РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/120 НА КОМИСИЯТА
от 29 октомври 2014 година
относно схема за държавни помощи SA.27317 (C 25/09) (ex N 673/08), която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на оборудването за цифрово прожектиране
(нотифицирано под номер C(2014) 7888)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си (1) в съответствие с посочените по-горе разпоредби и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 30 декември 2008 г. Италия уведоми Комисията за намерението си да въведе данъчни стимули за инвестициите и разпространението в киноиндустрията и цифровото кино. На 2 април 2009 г. и 23 юни 2009 г. италианските органи изпратиха допълнителна информация.
(2)
С писмо от 22 юли 2009 г. Комисията информира Италия за решението си да одобри данъчните стимули, които Италия възнамерява да въведе за инвестициите и разпространението в киноиндустрията. В същото време Комисията информира Италия за решението си да открие процедурата съгласно член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с данъчния кредит, предложен за инвестициите в оборудване за цифрово прожектиране.
(3)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си.
(4)
На 21 октомври 2009 г. в Рим се проведе семинар по темата, организиран съвместно от италианското Министерство на културните паметници и дейности и Европейската комисия.
(5)
Комисията получи мнения по въпроса от заинтересовани страни, които препрати на Италия за коментар. Италианските органи представиха коментарите си с писмо, заведено от Комисията на 19 януари 2010 г. Впоследствие беше осъществена допълнителна размяна на информация с писма от италианските органи, заведени от Комисията на 7 септември 2010, 12 април 2011 г., 1 юни 2011 г., 1 декември 2011 г., 10 май 2012 г., 14 септември 2012 г., 23 април 2013 г., 6 декември 2013 г., 18 април 2014 г., 11 юни 2014 г. и 1 август 2014 г.
II. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
1. Мярката - предмет на уведомлението
(6)
Данъчният кредит в полза на експлоатиращите киносалони дружества, които се снабдят с оборудване за цифрово прожектиране, е част от поредица данъчни мерки за киноиндустрията, въведени от италианските органи. Съвкупността от тези мерки има за цел да стимулира пазарната динамика в полза на филмите от културно естество „с италиански произход“ в благоприятен за конкуренцията контекст, както и да популяризира такива филми в Италия и Европа.
(7)
Със схемата за данъчен кредит за цифрово кино се предлага данъчен кредит, равен на 30 % от разходите, направени за внедряването на оборудване за цифрово прожектиране. Максималният годишен размер на данъчния кредит достига 50 000 EUR на екран.
(8)
Допустими са разходите за:
а)
закупуване на оборудване за цифрово прожектиране и възпроизвеждане;
б)
закупуване на оборудване и апаратура за приемане на сателитен и/или наземен цифров сигнал;
в)
закупуване на изплащане, т.е. вземане под наем, на посоченото по-горе оборудване, системи и апаратура. В съответните договори трябва да се съдържа задължението активът да бъде закупен след изтичане на срока на договора за наем или клауза, предвиждаща възможността за закупуване от наемащото предприятие преди този срок;
г)
разходи за обучение на персонала;
д)
разходи, свързани със и необходими за преструктурирането и приспособяването на прожекционните кабини, оборудването, сервизните и спомагателните помещения, които преди това са служели за прожектирането на 35-милиметрова филмова лента.
Посочените в последните две подточки разходи не могат да представляват повече от 20 % от общите разходи, направени по подточки а), б) и в).
(9)
Съгласно първоначалното уведомление от страна на италианските органи помощта няма да бъде обвързана с условия за киносалоните с един до четири екрана, нито за мултиплексите с 5 до 10 екрана в общините с по-малко от 50 000 жители. За другите мултиплекси, които имат до 24 екрана, помощта се обуславя от задължението да се показват филми от културен интерес през 50 % от дните за прожекции и да се преустроят поне 50 % от екраните в такива за цифрови прожекции.
(10)
Данъчният кредит ще се прилага за експлоатиращите киносалони дружества - предмет на данъчно облагане в Италия.
(11)
Правното основание за схемата са следните актове:
а)
Закон № 244 от 24 декември 2007 г. относно разпоредбите за съставяне на годишния и многогодишния държавен бюджет;
б)
Декрет № 91 от 8 август 2013 г., преобразуван с изменения в Закон № 112 от 7 октомври 2013 г.;
в)
нови разпоредби, приложими за данъчните кредити, отпуснати на експлоатиращите киносалони дружества за внедряването и закупуването на оборудване и апаратура, предназначени за цифрово прожектиране.
2. Повдигнати от Комисията въпроси
(12)
В решението за откриване на процедурата Комисията заключава, че мярката, за която е подадено уведомление, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Предлагайки данъчни стимули, италианската държава се отказва от определени постъпления в хазната и следователно схемата води до използването на държавни средства. Схемата предвижда икономическа изгода за някои предприятия, по-конкретно експлоатиращите киносалони дружества. Като се има предвид международната търговия с филми, това избирателно предимство би могло да повлияе на вътрешната търговия в Съюза. Комисията имаше съмнения относно съвместимостта на помощта.
(13)
На първо място, Комисията имаше съмнения относно необходимостта от предложения данъчен кредит в полза на цифровото кино, като оспори предложения максимален размер на данъчния кредит (50 000 EUR на екран), тъй като той се равнява (при ставка от 30 %) на максимално допустим разход за монтажа от [50 000 EUR × 100/30 =] 166 667 EUR на екран. Този максимален размер е по-голям от прогнозираните разходи за оборудване за цифрово прожектиране, представени от италианските органи (100 000 EUR). Комисията постави под въпрос максималния размер на данъчния кредит и изрази съмнение относно точността на прогнозираните разходи за преоборудване. Освен това Комисията изрази съмнение относно необходимостта от монтирането на оборудване за прожектиране тип 2К (3), отговарящо на спецификациите на DCI (4), за прожектирането на италиански или европейски филми от културно естество.
(14)
На второ място, Комисията имаше съмнения относно пропорционалността на предложената мярка за помощ, като отбеляза, че вероятно по-големите киносалони могат по-лесно да си позволят оборудване за цифрово прожектиране и без държавни субсидии. Освен това Комисията установи, че за експлоатиращите киносалони дружества съществуват търговски схеми за преход към цифрово прожектиране, като т.нар. „virtual print fee“ (такса за виртуалните копия - VPF) (5), поради което изниква въпросът дали държавна субсидия от предложения порядък за всеки екран няма да доведе до изчезването на търговските алтернативи.
(15)
На трето място, Комисията имаше съмнения относно адекватността на предложения като мярка за помощ данъчен кредит, като отбеляза, че предвидения за мярката финансов пакет (16,8 милиона евро) отговаря на разходи за монтаж от 56 милиона евро, значително по-ниски от прогнозираните разходи за преоборудване (равняващи се на 395,7 милиона евро на база 100 000 EUR на екран). Освен адекватността на наличните финансови средства, Комисията подложи на съмнение и факта, че предложената мярка е достатъчна за постигане на заложената цел да се увеличи разпространението на италиански и европейски филм от културно естество. Съмнения имаше и относно това дали италианските органи могат да заставят експлоатиращите киносалони дружества с цифрово оборудване да въведат алтернативни търговски схеми, така че да се предложи на италианските зрители по-широка гама от филми от културен интерес. Тъй като използването на данъчен кредит означава, че бенефициерът трябва е достатъчно платежоспособен и понеже мярката предвижда експлоатиращите киносалони дружества да финансират 70 % от инвестицията, Комисията се съмняваше, че киносалоните, които се нуждаят в по-голяма степен от помощите, ще извлекат полза от данъчния кредит. Освен това Комисията изрази съмненията си относно факта, че предвидената еднократна помощ (в уведомлението ставаше дума за пилотна мярка с продължителност 2 години) би представлявала дълготрайно решение на проблема с по-краткия жизнен цикъл и по-големите експлоатационни разходи на оборудването за цифрово прожектиране.
(16)
На четвърто място Комисията постави под въпрос икономическите, социалните и културните последици от помощта. Макар и да признава, че в името на общия интерес дадена държава би могла да прибегне до държавни помощи за инвестиране в цифровизaцията на киносалоните, Комисията поиска да ѝ бъдат предоставени гаранции по отношение на технологичната неутралност на мярката, и по-специално поиска потвърждение, че експлоатиращите киносалони дружества няма да бъдат принудени да инвестират предимно в един цифров стандарт вместо в друг. Освен това Комисията поиска от италианските органи да гарантират, че ще могат да се прожектират филми, разпространявани в цифров формат, който е базиран на по-нисък клас публичен стандарт от цифровия стандарт на оборудването, за което се предоставя субсидията. В допълнение Комисията отбеляза, че от помощите за монтирането на оборудване за цифрово прожектиране биха могли косвено да се възползват големите филмопроизводители от САЩ (в случая на оборудване, отговарящо на спецификациите на DCI). Увеличаването на търсенето в резултат на предложената помощ би могло да увеличи цените на прожекционното оборудване, чието предлагане е ограничено. В резултат от помощта Италия би могла да достигне по-бързо критичната маса от цифровизирани кинозали, което от своя страна би могло да ускори преминаването към цифрово филморазпространение, а следователно и затварянето на кината, които не са в състояние да монтират навреме оборудване за цифрово прожектиране. Като цяло Комисията имаше съмнения дали евентуалното нарушаване на конкуренцията ще бъде компенсирано от ползите от помощта в социален и културен план.
3. Изменения, внесени в предложената мярка след откриване на процедурата
(17)
След като Комисията откри официалната процедура по разследване, италианската мярка за данъчен кредит в полза на цифровото кино беше приложена съгласно схема, приета въз основа на временната общностна рамка и в границите на праговете de minimis (6). След като получат одобрението на Комисията, италианските органи възнамеряват да приложат изцяло мярката над праговете de minimis.
(18)
Според оценките на италианските органи бюджетът за мярката ще възлиза на близо 7,5 милиона евро за периода 2014-2015 г.
(19)
Периодът - предмет на настоящото решение, е с продължителност до 31 декември 2022 г. Италианските органи предвиждат, че данъчният кредит ще бъде използван най-интензивно през 2014 г. и 2015 г.
(20)
Проектотекстовете на разпоредбите за изпълнение, с които италианските органи възнамеряват да въведат помощта в нейната цялост (над праговете de minimis) се различават от първоначалното уведомление по няколко важни точки.
(21)
На първо място, в изменените разпоредби за изпълнение условието средно големите и големите киносалони да включат в програмата си определен брой италиански и европейски филми от културно естество, за да получат помощта, е премахнато. През последните години италианските органи срещнаха затруднения при контрола на спазването на това условие от средно големите и големите киносалони. Освен това те твърдят, че премахването на това задължение е необходимо, за да се възстановят еднаквите условия на конкуренция между киносалоните с по-големи размери, които се нуждаят от помощта, и големите вериги, които доминират италианския филмов пазар (вж. точка 37).
(22)
На второ място и във връзка с изложеното по-горе, в изменените разпоредби за изпълнение се предвижда праг от 60 екрана. Експлоатиращите киносалони дружества, които притежават или управляват по-голям брой екрани не могат да се ползват от данъчния кредит. Италианските органи считат, че това е добра алтернатива на задължението за програмата на киносалоните, което беше предложено първоначално, за да се гарантира, че мярката ще постигне заложените цели и за да се изключат онези участници на пазара, които поради пазарната си мощ биха могли да преминат към новата технология без помощи.
(23)
На трето място, новите разпоредби за изпълнение изискват бенефициерът да направи декларация, чрез която да се избегне свръхкомпенсирането или преориентирането на помощта в случаите, когато данъчният кредит е комбиниран с търговски схеми (такси за виртуалните копия).
(24)
На четвърто място, изменените разпоредби разрешават натрупване на помощи до достигане на максимален интензитет на помощта от 75 % от общите разходи. За киносалоните с един или два екрана общият максимален интензитет на помощта е 90 %.
(25)
Освен тези изменения от 2012 г. насам бенефициерите могат да отстъпват данъчния кредит за цифрово оборудване на доставчиците на оборудване, на банките, на финансовите посредници и на застрахователните компании (вж. точка 56).
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(26)
В резултат от обществената консултация относно мярката за помощ, която се проведе през 2009 г., Комисията получи мненията на близо 20 заинтересовани страни. Мнения представиха:
-
италианските и европейските организации в сектора, които представляват филморазпространителите и киносалоните, както и френската Commission Supérieure Technique de l'Image et du Son (Висша техническа комисия по образа и звука) и Европейският форум за цифрово кино;
-
френските органи, както и фондовете за насърчаване на киноизкуството в Германия и Обединеното кралство и мрежата от европейски регионални фондове за аудио-визия (Cineregio); някои от получените мнения се позоваваха на публикациите по въпроса на директорите на европейските агенции за киното (EFAD) (7);
-
известен брой дружества, специалисти от киноиндустрията и граждани на Франция, Италия, Обединеното кралство и Швейцария.
Освен това през октомври 2009 г. беше организиран семинар по темата в Рим.
(27)
Що се отнася до необходимостта от помощта, във всички получени мнения се подчертава, че държавните помощи са необходими за прехода към цифрово кино, което е считано за неизбежно. Както френските органи, така и националният орган на Обединеното кралство за киноиндустрията (UK Film Council) обясниха, че общите ползи от цифровото кино са придружени от несиметрично разпределение на разходите (направени от експлоатиращото киносалони дружество) и на преките финансови ползи (за филморазпространителя), свързани с прехода към цифрово кино. Тази несиметричност затруднява навременното приключване на прехода към цифрово кино без външна помощ. В този контекст представилите мнения трети страни подчертаха, че съществува очевиден риск много малки, независими и/или намиращи се в отдалечени райони кина в Европа да напуснат пазара, ако цените на системите за цифрово прожектиране не станат по-достъпни и по-евтини. В изявлението си от септември 2009 г. EFAD твърди, че 30 % от европейските кинозали рискуват да затворят врати. Както френските органи, така и немският съвет за киното подчертаха, че не само прожектирането, но и разпространението на филмите би пострадало от липсата на помощи. При дълъг преходен период с успоредно разпространяване на аналогови и цифрови копия на филмите разходите биха могли да се окажат прекалено високи, най-вече за филморазпространителите на филми от по-малък калибър. И накрая, липсата на помощ би имала значително отрицателно въздействие върху разпространението на европейски филми, културното различие и достъпа на европейските граждани до култура.
(28)
Във всички получени мнения се подчертава освен това, че т.нар. стандарти на DCI са широко признати като общи стандарти за цифровото кино. Популяризирането на даден стандарт в световен мащаб се приема по-скоро като положителна стъпка, отколкото като недостатък за кинозалите, тъй като позволява да се установи равенство помежду им.
(29)
Що се отнася до разходите за монтаж на оборудването за цифрово прожектиране, сумата от 100 000 EUR на екран като цяло не беше сметната за прекомерна. Напротив, в множество мнения беше подчертано, че разходите могат да са много по-високи, например когато прожекционната кабина се нуждае от значителен ремонт, какъвто може да бъде случаят в малките кинозали. Все пак в някои от отговорите се признава, че има тенденция на спад в цените на оборудването за цифрово кино.
(30)
В много от получените мнения се твърди, че дори и разходите за преоборудване да са по-големи от наличната държавна помощ (какъвто вероятно е случаят с италианския данъчен кредит), то фактът, че държавната помощ допълва други източници на доход, като например таксите за виртуални копия и собствения капитал на експлоатиращите кинозали дружества, би останал непроменен.
(31)
Що се отнася до пропорционалността на помощта, някои заинтересовани страни се отнасят критично към данъчния кредит, тъй като смятат, че по всяка вероятност от него ще се възползват най-вече по-големите киносалони. Други подкрепиха възможността да се отпусне помощ за големите киносалони, евентуално обусловена от критерии за програмата им. При все това в някои от мненията се повтаря изявлението на EFAD, като се подчертава, че е важно да няма различия в третирането, дължащи се например (в конкретния случай на италианския данъчен кредит) на различното равнище на платежоспособност на кината, и по-общо дължащи се на ограничаването на достъпа въз основа на програмите, размера и географското местоположение на кинозалите. Международната федерация на сдруженията на филморазпространителите (FIAD) подчерта, че на сегашния кино пазар и в общия икономически контекст дори и най-големите експлоатиращи кинозали дружества биха не биха могли да се считат за рентабилни.
(32)
Мненията леко се разминават по темата за наличността на оперативни търговски схеми за прехода и тяхната приложимост за най-малките кинозали. Някои заявяват, че няма стандартни оперативни схеми за прехода към цифрово кино. Други твърдят, че множество кина нямат достъп до споразумения за VPF, предлагани от посредници („внедрители“) (вж. също бележка 5) поради естеството и обема на тяхната програма (размерът на таксите за виртуални копия зависи от броя на филмите, които са в програмата за излъчване през първата седмица след излизането им и/или от броя на екраните, с които разполага даден киносалон). „Europa Distribution“ твърди, че оперативните търговски схеми се отнасят само за най-рентабилните кинозали и големите търговски разпространители. Според изложеното в документа за обсъждане на EFAD чрез схемата за такси за виртуалните копия може да се обнови оборудването само на 10 000 европейски екрана от общо 30 000. В едно от мненията се твърди, че търговската схема за такси за виртуалните копия е подходяща и за по-малките кина. Френските органи подчертават, че във всички случаи наличните търговските схеми за преход не покриват всички разходи за цифровото преоборудване на кината (като модернизирането на прожекционните кабини) и освен това винаги предвиждат известно финансово участие от страна на експлоатиращите киносалони дружества. Дори и в тези случаи публичната помощ би могла да има съществена допълваща роля.
(33)
Що се отнася до адекватността на помощта, заинтересованите страни изтъкнаха, че като цяло държавните помощи биха помогнали на малките киносалони да устоят на силната конкуренция на големите мултиплекси и биха създали условия на равнопоставеност. Според прогнозите монтажът на цифрово кинооборудване би предоставил по-широк избор на публиката. В мненията се подчертават предимствата на цифровото кино, като например качеството на прожекциите, гъвкавостта при съставянето на програмата и по-ниските разходи за филморазпространение. Френските органи твърдят, че адекватността на помощта в полза на цифровото кино не би трябвало да се оценява спрямо повишеното разнообразие на кинопрограмите, а по-скоро спрямо възможността да се избегне затварянето на кинозали. Според тях точно посредством цифровизaцията на различните видове кина ще се гарантира разнообразието в предлагането на филми. Европейският форум за цифрово кино твърди, че ако данъчният кредит може да се компенсира с ДДС, дори и по-малко рентабилните кина биха могли да се възползват от италианската мярка.
(34)
В някои от мненията се посочва, че данъчният кредит е от краткосрочно естество в сравнение с дългосрочните предизвикателства, свързани с прехода към цифрово кино. При все това в други мнения се подчертава, че стандартите са достатъчно консолидирани, за да се гарантира тяхната валидност за поне десет години, или че жизненият цикъл на цифровото кинооборудване все още не може да бъде определен. Немският федерален съвет за киното подчертава, че помощта за преминаването към цифровото кино би била по-необременяваща в сравнение с разходите, свързани с преустройването на кината и възстановяването на културното разнообразие след изчезването на операторите, които не са в състояние да финансират сами прехода. Германия подчерта освен това, че конкретният национален и регионален контекст на всяка държава членка налага създаването на специална и адекватна по форма мярка за помощ. В изявлението си EFAD подкрепя това мнения и подчертава, че няма универсално решение. Италианската асоциация на кинособствениците (ANEC) предвижда, че до края на жизнения цикъл на цифровото киноборудване контекстът ще се е променил достатъчно, за да бъде подмяната му по-малко проблематична. Европейският форум за цифрово кино твърди освен това, че евентуалните допълнителни разходи за ползване могат да се компенсират с нови източници на доход за въпросните кинозали.
(35)
Що се отнася до икономическите, социалните и културните последици от помощта, като цяло в мненията се подчертава необходимостта от един единствен стандарт за цифрово кино и широкото възприемане на стандартите на DCI. В изявлението си EFAD твърди, че помощта за цифровото кино не би трябвало да налага едно технологично решение, а да е изготвена след внимателна оценка на технологичната ситуация в сектора. В своите коментари „Europa Distribution“ подчертава, че неспазването на стандартите в сектора би могло да доведе до затварянето на множество кинозали. ANEC уточнява, че във всички случаи мярката предоставя на кината свободата да инвестират в стандарта, който предпочитат. В множество мнения се подчертава още, че оборудването по стандарта на DCI може да се използва и за прожектирането на програми в други цифрови стандарти (по-ниски), докато обратното (прожектирането на цифрови копия по стандарта на DCI с прожектори от вида 1,3K например) не е възможно. В представените мнения не се посочва, че има риск от увеличаване на цените, напротив, с времето цените би трябвало да спаднат. В същата връзка в мнението на френските органи и в документа за обсъждане на EFAD се подчертава, че мерките за помощ би трябвало да са така проектирани, че да се избегне рискът от нарушаване на конкуренцията на пазара на цифрово оборудване. Поради това мерките за помощ би трябвало да се основават на оценка на разходите за цифрово оборудване и помощта да бъде ограничена съобразно тези изчисления. Съмненията на Комисията относно възможността държавните помощи да ускорят преминаването към цифрово кино и следователно да доведат до затварянето на кина (вж. точка 16) не се потвърдиха от изказаните мнения, в които, напротив, държавните помощи се посочват като трайно решение на предизвикателствата на цифровото кино. Италианската федерация на киносалоните за авторски филми подчертава, че кинозалите имат ограничен географски обхват, поради което мярката не би довела да сериозни нарушения на конкуренцията.
IV. МНЕНИЯ НА ИТАЛИЯ
1. Необходимост от помощта
(36)
Италианските органи предоставиха на Комисията информация за характеристиките на италианския кинопазар (последната актуализация е от октомври 2013 г.). Изчислено е, че в Италия има общо 3 936 екрана, разположени в 1 872 кина, които могат да се разделят на четири категории:
а)
големи киновериги (8) с повече от 60 екрана: съществуват само две подобни вериги- „UCI“ и „The Space“, с 787 екрана в 76 обекта;
б)
малки киновериги: съществуват 15 подобни вериги, всяка от които е съставена от най-много 60 екрана. Общо кината от тази категория разполагат с 513 екрана в 104 обекта;
в)
малки търговски кина: 1 287 екрана, разпределени в 351 кина.
г)
малки кина: категория, съставена почти изцяло от кина с една кинозала (90 %), заедно със сезонните кина и/или църковните кина. Става въпрос за 1 340 обекта, за които е изчислено че имат 1 500 екрана.
(37)
Делът на големите киновериги (посочени в подточка а) е 40 % от националния пазар, докато пазарният дял на посочените в подточка г) кина е едва 5-10 %.
(38)
Схемата за данъчен кредит е предназначена за кината от подточки б), в) и г). По-специално, като се има предвид господстващото положение на пазара на двете големи киновериги, италианските органи смятат, че държавната помощ е необходима за извършването на прехода към цифрово кино за посочените малки и средни експлоатиращи киносалони дружества.
(39)
Според предоставените от Министерството на културните паметници и дейности и туризма данни в периода 2010-2013 г. са подадени молби за данъчен кредит в полза на цифровото кино за 1 603 екрана (данни от април 2014 г.). Успехът на приведената в действие съгласно Регламента за помощ de minimis мярка е незабавен - още при въвеждането ѝ през 2010 г. от нея са се възползвали 671 екрана.
(40)
При все това привеждането в действие на мярката съгласно Регламента за помощ de minimis се оказа недостатъчно, за да се обърне тенденцията. По-конкретно, средно големите киносалони с няколко зали са успели да цифровизират само част от екраните си.
(41)
Италианските органи посочват, че цифровизaцията на кината в Италия все още се бави. През октомври 2013 г. процентът на цифровизaция е бил около 62 % (9), а според изчисленията на италианските органи през юни 2014 г. най-малко 700 екрана все още не са били цифровизирани.
(42)
Следователно значителен брой кинозали, най-вече тези с малък и среден размер, са изложени на риск. Тяхното затваряне не само ще доведе до загубата на работни места за собствениците им, но ще повлияе на филморазпространението и ще ограничи избора за публиката.
(43)
По-конкретно, италианските органи подчертават ролята на кината с една зала и на средно големите кина в Италия. Повсеместното наличие на кина с една зала е от жизненоважно значение за равнопоставеността на достъпа на всички граждани до киното, включително тези, които живеят в малки селища, на село и в планината. Втората категория кина - тези със средни размери - представляват гръбнака на качественото филморазпространение и филмопрожектиране в Италия. Тяхната повсеместна наличност е важна, тъй като предоставят алтернатива на двете големи киновериги, които доминират пазара.
(44)
Италианските органи предвиждат, че традиционните филми на кинолента ще изчезнат окончателно от пазара до няколко седмици или месеца. Тъй като крайният срок наближава, италианските органи подчертават необходимостта мярката да се приведе в действие над праговете de minimis.
(45)
Що се отнася до предложения максимален данъчен кредит (50 000 EUR на екран) и прогнозираните разходи за оборудване за цифрово прожектиране, италианските органи намалиха своите изчисления за средните разходи за цифрово преоборудване на екран на 50 000-60 000 EUR (цифрите са предоставени през април и юни 2014 г.). С други думи, максималният данъчен кредит отговаря на разходи за преоборудване, които са значително по-високи от прогнозираните средни разходи. При все това италианските органи подчертават, че финансовите стимули са изчислени въз основа на процент от действително направените разходи. При средна инвестиция от 50 000 EUR предложеният финансов стимул (от 30 %) ще се равнява на 15 000 EUR. Обикновено на практика никога не се прилага максималният данъчен кредит. При все това максималният размер на данъчния кредит гарантира, че в случай на нетипично високи разходи за преоборудване размерът на помощта остава ограничен и в абсолютна стойност.
(46)
Що се отнася до необходимостта от помощта, важно е също да се отбележи, че според последните данни, подадени от италианските органи, цените за цифрово преоборудване все още са от порядъка на десетки хиляди евро на екран. За много кина, и по-специално за тези с по-малки размери, не е възможно да наберат тези средства от частни източници, особено в настоящия икономически контекст в Италия и в Европа.
2. Пропорционалност на помощта
(47)
Като цяло италианските органи подчертават, че данъчният кредит е в допълнение към търговските схеми за преход и не изключва използването на т.нар. модели „virtual print fee“ (такса за виртуалните копия).
(48)
В изменените разпоредби за изпълнение се съдържат редица разпоредби, които гарантират пропорционалността на мярката за помощ, като вземат предвид например наличните пазарни механизми за преободурване за цифрово кино (т.е. моделите „virtual print fee“).
(49)
На първо място, единствено експлоатиращите киносалони дружества с най-много 60 екрана могат да се ползват от данъчното облекчение. По този начин се изключват двете големи италиански киновериги („UCI“ и „The Space“), за чието преоборудване е бил успешно приложен класическият модел „virtual print fee“, както посочват италианските органи. Освен това, като се има предвид тяхното господстващо положение на пазара (вж. точка 37), тези експлоатиращи киносалони дружества не би трябвало да зависят от държавните помощи за преоборудването за цифрово кино.
(50)
Според предоставената от италианските органи информация двете големи киновериги са единствените, които са се възполозвали от класическия модел „virtual print fee“. При все това и по-малките оператори в сектора са имали достъп до търговски механизми за улесняване на преминаването към цифровото кино. В Италия има развит алтернативен модел „virtual print fee“, подходящ за кината с малки размери, въз основа на договор между асоциациите на филморазпространителите и на кинособствениците. В таблицата са отразени основните разлики и прилики между класическия модел „virtual print fee“ и алтернативния модел, използван в Италия.
Съпоставка между класическия и алтернативния модел VPF в Италия
Класически модел VPF в Италия
Алтернативен модел VPF в Италия
Посредник („внедрител“), който има договори тип „virtual print fee“ с филморазпространителите, подписва договор с експлоатиращо киносалони дружество.
Основава се на договор между асоциацията на филморазпространителите и асоциацията на кинособствениците. Не участват трети страни.
Кинособственикът не е собственик на цифровото оборудване и не го заплаща предварително.
Кинособственикът е собственик на цифровото оборудване още от самото начало и поема всички разходи по първоначалното закупуване.
Както филморазпространителите, така и кинособственикът допринасят за постепенното погасяване на разходите, съответно чрез такси за виртуалните копия и месечни вноски. Разпределението на разходите е обикновено следното: 75 % за сметка на филморазпространителите и 25 % за сметка на кинособственика.
Филморазпространителите заплащат такса за виртуалните копия за цифровото прожектиране на филмите. Тези такси могат да покрият до 75 % от разходите за цифрово преоборудване. Във всички случаи от кинособственика се изисква да поеме разход в размер на 5 500 EUR.
(51)
На второ място, като се има предвид гореизложеното, италианските органи измениха разпоредбите за изпълнение, за да се предотврати свръхкомпенсирането или преориентирането на помощта в случаите, когато данъчният кредит е комбиниран с търговски схеми (такси за виртуалните копия). Бенефициерът е длъжен да представи декларация, за да удостовери, че поисканото данъчно облекчение е единствено за покриване на действителните разходи (вж. точка 23). Италианските органи заявяват, че проверките, които Министерството на културните паметници и дейности и туризма извършва за всеки отделен случай, ще гарантират, че помощта покрива само частта от инвестицията, която експлоатиращото киносалони дружество трябва действително да направи.
(52)
На трето място, за да се гарантира пропорционалността на мярката за помощ, са предвидени различни размери на максималния интензитет при натрупването на помощ, така че да се разграничат най-малките кина (с един или два екрана) от останалите кина (вж. точка 24).
3. Адекватност на помощта
(53)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнение относно адекватността на предвидения за мярката финансов пакет спрямо предвидените разходи за преоборудване. Актуализираните изчисления относно финансовия пакет за мярката и разходите, предоставени от италианските органи (вж. точки 18 и 45) позволяват да се направи осъвременена оценка на ситуацията, за която се отнася мярката за помощ. Въз основа на данъчен кредит със средна стойност 15 000 EUR и като се има предвид определения за мярката финансов пакет (вж. точка 18), в периода 2014 и 2015 г., в който се предвижда най-широко ползване на мярката, от нея могат да се възползват 500 екрана. Този брой съответства на значителна част от броя на екраните, които все още не са цифровизирани (вж. точка 40).
(54)
Въпреки че от схемата за помощи е премахнато задължението за съблюдаване на културния аспект при съставянето на програмата на кината, италианските органи твърдят, че културните цели на схемата не са променени. Пълната цифровизaция на италианския кинопазар ще доведе до по-добро разпространение на различни видове филми и ще създаде по-голям потенциал за разпространението на нишови творби. Културата ще бъде ощетена, ако не се цифровизират всички различни видове кина, които съществуват в Италия.
(55)
Италианските органи подчертаха, че мярката за данъчен кредит предполага компенсиране не само по отношение на преките данъци, дължими на Агенцията за приходите (корпоративни данъци), но и по отношение на непреките данъци (напр. ДДС), както и във връзка с данъка при източника и със социалноосигурителните вноски (внасяни от работодателите за сметка на техните служители). Компенсацията посредством всички тези данъци се взема предвид при изчислението на размера на данъчния кредит и увеличава достъпността на схемата, тъй като възможността за ползването му не зависи от размера на печалбата на засегнатото дружество.
(56)
Освен това с член 51 от Декрет № 83 от 2012 г. е въведена възможността данъчният кредит да се преотстъпва на доставчиците на цифрово оборудване, на банките, на финансовите посредници и на застрахователните компании (вж. точка 25). Това увеличава достъпността на мярката за помощ за по-малките кина, по-специално тези със семейно управление и без служители.
(57)
Още при въвеждането на мярката за помощ в действие съгласно Регламента за помощ de minimis от данъчния кредит са се възползвали всички видове кинозали, включително най-малките на пазара, както се вижда на диаграмата по-долу, която илюстрира бенефициерите от схемата (за периода 2010-2013 г.)
Бенефициери по вид кина (2010-2013 г., въз основа на броя екрани) (последно актуализирани данни през април 2014, предоставени от Министерството на културните паметници и дейности и туризма)
(58)
От предоставените данни ясно личи увеличаването на броя и на дела на малките кина, които са се възползвали от данъчния кредит през 2012 г. и най-вече през 2013 г. Като цяло, според предоставените от Италия данни, между 2010 г. и края на 2013 г. от данъчния кредит за цифровизaция са се възползвали 325 кина, т.е. 24,3 %, от общо 1 340-те по-малки италиански кина.
4. Икономически, социални и културни последици
(59)
Италианските органи подчертаха колко е важно от гледна точка на закрилата на културата да се обезпечи цялостното преминаване към цифрово кино. Монтажът на цифрово оборудване има редица големи предимства (напр. по-голяма гъвкавост) за целия сектор на киноиндустрията (и, в крайна сметка, за публиката). При все това разходите за преоборудване са високи, не са равномерно разпределени и в голямата си част са за сметка на кината. По-специално, малките пазарни оператори не са в състояние да осъществят прехода към цифровото кино без държавна помощ. Търговските схеми, предназначени за този преход (такси за виртуалните копия), не са достатъчни за компенсиране на неравномерността на разходите и не всички кина имат достъп до тях в еднаква степен.
(60)
Италианските органи потвърдиха, че според тях условията на схемата не подкопават принципа за технологична неутралност.
V. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА ЗА ПОМОЩ
1. Наличие на помощ
(61)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(62)
Съгласно решението за откриване на процедурата и обобщението в точка 12 мярката, за която е подадено уведомление, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Източникът на финансиране представлява в действителност данъчни стимули, следователно италианската държава се отказва от някои данъчни приходи. По силата на схемата някои дружества в киноиндустрията ще се възползват от това финансово предимство, следователно мярката представлява избирателно предимство за тези дружества. Бенефициерите се конкурират с други дружества, които не е задължително да се ползват от схемата. Следователно схемата нарушава или заплашва да наруши конкуренцията. Като се има предвид международната филмова търговия, схемата може да се отрази на вътресъюзната търговия.
2. Съвместимост на помощта
(63)
Италианските органи оправдават мярката като помощ за поощряване на културата и постоянно подчертават значението, което завършването на прехода към цифрово кино в страната, колкото е възможно по-скоро, има за културата. Мярката за помощ има за цел да се гарантира, че всички видове кина могат да се цифровизират, въпреки високите цени за преоборудване.
(64)
Когато беше прието решението за откриване на процедурата по отношение на мярката, Комисията не беше дефинирала конкретно своята политика в областта на помощите за цифровото прожектиране. Оттогава насам Комисията прие ново Съобщение относно държавната помощ за филми и други аудиовизуални произведения (10), с което актуализира критериите, използвани за оценяване на съвместимостта на държавните помощи в полза на кинопроизведенията и другите аудиовизуални произведения по смисъла на член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС.
(65)
В новото Съобщение относно киното се признава, че помощите за кинопроизводството могат да бъдат оценени като помощи за насърчаване на културата по смисъла на член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС. Следователно съвместимостта на помощта може да бъде оценена въз основа на посочената разпоредба. В Съобщението относно киното се постановява, че помощите за модернизация на кината, включително тяхното цифровизиране, могат да бъдат оправдани на тази основа, когато са необходими, пропорционални и адекватни.
а) Необходимост от мярката
(66)
Съгласно твърденията на италианските органи, потвърдени от мненията на заинтересованите страни, преминаването към цифрово кино е предизвикателство за киноиндустрията, което засяга европейските кина като цяло, и по-специално най-малките кина. Затварянето на кина, и по-специално на независими кина с малки и средно големи размери в селища с малък брой жители би довело до намаляване на разнообразието и разпространението на филми на регионално ниво. С други думи, един дълъг и нееднороден преход би имал отрицателни последици за прожектирането и разпространението на филмите и, в крайна сметка, за европейската публика.
(67)
Въпреки привеждането в действие на данъчната мярка съгласно Регламента за помощ de minimis, преходът към цифровото кино в Италия все още се бави.
(68)
Същевременно, като се има предвид, че пазарът е достигнал повратна точка по отношение на преоборудването - през 2013 г. над 60 % от италианските екрани вече са били цифровизирани, положението се е влошило за кинозалите, които зависят от държавните помощи за осъществяване на прехода, тъй като наличността на филми на 35-милиметрова лента не е гарантирана в краткосрочен план.
(69)
Мярката не е предназначена единствено за най-малките кина, но и за относително по-големите кина и търговски киновериги. При все това най-големите киновериги (с повече от 60 екрана) са изключени от обхвата на мярката. Италианските органи твърдят, че предоставянето на данъчни облекчения на всички кина с по-малки размери възстановява равнопоставеността на условията в сектора, доминиран от две много големи киновериги.
(70)
Данъчният кредит има за цел да подпомогне кината, които особено в настоящия икономически контекст не могат да наберат достатъчно частни средства за скъпото цифрово преоборудване.
(71)
Като се има предвид казаното по-горе, Комисията счита, че мярката за помощ може да се приеме за необходима за запазването и възстановяването в Италия на разнообразна киносреда в контекста на цифровизaцията. Повсеместното наличие на различни видове кина - от кината за авторски филми с една зала до мултиплексите с търговска програма - е от жизненоважно значение за насърчаването и запазването на разнообразното предлагане на филми за италианското население. Според мненията, получени от заинтересованите страни, преходът към цифрово кино представлява критичен момент за киноиндустрията като цяло, като се има предвид че само най-големите вериги киносалони са в състояние да си осигурят лесен достъп до търговски схеми за този преход. Предоставените от италианските органи данни за пазара показват, че прилагането на мярката de minimis не е достатъчно, за да се завърши преходът, особено за кината с повече от един екран. Вярно е, че някои кина са могли да се ползват от схеми за VPF, но е вярно също и че търговските модели за преход не покриват всички разходи за цифровото преоборудване на кината (вж. точка 32). В тези случаи държавната помощ също може да се счита за необходима, дотолкова доколкото е предвидена като допълнение и се гарантира, че мярката остава пропорционална независимо от вида кино.
б) Пропорционалност на мярката
(72)
Италианските органи изключиха експлоатиращите киносалони дружества с над 60 екрана от обхвата на данъчния кредит. Структурата на италианския кинопазар показва ясно, че са налице разлики между дружествата, имащи до 60 екрана, и тези с по-вече екрани (вж. точки 36 и 37). Въведеният праг изглежда пропорционален на целите на схемата.
(73)
Освен това данъчният кредит се отнася само до част (30 %) от разходите за преоборудване и е ограничен до 50 000 EUR годишно. Като изчисляват размера на помощта въз основа на процент от действителните разходи за цифровизaция, италианските органи гарантират, че помощта остава пропорционална, въпреки че разходите могат да се различават в отделните случаи. В действителност, както много от представилите мнения подчертаха (точка 29), разходите за цифровизaция могат да са значително по-високи от средните в някои случаи, например когато се налага значително преструктуриране на прожекционната кабина. В такива нетипични случаи таванът от 50 000 EUR гарантира, че абсолютният размер на помощта ще остане пропорционален.
(74)
Докато с решението за откриване на процедура се повдигнаха въпроси относно възможността някои търговски схеми за прехода към цифрово кино да изчезнат, в точка 50 е показано, че в Италия са се развили две различни търговски схеми, които могат да се комбинират с данъчния кредит в полза на цифровото кино. В изменените разпоредби за изпълнение италианските органи са въвели специални разпоредби, така че да се гарантира. че комбинацията от публично и частно финансиране за цифрово преоборудване на кината не води до свръхкомпенсиране или преориентиране на помощта (например към филморазпространителите или към посредниците („внедрители“) при модела „virtual print fee“). По този начин италианските органи насърчават максимално синергията между наличните търговски схеми и държавните помощи в полза на пълното цифровизиране.
(75)
Данъчният кредит може да се комбинира и с други мерки за помощ. С цел да се гарантира пропорционалността на помощта италианските органи въведоха различни размери на максималния интензитет при натрупването на помощ, равняващи се на 90 % за малките кина (с един или два екрана) и 75 % за другите видове кина.
(76)
По-общо, искането за помощ трябва да бъде придружено от заверен документ, в който се посочват действителните разходи, направени за всеки екран, като са предвидени проверки на Министерството на културните паметници и дейности и туризма за всеки отделен случай. В разпоредбите за изпълнение се предвижда още, че данъчният кредит може да бъде събран (заедно с лихвите и глобите) в случай на неспазване на задълженията.
в) Адекватност на мярката
(77)
С предоставените от италианските органи обяснения, както и с въвеждането на възможността данъчният кредит да се прехвърля, се гарантира, че мярката ще се отрази на ползвателите на схемата. До схемата би трябвало да могат да имат достъп и по-малко рентабилните кина.
(78)
Мярката не се предлага повече като пилотна, а ще бъде в сила до края на 2022 г.
(79)
Предоставените от италианските органи данни (точки 57 и 58) доказват, че мярката е достъпна за всички видове кина, и по-специално за тези с по-малки размери. Макар че не може да се изключи влиянието и на други фактори, трябва да се отбележи, че увеличаването на броя на кината с 1, 2, 4 или 4 екрана, които са се възползвали от данъчния кредит (по силата на Регламента за помощ de minimis) през 2012 г. и 2013 г., съвпада с въвеждането през 2012 г. на възможността данъчният кредит да бъде прехвърлян (точка 25).
(80)
По-общо, мярката изглежда целесъобразна за запазването на съществуващото многообразие от кина на италианския пазар, който е съставен от киносалони с един екран, малки търговски кина и различни видове мултиплекси. Подобно многообразие е предпоставка за разнообразно предлагане на филми.
г) Нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията
(81)
Няма сериозно нарушаване на конкуренцията, нито се засяга по особен начин търговията. Трансграничното измерение на киното е ограничено до международните оператори в киноиндустрията и до международния характер на търговията с филми. Отделните кина имат ограничен териториален обхват, тъй като зрителите не се придвижват на дълги разстояния, за да отидат на кино.
(82)
Мярката се отнася за помощи за инвестиции и предоставя еднократна подкрепа за кината, които трябва еднократно да се преоборудват. Данъчният кредит гарантира, че всички кина могат да завършат прехода към цифровото кино, но не нарушава излишно конкуренцията по отношение на ежедневното функциониране.
(83)
Предвижда се освен това, че завършването на прехода към цифрово кино в Европа ще бъде от полза за европейската киноиндустрия като цяло. В тази връзка се оттеглят изложените в решението за откриване на процедура съмнения относно стандартите за цифрово кино. Мненията на третите заинтересовани страни показаха, че има консенсус в сектора по отношение на господстващите стандарти за цифрово кино.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(84)
С оглед на гореизложеното Комисията е на мнение, че с мярката за помощ се преследва ясно определена културна цел. Бяха разсеяни изразените в решението за откриване на процедура съмнения относно необходимостта, пропорционалността, адекватността и въздействието. Степента на нарушаване на конкуренцията и отражението на мярката върху търговията са ограничени и не са в ущърб на общия интерес. Следователно данъчният кредит за оборудване за цифрово прожектиране се счита за съвместим с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква г) от Договора за функционирането на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на оборудването за цифрово прожектиране на основание Закон № 244 от 24 декември 2007 г., Декрет № 91 от 8 август 2013 г., преобразуван в Закон № 112 от 7 октомври 2013 г. и въз основа на новите разпоредби за изпълнение относно данъчните кредити, отпускани за експлоатиращите киносалони дружества за внедряването и закупуването на оборудване и апаратура за цифрово прожектиране, е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква г) от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Следователно привеждането в действие на мярката се разрешава.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 29 октомври 2014 година.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/120 HATÁROZATA
(2014. október 29.)
az Olaszország által a digitális vetítőberendezések tekintetében megvalósítani tervezett SA.27317 (C 25/09.) (korábbi N 673/08.) számú támogatási programról
(az értesítés a C(2014) 7888. számú dokumentummal történt)
(Csak az olasz nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután a fent említett rendelkezésekkel összhangban felhívta az érdekelt feleket észrevételeik megtételére (1) és tekintettel ezen észrevételekre,
mivel:
I. AZ ELJÁRÁS
(1)
Olaszország 2008. december 30-án értesítette a Bizottságot, hogy filmszakmai beruházásokkal, filmforgalmazással és digitális mozival kapcsolatos adókedvezményeket kíván bevezetni. Az olasz hatóságok 2009. április 2-án és 2009. június 23-án további információkat nyújtottak be.
(2)
2009. július 22-én kelt levelében a Bizottság tájékoztatta Olaszországot arról a határozatáról, hogy jóváhagyja Olaszország filmszakmai beruházásokkal és filmforgalmazással kapcsolatos adókedvezményét. A Bizottság ugyanakkor arról is tájékoztatta Olaszországot, hogy a digitális vetítőberendezésekbe történő beruházásra vonatkozóan javasolt adójóváírás tekintetében az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról határozott.
(3)
A Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozatát kihirdették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2). A Bizottság felhívta az érdekelt feleket, hogy tegyék meg észrevételeiket.
(4)
Az Olasz Kulturális és Idegenforgalmi Minisztérium és az Európai Bizottság 2009. október 21-én közös munkaértekezletet tartott Rómában a témával kapcsolatban.
(5)
Az érdekeltek észrevételeket nyújtottak be a Bizottságnak. A Bizottság továbbította az észrevételeket Olaszországnak, és felkínálta a válaszadás lehetőségét; a Bizottság 2010. január 19-én kapta meg az olasz hatóságok észrevételeit. Ezt követően további többszöri információcserére került sor: 2010. szeptember 7-én, 2011. április 12-én, 2011. június 1-jén, 2011. december 1-jén, 2012. május 10-én, 2012. szeptember 14-én, 2013. április 23-án, 2013. december 6-án, 2014. április 18-án, 2014. június 11-én és 2014. augusztus 1-jén többek között további levelek érkeztek a Bizottsághoz az olasz hatóságoktól.
II. AZ INTÉZKEDÉS LEÍRÁSA
1. A bejelentett intézkedés
(6)
A digitális vetítőberendezéseket felszerelő moziüzemeltetők számára nyújtott adójóváírás az olasz hatóságok által a filmágazat számára biztosított adóintézkedések részét képezte. Ezen adóintézkedések célja összességében az volt, hogy a versenynek kedvező környezetben az olasz kulturális filmek támogatása és e filmek Olaszországban és Európában való népszerűsítése érdekében ösztönözzék a piaci dinamikát.
(7)
A digitális mozira vonatkozó adó-jóváírási program a digitális vetítőberendezések bevezetésének költségeit 30 %-os adójóváírással támogatja. A maximális éves adójóváírás vetítőtermenként 50 000 EUR.
(8)
Az alábbi költségek támogathatók:
a)
digitális vetítő- és másolóberendezések vásárlása;
b)
földfelszíni és/vagy műholdas sugárzású digitális jelek vételére alkalmas berendezések és gépek vásárlása;
c)
a fenti pontokban említett berendezések, rendszerek és gépek pénzügyi lízingen vagy bérleten keresztül történő megvásárlása; a vonatkozó szerződéseknek kötelezettségeket kell tartalmazniuk az eszközöknek a bérlet lejárata utáni megvásárlására, illetve arra vonatkozóan, hogy a használatba vevő ezt az opciót korábban is gyakorolhatja;
d)
a személyzet képzésére fordított kiadások;
e)
a korábban 35 mm-es filmek vetítésére használt vetítőfülkék, berendezések és eszközök, valamint mellékhelyiségek felújításával és átalakításával kapcsolatos járulékos kiadások.
Az utóbbi két pontban felsorolt kiadások legfeljebb az a), b) és c) pontban felsorolt összes kiadás 20 %-át tehetik ki.
(9)
Az olasz hatóságok eredeti értesítése szerint a támogatást az 1-4 vetítőteremmel rendelkező mozik és a maximum 50 000 fős lakosságú városokban található, 5-10 vetítőteremmel rendelkező multiplex mozik esetében nem kötnék feltételhez. Egyéb, maximum 24 vetítőteremmel rendelkező multiplex mozik esetében a támogatás feltételeként kötelezővé tennék, hogy a vetítések 50 %-ában kulturális filmeket mutassanak be, továbbá, hogy a vetítőtermek legalább 50 %-át tegyék digitális vetítésre alkalmassá.
(10)
Az adójóváírás olyan filmes vállalkozásokra vonatkozik, amelyeknek Olaszországban adófizetési kötelezettségük van.
(11)
A program jogalapját a következők képezik:
a)
az éves és többéves állami költségvetés tervezésére vonatkozó rendelkezésekről szóló, 2007. december 24-i 244. számú törvény (legge 2007.12.24. n.244);
b)
a 2013. augusztus 8-i 91. sz. törvényerejű rendelet, amely módosításokat követően átkerült a 2013. október 7-i 112. számú törvénybe (decreto legge 2013.8.8., n.91, convertito, con modificazioni, dalla legge 7 ottobre 2013, n.112);
c)
a digitális vetítőberendezések és gépek bevezetéséért és beszerzéséért moziknak nyújtott adójóváírást végrehajtó új rendelkezések (Nuove disposizioni applicative dei crediti d'imposta concessi alle imprese di esercizio cinematografico per l'introduzione e acquisizione di impianti e apparecchiature destinate alla proiezione digitale).
2. A Bizottság aggályai
(12)
A Bizottság az eljárást megindító határozatában úgy ítélte meg, hogy az intézkedés az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak minősül. Az olasz állam az adójóváírások nyújtásával bizonyos bevételekről lemondott, a program ezért állami források felhasználásával jár. A program bizonyos vállalkozásoknak, ebben az esetben moziüzemeltetőknek gazdasági előnyt nyújt. A nemzetközi filmkereskedelem tekintetbevételével ez a szelektív előny hatással lehet az uniós kereskedelemre. A Bizottság kétségbe vonta a támogatás összeegyeztethetőségét.
(13)
A Bizottság mindenekelőtt a digitális mozira vonatkozó javasolt adójóváírás szükségességét vitatta. Megkérdőjelezte a javasolt maximális adójóváírás mértékét (vetítőtermenként 50 000 EUR): 30 %-os adómérték esetén vetítőtermenként legfeljebb 166 667 EUR-t kitevő támogatható beszerelési költségnek felel meg (50 000 EUR × 100/30). Ez az érték magasabb, mint a digitális vetítőberendezések tekintetében az olasz hatóságok által ismertetett költségek, amelyek összegét 100 000 EUR-ban határozták meg. A Bizottság aggályait fejezte ki azzal kapcsolatban, hogy a maximális adójóváírásoknak ilyen magas összegűnek kell-e lenniük, és hogy az ismertetett átalakítási költségeket helyesen becsülték-e meg. A Bizottság szintén kétségbe vonta az olasz, illetve az európai kulturális filmek forgalmazásához a 2K (3) DCI-kompatibilis (4) vetítőberendezések felszerelésének szükségességét.
(14)
A Bizottság másodsorban a javasolt támogatási intézkedés arányosságát is kétségbe vonta. A Bizottság szerint a nagyobb mozik vélhetően jobban megengedhetik maguknak, hogy állami támogatás nélkül jussanak digitális vetítőberendezésekhez. Azt is megállapította, hogy kereskedelmi átállási modellek, például virtuáliskópiadíj-modellek (5) állnak a moziüzemeltetők rendelkezésére. Felvetette tehát a kérdést, hogy a vetítőtermenkénti javasolt mértékű állami támogatás kiszorítja-e a kereskedelmi alternatívákat.
(15)
A Bizottság harmadsorban azt vonta kétségbe, hogy a javasolt adójóváírás megfelelő támogatási intézkedés. Megállapította, hogy az intézkedés becsült költségvetése (16,8 millió EUR) összhangban áll az 56 millió EUR-s felszerelési költséggel, ami sokkal alacsonyabb, mint a becsült átállási költség (a vetítőtermenkénti 100 000 EUR alapján 395,7 millió EUR). A rendelkezésre álló finanszírozás megfelelősége mellett a Bizottság azt is megkérdőjelezte, hogy a javasolt intézkedés az olasz és az európai kulturális filmek forgalmazásának növelésére irányuló célkitűzés eléréséhez kellően célirányos-e. Aggályainak adott hangot azzal kapcsolatban, hogy az olasz hatóságok képesek-e biztosítani, hogy a digitális berendezésekkel rendelkező moziüzemeltetők olyan alternatív kereskedelmi modelleket vezessenek be, amelyek az olasz mozilátogatók számára szélesebb kulturálisfilm-választékot nyújtanak. Mivel az adójóváírás alkalmazásához a kedvezményezettnek kellő adókötelezettséggel kell rendelkeznie, és mivel az intézkedés a moziüzemeltető részéről 70 %-os befektetést igényel, a Bizottság kétségbe vonta azt, hogy a támogatásra leginkább rászoruló mozik ki tudják használni a támogatás nyújtotta előnyöket. A Bizottság azzal kapcsolatban is aggályainak adott hangot, hogy a tervezett egyszeri támogatás (az értesítés kétéves kísérleti intézkedésről szólt) fenntartható megoldást kínál-e a digitális berendezés felszerelésével összefüggő várható rövidebb élettartam és a megnövekedett működési költségek vonatkozásában.
(16)
A Bizottság negyedsorban kérdéseket vetett fel a támogatás gazdasági, társadalmi és kulturális hatásával kapcsolatban. Miközben elismerte, hogy a mozik digitális technológiára történő átállásába való beruházáshoz az állami támogatás igénybevétele a tagállamok esetében közérdeket szolgálhat, arra szólított fel, hogy az intézkedés technológiai szempontból semleges legyen. Különösen annak megerősítését kérte, hogy a moziüzemeltetőket nem ösztönzik arra, hogy egyetlen olyan digitális szabványba ruházzanak be, amely más szabványokkal szemben előnyt élvez. Azt is kérte az olasz hatóságoktól, hogy biztosítsák, hogy a hordozóeszköz digitális szabványánál alacsonyabb nyílt szabványformátumban digitálisan forgalomba hozott filmek is levetíthetők legyenek. Felvetette azt is, hogy a digitális vetítőberendezések felszereléséhez nyújtott támogatás közvetve a nagy amerikai filmstúdiókat részesítheti előnyben (DCI-kompatibilis berendezések esetében). A javasolt támogatásból eredő megnövekedett kereslet növelheti a szűk kínálatú vetítőberendezések árát. A támogatás révén gyorsabban elérhető a szükséges számú digitális mozi Olaszországban, ami egyúttal meggyorsíthatja a digitális forgalmazásra való átállást is, és ezáltal azoknak a moziknak a bezárását, amelyek a digitális berendezéseket nem tudják időben - a digitális átállásig - üzembe helyezni. Mindent egybevetve a Bizottság kétségbe vonta, hogy a támogatás társadalmi és kulturális előnyei kiegyensúlyozzák a potenciális versenytorzulásokat.
3. A javasolt intézkedésben az eljárás megindítása óta bekövetkezett módosítások
(17)
Miután a Bizottság megindította a vizsgálati eljárást, az olasz digitális mozira vonatkozó adó-jóváírási intézkedést a de minimis küszöbön belül hajtották végre (6). A Bizottság jóváhagyásától függően az olasz hatóságok arra törekszenek, hogy az intézkedést a de minimis küszöbön túl teljes körűen végrehajtsák.
(18)
Az olasz hatóságok szerint az intézkedés költségvetése a 2014-2015 közötti időszakra vonatkozóan körülbelül 7,5 millió EUR-ra becsülhető.
(19)
Az e határozat által érintett időszak 2022. december 31-ig tart. Az olasz hatóságok várakozásai szerint az adójóváírást leginkább 2014-ben és 2015-ben fogják igénybe venni.
(20)
A végrehajtási rendelettervezetek, amelyek esetében az olasz hatóságok teljes körű végrehajtásra törekszenek (a de minimis küszöbön túl), számos fontos ponton eltérnek az eredeti értesítéstől.
(21)
Először is a támogatás elnyerésére vonatkozó azon kritériumot, hogy a közepes és nagy moziknak bizonyos számú olasz és európai kulturális filmet kell vetíteniük, törölték a módosított végrehajtási rendeletekből. Az elmúlt években az olasz hatóságok a közepes és a nagy mozik esetében nehéznek ítélték az e követelménynek való megfelelés nyomon követését. Állításuk szerint ezenkívül a támogatásra szoruló nagyobb mozik és az olasz filmpiacot uraló nagy moziláncok közötti egyenlő versenyfeltételek helyreállítása érdekében szükség van e követelmény eltörlésére (vö.: (37) bekezdés).
(22)
Másodszor - és ehhez kapcsolódóan - a módosított végrehajtási rendeletekben a küszöbértéket 60 vetítőteremben állapították meg. Az ennél több vetítőteremet birtokló vagy igazgató moziüzemeltetőket kizárták az adójóváírásból. Az olasz hatóságok úgy vélik, hogy ez az eredetileg bevezetett műsortervezési követelményekhez képest indokoltabb alternatíva, mivel lehetőséget nyújt annak biztosítására, hogy az intézkedés elérje célját, valamint lehetővé teszi azoknak a piaci szereplőknek a kizárását, amelyek piaci erejük révén képesek a támogatás nélküli átállásra.
(23)
Harmadszor a módosított végrehajtási rendeletek a támogatás túlkompenzációjának vagy átirányításának elkerülése érdekében a kedvezményezett nyilatkozatát írják elő, ha az adójóváíráshoz kereskedelmi (virtuáliskópia-díj) modellek kapcsolódnak.
(24)
Negyedszer a módosított rendelkezések a támogatás kereskedelmi modellekkel történő összekapcsolását az összköltségek legfeljebb 75 %-os támogatási intenzitása esetén teszik lehetővé. Egy vagy két vetítőtermes mozik esetében a halmozott támogatási intenzitás legfeljebb 90 %.
(25)
E módosításokon felül a kedvezményezettek a digitális adójóváírásokból eredő előnyöket 2012 óta átruházhatták digitális berendezések szállítóira, bankokra, pénzügyi közvetítőkre és biztosítótársaságokra (vö.: (56) bekezdés).
III. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI
(26)
A Bizottság a támogatási intézkedésről 2009-ben tartott nyilvános konzultációra válaszul az érdekelt harmadik felek részéről mintegy 20 beadványt kapott. A válaszokat a következő válaszadók nyújtották be:
-
a forgalmazókat és mozikat képviselő európai és olasz kereskedelmi szervezetek, a francia Commission Supérieure Technique de l'Image et du Son (CST) és a European Digital Cinema Forum (EDCF) (Európai Digitális Filmfórum),
-
a francia hatóságok, német és egyesült királysági filmalapok és az európai regionális filmalapok hálózata (Cineregio); számos észrevétel hivatkozott az EFAD szóban forgó témában megjelent kiadványaira (7),
-
több olaszországi, franciaországi, svájci és egyesült királyságbeli vállalkozás, filmipari szakember és magánszemély.
2009 októberében ezenkívül munkaértekezletet tartottak Rómában a témával kapcsolatban.
(27)
A támogatás szükségességét illetően minden észrevétel kiemelte, hogy a digitális mozira való átállás esetén, amely elkerülhetetlen fejlődésnek tekinthető, szükség van állami támogatásra. A francia hatóságok és a UK Film Council egyaránt kifejtette, hogy a digitális mozi általános előnyei összefonódnak az átállással kapcsolatos (a moziüzemeltető által viselt) költségek és (a forgalmazónál felmerülő) közvetlen pénzügyi előnyök aszimmetrikus eloszlásával. Ez az aszimmetrikus helyzet megnehezítette a külső segítség nélküli időbeni átállást. Ebben az összefüggésben a hozzászólók egyértelmű kockázatként határozták meg, hogy Európa számos kisebb, független és/vagy távoli mozija elhagyja a piacot, ha a digitális vetítőrendszereket nem teszik hozzáférhetőbbé és megfizethetőbbé. 2009. szeptemberi nyilatkozatában az EFAD kijelentette, hogy az európai vetítőtermek 30 %-át a megszűnés veszélye fenyegeti. Mind a francia hatóságok, mind pedig a Német Szövetségi Filmintézet hangsúlyozta, hogy a támogatás elmaradása nemcsak a filmek bemutatását, hanem azok forgalmazását is hátrányosan érintené. A hosszú átállás, amely az analóg és a digitális filmkópiák párhuzamos forgalmazásával jár, túl költséges lenne, különösen a kisebb filmforgalmazók számára. Végül a támogatás hiánya igen kedvezőtlen hatással lenne az európai filmforgalmazásra, a kulturális sokszínűségre és az európai polgárok kultúrához való hozzáférésére.
(28)
Minden észrevételben hangsúlyozták, hogy az úgynevezett DCI-szabványok a digitális mozi esetében széles körben elfogadottak általános szabványként. Az egyetlen globális szabvány iránti törekvést a mozik esetében nem hátrányként, hanem pozitív elemként értékelték, mivel egyenlő versenyfeltételeket teremt.
(29)
A digitális vetítőberendezések felszerelésének költségei tekintetében a vetítőtermenkénti 100 000 EUR-t általában nem tekintették túlzott becslésnek. Ellenkezőleg, számos hozzászóló azt állította, hogy a költségek jóval magasabbak lehetnek, például abban az esetben, ha a vetítőfülke nagyobb átalakítást igényel, ami különösen a kis mozik esetében fordulhat elő. Egyes észrevételek szerint a digitális moziberendezések ára csökkenő tendenciát mutat.
(30)
Több észrevételben amellett érveltek, hogy még abban az esetben is, ha az átállási költségek jóval magasabbak, mint a rendelkezésre álló állami támogatás (ahogy a jelek szerint az olasz adójóváírás esetében is), az állami támogatást más bevételi források, például a virtuáliskópia-díj és a moziüzemeltetők saját forrásainak kiegészítőjeként kell tekinteni.
(31)
A támogatás arányossága tekintetében egyes érdekelt felek kritizálták az adójóváírást, mivel véleményük szerint várhatóan a nagyobb mozik fogják élvezni a támogatás előnyeit. Mások amellett érveltek, hogy talán a műsortervezési kötelezettségek alapján a nagyobb mozik támogatása helyénvaló lehet. Bizonyos észrevételek azonban az EFAD nyilatkozatát erősítették, és hangsúlyozták, hogy fontos annak elkerülése, hogy például az érintett mozik eltérő szintű adókötelezettségéből adódóan (a konkrét olasz adó-jóváírási ügyben), vagy (nagyobb általánosságban) a mozik műsortervezése, mérete és elhelyezkedése alapján a hozzáférés korlátozásából eredően ne vezessenek be eltérő bánásmódot. Az International Federation of Film Distributors' Associations (FIAD) azzal érvelt, hogy a jelenlegi filmpiacon és az általános gazdasági környezetben még a nagyobb moziüzemeltetők sem tekinthetők feltétlenül nyereségesnek.
(32)
Az átállásra vonatkozó kereskedelmi üzleti modellek rendelkezésre állásával és kisebb mozikra való alkalmazhatóságával kapcsolatosan a vélemények némiképp eltértek egymástól. Egyesek azzal érveltek, hogy a digitális mozira való átállás tekintetében nincs standard üzleti modell. Mások véleménye szerint műsortervezésük jellege vagy mérete (a generált virtuáliskópia-díj nagysága a filmek bemutatását követő első héten műsoron lévő filmektől és/vagy a mozi vetítőtermeinek számától függött) miatt sok mozi nem rendelkezik harmadik félként fellépő integrátorok által kínált virtuáliskópia-díjra vonatkozó csomagokhoz való hozzáféréssel (vö. még: 5. lábjegyzet). Az Europa Distribution szerint a kereskedelmi üzleti modellek csak a jövedelmezőbb mozik és a nagy kereskedelmi forgalmazók esetében működnek. Az EFAD háttérdokumentuma szerint a 30 000 európai vetítőteremből körülbelül mindössze 10 000 szerelhető fel a virtuáliskópiadíj-modell alapján. Egy észrevétel szerint a kereskedelmi virtuáliskópiadíj-modellek a kisebb mozik számára szintén megfelelőek. A francia hatóságok mindenesetre azzal érveltek, hogy a rendelkezésre álló kereskedelmi átállási modellek nem fedezik a digitális mozira való átállás minden költségét (például a vetítőfülkék korszerűsítését), továbbá minden esetben szükség van a moziüzemeltető által biztosított forrásokra is. Az állami támogatásnak ezekben az esetekben is fontos kiegészítő szerepe lehet.
(33)
A támogatás megfelelősége tekintetében az érdekelt felek szerint az állami támogatás segíti a kisebb mozikat abban, hogy felvegyék a versenyt a nagy multiplex mozikkal, és egyenlő versenyfeltételeket teremt. A digitális moziberendezések felszerelése a nézők számára várhatóan nagyobb választékot teremt. A hozzászólók a digitális mozival összefüggő egyéb előnyöket is kiemelték, mint például a vetítés minőségét, a műsortervezés rugalmasságát és az alacsonyabb forgalmazási költségeket. A francia hatóságok szerint a digitális mozi támogatásának megfelelőségét nem a műsortervezés sokféleségének növekedése tekintetében, hanem a mozik bezárásának megelőzésével összefüggésben kell vizsgálni. Véleményük szerint a különböző típusú mozik digitalizálása révén filmek széles skálája kerülhet a kínálatba. A European Digital Cinema Forum (Európai Digitális Filmfórum) szerint ha az adójóváírás levonható lenne a hozzáadottérték-adóból, talán még a kevésbé nyereséges mozik is élvezhetnék az olasz intézkedés előnyeit.
(34)
Egyes észrevételek az adójóváírás rövid távú jellegét is megemlítették, amit szembeállítottak a digitális mozira való átállás által támasztott hosszú távú kihívásokkal. Megállapították ugyanakkor, hogy a szabványok kellően kidolgozottak annak biztosításához, hogy legalább egy évtizeden át fennmaradjanak, illetve hogy a digitális moziberendezések élettartama még nem határozható meg. A Német Szövetségi Filmintézet szerint a digitális mozira való átállás támogatásának költségei alacsonyabbak a mozik újjáépítésével és a kulturális diverzitással összefüggő költségeknél, amelyek az átállást saját erőből finanszírozni képtelen szereplők eltűnését követően válnak szükségessé. Németország hangsúlyozta továbbá, hogy az egyes tagállamok sajátos nemzeti és regionális helyzete egyedileg meghatározott támogatási intézkedést és személyre szabott támogatási formát igényel. Az EFAD nyilatkozata tükrözte ezt a véleményt és hangsúlyozta, hogy nem létezik egyetlen, minden szereplőnek megfelelő megoldás. Az olasz moziüzemeltetők szövetsége (ANEC) szerint a digitális berendezések élettartamának végére a helyzet olyan mértékben fog megváltozni, hogy cseréjük nem jelent majd nagy kihívást. Az Európai Digitális Filmfórum azt is megállapította, hogy az érintett mozik esetében az új bevételek ellensúlyozhatják a pótlólagos működési költségeket.
(35)
A támogatás gazdasági, társadalmi és kulturális hatása tekintetében az észrevételek általában azt hangsúlyozták, hogy a digitális mozira vonatkozóan egységes szabványra, és a DCI-szabványok széles körű elismerésére van szükség. Az EFAD nyilatkozata szerint a digitális mozi támogatása során nem köthető ki egyetlen technológiai megoldás, ugyanakkor fel kell mérni az ágazat technológiai helyzetét. A Europe Distribution észrevételében felhívta a figyelmet arra, hogy az iparági szabvány követésének elmulasztása sok mozi bezárását eredményezné. Mindenesetre az ANEC megerősítette, hogy az intézkedés keretében a mozik szabadon választhatják meg, hogy milyen szabványba ruháznak be. Több észrevétel szerint a DCI-kompatibilis berendezések eltérő (alacsonyabb) digitális szabványok szerinti alternatív programok vetítésére is alkalmazhatók, miközben ennek fordítottja (DCI-kompatibilis filmkópiák vetítése például 1.3K felbontású berendezésen) nem lehetséges. A hozzászólók szerint áremelkedés veszélye nem áll fenn. Ellenkezőleg, idővel az árak csökkenése várható. E tekintetben mind a francia hatóságok észrevétele, mind pedig az EFAD háttérdokumentuma kiemelte, hogy minden támogatási intézkedést úgy kell kialakítani, hogy törekedni kell a digitális berendezések piacán bekövetkező versenytorzulás elkerülésére. A támogatási intézkedéseknek ezért a digitális berendezések költségeinek értékelésén kell alapulniuk, és a támogatás felső korlátját e költségbecslésekkel összhangban kell megállapítani. A Bizottság azzal kapcsolatos aggálya, hogy az állami támogatás felgyorsíthatja az átállást és azzal együtt a mozik bezárását (vö.: (16) preambulumbekezdés) az észrevételekből nem tükröződött. Ellenkezőleg, az állami támogatás úgy jelent meg, mint a digitális mozival kapcsolatos kihívásra nyújtott fenntartható megoldás. Az Olasz Művészmozik Szövetsége felhívta a figyelmet a mozik korlátozott földrajzi elérésére, ami véleménye szerint azt jelenti, hogy a versenyre gyakorolt torzító hatások elenyészőek.
IV. OLASZORSZÁG ÉSZREVÉTELEI
1. A támogatás szükségessége
(36)
Az olasz hatóságok tájékoztatták a Bizottságot az olasz filmpiac jellemzőiről (2013. októberi állapot). Olaszországban 1 872 moziban összesen mintegy 3 936 vetítőterem található. Négy kategória különböztethető meg:
a)
A több mint 60 vetítőteremmel rendelkező nagy mozihálózatok (8). Mindössze két ilyen hálózat van: az UCI és a The Space. Ezek 76 helyszínen 787 vetítőteremmel rendelkeznek.
b)
A kis mozihálózatok. 15 ilyen hálózat van, mindegyikük összesen legfeljebb 60 vetítőteremmel rendelkezik. Az ebbe a kategóriába tartozó mozik 104 helyszínen összesen 513 vetítőteremmel rendelkeznek.
c)
Kis kereskedelmi mozik. Ezek 351 moziban 1 287 vetítőteremmel rendelkeznek.
d)
Kisebb mozik, amelyek többnyire mindössze egy vetítőteremmel rendelkeznek (a mozik 90 %-a), valamint idényjellegű mozik és/vagy egyházi mozik. 1 340 ilyen mozi van, amelyek mintegy 1 500 vetítőteremmel rendelkeznek.
(37)
Miközben a legnagyobb mozihálózatok (a) kategória) a nemzeti piacon 40 %-os részesedéssel rendelkeznek, a d) kategóriájú mozik piaci részesedése mindössze 5-10 %.
(38)
Az adó-jóváírási program a b)-d) kategóriájú moziknak szól. Tekintettel különösen a két nagy mozihálózat erős piaci jelenlétére, az olasz hatóságok úgy vélik, hogy e moziüzemeltetők esetében, amelyek mindegyike kis- vagy közepes méretű, a digitális átállás megvalósításához állami támogatásra van szükség.
(39)
A Kulturális és Idegenforgalmi Minisztérium adatai szerint a 2010 és 2013 közötti időszakban 1 603 vetítőterem igényelt digitális mozira vonatkozó adójóváírást (2014. áprilisi adat). A de minimis szabályok keretében végrehajtott intézkedés közvetlenül a 2010. évi bevezetését követően különösen népszerűnek bizonyult: ekkor 671 vetítőterem részesült adójóváírásban.
(40)
A támogatási intézkedés de minimis szabályok keretében történő végrehajtása azonban elégtelennek bizonyult a helyzet javításához. Különösen a közepes méretű, többtermes mozik esetében mindössze néhány vetítőtermük digitalizálása történt meg.
(41)
Az olasz hatóságok szerint az olasz mozik digitalizálása továbbra is késik. 2013 októberében a digitalizálási arány körülbelül 62 %-os (9) volt. Az olasz hatóságok 2014-ben rendelkezésre bocsátott becslései szerint még legalább 700 vetítőtermet kell digitalizálni.
(42)
Következésképpen jelentős számú, elsősorban kis- és közepes méretű mozi van veszélyben. Eltűnésük nemcsak a moziüzemeltetők szintjén jelentené munkahelyek megszűnését, hanem a filmforgalmazást is befolyásolná, és a nézők rendelkezésére álló kínálatot is korlátozná.
(43)
Az olasz hatóságok kiemelten hangsúlyozták az egy vetítőtermes mozik és a közepes méretű mozik Olaszországban játszott szerepét. Az első csoport folyamatos jelenléte alapvető annak biztosításához, hogy minden polgár, többek között a kis vidéki és hegyvidéki városokban lakók egyenlő eséllyel rendelkezzenek a mozihoz való hozzájutáshoz. A közepes méretű mozikból álló második csoport képviseli az olaszországi minőségi filmforgalmazás és filmvetítés gerincét. Állandó jelenlétük fontos, mivel a piacot uraló két nagy mozihálózat mellett alternatívaként szolgálnak.
(44)
Az olasz hatóságok várakozásai szerint a hagyományos film mindössze néhány héten vagy hónapon belül teljesen el fog tűnni a piacról. Mivel a határidő egyre közelebb van, az olasz hatóságok hangsúlyozzák, hogy az intézkedést a de minimis küszöbön túlmutatóan kell végrehajtani.
(45)
A javasolt maximális adójóváírás (vetítőtermenként 50 000 EUR) és a digitális vetítőberendezések becsült költsége tekintetében az olasz hatóságok a vetítőtermenkénti átlagos digitális átállásiköltség-becslésüket 50 000-60 000 EUR-ra módosították (2014 áprilisában és júniusában rendelkezésre bocsátott számadatok). Más szóval a maximális adójóváírás olyan átállási költségnek felel meg, amely jóval magasabb, mint a becsült átlagos átállási költségek. Az olasz hatóságok azonban azzal érvelnek, hogy az adókedvezményeket a ténylegesen felmerült kiadások aránya alapján számították ki. 50 000 EUR összegű átlagos beruházást alapul véve az adókedvezmény (30 % esetén) 15 000 EUR-nak felelne meg. A maximális adójóváírást tehát a gyakorlatban nem szabályszerűen alkalmazták. A maximális felső határ azonban biztosítja, hogy túlságosan magas átállási költségek esetén a támogatás összege abszolút értékben korlátozott maradjon.
(46)
A támogatás szükségessége tekintetében fontos továbbá megjegyezni, hogy az olasz hatóságok legutóbbi információi vetítőtermenként továbbra is több tízezer eurós digitális átállási költségre utalnak. Számos mozi, különösen a kisebbek esetében ezek az összegek nem teremthetők elő saját forrásból, különösen a jelenlegi olasz és európai gazdasági helyzetben.
2. A támogatás arányossága
(47)
Az olasz hatóságok általánosságban hangsúlyozzák, hogy az adójóváírás kiegészíti a kereskedelmi átállási modelleket, és nem áll versenyben a virtuáliskópiadíj-modellekkel.
(48)
A módosított végrehajtási rendeletek több olyan rendelkezést tartalmaznak, amelyek biztosítják a támogatási intézkedés arányosságát. Ezek figyelembe veszik a digitális mozira való átálláshoz rendelkezésre álló piaci mechanizmusokat (például a virtuáliskópiadíj-modelleket).
(49)
Mindenekelőtt csak a legfeljebb 60 vetítőteremmel rendelkező moziüzemeltetők folyamodhatnak adókedvezményért. Ez azt jelenti, hogy a két nagy olasz moziláncot (a UCI-t és a The Space-t) kizárták a támogatásból. Az olasz hatóságok szerint a hagyományos virtuáliskópiadíj-modellt sikeresen alkalmazták e meghatározó piaci szereplők átállásához. Ezenkívül piaci erejüket figyelembe véve (vö.: (37) bekezdés), digitális átállásuk nem függ az állami támogatástól.
(50)
Az olasz hatóságok által nyújtott információk szerint a két nagy mozihálózat egyedüliként alkalmazta a hagyományos virtuáliskópiadíj-modellt. Digitális átállásuk megkönnyítése érdekében azonban kisebb moziüzemeltetők is igénybe vettek kereskedelmi mechanizmusokat. A forgalmazói és moziüzemeltetői szövetségek közötti megállapodás alapján Olaszországban alternatív, a közepes és kis mozikra szabott virtuáliskópiadíj-modellt dolgoztak ki. Az Olaszországban bevezetett hagyományos és alternatív virtuáliskópiadíj-modell közötti főbb eltéréseket és hasonlóságokat az alábbi táblázat ismerteti.
Az olaszországi hagyományos és alternatív virtuáliskópia-díj összehasonlítása
Az olaszországi hagyományos virtuáliskópiadíj-modell
Az olaszországi alternatív virtuáliskópiadíj-modell
Egy harmadik félként fellépő „integrátor” (amely a forgalmazókkal virtuáliskópia-díjakra vonatkozó szerződéseket kötött) megállapodást ír alá egy moziüzemeltetővel.
A forgalmazók szövetsége és a moziüzemeltetők szövetsége közötti megállapodáson alapul. A megállapodásban harmadik fél nem vesz részt.
A digitális berendezés nem a moziüzemeltető tulajdona, és azért nem fizet előre.
A digitális berendezés a kezdetektől a moziüzemeltető tulajdona, és a beszerzési költségek egészét előre fedezi.
Virtuáliskópia-díjak és havi kifizetések révén mind a forgalmazók, mind pedig a moziüzemeltető hozzájárul a költségek fokozatos amortizációjához. A költségek 75 %-a általában a forgalmazókat, 25 %-a pedig a moziüzemeltetőket terheli.
A filmforgalmazók a filmek digitális vetítéséért virtuáliskópia-díjat fizetnek. Ezek a díjak a digitális átállási költségek legfeljebb 75 %-át fedezhetik. A moziüzemeltetőnek mindenesetre a költségekből 5 500 EUR-t kell fedeznie.
(51)
Másodszor - ennek figyelembevételével - az olasz hatóságok a támogatás túlkompenzációjának vagy átirányításának elkerülése érdekében módosították a végrehajtási rendeleteket, ha az adójóváíráshoz kereskedelmi (virtuáliskópia-díj) modellek kapcsolódnak. A kedvezményezettnek nyilatkoznia kell arról, hogy az adójóváírást kizárólag tényleges költségeinek fedezéséhez igényli (vö.: (23) bekezdés). Az olasz hatóságok kijelentették, hogy a Kulturális és Idegenforgalmi Minisztérium eseti alapon végzett ellenőrzése garantálja, hogy a támogatás kizárólag a moziüzemeltető által ténylegesen végrehajtott beruházást fedezze.
(52)
Harmadszor a támogatási intézkedés arányosságának biztosítása érdekében maximális halmozott támogatási intenzitásokat állapítottak meg. Ez különbséget tesz a kisebb (egy vagy két vetítőteremmel rendelkező) mozik és a többi mozi között (vö.: (24) bekezdés).
3. A támogatás megfelelősége
(53)
Az eljárást megindító határozatában a Bizottság kétségbe vonta, hogy az intézkedés becsült költségvetése elegendő a becsült átállási költségek fedezésére. Az olasz hatóságok által rendelkezésre bocsátott, aktualizált becsült költségvetés és becsült költségek (vö.: (18) és (45) bekezdés) a támogatási intézkedéssel érintett helyzetről naprakész értékelést tartalmaznak. A támogatási intézkedés legteljesebb kihasználása esetén 15 000 EUR összegű átlagos adójóváírást és a program becsült költségvetését (vö.: (18) bekezdés) figyelembe véve a 2014-2015 közötti időszakban az intézkedés alapján 500 vetítőterem részesülhet támogatásban. Ez a digitalizálásra váró vetítőtermek jelentős részét érinti (vö.: (40) bekezdés).
(54)
Miközben a kulturális műsortervezésre vonatkozó követelményt törölték a támogatási programból, az olasz hatóságok azzal érveltek, hogy a program továbbra is jelentős kulturális célkitűzéssel jár. Az olasz filmpiac teljes digitalizálásának elérésével javul a különböző típusú filmek forgalmazása, és bővülnek a „műhelyszintű” alkotások forgalmazásának lehetőségei. Ha a különböző típusú olaszországi mozik közül nem áll át az összes digitális technológiára, annak a kultúra látja kárát.
(55)
Az olasz hatóságok továbbra is fenntartják, hogy az adó-jóváírási intézkedés nemcsak az olasz Költségvetési Hivatalnak fizetendő közvetlen adókat (társasági adó), hanem a közvetett adókat (például a héát), valamint a forrásadót és (a munkáltató által a munkavállalók nevében fizetett) társadalombiztosítási kötelezettségeket is ellensúlyozza. Az adójóváírásokból eredő előnyök számításánál ezeket az adókat is figyelembe kell venni. Mindez növeli a program hozzáférhetőségét, mivel alkalmazása nem függ az érintett vállalkozás által elért nyereség szintjétől.
(56)
Ezenkívül a 2012. évi 83. sz. törvényerejű rendelet 51. cikke bevezette azt a lehetőséget, hogy az adójóváírások átruházhatók legyenek a digitális berendezések szállítóira, a bankokra, a pénzügyi közvetítőkre és a biztosítótársaságokra (vö.: (25) bekezdés). Mindez növeli a kisebb mozik támogatási intézkedéshez való hozzáférését, különösen abban az esetben, ha családi vállalkozások, és nem foglalkoztatnak más munkavállalókat.
(57)
Az adójóváírások előnyeit a különböző típusú mozik, többek között a piacon működő legkisebb mozik az intézkedésnek már a de minimis szabályok keretében történő végrehajtása során is élvezték. Ez látható az alábbi kördiagramból, amely áttekintést nyújt a program kedvezményezettjeiről (2010-2013).
Kedvezményezettek mozitípusonként (2010-2013, a vetítőtermek száma alapján; a 2014. áprilisi állapot szerinti, a Kulturális és Idegenforgalmi Minisztérium által rendelkezésre bocsátott adatok)
(58)
A rendelkezésre bocsátott adatok arról tanúskodnak, hogy az adójóváírásban részesült kis mozik száma és aránya 2012-ben és különösen 2013-ban jelentősen emelkedett. Mindent egybevetve az olasz hatóságoktól kapott adatok szerint 2010 és 2013 vége között a digitális átállás megvalósításához 325 mozi, azaz Olaszország 1 340 legkisebb mozijának 24,3 %-a tudta igénybe venni az adójóváírást.
4. Gazdasági, társadalmi és kulturális hatás
(59)
Az olasz hatóságok hangsúlyozzák a digitális mozira való teljes átállás lehetővé tételének kulturális jelentőségét. A digitális berendezések beszerelése több, a moziágazat egészét (és végső soron a mozinézőket) érintő, jelentős előnnyel (például nagyobb rugalmassággal) jár. Az átállás költségei azonban magasak, eloszlásuk egyenlőtlen, és a terhek nagy részét a mozik viselik. Különösen a kisebb piaci szereplők képtelenek az átállás állami támogatás nélküli megvalósítására. A kidolgozott piaci átállási (virtuáliskópia-díj) modellek nem elegendőek az egyensúly megteremtéséhez, és nem minden mozi rendelkezik ezekhez egyenlő mértékű hozzáféréssel.
(60)
Az olasz hatóságok megerősítik, hogy véleményük szerint a program mechanizmusai nem kérdőjelezik meg a technológiai semlegesség elvét.
V. A TÁMOGATÁSI INTÉZKEDÉS ÉRTÉKELÉSE
1. A támogatás megléte
(61)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik: „Ha a Szerződések másként nem rendelkeznek, a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet”.
(62)
Az intézkedés az eljárást megindító határozatban és tömörebben a (12) bekezdésben kifejtettek szerint az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak minősül. A finanszírozási forrás adókedvezmények formájában jelenik meg úgy, hogy az olasz állam lemond bizonyos adóbevételekről. A program keretében meghatározott filmes vállalkozások részesülnek ebből a pénzügyi előnyből, és az intézkedés ezért bizonyos vállalkozásoknak szelektív előnyt nyújt. A kedvezményezettek olyan más vállalkozásokkal versenyeznek, amelyek nem feltétlenül részesülnek a programból. Következésképpen a program torzítja a versenyt, vagy magában hordozza a versenytorzulás veszélyét. A nemzetközi filmkereskedelem tekintetében az intézkedés befolyásolhatja az Unión belüli kereskedelmet.
2. A támogatás összeegyeztethetősége
(63)
Az olasz hatóságok az intézkedést a kultúra előmozdításához nyújtott támogatásként magyarázzák. Szüntelenül hangsúlyozzák, hogy a digitális mozira való átállás lehető leggyorsabb megvalósítása Olaszországban kulturális jelentőséggel bír. A támogatási intézkedés célja annak biztosítása, hogy a magas átállási költségek ellenére minden mozitípus képes legyen a digitális átállásra.
(64)
Az intézkedéssel kapcsolatos eljárást megindító határozat elfogadásakor a Bizottság nem határozta meg a digitális vetítések támogatására vonatkozó szakpolitikáját. A Bizottság azóta új közleményt fogadott el a filmekhez és egyéb audiovizuális alkotásokhoz nyújtott állami támogatásról (10), amely aktualizálta a filmekhez és egyéb audiovizuális alkotásokhoz nyújtott állami támogatás összeegyeztethetőségének az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdése d) pontja szerinti értékeléséhez alkalmazott szabályokat.
(65)
A filmszakmára vonatkozó új közlemény kifejezetten elismeri, hogy a moziknak nyújtott támogatás az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdése d) pontjának értelmében a kultúra előmozdítására nyújtott támogatásként értékelhető. A szóban forgó támogatás összeegyeztethetősége ezért e rendelkezés szerint értékelhető. A filmszakmára vonatkozó közlemény előírja, hogy a mozik korszerűsítéséhez - többek között a digitális átállásukhoz - nyújtott támogatás azzal indokolható, hogy a támogatás szükséges, arányos és megfelelő.
a) Az intézkedés szükségessége
(66)
Amint azt az olasz hatóságok bemutatták, és az érdekelt felek észrevételei megerősítették, a digitális mozira való átállás az európai mozik egészét és különösen a kisebb mozikat érintő kihívás. A mozik - különösen a kisebb városokban működő, független, kis- és közepes méretű mozik - eltűnése csökkentené a változatos kínálatot és a kínálatban szereplő filmek regionális elérhetőségét. Más szóval a hosszú és egyenlőtlen átállás kedvezőtlen hatással van a filmek bemutatására, forgalmazására és végső soron az európai nézőkre.
(67)
Az adóintézkedés de minimis szabályok keretében történő végrehajtása ellenére Olaszország a digitális mozira való átállás terén továbbra is elmaradásban van.
(68)
Ugyanakkor, mivel a piac túljutott az átállás „csúcspontján”, és 2013-ra az olaszországi vetítőtermek több mint 60 %-a digitalizálttá vált, a helyzet rosszabbodott azon mozik esetében, amelyeknek az átálláshoz állami támogatásra van szükségük. A 35 mm-es filmek elérhetősége rövid távon nem garantált.
(69)
Az intézkedés nemcsak a kisebb mozikra, hanem a nagyobb kereskedelmi mozikra és hálózatokra is irányul. A legnagyobb (több mint 60 vetítőteremmel rendelkező) mozihálózatok azonban ki vannak zárva a támogatásból. Az olasz hatóságok azzal érveltek, hogy a kisebb méretű moziknak nyújtott adókedvezmények visszaállítják az egyenlő versenyhelyzetet az ágazatban, amelyet két nagyon nagy mozihálózat ural.
(70)
Az adójóváírás célja azoknak a moziknak a támogatása, amelyek - különösen a jelenlegi gazdasági helyzetben - képtelenek arra, hogy magánfinanszírozás útján elegendő forrást biztosítsanak a költséges átálláshoz.
(71)
A Bizottság a fentiek figyelembevételével úgy véli, hogy a támogatási intézkedés szükségesnek tekinthető az olaszországi mozik sokszínűségének digitális környezetben való megőrzéséhez és helyreállításához. Az egyetlen vetítőteremmel rendelkező művészmoziktól a kereskedelmi műsortervezéssel rendelkező, több vetítőtermes mozikig a különböző típusok folyamatos jelenléte alapvető fontosságú ahhoz, hogy továbbra is széles moziválaszték álljon az olasz közönség rendelkezésére. Az érdekelt felek által benyújtott észrevételek szerint a digitális mozira való átállás a filmipar egésze számára kihívást jelent, de csak a legnagyobb mozihálózatok férnek hozzá könnyen a kereskedelmi átállási modellekhez. Az olasz hatóságok által rendelkezésre bocsátott adatok igazolták, hogy az intézkedés de minimis keretben történő végrehajtása nem elegendő ennek az átállásnak a befejezéséhez, különösen az egynél több vetítőteremmel rendelkező mozik esetében. Még ha igaz is, hogy bizonyos mozik sikerrel kötöttek virtuáliskópia-díjra vonatkozó megállapodásokat, az is igaz, hogy a kereskedelmi átállási modellek nem fedezik a digitális mozira való átállás összes költségét (vö.: (32) bekezdés). Az állami támogatás ezekben az esetekben is szükségesnek tekinthető, amennyiben ezt kiegészítő jelleggel határozzák meg, és biztosítják, hogy az intézkedés az érintett mozitípustól függetlenül arányos maradjon.
b) Az intézkedés arányossága
(72)
Az olasz hatóságok a több mint 60 vetítőteremmel rendelkező moziüzemeltetőket kizárták az adójóváírásból. Az olasz mozipiaci struktúrából egyértelműen látszik a legfeljebb 60 vetítőtermet üzemeltető és a nagyobb méretű szereplők közötti szakadék (vö.: (36) és (37) bekezdés). A program célkitűzését tekintetbe véve a bevezetett küszöbérték ezért arányosnak tűnik.
(73)
Az adójóváírás ezenkívül csupán az átállási költségek egy részét (30 %-át) fedezi, és felső határát évente 50 000 EUR-ban határozták meg. Az olasz hatóságok a támogatás összegének a tényleges digitalizálási költségek meghatározott százalékos arányában történő meghatározásával garantálták, hogy a támogatás arányos maradjon, még abban az esetben is, ha a költségek eseti alapon változhatnak. Ahogy számos hozzászóló hangsúlyozta ((29) bekezdés), a digitalizálási költségek bizonyos esetekben jóval az átlag fölött lehetnek, például abban az esetben, ha a vetítőfülkén jelentős munkálatokat kell végezni. Ezekben a ritka esetekben az 50 000 EUR-ban meghatározott felső határ biztosítja, hogy a támogatás összege abszolút értékben arányos maradjon.
(74)
Miközben az eljárást megindító határozat kérdéseket vetett fel a digitális mozira való kereskedelmi átállási modellek „kiszorításával” kapcsolatban, az (50) bekezdésből kiderül, hogy Olaszországban két különböző kereskedelmi átállási modellt dolgoztak ki. Ezek összekapcsolhatók a digitális mozira vonatkozóan javasolt adójóváírással. Az olasz hatóságok a módosított végrehajtási rendeletekben különös rendelkezéseket határoztak meg annak érdekében, hogy a digitális mozira való átállás magán- és közfinanszírozásának összekapcsolása ne eredményezze a támogatás túlkompenzációját vagy átirányítását (például forgalmazók vagy virtuáliskópiadíj-integrátorok felé). Ilyen módon az olasz hatóságok a teljes körű digitális átállás elősegítése érdekében ösztönzik a rendelkezésre álló piaci modellek és az állami támogatás közötti optimális szinergiát.
(75)
Az adójóváírás más támogatási intézkedésekkel is összekapcsolható. A támogatás arányosságának biztosítása érdekében az olasz hatóságok a kis mozik (egy és két vetítőteremmel rendelkező mozik) esetében legfeljebb 90 %-os, más típusú mozik esetében legfeljebb 75 %-os halmozott támogatási intenzitást határoztak meg.
(76)
Általánosságban véve a kérelemhez minden egyes vetítőterem esetében csatolni kell a ténylegesen felmerült költségeket részletező dokumentumot, és a Kulturális és Idegenforgalmi Minisztériumnak eseti ellenőrzéseket kell végeznie. A végrehajtási rendelkezések azt is előírják, hogy az adójóváírást (kamatokkal és bírsággal együtt) visszatéríttetik, ha a követelmények nem teljesülnek.
c) Az intézkedés megfelelősége
(77)
Az olasz hatóságok által nyújtott részletes információk, valamint az adójóváírások átruházhatóságának bevezetése biztosítja, hogy az intézkedés hatással legyen a programban meghatározott kedvezményezettekre. Még a legkevésbé nyereséges mozik számára is biztosítják a programhoz való hozzáférést.
(78)
Az intézkedés a javaslat szerint már nem minősülne kísérleti intézkedésnek, és 2022-ig hatályban maradna.
(79)
Az olasz hatóságok által rendelkezésre bocsátott adatokból ((57) és (58) bekezdés) látható a kedvezményezettként feltüntetett mozitípusok, különösen a kisebb mozik intézkedéshez való hozzáférése. Miközben más tényezők is szerepet játszhatnak, meg kell jegyezni, hogy a 2012-ben és 2013-ban (a de minimis szabályok keretében) adójóváírásban részesült, 1-4 vetítőteremmel rendelkező mozik számának jelentős emelkedése egybeesik az adójóváírások átruházhatóságának 2012. évi bevezetésével ((25) bekezdés).
(80)
Az intézkedés összességében megfelelőnek tűnik annak a célnak az elérésére, amely a mozik olasz piacon jellemző változatosságának - az egy vetítőtermes moziktól a kis kereskedelmi mozikig és a különböző típusú multiplex mozikig - megőrzésére irányul. Ahhoz, hogy a vetítőtermekben minél többféle típusú film legyen levetíthető, elengedhetetlen, hogy változatos vetítőterem-típusok álljanak rendelkezésre.
d) A verseny torzítása és a kereskedelem befolyásolása
(81)
A verseny torzítása és a kereskedelem befolyásolása korlátozott mértékű. A mozik határokon átnyúló hatása a nemzetközi moziüzemeltetők jelenlétére és általában a filmkereskedelem nemzetközi dimenziójára korlátozódik. Egyes mozikban - földrajzi elhelyezkedésük miatt - kevesebb a látogató, mivel a nézők nem utaznak el messzire ahhoz, hogy moziba menjenek.
(82)
Az intézkedés beruházási támogatásra irányul, és egyszeri támogatást nyújt az egyszeri átállás előtt álló mozik számára. Az adójóváírás biztosítja, hogy minden mozi megvalósíthassa a digitális átállást, de napi működésük tekintetében nem torzítja indokolatlanul a versenyt.
(83)
A digitális mozira való átállás Európa-szerte várhatóan az európai filmipar egészére nézve is előnyös lesz. E tekintetben az eljárást megindító határozatban a digitális mozira vonatkozó szabványokkal kapcsolatban felvetett aggályok már nem relevánsak. A harmadik felek észrevételeiből kiderült, hogy kereskedelmi konszenzus alakult ki a digitális moziban használt elterjedt szabványokat illetően.
VI. KÖVETKEZTETÉS
(84)
A fentiek figyelembevételével a Bizottságnak az a véleménye, hogy a támogatás pontosan meghatározott kulturális célkitűzést követ. Az eljárást megindító határozatban a szükségességgel, az arányossággal, a megfelelőséggel és a hatással kapcsolatosan felvetett aggályok eloszlottak. Az intézkedés versenytorzító és kereskedelemre gyakorolt hatásai kellően korlátozottak ahhoz, hogy mértékük ne legyen ellentétes a közös érdekkel. Következésképpen a digitális vetítőberendezésekre vonatkozó adójóváírás az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikke (3) bekezdésének d) pontja alapján a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az Olaszország által a 2007. december 24-i 244. sz. törvény, a 2013. augusztus 8-i 91. sz. törvényerejű rendelet és a moziknak a digitális vetítőberendezések és gépek bevezetéséhez és beszerzéséhez nyújtott adójóváírás végrehajtására irányuló rendelkezések tervezete alapján a digitális vetítőberendezések tekintetében végrehajtani tervezett támogatási intézkedés az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikke (3) bekezdésének d) pontja értelmében a belső piaccal összeegyeztethető.
A támogatási intézkedés végrehajtása ennek megfelelően engedélyezett.
2. cikk
Ennek a határozatnak az Olasz Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 29-én.