособствениците следят предназначените за рециклиране кораби да:
а)
се рециклират само в съоръжения за рециклиране на кораби, които са включени в европейския списък;
б)
изпълняват работи в периода преди влизане в съоръжението за рециклиране на кораби по такъв начин, че да сведат до минимум количеството на остатъците от товари, останалия мазут и генерираните от самия кораб отпадъци, оставащи на борда;
в)
притежават сертификат за годност за рециклиране, издаден от администрацията или от овластена от нея призната организация преди всяко рециклиране на кораб след получаването на одобрения план за рециклиране на кораб в съответствие с член 7, параграф 3.
3. Корабособствениците гарантират, че танкерите пристигат на съоръжението за рециклиране на кораби с товарни резервоари и помпени отделения в състояние, годно за сертифициране като „безопасно за високотемпературни работи“.
4. Корабособствениците предоставят на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби екземпляр от свидетелството за годност за рециклиране, издадено в съответствие с член 9.
5. Корабособствениците носят отговорност за кораба и вземат мерки, за да го поддържат в съответствие с изискванията на администрацията на държавата, под чието знаме корабът плава до момента, в който отговорността за него бъде поета от оператора на съоръжението за рециклиране на кораби. Операторът на съоръжението за рециклиране на кораби може да откаже да приеме кораба за рециклиране, ако състоянието на кораба до голяма степен не отговаря на данните от свидетелството за инвентарния опис, включително когато част I от описа на опасните материали не е надлежно водена и актуализирана, отразявайки промените в конструкцията и оборудването на кораба. При тези обстоятелства корабособственикът продължава да носи отговорността за кораба, като той незабавно уведомява администрацията за това.
Член 7
План за рециклиране на кораб
1. Преди всякакво рециклиране на кораби се разработва специфичен за кораба план за рециклиране на кораб. Планът за рециклиране на кораб включва всички специфични за кораба аспекти, които не са визирани в плана на съоръжението за рециклиране на кораби или за които се изискват специални процедури.
2. Планът за рециклиране на кораб:
а)
се разработва от оператора на съоръжението за рециклиране на кораби в съответствие със съответните разпоредби на Конвенцията и като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО и релевантната за кораба информация, предоставена от корабособственика в съответствие с член 6, параграф 1, буква а), така че съдържанието му надлежно да отразява информацията, съдържаща се в описа на опасните материали;
б)
изяснява дали и в каква степен подготвителна работа, като предварително третиране, идентифициране на потенциалните опасности и премахване на складовете предстои да се проведе на място, различно от съоръжението за рециклиране на кораби, посочено в плана за рециклиране на кораба. Планът за рециклиране на кораба включва мястото, където корабът ще бъде поставен по време на дейностите по рециклиране, и кратък план за пристигането и безопасно поставяне на конкретния кораб за рециклирането му;
в)
включва информация относно създаването, поддържането и наблюдението на условията за „безопасност за влизане“ и „безопасност за високотемпературни работи“ за конкретния кораб, като се отчитат характеристики като конструкция, конфигурация и предходен товар на кораба, както и друга необходима информация относно начина за изпълнение на плана за рециклиране на кораба;
г)
включва информация за вида и количеството на опасните материали и на отпадъците, получени от рециклирането на конкретния кораб, включително материалите и отпадъците, посочени в описа на опасните материали, както и за това как ще бъдат управлявани и съхранявани в съоръжението за рециклиране на кораби и в последващите съоръжения; и
д)
когато се използва повече от едно съоръжение за рециклиране на кораби, по принцип се изготвя отделно за всяко от участващите съоръжения и се посочват редът на използване на съоръженията и разрешените дейности, които ще се извършат в тези съоръжения.
3. Планът за рециклиране на кораб се одобрява мълчаливо или изрично от компетентния орган в съответствие с изискванията на държавата, където е разположено съоръжението за рециклиране на кораби, когато е приложимо.
Изрично одобрение е дадено, ако компетентният орган изпрати писмено уведомление за решението си относно плана за рециклиране на кораба на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби, на корабособственика и на администрацията.
Счита се, че е дадено мълчаливо съгласие, ако компетентният орган не е изпратил писмено възражение срещу плана за рециклиране на кораба на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби, на корабособственика и на администрацията в рамките на срок за разглеждане, определен в съответствие с изискванията на държавата, където е разположено съоръжението за рециклиране на кораби, когато е приложимо, и не е направил уведомление в съответствие с член 15, параграф 2, буква б).
4. Държавите-членки могат да изискат от своята администрация да изпрати на компетентния орган на държавата, в която се намира съоръжението за рециклиране на кораби, информацията, предоставена от корабособственика съгласно член 6, параграф 1, буква б), както и следните данни:
i)
датата, на която корабът е регистриран в държавата, под чието знаме плава;
ii)
идентификационния номер на кораба (номер по ИМО);
iii)
заводския номер на корпуса при доставка за ново строителство;
iv)
името и типа на кораба;
v)
пристанището, на което корабът е регистриран;
vi)
името и адреса на корабособственика, а също и идентификационния номер на собственика, както е регистриран по ИМО;
vii)
името и адреса на дружеството;
viii)
наименованията на всички класификационни организации, които са присъждали клас на кораба;
ix)
основни данни за кораба (обща дължина (LOA), теоретична ширина, теоретична височина, LDT, бруто и нето тонаж и тип и мощност на двигателя).
Член 8
Прегледи
1. Прегледите на корабите се извършват от служители на администрацията или на овластена от нея призната организация, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО.
2. Когато администрацията, използва признати организации за извършването на прегледи съгласно параграф 1, тя упълномощава такива признати организации най-малко да:
-
изискат от кораб, на който извършват преглед, да се съобрази с настоящия регламент; и
-
извършват прегледи, поискани от надлежните органи на държава-членка.
3. Корабите подлежат на следните прегледи:
а)
първоначален преглед;
б)
преглед при подновяване;
в)
допълнителен преглед;
г)
окончателен преглед.
4. Първоначалният преглед на нов кораб се извършва преди корабът да бъде пуснат в експлоатация или преди да бъде издадено свидетелството за инвентарния опис. За съществуващите кораби се извършва първоначален преглед до 31 декември 2020 г. С прегледа се проверява дали част I от описа на опасните материали е в съответствие с изискванията на настоящия регламент.
5. Прегледът при подновяване се извършва през интервали, посочени от администрацията, които не може да надхвърлят пет години. С прегледа при подновяване се удостоверява че част I от описа на опасните материали е в съответствие с изискванията на настоящия регламент.
6. Допълнителният преглед, общ или частичен, в зависимост от обстоятелствата, се извършва по искане на корабособственика след промяна, замяна или значителен ремонт на конструкцията, оборудването, системите, арматурата, приспособленията и материалите, който е оказал въздействие върху списъка на опасните материали. Прегледът се провежда така, щото да се гарантира, че всяка промяна, замяна или значителен ремонт са били направена по начин, който гарантира корабът да продължи да бъде в съответствие с изискванията на настоящия регламент, а част I от описа на опасните материали при необходимост да бъде съответно изменена.
7. Окончателният преглед се извършва преди корабът да бъде изведен от експлоатация и преди рециклирането на кораба да е започнало.
Прегледът удостоверява, че:
а)
описът на опасните материали е в съответствие с изискванията на член 5;
б)
планът за рециклиране на кораб отразява надлежно информацията, съдържаща се в инвентарния опис на опасните материали и изпълнява изискванията по член 7;
в)
съоръжението за рециклиране на кораби, в което корабът предстои да бъде рециклиран, е включено в европейския списък.
8. За съществуващите кораби, предназначени за рециклиране, първоначалният и окончателният преглед могат да се извършват по едно и също време.
Член 9
Издаване и одобрение на свидетелства
1. След успешно приключване на първоначален преглед или на преглед при подновяване администрацията или овластена от нея призната организация издава свидетелство за инвентарния опис. Това свидетелство се допълва с част I от инвентарния опис на опасните материали, посочени в член 5, параграф 5, буква а).
Когато, съгласно предвиденото в член 8, параграф 8, първоначалният преглед и окончателният преглед се извършват по едно и също време, се издава само свидетелството за годност за рециклиране, посочено в параграф 9 от настоящия член.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на формата на свидетелството за инвентарния опис, за да се гарантира, че е в съответствие с допълнение 3 към Конвенцията от Хонг Конг. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент.
2. Свидетелство за инвентарен опис се одобрява по молба на корабособственика от администрацията или от овластена от нея призната организация след успешното приключване на допълнителен преглед, проведен в съответствие с член 8, параграф 6.
3. При условията на параграф 4 администрацията или овластена от нея призната организация издава или одобрява свидетелство за инвентарен опис, според случая, ако прегледът при подновяване е приключил успешно:
а)
в срок от три месеца преди изтичането на срока на наличното свидетелство за инвентарен опис, и новото свидетелство за инвентарен опис е валидно от датата на приключване на прегледа при подновяване до дата, не по-късна от пет години след датата на изтичане на валидността на наличното свидетелство;
б)
след изтичането на срока на наличното свидетелство за инвентарен опис, и новото свидетелство за инвентарен опис е валидно от датата на приключване на прегледа при подновяване до дата, не по-късна от пет години след датата на изтичане на валидността на наличното свидетелство;
в)
повече от три месеца преди изтичането на срока на наличното свидетелство за инвентарен опис, и новото свидетелство за инвентарен опис е валидно от датата на приключване на прегледа при подновяване до дата, не по-късна от пет години след датата на приключване на прегледа при подновяване.
4. Ако прегледът при подновяване е приключил успешно и ново свидетелство за инвентарен опис не може да се издава, нито да се използва на борда преди изтичането на срока на наличното свидетелство за инвентарен опис, администрацията или овластена от нея призната организация одобрява наличното свидетелство и то се приема за валидно за срок, не по-дълъг от пет месеца след датата на изтичане на валидността.
5. В случай на свидетелство за инвентарен опис, издадено за срок, по-кратък от пет години, администрацията или овластена от нея призната организация може да продължи срока на валидност на наличното свидетелство за срок, който не надхвърля пет години.
6. При специфични обстоятелства, определени от администрацията, новото свидетелство за инвентарен опис не е необходимо да има дата от датата на изтичане на валидността на наличното, съгласно изискванията по параграф 3, букви а) и б) и параграфи 7 и 8. При такива обстоятелства новото свидетелство е валидно до дата, не по-късна от пет години след датата на приключване на прегледа при подновяване.
7. Когато даден кораб не се намира на пристанището или мястото за заставане на котва, където ще бъде подложен на преглед при изтичане на валидността на свидетелството за инвентарния опис, администрацията може, ако е уместно, да продължи валидността на свидетелството за срок, не по-дълъг от три месеца, за да даде възможност на кораба да завърши пътуването си до пристанището, на което ще му бъде извършен преглед. Всяко продължаване на срока е при условие че прегледът ще бъде извършен преди корабът да напусне въпросното пристанище. Кораб, на който е продължен срокът, няма право по силата на това продължаване да напусне пристанището, на което ще му бъде извършен преглед, без да е получил ново свидетелство. Когато приключи проверката на обновяването, новото свидетелство за инвентарен опис е валидно до дата, не по-късна от пет години от датата на наличното свидетелство, преди да е било разрешено продължаването му.
8. Свидетелство за инвентарен опис на кораб, извършващ кратки пътувания, и чийто срок не е бил продължен при условията, посочени в параграф 7, може да бъде продължен от администрацията за гратисен срок до един месец след изтичането на валидността на свидетелството. Когато приключи прегледът при подновяване, новото свидетелство за инвентарен опис е валидно за срок не повече от пет години след датата на изтичане на валидността на наличното свидетелство, преди да е било разрешено продължаването.
9. След успешното приключване на окончателен преглед в съответствие с член 8, параграф 7, администрацията или овластена от нея призната организация издава свидетелство за годност за рециклиране. Това свидетелство се допълва с инвентарния опис на опасните материали и плана за рециклиране на кораб.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на формата на свидетелството за годност за рециклиране, за да се гарантира, че е в съответствие с допълнение 4 към Конвенцията от Хонг Конг. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент. Свидетелство за годност за рециклиране, издадено след окончателен преглед в съответствие с първа алинея от настоящия параграф, се приема от другите държави-членки и се счита за целите на настоящия регламент, че има същата сила, каквато има свидетелство за годност за рециклиране, издадено от тях.
Член 10
Продължителност и валидност на свидетелствата
1. При условията на член 9 свидетелство за инвентарния опис се издава за период, чиято продължителност се установява от администрацията и не надвишава пет години.
2. Свидетелството за инвентарния опис, издадено или одобрено съгласно член 9, престава да бъде валидно във всеки от следните случаи:
а)
ако състоянието на кораба съществено се различава от данните в свидетелството за инвентарния опис, включително когато част I от описа на опасните материали не се води и актуализира надлежно, отразявайки промените в конструкцията и оборудването на кораба, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО;
б)
когато прегледът при подновяване не е извършен в интервалите, посочени в член 8, параграф 5.
3. Свидетелство за годност за рециклиране се издава от администрацията или от овластена от нея призната организация за период, не по-дълъг от три месеца.
4. Свидетелство за годност за рециклиране, издадено съгласно член 9, параграф 9, престава да бъде валидно, когато състоянието на кораба съществено се различава от данните в свидетелството за инвентарния опис.
5. Чрез дерогация от параграф 3 свидетелството за годност за рециклиране може да бъде продължено от администрацията или от овластена от нея призната организация за единично пътуване от точка до точка до съоръжението за рециклиране на кораби.
Член 11
Контрол на държавата на пристанището
1. Държавите-членки прилагат разпоредби за контрол за корабите в съответствие с националното си законодателство, като вземат предвид Директива 2009/16/ЕО. При условията на параграф 2 всяка такава инспекция се ограничава до проверка дали на борда се държи свидетелство за инвентарен опис или свидетелство за годност за рециклиране, които, ако са валидни, се считат достатъчни за одобрението на инспекцията.
2. Може да се извърши подробна инспекция от компетентния орган, извършващ дейности по контрол на държавата на пристанището, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО, когато кораб не носи валидно свидетелство или има ясни основания да се счита, че:
а)
състоянието на кораба или на неговото оборудване в значителна степен не съответства на данните, посочени в това свидетелство, в част I на инвентарния опис на опасните материали или и в двете; или
б)
на борда на кораба не се прилага процедура за водене на част I от инвентарния опис на опасните материали.
3. Всеки кораб може да бъде предупреден, задържан, отпратен или изключен от достъп до пристанищата или морските терминали под юрисдикцията на държава-членка, в случай че не изпрати на компетентните органи на тази държава-членка копие от свидетелството за инвентарен опис или, по искане на тези органи и според случая, от свидетелството за годност за рециклиране, без да се засяга член 9. Държавата-членка, която предприема такива действия, уведомява незабавно съответната администрация. Неактуализиране на инвентарния опис на опасните материали не е нарушение, което е основание за задържането на кораб, но несъответствия в инвентарния опис на опасните материали се докладват на съответната администрация и се коригират при извършването на следващ преглед.
4. Достъпът до определено пристанище или място за заставане на котва може да бъде разрешен от компетентния орган на държава-членка в случай на форсмажорни обстоятелства или поради първостепенни съображения за безопасност или за да се намали или сведе до минимум рискът от замърсяване, или за да се отстранят неизправностите, при условие собственикът, операторът или капитанът на кораба вземе подходящи мерки в изпълнение на предписанията на компетентния орган на същата държава-членка, за да се гарантира влизането на кораба при пълна безопасност.
Член 12
Изисквания за кораби, плаващи под знамето на трета държава
1. При спазване на член 32, параграф 2, буква б), когато посещава пристанище или застава на котва в държава-членка, кораб, плаващ под знамето на трета държава, разполага на борда си със списък на опасните материали, който е в съответствие с член 5, параграф 2.
Независимо от първа алинея достъпът до определено пристанище или място за заставане на котва може да бъде разрешен от компетентния орган на държава-членка в случай на форсмажорни обстоятелства или поради първостепенни съображения за безопасност, или за да се намали или сведе до минимум рискът от замърсяване, или за да се отстранят неизправностите, при условие че собственикът, операторът или капитанът на кораба вземе подходящи мерки в изпълнение на предписанията на компетентния орган на същата държава-членка, за да се гарантира влизането на кораба при пълна безопасност.
2. Инсталирането на опасни материали, посочени в приложение I, на кораби, плаващи под знамето на трета държава, докато са в пристанище или на място за заставане на котва в държава-членка, се забранява или ограничава съгласно приложение I.
Използването на опасни материали, посочени в приложение I, на кораби, плаващи под знамето на трета държава, докато са в пристанище или на място за заставане на котва в държава-членка, се забранява или ограничава съгласно приложение I, без да се засягат освобождаванията и преходните разпоредби, приложими за тези материали по силата на международното право.
3. Инвентарният опис на опасните материали е специфичен за всеки кораб, съставя се, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО и служи за изясняване на това, че корабът е в съответствие с параграф 2 от настоящия член. При съставянето на инвентарния опис на опасните материали в него се посочват най-малко изброените в приложение I опасни материали. Корабът, плаващ под знамето на трета държава, изготвя план, описващ огледа или проверката с вземане на проба, чрез които е съставен инвентарният опис на опасните материали, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО.
4. Инвентарният опис на опасните материали се води и актуализира по надлежен начин през целия експлоатационен срок на кораба, като отразява нови инсталации, съдържащи някой от опасните материали по приложение II, както и съответните промени в конструкцията и оборудването на кораба, като се отчитат освобождаванията и преходните разпоредби, приложими за тези материали по силата на международното право.
5. Всеки кораб, плаващ под знамето на трета държава, може да бъде предупреден, задържан, отпратен или изключен от достъп до пристанищата или морските терминали под юрисдикцията на държава-членка, в случай че не изпрати на компетентните органи на тази държава-членка копие от свидетелството за съответствие съгласно параграфи 6 и 7, придружено, когато е необходимо и по искане на тези органи, от инвентарния опис на опасните материали. Държавата-членка, която предприема такива действия, уведомява незабавно компетентните органи на третата държава, под чието знаме плава въпросният кораб. Неактуализиране на инвентарния опис на опасните материали не е нарушение, което е основание за задържането на кораб, но несъответствия в инвентарния опис на опасните материали се докладват на компетентните органи на третата държава, под чието знаме корабът плава.
6. Свидетелството за съответствие се издава след проверка на инвентарния опис на опасните материали от компетентните органи на третата държава, под чието знаме плава корабът, или от организация, овластена от тях съгласно националните изисквания. За образец на свидетелството за съответствие може да се използва допълнение 3 към Конвенцията от Хонг Конг.
7. Свидетелството за съответствие и инвентарният опис на опасните материали се изготвят на един от официалните езици на издаващите компетентни органи на третата държава, под чието знаме плава корабът, а когато използваният език не е английски, френски или испански, те се превеждат на един от тези езици.
8. При спазване на член 32, параграф 2, буква б) корабите, плаващи под знамето на трета държава, за които е подадено заявление за регистрация под знамето на държава-членка, гарантират, че в съответствие с член 5, параграф 2 държат на борда инвентарен опис на опасните материали или че той се съставя в рамките на шест месеца от регистрацията под знамето на съответната държава-членка или по време на следващия периодичен преглед по член 8, параграф 3, в зависимост от това коя дата настъпи първа.
ДЯЛ III
СЪОРЪЖЕНИЯ ЗА РЕЦИКЛИРАНЕ НА КОРАБИ
Член 13
Изисквания, необходими за включването на съоръженията за рециклиране на кораби в европейския списък
1. За да бъде включено в европейския списък, съоръжение за рециклиране на кораби трябва да отговаря на следните изисквания в съответствие с приложимите разпоредби на Конвенцията от Хонг Конг и като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО, МОТ, Базелската конвенция за контрол на трансграничното движение на опасни отпадъци и тяхното обезвреждане, Стокхолмската конвенция за устойчивите органични замърсители и на други международни насоки:
а)
да има разрешение от своите компетентни органи да извэршва дейност по рециклиране на кораби;
б)
да бъде проектирано, конструирано и експлоатирано по безопасен и екологосъобразен начин;
в)
да функционира от изградени структури;
г)
да създаде системи за управление и наблюдение, процедури и техники, които имат за цел предотвратяване, намаляване, свеждане до минимум и, доколкото е практически възможно, премахване на:
i)
рисковете за здравето на работниците и на населението в близост до съоръжението за рециклиране на кораби и
ii)
неблагоприятното въздействие върху околната среда, причинено от рециклирането кораби;
д)
да изготви план на съоръжението за рециклиране на кораби;
е)
да предотвратява вредните въздействия върху здравето на човека и околната среда, включително да демонстрира контрол върху всякакви изтичания, по-специално в приливни зони;
ж)
да гарантира безопасно и екологосъобразно управление и съхранение на опасните материали и отпадъците, включително:
i)
затваряне на всички опасни материали, които се намират на борда по време на процеса на рециклиране на кораба, за да се предотврати всякакво изпускане на тези материали в околната среда; както и извършване на манипулации с опасни материали и отпадъци, получени в процеса на рециклиране на кораба, само върху непромокаеми подове с ефективни системи за оттичане;
ii)
че всички отпадъци, получени от дейността по рециклиране на кораба, и техните количества се документират и се прехвърлят само към съоръжения за управление на отпадъци, в т.ч. съоръжения за рециклиране на отпадъци, на които е разрешено да процедират с тяхното третиране, без да застрашават човешкото здраве и по екологосъобразен начин;
з)
да създаде и поддържа план за готовност и реагиране в аварийни ситуации; да осигури бърз достъп за оборудване за реагиране в извънредни ситуации, като например противопожарно оборудване и превозни средства, линейки и кранове, до кораба и до всички места на съоръжението за рециклиране на кораби;
и)
да осигури безопасност и обучение на работниците, включително да гарантира ползването на лични предпазни средства за операции, изискващи такова ползване;
й)
да създаде архиви за произшествия, злополуки, професионални заболявания и хронични въздействия и, ако това се изисква от компетентните органи, да докладва всички произшествия, злополуки, професионални заболявания и хронични въздействия, които причиняват или имат способността да причиняват рискове за безопасността на работниците, здравето на човека и околната среда;
к)
да се съгласи да спазва изискванията по параграф 2.
2. Операторът на съоръжение за рециклиране на кораби:
а)
изпраща плана за рециклиране на кораб, след като бъде одобрен в съответствие с член 7, параграф 3, на корабособственика и на администрацията или на овластена от нея призната организация;
б)
докладва на администрацията, че съоръжението за рециклиране на кораби е готово във всяко отношение за започване на рециклиране на кораба;
в)
когато пълното или частичното рециклиране на кораба приключи в съответствие с настоящия регламент, изпраща декларация за приключване на администрацията, издала свидетелството за годност за рециклиране за кораба, в срок от 14 дни от датата на пълното или частичното рециклиране в съответствие с плана за рециклиране на кораб. Декларацията за приключване включва доклад относно евентуални инциденти и произшествия, нанесли щети на човешкото здраве и/или на околната среда.
3. Комисията приема актове за изпълнение за установяване на формата на:
а)
доклада, изискван съгласно параграф 2, буква б) от настоящия член, за да се гарантира, че той е в съответствие с допълнение 6 към Конвенцията от Хонг Конг; и
б)
декларацията, изисквана съгласно параграф 2, буква в) от настоящия член, за да се гарантира, че тя е в съответствие с допълнение 7 към Конвенцията от Хонг Конг.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент.
Член 14
Разрешение за съоръжения за рециклиране на кораби, намиращи се в държава-членка
1. Без да се засягат други приложими разпоредби на правото на Съюза, компетентните органи разрешават на съоръженията за рециклиране на кораби, намиращи се на тяхната територия и отговарящи на изискванията, формулирани в член 13, да извършват рециклиране на кораби. Това разрешение може да бъде предоставено на съответните съоръжения за рециклиране на кораби за срок от максимум пет години и да бъде съответно подновявано.
При условие че са спазени изискванията по настоящия регламент, всяко разрешение, издадено съгласно съответните разпоредби на друго национално право или на правото на Съюза, може да бъде комбинирано с разрешението по настоящия член в единно разрешение, когато по този начин се избягва ненужното дублиране на информация и на работата на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби или на дружеството за рециклиране на кораби или на компетентния орган. В такива случаи разрешението може да бъде продължено в съответствие с посочения в първа алинея разрешителен режим, но без да надхвърля максимален срок от пет години.
2. Държавите-членки създават и актуализират списък на съоръженията за рециклиране на кораби, на които са издали разрешение в съответствие с параграф 1.
3. Списъкът, посочен в параграф 2, се съобщава на Комисията без забавяне и не по-късно от 31 март 2015 г.
4. Когато съоръжение за рециклиране на кораби престане да отговаря на изискванията, формулирани в член 13, държавата-членка, в която е разположено съоръжението за рециклиране на кораби, спира или отнема разрешението, издадено на въпросното съоръжение за рециклиране на кораби, или предписва коригиращи действия от дружеството за рециклиране на кораби и уведомява незабавно Комисията за това.
5. Когато съоръжение за рециклиране на кораби е получило разрешение в съответствие с параграф 1, съответната държава-членка уведомява незабавно Комисията за това.
Член 15
Съоръжения за рециклиране на кораби, разположени в трета държава
1. Дружество за рециклиране на кораби, което притежава съоръжение за рециклиране на кораби, разположено в трета държава и което възнамерява да рециклира кораби, плаващи под знамето на държава-членка, подава заявление до Комисията за включване на посоченото съоръжение за рециклиране в европейския списък.
2. Заявлението, посочено в параграф 1, се придружава от доказателства, че въпросното съоръжение за рециклиране на кораби отговаря на изискванията, формулирани в член 13, за да извършва рециклиране на кораби и да бъде включено в европейския списък в съответствие с член 16.
По-специално, дружеството за рециклиране на кораби:
а)
посочва разрешителното, лиценза или разрешението, издадено от съответните компетентни органи за извършване на рециклиране на кораби и, когато е целесъобразно, разрешителното, лицензията или разрешението, издавано от компетентните органи на всички негови изпълнители и подизпълнители, пряко участващи в процеса на рециклиране на кораби, и да предостави цялата информация, посочена в член 16, параграф 2;
б)
уточнява дали планът за рециклиране на кораб ще бъде мълчаливо или изрично одобрен от компетентния орган, като посочи срока за разглеждане в случай на мълчаливо съгласие, в съответствие с националните изисквания, когато е приложимо;
в)
потвърждава, че ще приеме за рециклиране в съответствие с настоящия регламент само кораб, плаващ под знамето на държава-членка;
г)
представя доказателства, че съоръжението за рециклиране на кораби е в състояние да създаде, поддържа и наблюдава критериите за „безопасност за влизане“ и „безопасност за високотемпературни работи“ през целия процес на рециклиране на кораба;
д)
прикачва карта за границите на съоръжението за рециклиране на кораби и за местоположението на операциите по рециклиране на кораби в неговите рамки;
е)
за всеки опасен материал, посочен в приложение I и допълнителен опасен материал, който би могъл да бъде част от конструкцията на кораб, указва:
i)
дали съоръжението за рециклиране на кораби е оправомощено да извършва отстраняването на опасния материал. В този случай трябва да бъде определен отговорният персонал, упълномощен да извършва отстраняването, и да бъдат представени доказателства за компетентността му;
ii)
кой процес за управление на отпадъците ще се прилага в съоръжението за рециклиране на кораби или извън него - например изгаряне, депониране или друг метод за третиране на отпадъци, името и адреса на съоръжението за третиране на отпадъци, ако е различно от съоръжението за рециклиране на кораби, и представя доказателства, че прилаганият процес ще се извършва, без да се застрашава човешкото здраве и по екологосъобразен начин;
ж)
потвърждава, че дружеството е приело план за рециклиране на кораб, като е взело предвид приложимите насоки на ИМО;
з)
предоставя информацията, необходима за идентифицирането на съоръжението за рециклиране на кораби.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема актове за изпълнение, за да определи формата на информацията, необходима за идентифицирането на съоръжението за рециклиране на кораби. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент.
4. За да бъдат включени в европейския списък, съответствието на съоръженията за рециклиране на кораби, разположени в трети държави, с изискванията, установени в член 13 се удостоверява чрез проверка на място от независим експерт с необходимите квалификации. Дружеството за рециклиране на кораби представя удостоверението на Комисията, когато подава заявление за включване в европейския списък и на всеки пет години след това при подновяване на включването му в този списък. Първоначалното включване в списъка и последващото подновяване се допълват от средносрочен преглед за потвърждаване на съответствието с изискванията, установени в член 13.
Като подават заявления за включване в европейския списък, дружествата за рециклиране на кораби приемат възможността съоръжението за рециклиране на кораби да бъде обект на проверка на място от Комисията или от представители, действащи от нейно име, преди или след включването им в европейския списък, с цел проверка на съответствието с изискванията, установени в член 13. Независимият експерт, Комисията или представителите, действащи от нейно име, си сътрудничат с компетентните органи на третата държава, в която е разположено съоръжението за рециклиране на кораби, за извършването на тези проверки на място.
Комисията може да издава бележки с технически напътствия с цел улесняване на въпросното удостоверяване.
5. За целите на член 13, що се отнася до съответната операция по оползотворяване или обезвреждане на отпадъци може се допусне, че е налице екологосъобразно управление, единствено когато съоръжението за рециклиране на кораби може да докаже, че съоръжението за управление на отпадъците, което приема отпадъците, ще бъде експлоатирано в съответствие с такива стандарти за опазване на здравето на човека и околната среда, които в общи линии са еквивалентни на приложимите международни стандарти и стандарти на Съюза.
6. В случай на промени в информацията, предоставена на Комисията, дружеството за рециклиране на кораби незабавно представя актуализирани доказателства и във всеки случай три месеца преди изтичането на всеки петгодишен период на включване в европейския списък дружеството декларира, че:
а)
доказателството, което е представило, е пълно и актуализирано;
б)
съоръжението за рециклиране на кораби продължава и ще продължи да съответства на изискванията на член 13.
Член 16
Съставяне и актуализиране на европейския списък
1. Комисията приема актове за изпълнение с цел съставяне на европейски списък на съоръженията за рециклиране на кораби, които:
а)
са разположени в Съюза и са били нотифицирани от държавите-членки в съответствие с член 14, параграф 3;
б)
са разположени извън Съюза и чието включване е въз основа на преценка на информацията и подкрепящите доказателствата, представени или събрани в съответствие с член 15.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент.
2. Европейският списък се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и на уебсайта на Комисията не по-късно от 31 декември 2016 г. Той се разделя на два подсписъка, включващи съоръжения за рециклиране на кораби, разположени в държава-членка и съоръжения за рециклиране на кораби, разположени в трета държава.
Европейският списък включва цялата следна информация относно съоръжението за рециклиране на кораби:
а)
метода на рециклиране;
б)
вида и размера на корабите, които могат да се рециклират;
в)
всякакви ограничения и условия, съгласно които съоръжението за рециклиране на кораби извършва дейност, включително по отношение на управлението на опасни отпадъци;
г)
информация за процедурата по изрично или мълчаливо одобрение от компетентния орган на плана за рециклиране на кораби, както е посочено в член 7, параграф 3;
д)
максималния годишен обем на рециклиране на кораби.
3. В европейския списък се посочва датата на изтичането на срока на включване на съоръжението за рециклиране на кораби. Включването е валидно за максимален период от пет години и подлежи на подновяване.
4. Комисията приема актове за изпълнение с цел редовно актуализиране на европейски списък:
а)
за включване на съоръжение за рециклиране на кораби в европейския списък когато:
i)
му е дадено разрешение съгласно член 14; или
ii)
включването му в Европейския списък е решено в съответствие с параграф 1, буква б) от настоящия член;
б)
за изключване на съоръжение за рециклиране на кораби от европейския списък когато:
i)
съоръжението за рециклиране на кораби престане да отговаря на изискванията, установени в член 13; или
ii)
актуализираното доказателство не е представено най-късно до три месеца преди изтичането на петгодишния период, установен в параграф 3 от настоящия член.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент
5. При съставянето и актуализирането на европейския списък Комисията действа в съответствие със залегналите в Договорите принципи и с международните задължения на Съюза.
6. Държавите-членки съобщават на Комисията цялата информация, която може да е необходима в контекста на актуализирането на европейския списък. Комисията изпраща необходимата информация на останалите държави-членки.
ДЯЛ IV
ОБЩИ АДМИНИСТРАТИВНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Език
1. Планът за корабното рециклиране, посочен в член 7, се съставя на език, приемлив за държавата, която издава разрешение на съоръжението за рециклиране на кораби. Когато използваният език не е английски, френски или испански, планът за корабното рециклиране се превежда на един от тези езици, освен ако администрацията счита, че това не е необходимо.
2. Свидетелството за инвентарния опис и свидетелството за годност за рециклиране, издадени съгласно член 9, се изготвят на един от официалните езици на издаващата администрация. Когато използваният език не е английски, френски или испански, текстът включва и превод на един от тези езици.
Член 18
Определяне на компетентни органи и администрации
1. Държавите-членки определят компетентните органи и администрации, отговорни за прилагането на настоящия регламент, и уведомяват Комисията за тези определяния. Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията за всички промени в тази информация.
2. Комисията публикува на своя уебсайт списъците с определените компетентни органи и администрации, и актуализира тези списъци, когато е уместно.
Член 19
Определяне на лица за връзка
1. Държавите-членки и Комисията определят поотделно едно или повече лица за връзка, отговорни за информиране или съветване на физически или юридически лица, отправили запитвания. Лицето за връзка на Комисията препраща на лицата за връзка на държавите-членки всички получени въпроси, които ги касаят, и обратно.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за определянето на лица за връзка. Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията за всички промени в тази информация.
3. Комисията публикува на своя уебсайт списъците с определените лица за връзка и актуализира тези списъци, когато е уместно.
Член 20
Определяне на лица за връзка
По искане на държавите-членки или ако е уместно, Комисията периодично организира срещи на лицата за връзка с цел обсъждане на въпросите, възникнали при прилагането на настоящия регламент. На тези срещи или на части от тях се канят и съответните заинтересовани страни, когато всички държави-членки и Комисията са в съгласие, че това е целесъобразно.
ДЯЛ V
ДОКЛАДВАНЕ И ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 21
Доклади от държавите-членки
1. Всяка държава-членка изпраща на Комисията доклад, съдържащ следното:
а)
списък на корабите, плаващи под нейно знаме, за които е издадено свидетелство за годност за рециклиране, наименованието на дружеството за рециклиране на кораби и местоположението на съоръжението за рециклиране на кораби, както е показано в свидетелството за годност за рециклиране;
б)
списък на корабите, плаващи под нейно знаме, за които е получена декларация за приключване;
в)
информация относно незаконно рециклиране на кораби, наказания и последващи действия, предприети от държавата-членка.
2. Всяка държава-членка предава на всеки три години в електронен вид доклада на Комисията не по-късно от девет месеца след края на тригодишния период, за който се отнася.
Първият електронен доклад обхваща периода от датата на прилагане на настоящия регламент до края на първия редовен тригодишен отчетен период, определен в член 5 от Директива 91/692/ЕИО на Съвета (14), след началната дата на първия отчетен период.
Комисията публикува доклад относно изпълнението на настоящия регламент не по-късно от девет месеца след получаване на докладите от държавите-членки.
3. Комисията въвежда тази информация в електронна база данни, която е постоянно достъпна за обществеността.
Член 22
Изпълнение в държавите-членки
1. Държавите-членки приемат разпоредби за санкции, прилагани при нарушаване на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи.
2. Държавите-членки си сътрудничат, двустранно или многостранно една с друга, така че да улеснят предотвратяването и откриването на потенциалното заобикаляне и нарушаване на настоящия регламент.
3. Държавите-членки определят членовете от своя постоянен персонал, които са отговорни за сътрудничеството, посочено в параграф 2. Тази информация се изпраща до Комисията, която разпространява обобщен списък до тези членове.
4. Държавите-членки съобщават на Комисията разпоредбите от своето национално право, отнасящо се до правоприлагането на настоящия регламент, и за приложимите санкции.
Член 23
Молба за действие
1. Физически или юридически лица, които са засегнати или е вероятно да бъдат засегнати от нарушение на член 13 във връзка с член 15 и член 16, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, или които имат достатъчен интерес от вземането на решения в областта на околната среда, свързани с нарушение на член 13 във връзка с член 15 и член 16, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, имат право да отправят молба до Комисията за предприемане на действия съгласно настоящия регламент във връзка с такова нарушение или с непосредствена опасност от такова нарушение.
За тази цел за всяка неправителствена организация, насърчаваща опазването на околната среда и отговаряща на изискванията, установени в член 11 от Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета (15), се счита, че има достатъчен интерес за целите на първа алинея.
2. Молбата за действие се придружава от съответната информация и данни, подкрепящи тази молба.
3. Когато молбата за действие и придружаващите я информация и данни показват убедително, че е налице нарушение на член 13 във връзка с член 15 и член 16, параграф 1, буква б) или непосредствена опасност от такова нарушение, Комисията разглежда всички молби за действие с информацията и данните. При такива обстоятелства Комисията дава на съответното дружество за рециклиране на кораби възможност да изложи своите виждания по отношение на молбата за действие и придружаващите я информация и данни.
4. Комисията информира незабавно и в съответствие с приложимите разпоредби на правото на Съюза лицата, отправили молба съгласно параграф 1, за решението си да уважи или отхвърли молбата за действие, като посочва мотивите за това.
ДЯЛ VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 5, параграф 8 се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 30 декември 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощие не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява мълчаливо за срокове със същата продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно подновяване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 8, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейският парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в него дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията уведомява за него едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 5, параграф 8, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът направят възражение в срок от два месеца след нотификацията на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да правят възражения. Този срок се продължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 25
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Той е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 26
Преходна разпоредба
От датата на публикуване на европейския списък, до датата на прилагане настоящия регламент, държавите-членки могат да разрешават рециклирането на кораби в съоръжения за рециклиране на кораби, включени в европейския списък. При тези обстоятелства не се прилага Регламент (ЕО) № 1013/2006.
Член 27
Изменение на Регламент (ЕО) № 1013/2006
В член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1013/2006 се добавя следната подточка:
„i)
кораби, плаващи под знамето на държава-членка, които попадат в обхвата на Регламент (ЕС) № 1257/2013 на Европейския парламент и на Съвета (16).
Член 28
Изменение на Директива 2009/16/ЕО
В приложение IV към Директива 2009/16/ЕО се добавя следната точка:
„49.
Свидетелство за инвентарния опис на опасни материали или свидетелство за съответствие съгласно Регламент (ЕС) № 1257/2013 на Европейския парламент и на Съвета (17).
Член 29
Финансов стимул
До 31 декември 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за осъществимостта на финансов инструмент, който би улеснил безопасното и правилно рециклиране на кораби, и при целесъобразност той се придружава от законодателно предложение.
Член 30
Преглед
1. Комисията преценява дали нарушенията на настоящия регламент следва да бъдат отнесени към обхвата на Директива 2008/99/ЕО, за да се постигне еквивалентност на свързаните с нарушения разпоредби на настоящия регламент и Регламент (ЕО) № 1013/2006. Комисията докладва относно констатациите си до 31 декември 2014 г. на Европейския парламент и на Съвета и при целесъобразност докладът се придружава от законодателно предложение.
2. Комисията следва да преразгледа настоящия регламент не по-късно от 18 месеца преди датата на влизане в сила на Конвенцията от Хонг Конг и при целесъобразност същевременно да представи евентуални подходящи законодателни предложения във връзка с това. Това преразглеждане следва да отчита включването на съоръжения за рециклиране на кораби, разрешени съгласно Конвенцията от Хонг Конг в европейския списък с цел да се избегне дублирането на работа и административната тежест.
3. Комисията извършва редовни прегледи на настоящия регламент и при целесъобразност прави своевременни предложения, за да бъдат взети предвид новостите във връзка с международните конвенции, включително Базелската конвенция, в случай че се окаже необходимо.
4. Независимо от параграф 2, до пет години след датата на прилагане на настоящия регламент Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно прилагането на настоящия регламент, придружен при целесъобразност от законодателни предложения, за да се гарантира, че целите му са били осъществени и въздействието му е постигнато и обосновано.
Член 31
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 32
Прилагане
1. Настоящият регламент се прилага от по-ранната от следните две дати, но не по-рано от 31 декември 2015 г.:
а)
6 месеца след датата, на която общият максимален годишен обем рециклирани кораби на съоръженията за рециклиране на кораби, включени в европейския списък, представлява не по-малко от 2,5 милиона тона водоизместимост при празен кораб (LDT). Годишният обем рециклирани кораби на съоръжение за рециклиране на кораби представлява сумарното тегло, изчислено в LDT, на корабите, рециклирани през дадена година в това съоръжение. Максималният годишен обем на рециклиране на кораби се определя, като се избере най-високата стойност от предходния 10-годишен период за всяко съоръжение за рециклиране на кораби, или, в случай на новолицензирано съоръжение за рециклиране на кораби - най-високата годишна стойност, постигната в това съоръжение; или
б)
на 31 декември 2018 г.
2. При все това по отношение на следните разпоредби се прилагат следните дати:
а)
член 2, член 5, параграф 2, втора алинея, членове 13, 14, 15, 16, 25 и 26 от 31 декември 2014 г.;
б)
член 5, параграф 2, първа и трета алинея, и член 12, параграфи 1 и 8 от 31 декември 2020 г.
3. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз съобщение относно датата на прилагане на настоящия регламент, когато условията, посочени в параграф 1, буква а) са изпълнени.
4. Ако държава-членка е закрила своя национален регистър на корабите или в продължение на три години не е имала кораби, регистрирани под нейно знаме, и, доколкото никой кораб не е регистриран под нейно знаме, тази държава-членка може да ползва дерогация от разпоредбите на настоящия регламент с изключение на членове 4, 5, 11, 12, 13, 14, член 16, параграф 6, членове 18, 19, 20, 21 и 22. Когато държава-членка реши да се възползва от тази дерогация, тя уведомява Комисията най-късно на датата на прилагане на настоящия регламент. Всички последващи промени също се съобщават на Комисията.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 20 ноември 2013 година.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1257/2013/EU RENDELETE
(2013. november 20.)
a hajók újrafeldolgozásáról, valamint az 1013/2006/EK rendelet és a 2009/16/EK irányelv módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A hulladéknak minősülő és újrafeldolgozás céljából országhatárokat átlépő szállításban részt vevő hajók tekintetében a veszélyes hulladékok országhatárokat átlépő szállításának ellenőrzéséről és ártalmatlanításáról szóló 1989. március 22-i bázeli egyezmény (a továbbiakban: a bázeli egyezmény) és az 1013/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet az irányadó (3). Az 1013/2006/EK rendelet végrehajtja a bázeli egyezményt, valamint az említett egyezmény 1995-ben elfogadott, nemzetközi szinten még hatályba nem lépett módosítását (4), amely tiltja a veszélyes hulladékok olyan országokba való kivitelét, amelyek nem tagjai a Gazdasági Együttműködési- és Fejlesztési Szervezetnek (OECD). Az ilyen hajók általában véve veszélyes hulladéknak minősülnek, és újrafeldolgozás céljából tilos kivinni őket az Unióból olyan országok létesítményeibe, amelyek nem tagjai az OECD-nek.
(2)
A hatályos uniós és nemzetközi jogi szabályozás végrehajtásának monitoringjára és végrehajtatására szolgáló mechanizmusok nem igazodnak a hajók és a nemzetközi vízi közlekedés sajátosságaihoz. A Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO), a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) és a Bázeli Egyezmény Titkársága közötti szervezetközi együttműködés keretében tett lépések eredményeként - a hajók biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozásáról szóló hongkongi nemzetközi egyezmény (a továbbiakban: a hongkongi egyezmény) formájában - sikerült megállapodást elérni arra vonatkozóan, hogy világszinten kötelező előírások kerüljenek bevezetésre a hajó-újrafeldolgozás nem környezetkímélő és nem biztonságos gyakorlatai által okozott problémák hatékony és eredményes megoldása céljából.
(3)
A tagállami lobogó alatt közlekedő hajók számára OECD-országokban jelenleg jogszerűen rendelkezésre álló hajó-újrafeldolgozási kapacitás nem elégséges. A nem OECD-országokban már meglévő biztonságos és környezetkímélő hajó-újrafeldolgozási kapacitás nemcsak hogy elegendő a tagállami lobogó alatt közlekedő valamennyi hajó kezeléséhez, de az újrafeldolgozó országok által a hongkongi egyezmény követelményeinek való megfelelés érdekében hozott intézkedéseknek köszönhetően 2015-ig várhatóan még bővülni is fog.
(4)
A hongkongi egyezményt 2009. május 15-én, a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet égisze alatt fogadták el. A hongkongi egyezmény hatálybalépésére csak 24 hónappal azt az időpontot követően fog sor kerülni, amikor az egyezményt legalább 15 olyan állam ratifikálta, amelyek kereskedelmi flottái összesítve a világ kereskedelmi flottái bruttó űrtartalmának legalább 40 %-át képviselik, és amelyek évi maximális hajó-újrafeldolgozási volumene a megelőző 10 évre vonatkozóan összesítve ugyanezen államok kereskedelmi flottái bruttó űrtartalmának legalább 3 %-át teszi ki. Az említett egyezmény tárgyát a hajók olyan módon való megtervezése, megépítése, üzemeltetése és előkészítése képezi, amely elősegíti a biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozást, anélkül azonban, hogy hátrányosan befolyásolná a hajók biztonságát és üzemeltetésének hatékonyságát. Az egyezmény rendelkezéseket tartalmaz továbbá a hajó-újrafeldolgozó létesítmények biztonságos és környezetkímélő módon való üzemeltetésére, illetve a hajó-újrafeldolgozás szabályainak betartását biztosító megfelelő végrehajtási mechanizmus létrehozására vonatkozóan.
(5)
E rendelet célja, hogy megkönnyítse a hongkongi egyezménynek mind az Unión belüli, mind a harmadik országok általi gyors megerősítését azáltal, hogy az említett egyezmény alapján arányos szabályozást vezet be a hajókra és a hajó-újrafeldolgozó létesítményekre vonatkozóan.
(6)
A hongkongi egyezmény kifejezetten lehetővé teszi részes felei számára, hogy a nemzetközi joggal összeegyeztethető, szigorúbb intézkedéseket hozzanak a hajók biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozására vonatkozóan annak érdekében, hogy megelőzzék, mérsékeljék vagy minimalizálják az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt kedvezőtlen hatásokat. Ezt figyelembe véve ennek a rendeletnek védelmet kell biztosítania tagállami kikötőkbe és horgonyzóhelyekre befutó hajók fedélzetén található veszélyes anyagok esetleges káros hatásaival szemben, biztosítva emellett az ezen anyagokra a nemzetközi jog értelmében vonatkozó rendelkezéseknek való megfelelést is. Az e rendelet értelmében a veszélyes anyagokra vonatkozó követelményeknek való megfelelés monitoringját biztosítandó, a tagállamoknak alkalmazniuk kell a 2009/16/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) végrehajtását célzó nemzeti rendelkezéseiket. A bizonyítványok ellenőrzése és a veszélyes anyagok - köztük az azbeszt - jelenlétének aktív tesztelése jelenleg a kikötő szerinti állam általi ellenőrzést végző ellenőrök feladatkörébe tartozik, az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú nemzetközi egyezmény (SOLAS) alapján. A kikötő szerinti állam hatósága által végzett ellenőrzésekről szóló párizsi memorandum harmonizált megközelítést biztosít e tevékenységekkel kapcsolatban.
(7)
E rendelet továbbá azt is biztosítani hivatott, hogy csökkenjenek az uniós, az OECD-országokbeli és az érintett harmadik országbeli üzemeltetők között a munkahelyi egészségügyi és biztonsági viszonyok, illetve a környezetvédelmi előírások tekintetében fennálló különbségek, és így a tagállami lobogó alatt közlekedő hajók a jelenlegi gyakorlat szerinti alacsony színvonalú telepek helyett olyan hajó-újrafeldolgozó létesítményekbe kerüljenek, amelyekben a hajók bontása biztonságos és környezetkímélő módon zajlik. Ezáltal várhatóan növekedni fog a hajók újrafeldolgozását és kezelését biztonságos és környezetkímélő módon végző, tagállamokban található hajó-újrafeldolgozó létesítmények versenyképessége is. Az e rendeletben meghatározott követelményeknek megfelelő hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzékének (a továbbiakban: az európai jegyzék) összeállítása hozzájárulna ezekhez a célokhoz, és- azzal, hogy a lobogó szerinti tagállam számára megkönnyíti az újrafeldolgozásra szánt hajók ellenőrzését - elősegítené az előírások hatékonyabb betartatását is. Az említett, hajó-újrafeldolgozó létesítményekkel szembeni követelményeket a hongkongi egyezmény követelményei alapján kell megállapítani. E tekintetben azon hajó-újrafeldolgozó létesítmények esetében, amelyek e rendelet alapján megfelelőnek minősülnek, teljesülnének a környezet védelmének, a munkavállalók egészségének és biztonságának, valamint az újrafeldolgozott hajókból kikerülő hulladék környezetvédelmi szempontból megfelelő kezelésének a biztosításához szükséges követelmények. A harmadik országokban található hajó-újrafeldolgozó létesítmények esetében a követelményeknek az emberi egészség és a környezet védelmének olyan magas szintjét kellene elérnie, amely nagy vonalakban egyenértékű az Unió követelményeivel. Az olyan hajó-újrafeldolgozó létesítményeknek tehát, amelyek ezen minimumkövetelményeknek nem felelnek meg, nem lenne célszerű felkerülniük az európai jegyzékre.
(8)
Az uniós jogban foglalt egyenlőség elvét alkalmazni kell, illetve el kell végezni a monitoringját, különösen az európai jegyzék e rendeletben foglalt követelményeknek megfelelő, tagállamokban található hajó-újrafeldolgozó létesítmények és harmadik országokban található hajó-újrafeldolgozó létesítmények tekintetében történő összeállítása és frissítései alkalmával.
(9)
A tagállamok számára ajánlott megfelelő intézkedéseket elfogadni annak biztosítása érdekében, hogy az e rendelet hatálya alá nem tartozó hajók tekintetében azok felelősei - olyan mértékig, amennyire ez ésszerű és gyakorlatilag megvalósítható - e rendelettel összhangban járjanak el.
(10)
A párhuzamosságok elkerülése érdekében azokat a tagállami lobogó alatt közlekedő hajókat, amelyek e rendelet hatálya alá tartoznak, ki kell zárni az 1013/2006/EK rendelet és a 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) hatálya alól. Az 1013/2006/EK rendelet az Unióból kiinduló hulladékszállítmányokra alkalmazandó, a hulladékok bizonyos, alternatív rendszer hatálya alá tartozó kategóriái kivételével. Ez a rendelet a hatálya alá tartozó hajókra vonatkozóan teljes élettartamuk alatt alkalmazandó ellenőrzéseket ír elő, és e hajók környezetvédelmi szempontból megfelelő módon való újrafeldolgozásának a biztosítására törekszik. Célszerű ezért kikötni, hogy azokra a hajókra, amelyekre teljes élettartamuk alatt az e rendelet szerinti alternatív ellenőrzési rendszer alkalmazandó, az 1013/2006/EK rendelet rendelkezéseit ne kelljen alkalmazni. A sem a hongkongi egyezmény, sem az e rendelet hatálya alá nem tartozó hajóknak, valamint az üzemeltetés során keletkező hulladékok kivételével minden, a hajók fedélzetén található hulladéknak továbbra is az 1013/2006/EK rendelet, a 2008/98/EK irányelv, illetve a 2008/99/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7) hatálya alá kell tartozniuk.
(11)
E rendelet elismeri továbbá, hogy a hajókra továbbra is alkalmazandók azok az egyéb nemzetközi egyezmények, amelyek célja az élettartamuk operatív szakasza alatti biztonságos tengeri üzemeltetésük biztosítása, és - bár rendelkeznek bizonyos navigációs jogokkal és szabadságokkal - a hajók a kikötőbe való befutás előtt kötelesek bejelenteni érkezésüket. A tagállamoknak képeseknek kell lenniük más nemzetközi szerződésekkel összhangban további ellenőrzések alkalmazását is előírni. A tranzit ellenőrzésére vonatkozó további előírásokra ezért e rendelet keretében nincs szükség.
(12)
E rendelet rendelkezéseinek értelmezésekor figyelembe kell venni az IMO által a hongkongi egyezményhez kidolgozott iránymutatásokat (a továbbiakban: az IMO-iránymutatások).
(13)
E rendelet alkalmazásában az „ újrafeldolgozás” kifejezés jelentése eltér a 2008/98/EK irányelvben foglalt fogalommeghatározástól. Ezért e rendeletnek külön fogalommeghatározást kell tartalmaznia a „hajó-újrafeldolgozás” kifejezésre.
(14)
Az 1272/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (8) biztosítja a vegyi anyagok osztályozásának és címkézésének globálisan harmonizált rendszere uniós szinten történő végrehajtását. Az említett rendelet a 67/548/EGK tanácsi irányelvvel (9) és az 1999/45/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (10) együttesen hasznos iránymutatással szolgál annak meghatározásához, hogy mi minősül veszélyes anyagnak.
(15)
Mind a hongkongi egyezményben, mind e rendeletben kulcsfontosságú követelményként szerepel az, hogy a hajók fedélzetén tárolt veszélyes anyagokról a hajók teljes élettartama során rendelkezésre álljon egy jegyzék. A hongkongi egyezmény 8. szabályának (2) pontjával összhangban az újrafeldolgozásra szánt hajón a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe való belépése előtti időszakban minimálisra kell csökkenteni az üzemeltetés során keletkezett hulladékok mennyiségét. Amennyiben az üzemeltetés során keletkezett hulladékokat a hajóval együtt a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe kívánják szállítani, abban az esetben e hulladékok hozzávetőleges mennyiségét és helyét fel kell tüntetni a jegyzék II. részében.
(16)
A tagállamoknak intézkedéseket kell hozniuk a hajó-újrafeldolgozási szabályok megkerülésének megelőzésére és a hajó-újrafeldolgozás átláthatóságának növelésére. Amint azt a hongkongi egyezmény is előírja, a tagállamoknak be kell jelenteniük, ha egy hajó részére veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt bocsátottak ki, vagy ha megkapták a hajó újrafeldolgozásának lezárultáról szóló igazolást; a tagállamoknak közölniük kell továbbá a jogosulatlan hajó-újrafeldolgozásra és az általuk hozott utóintézkedésekre vonatkozó információkat is.
(17)
A tagállamoknak meg kell határozniuk az e rendelet megsértése esetén alkalmazandó szankciókkal kapcsolatos szabályokat, és biztosítaniuk kell, hogy e szankciók alkalmazásra kerüljenek, megakadályozva a hajó-újrafeldolgozási szabályok megkerülését. A szankcióknak, amelyek lehetnek polgári jogi vagy közigazgatási jellegűek, hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
(18)
A Bíróság ítélkezési gyakorlatával összhangban a tagállamok bíróságainak a közigazgatási vagy bírósági eljárás indításához teljesítendő feltételekre vonatkozó eljárási szabályokat a lehető legteljesebb mértékben össze kell hangolniuk az aarhusi egyezmény 9. cikkének (3) bekezdésében foglalt célokkal.
(19)
Az emberi egészség és a környezet védelme érdekében, valamint tekintettel a „szennyező fizet” elvre, a Bizottságnak fel kell mérnie egy olyan pénzügyi mechanizmus létrehozásának a megvalósíthatóságát, amely a tagállami kikötőkbe és horgonyzóhelyekre befutó valamennyi hajóra alkalmazandó lenne, függetlenül attól, hogy azok mely ország lobogója alatt közlekednek, hogy e mechanizmus keretében forrásokat teremtsen annak az elősegítéséhez, hogy a hajók újrafeldolgozását és kezelését környezetvédelmi szempontból megfelelő módon lehessen elvégezni - anélkül, hogy a szabályozás lobogóváltásra ösztönözne.
(20)
A hongkongi egyezménnyel kapcsolatos fejlemények figyelembevétele érdekében a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a az e rendelethez csatolt I. és II. melléklet naprakésszé tételét célzó jogi aktusok elfogadására vonatkozóan. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(21)
E rendelet végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a 182/2011/EU európai parlameni és tanácsi rendeletnek (11) megfelelően kell gyakorolni.
(22)
Mivel e rendelet célját, nevezetesen a tagállami lobogó alatt közlekedő hajók újrafeldolgozása, üzemeltetése és karbantartása által az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt kedvezőtlen hatások megelőzését, mérséklését, illetve megszüntetését a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani a hajózás és a hajó-újrafeldolgozás nemzetközi jellege miatt, az Unió szintjén azonban a terjedelme vagy hatásai miatt e cél jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket,
ELFOGADTA EZT A RENDELET:
I. CÍM
TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Tárgy és cél
E rendelet célja a hajók újrafeldolgozása által okozott balesetek, sérülések és az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt egyéb kedvezőtlen hatások megelőzése, mérséklése, minimalizálása és - a gyakorlatilag lehetséges mértékig - megszüntetése. E rendelet célja a hajók élettartama során a biztonság, valamint az emberi egészség és az uniós tengeri környezet védelmének fokozása, mindenekelőtt annak érdekében, hogy biztosított legyen a hajók újrafeldolgozásából származó veszélyes hulladékok környezetvédelmi szempontból megfelelő kezelése.
Ez a rendelet szabályokat is megállapít a hajókon található veszélyes anyagok megfelelő kezelését is biztosítására.
E rendelet célja továbbá a hajók biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozásáról szóló, 2009. évi hongkongi nemzetközi egyezmény (a továbbiakban: a hongkongi egyezmény) megerősítésének elősegítése.
2. cikk
Hatály
(1) Ezt a rendeletet - a 12. cikk kivételével - a tagállami lobogó alatt közlekedő hajókra kell alkalmazni.
A 12. cikket a harmadik ország lobogója alatt közlekedő és tagállami kikötőbe vagy horgonyzóhelyre befutó hajókra kell alkalmazni.
(2) Ez a rendelet nem alkalmazandó a következőkre:
a)
bármely hadihajó, haditengerészeti segédhajó vagy egyéb, valamely állam tulajdonában álló vagy általa üzemeltetett, és az adott időpontban kizárólag állami, nem kereskedelmi célra használt hajó;
b)
az 500 tonna bruttó űrtartalmat el nem érő hajók;
c)
a teljes élettartamuk alatt annak a tagállamnak a felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken üzemelő hajók, amelynek lobogója alatt közlekednek.
3. cikk
Fogalommeghatározások
(1) E rendelet alkalmazásában:
1. „hajó”: bármilyen típusú vízi jármű, amely tengeri környezetben üzemel vagy üzemelt, ideértve a felszín alatti vízi járműveket, a felszínen úszó járműveket és platformokat, az önemelő platformokat, az úszó tárolóegységeket, az úszó terméktároló és -kirakodó egységeket, valamint a felszerelésüktől megfosztott és a vontatott vízi járműveket is;
2. „új hajó”: olyan hajó, amely megfelel a következő feltételek valamelyikének:
3. „tartályhajó”: a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló egyezmény (a MARPOL-egyezmény) I. melléklete szerinti olajszállító tartályhajó vagy az említett egyezmény II. melléklete szerinti, ömlesztve szállított veszélyes folyékony anyagokat (Noxious Liquid Substances, NLS) szállító tartályhajó (NLS-tartályhajó);
4. „veszélyes anyag”: az emberi egészségre és/vagy a környezetre ártalmas bármely anyag;
5. „üzemeltetés során keletkezett hulladék”: a MARPOL-egyezmény követelményeinek hatálya alá tartozó hajók rendes üzemeltetése folytán keletkezett szennyvíz, illetve maradványok;
6. „hajó-újrafeldolgozás”: valamely hajó hajó-újrafeldolgozó létesítményben végzett teljes vagy részleges bontása az erre alkalmas alkotóelemek és anyagok ismételt feldolgozásra, újbóli felhasználásra való előkészítésre vagy újbóli felhasználásra való visszanyerése, valamint a veszélyes és egyéb anyagok egyidejű kezelése céljából, beleértve az olyan kapcsolódó intézkedéseket is, mint az alkatrészek és anyagok helyszínen történő tárolása és kezelése, nem beleértve azonban azok egyéb létesítményekben való további feldolgozását vagy ártalmatlanítását;
7. „hajó-újrafeldolgozó létesítmény”: egy tagállamban vagy harmadik országban hajók újrafeldolgozására használt, bontóudvarnak vagy üzemnek minősülő, meghatározott terület;
8. „hajó-újrafeldolgozó társaság”: a hajó-újrafeldolgozó létesítmény tulajdonosa vagy bármely más olyan szervezet vagy személy, amely/aki a hajó-újrafeldolgozási tevékenység végzéséért viselt felelősséget a hajó-újrafeldolgozó létesítmény tulajdonosától átvállalta;
9. „szakhatóság”: valamely tagállam által kijelölt kormányzati hatóság, amely az adott tagállam lobogója alatt közlekedő vagy joghatósága alatt üzemelő hajókkal kapcsolatos feladatokért felel;
10. „elismert szervezet”: a 391/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (12) megfelelően elismert szervezet;
11. „illetékes hatóság(ok)”: valamely állam által meghatározott földrajzi vagy szakterületen a hajó-újrafeldolgozó létesítményekért az adott tagállam vagy harmadik ország joghatósága alá tartozó valamennyi művelet tekintetében felelősként kijelölt kormányzati hatóság vagy hatóságok;
12. „bruttó űrtartalom”: a hajók köbözéséről szóló, 1969. évi nemzetközi egyezmény I. mellékletében vagy bármely utódegyezményben meghatározott köbözési szabályok szerint számított bruttó űrtartalom;
13. „képesített személy”: az adott munka elvégzéséhez megfelelő végzettséggel, kiképzéssel, valamint kellő ismeretekkel, tapasztalatokkal és készségekkel rendelkező személy;
14. „hajótulajdonos”: a hajó tulajdonosaként bejegyzett természetes vagy jogi személy, ideértve a hajót annak eladásáig vagy egy hajó-újrafeldolgozó létesítménynek való átadásáig átmenetileg tulajdonló természetes vagy jogi személyt is, továbbá - bejegyzés hiányában - a hajót tulajdonló természetes vagy jogi személy vagy egyéb olyan szervezet vagy személy - így például a hajó személyzet nélküli bérlése esetén a bérlő -, amely/aki a hajó üzemeltetéséért viselt felelősséget a hajó tulajdonosától átvállalta, valamint az állami tulajdonú hajó üzemeltetője;
15. „új beépítés”: rendszerek, felszerelések, szigetelés vagy egyéb anyag hajóba történő beépítése az e rendelet alkalmazásának megkezdése napját követően;
16. „hajó-újrafeldolgozási terv”: a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetője által a felelőssége alatt újrafeldolgozandó egyes hajókra vonatkozóan - az IMO vonatkozó iránymutatásainak és határozatainak figyelembevételével - egyedileg kidolgozott terv;
17. „hajó-újrafeldolgozó létesítményi terv”: a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetője által kidolgozott és a hajó-újrafeldolgozó társaság igazgatótanácsa vagy megfelelő vezető testülete által elfogadott terv, amely leírást tartalmaz a hajó-újrafeldolgozó létesítményben a hajók újrafeldolgozása keretében végrehajtott operatív folyamatokról és eljárásokról, és kitér mindenekelőtt a munkavállalók biztonságára és kiképzésére, az emberi egészség és a környezet védelmére, a személyzet tagjainak szerep- és felelősségi körére, a vészhelyzeti készültségre és reagálásra, valamint a monitoring-, jelentéstételi és adatnyilvántartási rendszerekre, figyelembe véve az IMO vonatkozó iránymutatásait és határozatait is;
18. „belépésre alkalmas terület”: bármely olyan tér, amely valamennyi alábbi feltételnek megfelel:
19. „magas hőmérséklettel járó munka végzésére alkalmas terület”: bármely olyan tér, amely valamennyi alábbi feltételnek megfelel:
20. „az újrafeldolgozás lezárultáról szóló igazolás”: a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetője által kiállított igazolás arról, hogy a hajó újrafeldolgozása e rendelet rendelkezéseivel összhangban lezárult;
21. „a veszélyes anyagok jegyzékéről szóló tanúsítvány”: a tagállami lobogó alatt közlekedő, a 9. cikknek megfelelő hajók részére, az 5. cikkel összhangban hajónként egyénileg kiállított és a veszélyes anyagok jegyzékével kísért tanúsítvány;
22. „újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány”: a tagállami lobogó alatt közlekedő, a 9. cikk (9) bekezdésének megfelelő hajók részére egyénileg kiállított és a veszélyes anyagok 5. cikk (7) bekezdésével összhangban lévő jegyzékével, valamint a 7. cikk szerinti jóváhagyott hajó-újrafeldolgozási tervvel kísért tanúsítvány;
23. „megfelelési tanúsítvány”: harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajók részére a 12. cikkel összhangban, hajónként egyénileg kiállított és a veszélyes anyagok jegyzékével kísért tanúsítvány;
24. „tonnában mért üres vízkiszorítás”: a hajó tonnában kifejezett tömege rakomány, üzemanyag, tartályokban lévő kenőolaj, ballasztvíz, édesvíz, tápvíz, fogyóanyag-készletek, utasok, személyzet és ezek személyi ingóságai nélküli állapotában, és amely a hajótest, a hajószerkezet, valamint a hajó gépészeti berendezései, felszerelései és szerelvényei összesített tömegével egyenlő.
(2) A 7. cikk (2) bekezdése d) pontjának, valamint a 13., a 15. és a 16. cikk alkalmazásában:
a) „hulladék”, „veszélyes hulladék”, „kezelés”, „hulladékgazdálkodás”: jelentésük megegyezik a 2008/98/EK irányelv 3. cikkében foglaltak jelentésével;
b) „helyszíni vizsgálat”: bármely, a hajó állapotára vonatkozóan rendelkezésre bocsátott dokumentumban közölt információk helytállóságának ellenőrzése céljából a hajó-újrafeldolgozó létesítményben végzett vizsgálat;
c) „munkavállaló”: minden olyan személy, aki munkaviszony keretében állandó vagy ideiglenes jelleggel munkát végez, ideértve a vállalkozók és alvállalkozók által alkalmazott személyzetet is;
d) „környezetvédelmi szempontból megfelelő gazdálkodás”: az annak biztosításához szükséges valamennyi lépés megtétele, hogy a hulladékok és veszélyes anyagok kezelése olyan módon valósuljon meg, amely óvja az emberi egészséget és a környezetet az ezen anyagok és hulladékok által esetlegesen okozott káros hatásokkal szemben.
(3) Az (1) bekezdés 13. pontja alkalmazásában képesített személy lehet az a képzett munkavállaló vagy azon vezetőségi alkalmazott, aki képes felismerni és felmérni a munkahelyi veszélyeket és kockázatokat, valamint az alkalmazottak potenciálisan veszélyes anyagoknak vagy nem biztonságos feltételeknek való kitettségét a hajó-újrafeldolgozó létesítményben, és aki képes meghatározni, hogy milyen védelemre és elővigyázatossági intézkedésekre van szükség az említett veszélyek, kockázatok vagy kitettség megszüntetése vagy mérséklése érdekében.
A 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv sérelme nélkül (13) az illetékes hatóság meghatározhatja az ilyen személyek kijelölésével kapcsolatos megfelelő kritériumokat, valamint a rájuk ruházott feladatok körét.
II. CÍM
HAJÓK
4. cikk
A veszélyes anyagok ellenőrzése
Az I. mellékletben említett veszélyes anyagok hajókon való beépítése vagy használata - a további intézkedéseket előíró vonatkozó uniós jog egyéb előírásainak sérelme nélkül - az I. mellékletben előírtakkal összhangban tilos vagy korlátozottan engedélyezett.
5. cikk
A veszélyes anyagok jegyzéke
(1) Minden új hajó fedélzetén rendelkezésre kell állnia a veszélyes anyagok jegyzékének, amelyben meg kell jelölni legalább a II. mellékletben felsorolt, a hajó szerkezetében vagy felszerelésében előforduló veszélyes anyagokat, valamint azok helyét és hozzávetőleges mennyiségét.
(2) A 32. cikk (2) bekezdésének b) pontjára is figyelemmel, a már meglévő hajóknak - amennyiben ez megvalósítható - meg kell felelniük az (1) bekezdésben foglaltaknak.
Az újrafeldolgozásra szánt hajók esetében - amennyiben ez gyakorlatilag megvalósítható - a 16. cikk (2) bekezdésében említett, hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzéke (a továbbiakban: az európai jegyzék) közzétételének napjától kell teljesíteni e cikk (1) bekezdésének rendelkezéseit.
A 32. cikk (2) bekezdésének b) pontjára is figyelemmel, a veszélyes anyagok jegyzékének összeállításakor legalább az I. mellékletben felsorolt veszélyes anyagokat be kell azonosítani.
(3) A veszélyes anyagok jegyzékének:
a)
kifejezetten az adott hajóra kell vonatkoznia;
b)
tanúsítania kell, hogy a hajó megfelel a veszélyes anyagok beépítésére és használatára vonatkozó, a 4. cikk szerinti tilalmaknak és korlátozásoknak;
c)
összeállításakor figyelembe kell venni az IMO vonatkozó irányelveit;
d)
ellenőrzését a szakhatóságnak vagy az általa erre felhatalmazott elismert szervezetnek el kell végeznie.
(4) A (3) bekezdésen túlmenően a meglévő hajók esetében - a vonatkozó IMO-iránymutatásokkal összhangban - tervet kell készíteni a veszélyes anyagok jegyzékének összeállításához alkalmazott szemrevételezéses, illetve mintavételes ellenőrzések végrehajtásának módjáról.
(5) A veszélyes anyagok jegyzékének három részből kell állnia:
a)
az I. és II. mellékletben - e cikk (1) és (2) bekezdése rendelkezéseinek megfelelően - felsorolt, a hajó szerkezetében vagy felszerelésében előforduló veszélyes anyagok listája, amely megjelöli ezen anyagok helyét és hozzávetőleges mennyiségét is (I. rész);
b)
a hajó fedélzetén található,az üzemeltetés során keletkezett hulladékok listája (II. rész);
c)
a hajón lévő készletek listája (III. rész).
(6) A veszélyes anyagok jegyzékének I. részét a hajó teljes üzemideje alatt megfelelően gondozni kell és naprakészen kell tartani, feltüntetve a II. mellékletben meghatározott, újonnan beépített veszélyes anyagokat, valamint a hajó szerkezetében vagy felszerelésében történt érdemi változásokat.
(7) Az újrafeldolgozást megelőzően, illetve az IMO-iránymutatások figyelembevételével a veszélyes anyagok jegyzékét - a megfelelően gondozott és aktualizált I. részen túlmenően - ki kell egészíteni a üzemeltetés során keletkező hulladékokról szóló II. résszel és a készletekről szóló III. résszel; a jegyzéket ezt követően a szakhatóság vagy egy általa erre felhatalmazott elismert szervezet hitelesíti.
(8) A Bizottság felhatalmazást kap, hogy a 24. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a veszélyes anyagok jegyzékének tartalmát illetően az I. és II. mellékletben található felsorolás aktualizálásával kapcsolatban, annak érdekében, hogy a jegyzékek legalább a hongkongi egyezmény I. és II. függelékében felsorolt anyagokat tartalmazzák.
A Bizottság az I. vagy az II. melléklethez hozzáadandó vagy azokból törlendő anyagokra vonatkozóan külön-külön felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogad el.
6. cikk
Általános követelmények a hajótulajdonosokra vonatkozóan
(1) A hajó újrafeldolgozásra való átadásának előkészítésekor a hajótulajdonosok
a)
átadják a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetőjének a 7. cikk szerinti hajó-újrafeldolgozási terv kidolgozásához szükséges, az adott hajóra vonatkozó valamennyi információt;
b)
a megfelelő szakhatóság által meghatározandó határidőn belül írásban értesítik az említett szakhatóságot a hajó konkrét hajó-újrafeldolgozó létesítményben vagy létesítményekben való újrafeldolgozásával kapcsolatos szándékukról. Ennek az értesítésnek legalább a következőket kell tartalmaznia:
i.
a veszélyes anyagok jegyzéke, valamint
ii.
az e bekezdés a) pontjában előírt valamennyi, az adott hajóra vonatkozó információ.
(2) A hajótulajdonosok kötelesek gondoskodni arról, hogy az újrafeldolgozásra szánt hajók:
a)
újrafeldolgozására csakis olyan hajó-újrafeldolgozó létesítményekben kerüljön sor, amelyek szerepelnek a az európai jegyzékben;
b)
a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe érkezést megelőző időszakban olyan módon végezzék műveleteiket, hogy fedélzetükön minél kevesebb rakománymaradvány, megmaradó üzemanyag és üzemeltetés során keletkezett hulladék maradjon;
c)
a hajó újrafeldolgozásának megkezdése előtt fedélzetükön rendelkezésre álljon az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló, a 7. cikk (3) bekezdésének megfelelően jóváhagyott hajó-újrafeldolgozási terv kézhezvételét követően a szakhatóság vagy egy általa erre felhatalmazott elismert szervezet által kibocsátott tanúsítvány.
(3) A hajótulajdonosok kötelesek gondoskodni arról, hogy a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe érkező tartályhajók rakománytartályai és rakományszivattyú-terei olyan állapotban legyenek, hogy készen álljanak a „magas hőmérséklettel járó munka végzésére alkalmas” tanúsításra.
(4) A hajótulajdonosok kötelesek átadni a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetőjének a 9. cikknek megfelelően kiállított, az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány egy példányát.
(5) A hajótulajdonosok mindaddig felelősek maradnak a hajóért, és kötelesek gondoskodni a hajónak a lobogó szerinti tagállam szakhatósági követelményeinek megfelelő állapotban való tartásáról, amíg a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetője át nem vállalja a felelősséget a hajóért. A hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetőjének jogában áll elutasítani a hajó újrafeldolgozására való felkérést, amennyiben a hajó állapota érdemben nem felel meg a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványban foglaltaknak, ideértve azt is, ha a veszélyes anyagok jegyzékének I. részét nem gondozták megfelelően, illetve nem tartották naprakészen, feltüntetve a hajó szerkezetében és felszerelésében történt változásokat. Ilyen esetben a hajóért fennálló felelősség a hajótulajdonosnál marad, akinek erről késedelem nélkül tájékoztatnia kell a szakhatóságot.
7. cikk
A hajó-újrafeldolgozási terv
(1) A hajó újrafeldolgozásának megkezdése előtt minden esetben ki kell dolgozni egy kifejezetten az adott hajóra vonatkozó hajó-újrafeldolgozási tervet. A hajó-újrafeldolgozási terv ismerteti mindazokat az adott hajóval kapcsolatos egyedi szempontokat, amelyekkel a hajó-újrafeldolgozási létesítményi terv nem foglalkozik, vagy amelyekhez egyedi eljárásra lesz szükség.
(2) A hajó-újrafeldolgozási tervre vonatkozóan a következő feltételeknek kell teljesülniük:
a)
azt a hajó-újrafeldolgozási létesítmény üzemeltetője kidolgozza, a hongkongi egyezmény vonatkozó rendelkezéseivel összhangban, valamint a vonatkozó IMO-iránymutatások, illetve - a veszélyes anyagok jegyzékében foglalt információkkal való megegyezés érdekében - a hajótulajdonos által a 6. cikk (1) bekezdésének a) pontjával összhangban nyújtott, a hajóra vonatkozó információk figyelembevételével;
b)
pontosítja, hogy a hajó-újrafeldolgozási tervben megjelölt hajó-újrafeldolgozó létesítményen kívüli helyszínen is sor kerül-e valamilyen előkészítő munkára - például előkezelésre, potenciális veszélyek azonosítására és a készletek eltávolítására -, és ha igen, milyen mértékig. A hajó-újrafeldolgozási tervben meg kell jelölni azt a helyszínt, ahol a hajó az újrafeldolgozási műveletek idejére elhelyezésre kerül, és közölni kell az adott konkrét, újrafeldolgozásra szánt hajó beérkezésének és biztonságos elhelyezésének tömör tervét;
c)
az adott hajó vonatkozásában - az olyan egyedi jellemzők figyelembevételével, mint például a hajó felépítése, konfigurációja és korábbi rakománya - tájékoztatást tartalmaz a belépésre való alkalmassággal és a magas hőmérséklettel járó munka végzésére való alkalmassággal összefüggő feltételek megállapítására, naprakészen tartására és monitoringjára vonatkozóan, illetve ki kell térnie a hajó-újrafeldolgozási terv végrehajtásának módja kapcsán esetleg szükséges egyéb információkra is;
d)
tartalmazza a veszélyes anyagok és a hajó újrafeldolgozása során keletkező hulladékok típusára és mennyiségére vonatkozó információkat - a veszélyes anyagok jegyzékében feltüntetett anyagokra és hulladékokra vonatkozóakat is beleértve -, valamint annak ismertetését, hogy azokat a hajó-újrafeldolgozó létesítményben, illetve a későbbiek során az egyéb létesítményekben hogyan fogják kezelni és tárolni.
e)
azt alapszabályként az üzemeltető érintett hajó-újrafeldolgozó létesítményenként külön-külön készíti el - amennyiben több hajó-újrafeldolgozó létesítmény igénybevételét is tervezik -, és azokban meghatározza az igénybevétel sorrendiségét, valamint az említett létesítményben végrehajtani engedélyezett tevékenységeket.
(3) A hajó-újrafeldolgozási tervet az illetékes hatóságnak adott esetben a hajó-újrafeldolgozó létesítmény helye szerinti állam jogszabályainak megfelelően hallgatólagosan vagy kifejezetten jóvá kell hagynia.
A kifejezett jóváhagyást kell megadni, amikor az illetékes hatóság a hajó-újrafeldolgozási tervről hozott határozatáról írásbeli értesítést küld a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetőjének, a hajótulajdonosnak és a szakhatóságnak.
A hajó-újrafeldolgozási tervet hallgatólagosan jóváhagyottnak kell tekinteni, ha a tervről az illetékes hatóság az adott esetben a hajó-újrafeldolgozó létesítmény helye szerinti állam előírásaival összhangban megállapított és a 15. cikk (2) bekezdésének b) pontjával összhangban közölt felülvizsgálati időszak alatt nem emel írásban kifogást, az arról szóló értesítést megküldve a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetőjének, a hajótulajdonosnak és a szakhatóságnak.
(4) A tagállamok szakhatóságuk számára előírhatják, hogy az a hajótulajdonos által a 6. cikk (1) bekezdésének b) pontja alapján szolgáltatott információkat, valamint az alább felsorolt további adatokat megküldje a hajó-újrafeldolgozó létesítmény helye szerinti állam illetékes hatóságának:
i.
a hajó lobogó szerinti állambeli lajstromozásának dátuma;
ii.
a hajó IMO-azonosító száma;
iii.
újonnan épült hajó esetében a hajótesten feltüntetett lajstromozási szám;
iv.
a hajó neve és típusa;
v.
a lajstromozás szerinti kikötő;
vi.
a hajótulajdonos neve és címe, valamint a bejegyzett tulajdonos IMO-azonosító száma;
vii.
a társaság neve és címe;
viii.
a hajót osztályozó valamennyi hajóosztályozó társaság neve;
ix.
a hajó fő adatai (teljes hossz, főbordán mért szélesség, oldalmagasság, üres vízkiszorítás, bruttó és nettó űrtartalom, a motor típusa és teljesítménye).
8. cikk
Szemlék
(1) A hajók szemléjét a vonatkozó IMO-iránymutatások figyelembevételével a szakhatóság vagy az általa erre felhatalmazott elismert szervezet tisztviselői hajtják végre.
(2) Amennyiben a szakhatóság szemlék végrehajtásával - az (1) bekezdés alapján - elismert szervezetet hatalmaz meg, az adott elismert szervezetet legalább az alábbi jogkörökkel kell felruháznia:
-
a szemle alatt álló hajó kötelezése az e rendeletnek való megfelelésre, valamint
-
szemlék végrehajtása a megfelelő tagállami hatóságok általi felkérés alapján.
(3) A hajókat a következő szemléknek kell alávetni:
a)
első szemle;
b)
megújító szemle;
c)
kiegészítő szemle;
d)
végső szemle.
(4) Az új hajók első szemléjét a hajó használatba vétele vagy a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány kiállítása előtt kell elvégezni. A meglévő hajók esetében az első szemlét 2020. december 31-ig kell elvégezni. E szemle keretében ellenőrizni kell, hogy a veszélyes anyagok jegyzékének I. része megfelel-e az ebben a rendeletben foglalt követelményeknek.
(5) A megújító szemlét a szakhatóság által megállapított, öt évet meg nem haladó időközönként kell elvégezni. A megújító szemle keretében ellenőrizni kell, hogy a veszélyes anyagok jegyzékének I. része megfelel-e az ebben a rendeletben foglalt követelményeknek.
(6) A körülményektől függően általános vagy részleges jellegű kiegészítő szemlét akkor kell elvégezni, ha a hajó szerkezetét, felszerelését, rendszereit, szerelvényeit, elrendezését és anyagait érintő és a veszélyes anyagok jegyzékét befolyásoló változtatást vagy cserét, illetve jelentős javítást követően a hajótulajdonos ezt kéri. A szemle során meg kell bizonyosodni arról, hogy az esetleges változtatásokat, cseréket vagy jelentős javításokat olyan módon hajtották-e végre, amely biztosítja, hogy a hajó továbbra is megfeleljen az e rendeletben foglalt követelményeknek, valamint hogy sor került-e a veszélyes anyagok jegyzéke I. részének a szükséges módon való módosítására.
(7) A végső szemlét a hajó használatból való kivonása és újrafeldolgozásának megkezdése előtt kell elvégezni.
Az említett szemle során arról kell megbizonyosodni, hogy:
a)
a veszélyes anyagok jegyzéke megfelel-e az 5. cikkben foglalt követelményeknek;
b)
a hajó-újrafeldolgozási terv kellő összhangban van-e a veszélyes anyagok jegyzékében szereplő adatokkal, és megfelel-e a 7. cikkben foglalt követelményeknek;
c)
az a létesítmény, amelyben az adott hajó újrafeldolgozására sor fog kerülni, szerepel-e az európai jegyzékben.
(8) Az újrafeldolgozásra szánt meglévő hajók esetében az első szemlét és a végső szemlét egyidejűleg is el lehet végezni.
9. cikk
A tanúsítványok kiállítása és jóváhagyása
(1) Az első szemle vagy megújító szemle sikeres lezárultát követően a szakhatóság vagy egy általa erre felhatalmazott elismert szervezet kiállítja a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt. A tanúsítványhoz csatolni kell a veszélyes anyagok jegyzékének I. részét, az 5. cikk (5) bekezdésének a) pontjában említettek szerint.
Amennyiben az első szemlére és a végső szemlére a 8. cikk (8) bekezdésében foglaltaknak megfelelően egyidejűleg kerül sor, csak az e cikk (9) bekezdésében említett, újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt kell kiállítani.
A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány formátumának meghatározása érdekében, biztosítandó, hogy az összhangban álljon a hongkongi egyezmény 3. függelékével. Az említett végrehajtási jogi aktusokat az e rendelet 25. cikkében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
(2) A kiegészítő szemle 8. cikk (6) bekezdésében foglaltak szerinti sikeres lezárultát követően a szakhatóság vagy egy általa felhatalmazott, elismert szervezet a hajótulajdonos kérésére jóváhagyja a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt.
(3) A (4) bekezdésre is figyelemmel, a szakhatóság vagy az általa erre felhatalmazott elismert szervezet abban az esetben adja ki vagy - adott esetben - hagyja jóvá a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt, ha a megújító szemle sikeresen lezárult:
a)
a meglévő, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány lejárati időpontját megelőző három hónapon belül, és az új tanúsítvány a megújító szemle lezárásának időpontjától számított öt évet meg nem haladó időpontig érvényes;
b)
a meglévő, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány lejárati időpontját követően, és az új tanúsítvány a megújító szemle lezárásának időpontjától a meglévő tanúsítvány lejárati időpontjától számított öt évet meg nem haladó időpontig érvényes;
c)
több mint három hónappal a meglévő, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány lejárati időpontját követően, és az új tanúsítvány a megújító szemle lezárásának időpontjától a megújító szemle lezárultának dátumától számított öt évet meg nem haladó időpontig érvényes.
(4) Amennyiben a megújító szemle sikeresen lezárult, és új, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány nem állítható ki, illetve a hajón nem helyezhető el, a szakhatóság vagy az általa erre felhatalmazott elismert szervezet a meglévő tanúsítványt helybenhagyja, és azt további öt hónapot meg nem haladó időpontig érvényesnek fogadja el.
(5) Amennyiben a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt öt évnél rövidebb időre állították ki, a szakhatóság vagy az említett szakhatóság által felhatalmazott elismert szervezet a meglévő tanúsítvány érvényességét öt évet meg nem haladó időpontig meghosszabbíthatja.
(6) A szakhatóság által meghatározott különleges körülmények fennállása esetén az új, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt nem kötelező a (3) bekezdés a) és b) pontjában, illetve a (7) és (8) bekezdésben előírtaknak megfelelően a meglévő tanúsítvány lejárati dátumától számított érvényességgel kiállítani. Ilyen körülmények fennállása esetén az új tanúsítvány a megújító szemle lezárásának dátumától számított öt évet meg nem haladó időpontig érvényes.
(7) Amennyiben valamely hajó a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány lejártakor nem tartózkodik abban a kikötőben vagy azon a horgonyzóhelyen, ahol a szemléjére sor kell hogy kerüljön, a szakhatóság - amennyiben ez helyénvalónak tekinthető - legfeljebb három hónappal meghosszabbíthatja a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány érvényességi idejét annak lehetővé tétele érdekében, hogy a hajó befejezhesse útját addig a kikötőig, amelyben a szemlére sor kell hogy kerüljön. Az érvényesség ilyen módon való meghosszabbításának minden esetben az a feltétele, hogy a szemlét még a hajó továbbindulása előtt az adott kikötőben le kell zárni. Az ilyen módon meghosszabbított érvényességű tanúsítvánnyal rendelkező hajót a szemle céljára kijelölt kikötőbe való érkezésekor az említett meghosszabbítás nem jogosítja fel a kikötőnek az új tanúsítvány megszerzése előtti elhagyására. Ha a megújító szemle lezárult, az új, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány a meglevő tanúsítvány meghosszabbítás előtti érvényességének lejárati dátumától számított öt évet meg nem haladó időpontig érvényes.
(8) A szakhatóság a lejárati dátumtól számított legfeljebb egyhónapos türelmi idővel meghosszabbíthatja azt a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt, amelyet rövid utakon közlekedő hajó számára állítottak ki, és amelyet a (7) bekezdésben említett feltételek alapján nem hosszabbítottak meg. Ha a megújító szemle lezárult, az új, veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány legfeljebb a meglevő tanúsítvány meghosszabbítás előtti érvényességének lejártától számított öt évig érvényes.
(9) A 8. cikk (7) bekezdése szerinti végső szemle sikeres lezárultát követően a szakhatóság vagy egy általa felhatalmazott elismert szervezet kiállítja az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt. A tanúsítványhoz csatolni kell a veszélyes anyagok jegyzékét és a hajó-újrafeldolgozási tervet.
A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány formátumának meghatározása érdekében, így biztosítandó, hogy az összhangban álljon a hongkongi egyezmény 4. függelékével. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat az e rendelet 25. cikkében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni. A többi tagállam elfogadja a végső szemle lezárultát követően az e bekezdés első albekezdésével összhangban kiállított, az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt, és e rendelet alkalmazásában ugyanolyan érvényűnek tekinti, mint az általuk kiállított, újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványokat.
10. cikk
A tanúsítványok időbeli hatálya és érvényessége
(1) A 9. cikkre is figyelemmel a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt a szakhatóság által meghatározott, öt évet meg nem haladó időtartamra kell kiállítani.
(2) A 9. cikk alapján kiállított, illetve jóváhagyott, a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány érvényessége megszűnik a következő esetekben:
a)
ha a hajó állapota lényegesen eltér a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványban megadottaktól, ideértve azt az esetet is, ha a veszélyes anyagok jegyzékének I. részét nem gondozták vagy aktualizálták megfelelően a hajó szerkezetében és felszerelésében bekövetkező változások nyomán, figyelembe véve a vonatkozó IMO-iránymutatásokat;
b)
ha a megújító szemlére nem kerül sor a 8. cikk (5) bekezdésében meghatározott időközönként.
(3) A szakhatóság vagy az általa felhatalmazott elismert szervezet legfeljebb három hónapos időtartamra állítja ki az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt.
(4) A 9. cikk (9) bekezdése alapján kiállított, az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány érvényessége megszűnik, ha a hajó állapota lényegesen eltér a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványban megadottaktól.
(5) A (3) bekezdéstől eltérve az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány időbeli hatályát a szakhatóság vagy az általa felhatalmazott elismert szervezet meghosszabbíthatja a közvetlenül a hajó-újrafeldolgozó létesítménybe vezető egyszeri útra.
11. cikk
A kikötő szerint illetékes állam által végzett ellenőrzés
(1) A tagállamok a hajók ellenőrzésére vonatkozó rendelkezéseket nemzeti jogukkal összhangban, a 2009/16/EK irányelvre figyelemmel alkalmazzák. A (2) bekezdésben foglaltak szerint az ilyen vizsgálatok annak ellenőrzésére korlátozódnak, hogy megtalálható-e a fedélzeten a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány vagy az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány, amelyek, ha érvényesek, a vizsgálat jóváhagyásához elegendőnek tekintendőek.
(2) A vonatkozó IMO-iránymutatások figyelembevételével a kikötő helye szerinti tagállami ellenőrzésekben résztvevő hatóság részletes vizsgálatot végezhet, ha egy hajó nem rendelkezik érvényes tanúsítvánnyal vagy joggal feltételezhető, hogy:
a)
a hajó vagy felszerelésének állapota lényegesen eltér a tanúsítványban és/vagy a veszélyes anyagok jegyzékének I. részében foglaltaktól; vagy
b)
a hajó fedélzetén nem alkalmaznak eljárást a veszélyes anyagok jegyzéke I. részének frissítésére.
(3) A hajókat figyelmeztetni lehet, fel lehet tartóztatni, ki lehet utasítani vagy ki lehet zárni a tagállamok joghatósága alá tartozó kikötőkből vagy tengeri terminálokból, amennyiben nem nyújtják be az említett tagállam illetékes hatóságainak - adott esetben és az említett hatóságok kérésére - a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítvány vagy az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítvány egy példányát, a 9. cikk sérelme nélkül. Az ilyen fellépést foganatosító tagállam haladéktalanul értesíti az érintett szakhatóságot. A veszélyes anyagok jegyzéke frissítésének elmaradása nem a hajó feltartóztatására alapot adó hiányosság, de a jegyzék pontatlanságát jelenteni kell az érintett szakhatóságnak, és a következő szemle során helyesbíteni kell.
(4) A tagállamok illetékes hatósága vis maior esetén, kényszerítő jellegű biztonsági megfontolásokból, a környezetszennyezés csökkentése vagy minimalizálása, vagy hiányosságok orvoslása érdekében engedélyezheti a belépést egy adott kikötőbe vagy horgonyzóhelyre, amennyiben a hajó tulajdonosa, üzemeltetője vagy kapitánya megfelelő, az adott tagállam illetékes hatósága számára kielégítő intézkedéseket tett a biztonságos behajózás érdekében.
12. cikk
Harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajókkal szembeni követelmények
(1) A 32. cikk (2) bekezdésének b) pontjára is figyelemmel, a tagállami kikötőbe vagy horgonyzóhelyre befutó, harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajóknak rendelkezniük kell a fedélzetükön a veszélyes anyagoknak az 5. cikk (2) bekezdésének megfelelő jegyzékével.
Az első albekezdéstől eltérve a tagállamok illetékes hatósága vis maior esetén, kényszerítő jellegű biztonsági megfontolásokból, a környezetszennyezés csökkentése vagy minimalizálása, vagy hiányosságok orvoslása érdekében engedélyezheti a belépést egy adott kikötőbe vagy horgonyzóhelyre, amennyiben a hajó tulajdonosa, üzemeltetője vagy kapitánya megfelelő, az adott tagállam illetékes hatósága számára kielégítő intézkedéseket tett a biztonságos behajózás érdekében.
(2) A valamely tagállam kikötőjében vagy horgonyzóhelyén tartózkodó, harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajókba az I. mellékletben előírtaknak megfelelően tilos vagy korlátozottan lehetséges beépíteni az I. mellékletben említett veszélyes anyagokat.
A nemzetközi jog értelmében ezekre az anyagokra alkalmazandó mentességek és átmeneti rendelkezések sérelme nélkül a valamely tagállam kikötőjében vagy horgonyzóhelyén tartózkodó, harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajókon az I. mellékletben előírtaknak megfelelően tilos vagy korlátozottan engedélyezett az I. mellékletben említett veszélyes anyagok használata.
(3) A veszélyes anyagok jegyzékének kifejezetten az adott hajóra kell vonatkoznia, a jegyzéket a vonatkozó IMO-iránymutatások figyelembevételével kell összeállítani, valamint lehetővé kell tennie annak egyértelmű megállapítását, hogy a hajó megfelel e cikk (2) bekezdése rendelkezéseinek. A veszélyes anyagok jegyzékének összeállításakor legalább az I. mellékletben felsorolt veszélyes anyagokat be kell azonosítani. A harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajók esetében - a vonatkozó IMO-iránymutatások figyelembevételével - tervet kell készíteni, amelyben ismertetni kell a veszélyes anyagok jegyzékének összeállításakor alkalmazott szemrevételezéses, illetve mintavételes ellenőrzések módját.
(4) A veszélyes anyagok jegyzékét a hajó teljes üzemideje alatt megfelelően gondozni és aktualizálni kell, és abban fel kell tüntetni a hajóba újonnan beépített, a II. mellékletben meghatározott veszélyes anyagokat tartalmazó felszereléseket és a hajó szerkezetében és felszerelésében bekövetkező releváns változásokat, figyelembe véve a nemzetközi jog értelmében ezekre az anyagokra alkalmazandó mentességeket és átmeneti rendelkezéseket.
(5) A harmadik ország lobogója alatt közlekedő hajókat figyelmeztetni lehet, fel lehet tartóztatni, ki lehet utasítani vagy ki lehet zárni a tagállamok joghatósága alá tartozó kikötőkből vagy tengeri terminálokból, amennyiben nem nyújtják be a (6) és a (7) bekezdéssel összhangban az említett tagállam illetékes hatóságainak - adott esetben és az említett hatóságok kérésére -a megfelelést igazoló tanúsítvány egy példányát és a veszélyes anyagok jegyzékét. Az ilyen fellépést foganatosító tagállam haladéktalanul értesíti annak a harmadik országnak a szakhatóságát, amelynek a lobogója alatt az adott hajó közlekedik. A veszélyes anyagok jegyzéke frissítésének elmaradása nem a hajó feltartóztatására alapot adó hiányosság, de a jegyzék pontatlanságát jelenteni kell azon harmadik ország szakhatóságának, amelynek a lobogója alatt az adott hajó közlekedik.
(6) A megfelelési tanúsítványt az után kell kiadni, hogy annak a harmadik országnak a szakhatóságai, amelynek a lobogója alatt az adott hajó közlekedik, vagy az általuk erre felhatalmazott szervezet a nemzeti előírásoknak megfelelően ellenőrizték a veszélyes anyagok jegyzékét. A megfelelési tanúsítvány formátumához alapul szolgálhat a hongkongi egyezmény 3. függeléke.
(7) A megfelelési tanúsítványt és a veszélyes anyagok jegyzékét azon harmadik ország szakhatóságának valamely hivatalos nyelvén kell elkészíteni, amelynek a lobogója alatt az adott hajó közlekedik, és amennyiben az az angoltól, a franciától vagy a spanyoltól eltérő nyelv, a szövegnek tartalmaznia kell az e nyelvek egyikén készült fordítást.
(8) A 32. cikk (2) bekezdésének b) pontjára is figyelemmel, a harmadik ország lobogója alatt közlekedő, valamely tagállam lobogója alatt való lajstromozást kérelmező hajóknak kezdődően rendelkezniük kell a fedélzetükön a veszélyes anyagoknak az 5. cikk (2) bekezdésében említett jegyzékével, vagy gondoskodniuk kell arról, hogy az adott tagállam lobogója alatt való lajstromozást követő hat hónapon belül vagy - amennyiben arra korábban kerül sor - valamelyik következő, 8. cikk (3) bekezdése szerinti szemle alkalmával összeállítsák azt.
III. CÍM
HAJÓ-ÚJRAFELDOLGOZÓ LÉTESÍTMÉNYEK
13. cikk
Az európai jegyzékben feltüntetendő hajó-újrafeldolgozó létesítményekre vonatkozó szükséges követelmények
(1) Annak érdekében, hogy valamely hajó-újrafeldolgozó létesítményt az európai jegyzékbe felvegyék, a hongkongi egyezmény vonatkozó rendelkezéseivel összhangban, valamint az IMO és az ILO, a bázeli egyezmény és a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló stockholmi egyezmény vonatkozó iránymutatásainak, továbbá egyéb nemzetközi iránymutatásoknak a figyelembevételével teljesítenie kell az alábbi követelményeket:
a)
illetékes hatóságaitól engedéllyel rendelkezik hajó-újrafeldolgozási tevékenységek végzésére;
b)
a tervezése, megépítése és üzemeltetése biztonságos és környezetkímélő módon történik;
c)
épített létesítményben működik;
d)
olyan irányítási és monitoringrendszereket, eljárásokat és technikákat alakít ki, amelyek célja az alábbiak megelőzése, mérséklése, minimalizálása és lehetőség szerint kizárása:
i.
az érintett munkavállalók és a hajó-újrafeldolgozó létesítmények közelében élő lakosság egészségét érintő kockázatokat; valamint
ii.
a hajó-újrafeldolgozás kedvezőtlen környezeti hatásait;
e)
hajó-újrafeldolgozó létesítményi tervet készít;
f)
megelőzi az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt kedvezőtlen hatásokat, ideértve annak bemutatását, hogy képes féken tartani a szivárgásokat, különösen az árapály-zónákban;
g)
gondoskodik a veszélyes anyagok biztonságos és környezetkímélő kezeléséről és ezen belül
i.
a teljes hajó-újrafeldolgozás során gondoskodik a hajón lévő valamennyi veszélyes anyag elszigeteléséről, megakadályozva azok kiszökését a környezetbe, továbbá biztosítja, hogy ezek az anyagok és a hajó újrafeldolgozási folyamata során keletkező hulladékok kezelése kizárólag hatékony folyadékelvezető rendszerekkel ellátott vízhatlan padlózaton történjen;
ii.
gondoskodik arról, hogy a hajó-újrafeldolgozási tevékenység során keletkező hulladékokat és azok mennyiségét dokumentálják, és kizárólag olyan hulladékkezelő létesítménybe szállítsák - a hulladék-újrafeldolgozó létesítményeket is ideértve -, amely engedéllyel rendelkezik az ilyen hulladékoknak az emberi egészséget nem veszélyeztető és környezetkímélő módon való kezelésére;
h)
vészhelyzeti készültségi és reagálási tervet dolgoz ki és gondoz; a vészhelyzeti reagálási eszközök, mint például a tűzoltó felszerelések és járművek, a mentőautók és a mentődaruk számára gyors hozzáférést biztosít a hajóhoz és a hajó-újrafeldolgozó létesítmény minden részéhez;
i)
gondoskodik a munkavállalók biztonságáról és képzéséről, ideértve az egyéni védőeszközök használatának biztosítását is az ezt igénylő műveletek esetében;
j)
nyilvántartásokat vezet a rendkívüli eseményekről, balesetekről, foglalkozási megbetegedésekről és krónikus hatásokról, valamint - ha az illetékes hatóság úgy kívánja - jelentést tesz valamennyi, a munkavállalók biztonságát, az emberi egészséget és a környezetet veszélyeztető vagy potenciálisan veszélyeztető eseményről, balesetről, foglalkozási megbetegedésről és krónikus hatásról;
k)
vállalja a (2) bekezdésben foglalt követelmények betartását.
(2) A hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetője köteles:
a)
a 7. cikk (3) bekezdésének megfelelően jóváhagyott hajó-újrafeldolgozási tervet megküldeni a hajó tulajdonosának és a szakhatóságnak, illetve az általa felhatalmazott elismert szervezetnek;
b)
jelenteni a szakhatóságnak, hogy a hajó-újrafeldolgozó létesítmény minden tekintetben készen áll a hajó újrafeldolgozásának megkezdésére;
c)
ha a hajó e rendeletnek megfelelő teljes vagy részleges újrafeldolgozása befejeződött, a hajó-újrafeldolgozási terv szerinti teljes vagy részleges újrafeldolgozás befejezésétől számított 14 napon belül nyilatkozatot küldeni az újrafeldolgozás befejezéséről annak a szakhatóságnak, amely kiállította a hajóra vonatkozóan az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt. Az újrafeldolgozás befejezéséről szóló nyilatkozatnak tartalmaznia kell egy jelentést az emberi egészséget és/vagy a környezetet veszélyeztető rendkívüli eseményekről és balesetekről, ha történtek ilyenek.
(3) A Bizottság végrehajtási jogi aktusok elfogadásával határozza meg:
a)
az e cikk (2) bekezdésének b) pontjában előírt jelentés formátumát, biztosítandó, hogy az összhangban álljon a hongkongi egyezmény 6. függelékével; és
b)
az e cikk (2) bekezdésének c) pontjában előírt jelentés formátumát, biztosítandó, hogy az összhangban álljon a hongkongi egyezmény 7. függelékével.
A szóban forgó végrehajtási jogi aktusokat az e rendelet 25. cikkében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
14. cikk
Tagállami területen lévő hajó-újrafeldolgozó létesítmények engedélyezése
(1) Az egyéb vonatkozó uniós jogi rendelkezések sérelme nélkül az illetékes hatóságok a hajó-újrafeldolgozás végzését a területükön lévő azon hajó-újrafeldolgozó létesítmények számára engedélyezik, amelyek megfelelnek a 13. cikkben meghatározott követelményeknek. Ez az engedély az egyes hajó-újrafeldolgozó létesítményeknek legfeljebb ötéves időszakra adható meg, és ennek megfelelően újítható meg.
E rendelet követelményeinek teljesülése esetén a vonatkozó, nemzeti vagy uniós jogi rendelkezések szerint megadott bármely engedélyt össze lehet vonni olyan módon az e cikk szerinti engedéllyel, hogy az egyetlen engedélyt képezzen, amennyiben az ilyen formátum révén elkerülhető az információk, illetve a hajó-újrafeldolgozó létesítmény üzemeltetője, vagy a hajó-újrafeldolgozó társaság vagy az illetékes hatóság munkájának szükségtelen megkettőződése. Ezekben az esetekben az engedélyt az első albekezdésben említett engedélyezési rendszerrel összhangban, de legfeljebb ötéves időtartamra lehet meghosszabbítani.
(2) A tagállamok összeállítják és aktualizálják az általuk az (1) bekezdésnek megfelelően engedélyezett hajó-újrafeldolgozó létesítmények jegyzékét.
(3) A (2) bekezdésben említett jegyzéket haladéktalanul, legkésőbb 2015. március 31-ig meg kell küldeni a Bizottságnak.
(4) Ha valamely hajó-újrafeldolgozó létesítmény már nem felel meg a 13. cikkben meghatározott követelményeknek, a hajó-újrafeldolgozó létesítmény helye szerinti tagállam felfüggeszti vagy visszavonja az említett létesítménynek adott engedélyt, vagy az érintett hajó-újrafeldolgozó társaságot korrekciós intézkedések megtételére szólítja fel, és erről haladéktalanul értesíti a Bizottságot.
(5) Hajó-újrafeldolgozó létesítménynek az (1) bekezdésnek megfelelő engedélyezése esetén az érintett tagállam erről haladéktalanul értesíti a Bizottságot.
15. cikk
Harmadik országban található hajó-újrafeldolgozó létesítmények
(1) Ha egy hajó-újrafeldolgozó társaságnak harmadik országban található hajó-újrafeldolgozó létesítménye, és tagállami lobogó alatt közlekedő hajók újrafeldolgozását kívánja végezni, a társaságnak kérelmet kell benyújtania a Bizottsághoz annak érdekében, hogy az adott hajó-újrafeldolgozó létesítményt felvegyék az európai jegyzékbe.
(2) Az (1) bekezdésben említett kérelemhez bizonyítékokat kell csatolni arra vonatkozóan, hogy az érintett hajó-újrafeldolgozó létesítmény megfelel a 13. cikkben meghatározott, a hajó-újrafeldolgozási tevékenység végzéséhez és a 16. cikk szerinti európai jegyzékbe történő felvételhez szükséges követelményeknek.
Ezen belül a hajó-újrafeldolgozó társaság köteles:
a)
megnevezni az illetékes hatóságok által számára a hajó-újrafeldolgozási tevékenység végzésére kiadott jogosítványt, felhatalmazást vagy engedélyt, valamint adott esetben az illetékes hatóságok által a hajó-újrafeldolgozási folyamatban közvetlenül érintett valamennyi vállalkozója és alvállalkozója számára kiadott jogosítványt, felhatalmazást vagy engedélyt, és megadni a 16. cikk (2) bekezdésben említett valamennyi információt;
b)
jelezni, hogy az illetékes hatóság a hajó-újrafeldolgozási tervhez hallgatólagos vagy kifejezett hozzájárulását fogja-e adni, adott esetben a nemzeti előírásokkal összhangban a hallgatólagos hozzájárulás esetén megadva a felülvizsgálati időszakot;
c)
megerősíteni, hogy kizárólag e rendelettel összhangban fogják fogadni újrafeldolgozásra a valamely tagállam lobogója alatt közlekedő hajókat;
d)
igazolni, hogy a hajó-újrafeldolgozó létesítmény a hajó-újrafeldolgozás egész folyamata során képes megállapítani, naprakészen tartani a belépésre való alkalmassággal és a magas hőmérséklettel járó munka végzésére való alkalmassággal összefüggő követelményeket és elvégezni azok monitoringját;
e)
rendelkezésre bocsátani a hajó-újrafeldolgozó létesítmény határait és az egyes hajó-újrafeldolgozási tevékenységek végzésének azokon belüli helyszíneit jelölő térképet;
f)
az I. mellékletben említett veszélyes anyagokra és további olyan veszélyes anyagokra vonatkozóan, amelyek a hajó szerkezetében előfordulhatnak, megadni:
i.
hogy a hajó-újrafeldolgozó létesítmény rendelkezik-e engedéllyel az adott veszélyes anyag eltávolítására. Ha rendelkezik ilyen engedéllyel, meg kell neveznie az eltávolításra jogosult érintett személyeket, valamint igazolnia kell azok szakmai alkalmasságát;
ii.
hogy mely hulladékkezelési eljárást fogja alkalmazni (égetés, hulladéklerakóban történő elhelyezés vagy egyéb) a hajó-újrafeldolgozó létesítmény területén vagy azon kívül - amennyiben a hulladékkezelő létesítmény nem azonos a hajó-újrafeldolgozó létesítménnyel, megadva annak nevét és címét -, továbbá igazolnia kell, hogy az alkalmazott eljárás elvégzésére az emberi egyészséget nem veszélyeztető és a környezetet nem károsító módon fog sor kerülni;
g)
megerősíteni, hogy a társaság a vonatkozó IMO-iránymutatások figyelembevételével elfogadott egy hajó-újrafeldolgozó létesítményi tervet;
h)
megadni a hajó-újrafeldolgozó létesítmény azonosításához szükséges információkat.
(3) A Bizottság felhatalmazást kap, hogy végrehajtási jogi aktusokat fogadjon el a hajó-újrafeldolgozó létesítmény azonosításához szükséges információk formátumának meghatározása érdekében. A szóban forgó végrehajtási jogi aktusokat a 25. cikkben említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
(4) Harmadik országban található hajó-újrafeldolgozó létesítményeknek az európai jegyzékbe történő felvételéhez egy megfelelő képesítéssel rendelkező független ellenőrnek helyszíni vizsgálatot követően tanúsítania kell, hogy a létesítmény megfelel a 13. cikkben meghatározott követelményeknek. A hajó-újrafeldolgozó társaságnak be kell nyújtania a tanúsítványt a Bizottság részére, amikor az európai jegyzékbe való felvételét kéri, azt követően pedig ötévente, az európai listára való felvételének megújítása során. A jegyzékbe való első felvétel és annak megújítása között félidős felülvizsgálatot kell tartani a 13. cikkben foglalt követelmények teljesülésének megerősítése érdekében.
Az európai jegyzékbe való felvételre vonatkozó kérelem benyújtásával a hajó-újrafeldolgozó társaság elfogadja annak a lehetőségét, hogy a Bizottság vagy a nevében eljáró személyek az európai jegyzékbe való felvételt megelőzően vagy azt követően helyszíni vizsgálatot tartsanak az érintett hajó-újrafeldolgozó létesítményben annak ellenőrzésére, hogy az megfelel-e a 13. cikkben meghatározott követelményeknek. A független ellenőr, a Bizottság, illetve a nevében eljáró személyek e helyszíni vizsgálatok elvégzése érdekében együttműködnek azon harmadik ország illetékes hatóságaival, amelynek területén a hajó-újrafeldolgozó létesítmény elhelyezkedik.
A Bizottság technikai iránymutatásokat adhat ki a tanúsítás megkönnyítése érdekében.
(5) A 13. cikk alkalmazásában az érintett hulladékhasznosítási vagy -ártalmatlanítási művelet kizárólag akkor tekinthető környezetkímélő kezelésnek, amennyiben a hajó-újrafeldolgozó társaság bizonyítani tudja, hogy a hulladékot fogadó hulladékkezelő létesítmény üzemeltetésére a vonatkozó nemzetközi és uniós előírásokkal általában véve egyenértékű emberiegészség-védelmi és környezetvédelmi előírásokkal összhangban kerül sor.
(6) Amennyiben a Bizottságnak nyújtott információkban változás történik, a hajó-újrafeldolgozó társaságnak késedelem nélkül naprakész bizonyítékkal kell szolgálnia, továbbá három hónappal az előtt, hogy az európai jegyzékbe való felvétel ötéves időtartama lejár, minden esetben nyilatkoznia kell arról, hogy
a)
a benyújtott bizonyítékok teljesek és naprakészek;
b)
a hajó-újrafeldolgozó létesítmény a 13. cikkben foglalt követelményeknek megfelel és továbbra is meg fog felelni.
16. cikk
A hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzékének összeállítása és aktualizálása
(1) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el azon hajó-újrafeldolgozó létesítmények európai jegyzékének az összeállítása érdekében, amelyek:
a)
az Unió területén találhatók és szerepelnek valamely, a 14. cikk (3) bekezdésének megfelelően elküldött tagállami értesítésben;
b)
harmadik országban találhatók és a 15. cikkel összhangban benyújtott, illetve összegyűjtött információk értékelése alapján kerültek felvételre.
A szóban forgó végrehajtási jogi aktusokat a 25. cikkben említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
(2) Az európai jegyzéket legkésőbb 2016. december 31-ig közzé kell tenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában és a Bizottság honlapján. A jegyzéket két aljegyzékre kell bontani, amelyek a tagállamokban található hajó-újrafeldolgozó létesítményeket, illetve a harmadik országban található hajó-újrafeldolgozó létesítményeket kell tartalmaznia.
Az európai jegyzéknek az alábbi információkat kell tartalmaznia a hajó-újrafeldolgozó létesítményről:
a)
az újrafeldolgozás módja;
b)
az újrafeldolgozható hajók típusa és mérete;
c)
a létesítmény üzemelésére, és ezen belül a veszélyes hulladékok kezelésére vonatkozó korlátozások és feltételek,
d)
a hajó-újrafeldolgozási terv illetékes hatóság általi jóváhagyására irányuló, a 7. cikk (3) bekezdésében említett kifejezett vagy hallgatólagos eljárás részletei;
e)
az éves maximális hajó-újrafeldolgozási teljesítmény.
(3) Az európai jegyzékben fel kell tüntetni azt a lejárati időpontot, ameddig a hajó-újrafeldolgozó létesítmény a jegyzékben szerepel. A jegyzékbe való felvétel legfeljebb öt évre szól és megújítható.
(4) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el az európai jegyzék rendszeres aktualizálása érdekében az alábbiak céljából:
a)
hajó-újrafeldolgozó létesítmények felvétele az európai jegyzékbe, amennyiben:
i.
a létesítményt a 14. cikknek megfelelően engedélyezték; vagy
ii.
a létesítménynek az európai jegyzékbe való felvételéről az e cikk (1) bekezdése b) pontjának megfelelően döntés született;
b)
hajó-újrafeldolgozó létesítmények törlése az európai jegyzékből, amennyiben:
i.
a létesítmény már nem felel meg a 13. cikkben meghatározott követelményeknek; vagy
ii.
a naprakész bizonyítékot nem nyújtották be az e cikk (3) bekezdésében meghatározott ötéves időszak lejárta előtt legalább három hónappal.
E végrehajtási jogi aktusokat a 25. cikkben említett vizsgálóbizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
(5) Az európai jegyzék összeállítása és aktualizálása során a Bizottság a Szerződésekben foglalt elvekkel és az Unió nemzetközi kötelezettségeivel összhangban jár el.
(6) A tagállamok minden olyan tájékoztatást megadnak a Bizottságnak, amely releváns lehet az európai jegyzék aktualizálása szempontjából. A releváns információkat a Bizottság továbbítja a többi tagállam számára.
IV. CÍM
ÁLTALÁNOS IGAZGATÁSI RENDELKEZÉSEK
17. cikk
Nyelv
(1) A 7. cikkben említett hajó-újrafeldolgozási tervet olyan nyelven kell elkészíteni, amelyet a hajó-újrafeldolgozó létesítményt engedélyező állam elfogad. A mennyiben a használt nyelv nem az angol, a francia vagy a spanyol, a hajó-újrafeldolgozási tervet le kell fordítani ezen nyelvek egyikére, kivéve, ha a szakhatóság szerint ez szükségtelen.
(2) A 9. cikknek megfelelően kiadott, a veszélyes anyagok jegyzékére vonatkozó tanúsítványt és az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt a kiállító szakhatóság valamely hivatalos nyelvén kell elkészíteni. Amennyiben a használt nyelv nem az angol, a francia vagy a spanyol, a szövegnek tartalmaznia kell az e nyelvek egyikére készült fordítást.
18. cikk
Az illetékes hatóságok és szakhatóságok kijelölése
(1) A tagállamok kijelölik az e rendelet alkalmazásáért felelős illetékes hatóságokat és szakhatóságokat, és erről értesítést küldenek a Bizottságnak. A tagállamok az ilyen információkban történt bármely változásról haladéktalanul értesítik a Bizottságot.
(2) A Bizottság közzéteszi a honlapján a kijelölt illetékes hatóságok és szakhatóságok jegyzékét, és szükség szerint frissíti az említett jegyzékeket.
19. cikk
Kapcsolattartók kijelölése
(1) A tagállamok és a Bizottság egyaránt kijelöl egy vagy több kapcsolattartó személyt, akik az érdeklődő természetes vagy jogi személyek tájékoztatásáért és tanácsokkal való ellátásáért felelnek. A Bizottság által kijelölt kapcsolattartó továbbít a tagállami kapcsolattartók felé minden olyan kérdést, amely az utóbbiak illetékességi körébe tartozik, és viszont.
(2) A tagállamok értesítik a Bizottságot a kapcsolattartó személyek kijelöléséről. A tagállamok az ilyen információkban történt bármely változásról haladéktalanul értesítik a Bizottságot.
(3) A Bizottság közzéteszi a honlapján a kijelölt kapcsolattartók jegyzékét, és szükség szerint frissíti ezeket a jegyzékeket.
20. cikk
Kapcsolattartók ülése
A Bizottság - a tagállamok kérésére vagy amikor azt indokoltnak látja - rendszeres időközönként megszervezi a kapcsolattartók ülését, hogy megvitassa velük az e rendelet végrehajtása során felmerült kérdéseket. Ha annak célszerűségében valamennyi tagállam és a Bizottság egyetért, ezekre az ülésekre vagy azok egyes részeire az érdekelt feleket is meg lehet hívni.
V. CÍM
JELENTÉSTÉTEL ÉS VÉGREHAJTÁS
21. cikk
A tagállamok jelentései
(1) A tagállamok jelentést küldenek a Bizottságnak az alábbiak megadásával:
a)
a lobogójuk alatt közlekedő azon hajók listája, amelyek részére újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványt állítottak ki, valamint a hajó-újrafeldolgozó társaság neve és a hajó-újrafeldolgozó létesítmény telephelye az újrafeldolgozásra való alkalmasságot igazoló tanúsítványban feltüntetettek szerint;
b)
a lobogójuk alatt közlekedő azon hajók listája, amelyek tekintetében az újrafeldolgozás lezárultáról igazolást kaptak;
c)
tájékoztatás a jogosulatlan hajó-újrafeldolgozásokról, a szankciókról és a tagállam által hozott intézkedésekről.
(2) A tagállamok háromévente - a jelentés által felölelt hároméves időszak leteltét követő kilenc hónapon belül - elektronikus úton megküldik a jelentést a Bizottságnak.
Az első elektronikus jelentésnek a rendelet alkalmazásának megkezdésétől a 91/692/EGK tanácsi irányelv (14) 5. cikke szerinti, az első jelentéstételi időszak kezdetének időpontja utánra eső első rendes hároméves jelentéstételi időszak vége]-ig terjedő időszakot kell felölelnie.
A Bizottság legkésőbb a tagállamok jelentéseinek kézhezvételétől számított kilenc hónapon belül jelentést tesz közzé ennek a rendeletnek a végrehajtásáról.
(3) A Bizottság ezeket az információkat bevezeti egy, a nyilvánosság számára folyamatosan elérhető elektronikus adatbázisba.
22. cikk
Végrehajtás a tagállamokban
(1) A tagállamok meghatározzák az e rendelet rendelkezéseinek megsértése esetén alkalmazandó szankciókat, és minden szükséges lépést megtesznek azok érvényesítése érdekében. Az előírt szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
(2) A tagállamok két- vagy többoldalú együttműködés útján elősegítik e rendelet esetleges megkerülésének és megsértésének megelőzését és feltárását.
(3) A tagállamok megnevezik állandó személyzetük azon tagjait, akik felelősek a (2) bekezdésben említett együttműködésért. Az erről szóló információkat megküldik a Bizottságnak, a Bizottság pedig eljuttatja az érintett személyeknek a tagállami felelősök jegyzékét.
(4) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot az e rendelet végrehajtását érintő és az alkalmazandó szankciókra vonatkozó nemzeti jogszabályi rendelkezésekről.
23. cikk
Intézkedés iránti kérelem
(1) Az e rendelet 15. cikkével és 16. cikke (1) bekezdése b) pontjával együtt értelmezett 13. cikke megsértése által érintett vagy vélhetően érintett, vagy az e rendelet 15. cikkével és 16. cikke (1) bekezdése b) pontjával együtt értelmezett 13. cikke megsértésével kapcsolatos környezetvédelmi döntéshozatalban kellő érdekeltséggel rendelkező természetes vagy jogi személyek jogosultak arra, hogy a Bizottságtól e rendelet alapján annak megsértésével vagy megsértésének közvetlen veszélyével összefüggésben intézkedés megtételét kérelmezzék.
Az első albekezdés céljából megfelelőnek tekintendő a környezet védelmét támogató és az 1367/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (15) 11. cikkében megállapított követelményeknek megfelelő nem kormányzati szervezetek érdekeltsége.
(2) Az intézkedés iránti kérelemhez mellékelni kell a kérelmet alátámasztó megfelelő információkat és adatokat.
(3) Amennyiben az intézkedés iránti kérelem és a mellékelt információk és adatok azt valószínűsítik, hogy sor került a 15. cikkel és 16. cikk (1) bekezdése b) pontjával együtt értelmezett 13. cikke megsértésére, vagy fennáll annak közvetlen veszélye, a Bizottság megvizsgálja az intézkedés iránti kérelmet, valamint az információkat és adatokat. Ilyen esetben a Bizottság lehetőséget ad az érintett hajó-újrafeldolgozó társaságnak az intézkedés iránti kérelemmel és a mellékelt információkkal és adatokkal kapcsolatos álláspontjának kifejtésére.
(4) A Bizottság haladéktalanul, az uniós jog vonatkozó rendelkezéseivel összhangban tájékoztatja az (1) bekezdés szerint kérelmet benyújtó személyeket arról, hogy az intézkedés iránti kérelem nyomán született döntés értelmében intézkedik-e, vagy elutasítja az intézkedés iránti kérelmet, valamint tájékoztatást ad a döntés okairól.
VI. CÍM
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
24. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.
(2) A Bizottság az 5. cikk (8) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására vonatkozó felhatalmazása ötéves időtartamra szól 2013. december 30-tól kezdődő hatállyal. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal az ötéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal az egyes időtartamok vége előtt, akkor a felhatalmazás hallgatólagosan meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja az 5. cikk (8) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) Az 5. cikk (8) bekezdésének értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
25. cikk
A bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot egy bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
Ha a bizottság nem nyilvánít véleményt, a Bizottság nem fogadhatja el a végrehajtási jogi aktus tervezetét, és a 182/2011/EU rendelet 5. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdése alkalmazandó.
26. cikk
Átmeneti rendelkezések
Az európai lista közzétételének időpontjától a tagállamok e rendelet alkalmazása kezdetének időpontját megelőzően is engedélyezhetik a hajók újrafeldolgozását az európai jegyzékben szereplő hajó-újrafeldolgozó létesítményekben. Ebben az esetben az 1013/2006/EK rendelet alkalmazandó.
27. cikk
Az 1013/2006/EK rendelet módosítása
Az 1013/2006/EK rendelet 1. cikkének (3) bekezdése a következő ponttal egészül ki:
„i.
a 1257/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (16) alkalmazási körébe tartozó, valamely tagállam lobogója alatt közlekedő hajók.
28. cikk
A 2009/16/EK irányelv módosítása
A IV. melléklet a következő ponttal egészül ki:
„49.
A 1257/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (17) megfelelően a veszélyes anyagok jegyzékével kapcsolatos tanúsítvány vagy a megfelelési tanúsítvány.
29. cikk
Pénzügyi ösztönzők
A Bizottság 2016. december 31-ig - adott esetben jogalkotási javaslat kíséretében - jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak egy olyan pénzügyi eszköz megvalósíthatóságára vonatkozóan, amely elősegítené a hajók biztonságos és környezetkímélő újrafeldolgozását.
30. cikk
Felülvizsgálat
(1) A Bizottság megvizsgálja, hogy e rendelet megsértésének mely eseteit kellene a 2008/99/EK irányelv hatálya alá vonni az e rendelet és az 1013/2006/EK rendelet jogsértésekhez kapcsolódó rendelkezései közötti egyenértékűség megteremtése érdekében. A Bizottság 2014. december 31-ig - adott esetben jogalkotási javaslat kíséretében - jelentést nyújt be megállapításairól az Európai Parlament és a Tanács részére.
(2) A Bizottság legkésőbb 18 hónappal a hongkongi egyezmény hatálybalépésének időpontja előtt felülvizsgálja ezt a rendeletet, és azzal egyidőben adott esetben e célból megteszi a megfelelő jogalkotási javaslatokat. A felülvizsgálat keretében mérlegeli a hongkongi egyezmény szerint engedélyezett hajó-újrafeldolgozó létesítmények felvételét az európai jegyzékbe annak érdekében, hogy el lehessen kerülni a párhuzamos munkavégzést és a felesleges adminisztratív terheket.
(3) A Bizottság figyelemmel kíséri ezt a rendeletet és adott esetben, amennyiben szükségesnek bizonyul, időszerű javaslatokat tesz a nemzetközi egyezményekkel, köztük a bázeli egyezménnyel kapcsolatos fejlemények kezelése érdekében.
(4) A (2) bekezdéstől eltérve a Bizottság öt évvel e rendelet alkalmazása megkezdésének időpontját követően jelentést készít az Európai Parlament és a Tanács számára e rendelet alkalmazásáről, és a jelentéshez adott esetben jogalkotási javaslatokat fűz, biztosítandó, hogy a rendelet céljai megvalósuljanak, hatása pedig biztosított és indokolt legyen.
31. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
32. cikk
Alkalmazás
(1) Ezt a rendeletet az alábbi két időpont közül a korábbitól fogva, de leghamarabb 2015. december 31-től kell alkalmazni:
a)
6 hónappal azt az időpontot követően, amelyben az európai listán szereplő hajó-újrafeldolgozó létesítmények összesített éves maximális hajó-újrafeldolgozási teljesítménye nem kevesebb, mint 2,5 millió tonnányi üres vízkiszorításnak felel meg. Egy adott hajó-újrafeldolgozó létesítmény éves hajó-újrafeldolgozási teljesítményét az adott létesítményben adott évben újrafeldolgozott hajók tonnában mért üres vízkiszorításban kifejezett tömegének összegeként kell kiszámolni. A maximális hajó-újrafeldolgozási teljesítményt minden egyes hajó-újrafeldolgozó létesítmény tekintetében a megelőző tízéves időszakban előfordult legmagasabb érték kiválasztásával, újonnan engedélyezett hajó-újrafeldolgozó létesítmény esetében pedig a létesítmény által elért legmagasabb éves érték kiválasztásával kell meghatározni; vagy
b)
2018. december 31.
(2) A következő rendelkezéseket azonban a következő alkalmazási időponttól kell alkalmazni:
a)
A 2. cikket, az 5. cikk (2) bekezdésének második albekezdését, a 13., 14., 15., 16., 25. és 26. cikket 2014. december 31-től;
b)
az 5. cikk (2) bekezdésének első és harmadik albekezdését, továbbá a 12. cikk (1) és (8) bekezdését 2020. december 31-től.
(3) A Bizottság értesítést tesz közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában e rendelet alkalmazása megkezdésének időpontjáról, amikor az (1) bekezdés a) pontjában foglalt feltételek teljesülnek.
(4) Amennyiben egy tagállam lezárta nemzeti hajólajstromát vagy három évig egyetlen hajó sem közlekedett a lobogója alatt, és mindaddig, amíg egyetlen hajó sincs nyilvántartásba véve a lobogója alatt, eltérhet e rendelet rendelkezéseitől, kivéve a 4., az 5., a 11., a 12., a 13. és a 14. cikket, a 16. cikk (6) bekezdését, valamint a 18., a 19., a 20., a 21. és a 22. cikket. Amennyiben egy tagállam alkalmazni kívánja ezt az eltérést, legkésőbb a rendelet alkalmazásának megkezdésekor értesítenie kell a Bizottságot. Bármely későbbi változást is közölni kell a Bizottsággal.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2013. november 20-án.