РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/162 НА КОМИСИЯТА
от 9 юли 2014 година
относно държавна помощ SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Латвия за предприятие Parex
(нотифицирано под номер C(2014) 4550)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената/ите по-горе разпоредба/и (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Предишни мерки в полза на Parex
(1)
На 10 ноември 2008 г. Латвия уведоми Комисията за пакет от мерки за държавна помощ в полза на AS Parex banka („Parex banka“), насочени към подкрепа на стабилността на финансовата система. Комисията временно одобри тези мерки на 24 ноември 2008 г. (2) („първо решение за оздравяване“) въз основа на ангажимента на Латвия да представи план за преструктуриране на Parex banka в срок от шест месеца.
(2)
След исканията от Латвия Комисията одобри два набора от изменения в мерките за помощ за Parex banka с решения от 11 февруари 2009 г. (3) („второто решение за оздравяване“) и от 11 май 2009 г. (4) („трето решение за оздравяване“).
(3)
На 11 май 2009 г. Латвия уведоми за план за преструктуриране на Parex banka. С решение от 29 юни 2009 г. (5) Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките за преструктуриране, предмет на уведомлението, представляват държавна помощ за Parex banka, и изрази съмнения, че тези помощи могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар. В резултат на това Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и изиска от Латвия да предостави информацията, необходима за оценяване на съвместимостта на помощта.
(4)
От 11 май 2009 г. до 15 септември 2010 г. няколко пъти се проведоха информационни обмени и дискусии между Латвия и Комисията за преструктурирането на Parex banka. През този период Латвия неколкократно актуализира плана за преструктуриране на Parex banka.
(5)
В плана за преструктуриране се предвиждаше разделянето на Parex banka на две: новосъздадената т. нар. „добра банка“ AS Citadele banka („Citadele“), която да поеме всички основни активи и някои неосновни активи (6), и т. нар. „лоша банка“ („Reverta“ (7)), която да запази останалите неосновни и неефективни активи. Това разделяне беше приведено в действие на 1 август 2010 г.
(6)
С решение от 15 септември 2010 г. (8) („окончателното решение за Parex“), Комисията одобри плана за преструктуриране на Parex banka, въз основа на ангажиментите, поети от органите на Латвия, представен на 3 септември 2010 г.
(7)
С решение от 10 август 2012 г. (наричано по-нататък „решението за изменение“) (9) Комисията одобри измененията в три ангажимента, включени в окончателното решение за Parex, по искане на Латвия. Тези изменения: 1) удължават срока за продажба на заемите в ОНД (10) до 31 декември 2014 г.; 2) увеличават границата на минималните изисквания в областта на капиталовата адекватност, разрешена за Citadele на равнище банка и група, и 3) позволяват пренос от предходни години на неусвоени ограничения на отпускането на заеми, като същевременно се зачитат първоначалните ограничения на пазарния дял.
(8)
Комисията отбелязва, че на 5 юни 2014 г. Латвия по изключение се е съгласила това решение да бъде прието на английски език.
1.2. Официална процедура по разследване
(9)
На 1 октомври 2013 г. Латвия изпрати искане за допълнително изменение на окончателното решение за Parex, като помоли за отлагане на крайния срок за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (11). В хода на оценката на заявлението за изменение Комисията откри, че Латвия е предоставила държавна помощ на Citadele и Parex извън мерките за помощ, одобрени от Комисията.
(10)
Между […] (12) и 4 март 2014 г. се проведоха няколко информационни обмена между Латвия и Комисията по отношение на тези допълнителни мерки за помощ. Латвия представи информация и документи на 30 октомври 2013 г., 31 януари 2014 г. и 4 март 2014 г. (включително преразгледан план за преструктуриране на Parex banka).
(11)
От 11 ноември 2013 г. насам Комисията получава и месечни актуални сведения относно напредъка на Латвия с продажбата на Citadele - процес, който започна през октомври 2013 г.
(12)
С решение от 16 април 2014 г. („решението за откриване на процедурата“) (13) Комисията уведоми Латвия, че след като се е запознала с информацията, предоставена от латвийските органи, тя е взела решение да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („Договора“). В решението за откриване на процедурата Комисията също така прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно въпросната помощ, като получи един отговор на 23 май 2014 г.
(13)
Латвия информира Комисията, че от съображения за спешност по изключение е съгласна настоящото решение ще бъде прието на английски език.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Съответното предприятие
(14)
Към 31 декември 2008 г. Parex banka е била втората по големина банка в Латвия с общи активи от 3,4 млрд. LVL (4,9 млрд. EUR). Parex banka е основана през 1992 г. През ноември 2008 г. Латвия придоби 84,83 % от дяловия капитал на банката от двата най-големи акционера на символична обща покупна цена от 2 LVL (около 3 EUR), мярка за държавна помощ, одобрена от Комисията през първото и второто решение за оздравяване. След рекапитализацията, одобрена с решенията за оздравяване, Латвия увеличи допълнително своето участие в Parex banka до около 95 % чрез вливане на допълнително 140,75 млн. LVL, което се състоя през май 2009 г. - мярка, която беше одобрена от Комисията чрез третото решение за оздравяване.
(15)
През април 2009 г. Европейската банка за възстановяване и развитие („ЕБВР“) придоби 25 % от дяловия капитал на Parex banka плюс една акция. След разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка през 2010 г. заедно с последващите промени в акционерната структура, акционерите на Citadele понастоящем са Латвия (75 %) и ЕБВР (25 %), докато акционери на Reverta са Латвия (84,15 %), ЕБВР (12,74 %) и други (3,11 %).
(16)
Подробно описание на Parex banka до момента на окончателното решение за Parex може да бъде намерено в съображения 11 до 15 на това решение.
2.2. Мерките за помощ, одобрени за Citadele и Reverta
(17)
На Parex banka бе разрешено да получи поредица от мерки за помощ, одобрени от Комисията в първото, второто и третото решение за оздравяване („решения за оздравяване“), както и в окончателното решение за Parex.
(18)
Планът за преструктуриране, одобрен от Комисията в окончателното решение за Parex предвижда, че помощта за оздравяване, която вече е одобрена от Комисията, следва да се удължи до края на периода на преструктуриране и да се раздели между Citadele и Reverta. Окончателното решение за Parex одобрява и допълнителната помощ за преструктуриране на Reverta и Citadele. С него се определя и механизъм за усвояване на помощите, които са били временно одобрени чрез решението за оздравяване, след като Parex banka е била разделена, по отношение на:
а)
подкрепа за осигуряване на ликвидност под формата на държавни депозити в Citadele и Reverta (14);
б)
държавни гаранции за задълженията на Citadele и Reverta (15);
в)
държавна рекапитализация за Reverta и Citadele (16); както и
г)
мярка за облекчаване на активите за Citadele (17).
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
3.1. Допълнителните мерки, прилагани от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta.
(19)
Въз основа на доклада, предаден на 29 август 2013 г. от контролиращото доверено лице (18), и документите и информацията, предоставени от Латвия от октомври 2013 г., става ясно, че Латвия е привела в действие следните мерки, без да уведоми предварително Комисията за тях:
а)
На 22 май 2009 г. Латвия отпусна на Parex banka подчинен заем от 50,27 млн. LVL (определен като капитал от втори ред) със срок от седем години, т.е. до 21 май 2016 г. („първа мярка“). Падежът на този подчинен заем надвишава максималния петгодишен срок, посочен в първото решение за оздравяване и потвърден в окончателното решение за Parex;
б)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави на Citadele допълнително 18-месечно удължаване на срока („втора мярка“) на подчинени заеми в размер на 37 млн. LVL (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време) (19). Латвия не е изпратила уведомление на Комисията за удължаване на срока на подчинените заеми.
в)
Освен това от 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex („третата мярка“), както за основния сценарий, така и за най-лошия сценарий (20).
(20)
Въз основа на информацията, която беше на разположение на Комисията към момента на приемане на решението за откриване на процедурата, във връзка с първа и втора мярка Комисията изрази сериозни съмнения дали те могат да бъдат окачествени като съвместими с вътрешния пазар, като се има предвид, че:
а)
в първоначалната оценка на съвместимостта на подчинените заеми, предоставени от Латвия, 5-годишният срок до падежа беше счетен за необходимия минимум, поради което заемите можеха да бъдат обявени за съвместими на тази основа, и
б)
не бяха представени нови аргументи, с които да се обоснове защо по-дълъг падеж е абсолютно необходим.
(21)
По същия начин не бяха представени достатъчно аргументи в момента на решението за откриване на процедурата, за да се докаже съвместимостта на третата мярка.
(22)
Въз основа на тези съображения Комисията откри официалната процедура по разследване по силата на член 13, параграф 1 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (21) по отношение на неправомерната помощ, предоставена посредством първата, втората и третата мярка, описани в съображение 19.
3.2. Нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele
(23)
Латвия не е изпълнила и своя ангажимент, който е записан в окончателното решение за Parex, да продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбите или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбите („четвъртата мярка“) (22). Поради това задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в тези срокове е било нарушено.
(24)
В решението за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че нарушението на задължението, описано в съображение 21, представлява неправилно използване на помощ. Поради това Комисията реши да открие официална процедура по разследване за неправилно използване на помощ по силата на член 16 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(25)
Вследствие на решението за откриване Комисията получи мнения от едно лице, което не представи елементи, доказващи, че лицето може да се определи като заинтересована страна, т.е. страна, чиито собствени интереси биха могли да бъдат засегнати от мярката (например конкуренти или търговски сдружения (23)), или че е действало от името на заинтересована страна.
(26)
Получените коментари бяха свързани с твърдения за нередности с участието на Parex banka и не бяха свързани с първата, втората и третата мярка, въведени от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta, нито с четвъртата мярка. По същество те се отнасят до факти и информация, които не са от пряко значение за прилагането на правилата за държавната помощ в конкретния случай. Поради това за оценката, извършена в настоящото решение, те бяха регистрирани и отчетени като обща пазарна информация.
5. МНЕНИЯ ОТ ЛАТВИЯ ЗА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(27)
След решението за откриване на процедурата на 26 май 2014 г. Латвия представи мнения, целящи преодоляване на съмненията, изразени от Комисията по отношение на съвместимостта на първата, втората и третата мярка, както и нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele.
(28)
На 30 май 2014 г. Латвия също представи актуализиран план за преструктуриране, в който бяха включени информацията и компенсаторните мерки, представени в раздели 5.1 - 5.5 от настоящото решение.
(29)
След искане за информация от Комисията на 23 юни 2014 г. Латвия представи допълнителни елементи по отношение на втората мярка.
5.1. Относно първоначалния срок до падежа на подчинените заеми, превишаващ условията от решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка)
(30)
В своите коментари от 26 май 2014 г. Латвия твърди, че приемането на първата мярка е било необходимо, за да се даде възможност на Parex banka да се съобрази с приложимите регулаторни изисквания за платежоспособност и по този начин да предотврати непоправим срив на нестабилната, силно взаимосвързана и взаимозависима латвийска банкова система.
(31)
Латвия твърди, че към момента на приемането на първото решение за оздравяване латвийските органи са имали ограничена информация относно действителното финансово състояние на Parex banka и относно качеството на нейните активи. Следователно в първоначалното си искане до Комисията за одобрение на мерките за държавна помощ Латвия е поела задължението да отпусне подчинени заеми със срок до падежа пет години, като този срок е минимумът, изискван за подчинени заеми, за да се определят като капитал от втори ред по силата на съответните разпоредби на латвийското право.
(32)
Латвия посочва още, че с цел по-добра оценка на финансовото състояние на Parex banka, тя е възложила на PricewaterhouseCoopers да извърши надлежна проверка на Parex banka, която е била извършена на 26 януари 2009 г. след приемането на първото решение за оздравяване.
(33)
В същото време Латвия подчертава факта, че ситуацията на пазара в периода 2008-2009 г. е била много динамична и влошаването на качеството на заемите е било по-бързо от очакваното. Това влошаване е било отразено и е довело до приемането от Комисията на три решения за оздравяване на Parex banka, както и до представянето от Латвия на няколко варианта на плана за преструктуриране на Parex banka, последният от които е изпратен на 11 май 2009 г. („план за преструктуриране от 2009 г.“).
(34)
В тази връзка Латвия обяснява, че предположенията и прогнозите, включени в решенията за оздравяване, бързо са изгубили актуалността си поради бързите промени в икономическата среда, главно поради световната финансова криза и спада на пазарното доверие в Parex banka. Така Латвия е стигнала до извода, че срокът от пет години за подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, вече няма да бъде достатъчен за стабилизиране на крехката латвийски банкова система. В действителност се оказва, че Parex banka, системна банка по това време, е трябвало да получи подчинени заеми с падеж повече от пет години, за да изпълни своите изисквания за платежоспособност, и по-специално да отговаря на приложимите изисквания по отношение на капиталовата адекватност.
(35)
Съгласно регулаторната рамка (въз основа на стандартите на Базел II (24)), приложима за Parex banka в момента на издаването на подчинените заеми, само 80 % от 5-годишните заеми от 50,27 млн. LVL (т.е. само 40,22 млн. LVL) биха били определени като капитал от втори ред. По-специално, за регулаторни цели трябваше да се приложи кумулативен дисконтов фактор (или амортизация) годишно по отношение на размера на подчинените заеми, за да се отрази намаляващата стойност на тези инструменти, като позитивни елементи на регулаторния капитал. В резултат на това само 80 % от 5-годишния заем в началото отговарят на изискванията за целите на капиталовата адекватност; 60 % в началото на втората година; и т.н.
(36)
Това твърдение е допълнително подкрепено от Латвия чрез сравнителни изчисления, показващи, че ако подчинените заеми бяха отпуснати от Латвия за срок от пет години, те нямаше да бъдат напълно допустими като капитал от втори ред от самото им създаване.
(37)
Определянето на срока до падежа на подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, на седем години се оказа необходимо, за да се позволи цялата сума от 50,27 млн. LVL подчинени заеми, отпуснати от държавата, да могат да се определят като капитал от втори ред за периода 2009-2010 г., така че да се даде възможност на Parex banka да постигне своята целева капиталова адекватност. В таблица 1 са посочени сумите на допустимия капитал от втори ред, притежаван от Parex banka в края на всяка година, въз основа на срока на подчинения заем в размер на 50,27 млн. LVL, представен през май 2009 г.
Таблица 1
Срок на подчинен заем, представен през май 2009 г., и квалифицирането му като капитал от втори ред (млн. LVL)
Срок до падежа
2009
2010
2011
5-годишен заем
40,22
30,16
20,11
6-годишен заем
50,27
40,22
30,16
7-годишен заем
50,27
50,27
40,22
8-годишен заем
50,27
50,27
50,27
(38)
Латвия обяснява, че на 9 юни 2009 г. Nomura International (назначено от Латвия през март 2009 г. да организира продажбата на Parex banka) е представило на латвийските органи стратегия за продажба на Parex banka с много агресивен график, с план процесът на продажбата да бъде завършен през 2010 г. Поради това е било необходимо Parex banka да остане в пълно съответствие с приложимите изисквания за капитал поне до края на 2010 г.
(39)
Накрая, Латвия твърди, че ако падежът на подчинения заем е бил само пет години, в плана за преструктуриране от 2009 г. е трябвало да се включат други мерки, насочени към укрепване на капиталовата адекватност на Parex banka по друг начин (напр. вливане на свеж капитал, незабавно разширяване на обхвата на подчинените заеми и т.н.). При липсата на подобни мерки вложителите щяха да бъдат оставени без защита и стабилността на латвийската финансова система щеше да бъде сериозно застрашена.
5.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(40)
По отношение на втората мярка Латвия счита, че допълнителното удължаване на срока до падежа на подчинения заем е било необходимо поради регулаторните промени, настъпили през 2013 г. По-специално, на 1 март 2013 г. Citadele е била информирана от Комисията за финансовия и капиталов пазар на Латвия („FCMC“), че коефициентът на капиталова адекватност на групата трябва да достигне минимум 10 % в абсолютно изражение до края на 2013 г., докато препоръчителното съотношение за справяне със съществуващите и потенциалните рискове е […]. Преди март 2013 г. минималният нормативен коефициентът на капиталова адекватност е бил 8,4 %.
(41)
Латвия счита, че втората мярка е приета добросъвестно, тъй като латвийските органи са смятали, че мярката е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като тя не води до финансови загуби за държавата.
(42)
Латвия декларира също, че към момента на приемането на втората мярка тя, заедно с Citadele, е считала добросъвестно, че възможността за удължаване на погасителния срок на въпросния подчинен заем е била предвидена в съответните решения на Комисията и в плана за преструктуриране.
(43)
Латвия посочва, че всеки инвеститор на пазара, ако е в позиция на мажоритарен акционер на Citadele, би направил всичко необходимо, за да запази, доколкото е възможно, стойността на своята инвестиция и би бил склонен да приеме и приложи необходимите мерки, за да се предотврати нетната балансова стойност на неговите дялови участия да бъде намалена в резултат на това, че банката не успява да изпълни капиталовите изисквания. Ако Citadele не беше успяла да отговори на по-строгите изисквания за капиталова адекватност, наложени от FCMC по това време, стабилността на банката, жизнеспособността и възможността за пазарна реализация щяха да бъдат застрашени, което в крайна сметка щеше да повлияе върху възможността за продажба в добро финансово състояние.
(44)
Латвия също така представи съпоставителен сценарий, при който втората мярка не е била отпусната. В този съпоставителен сценарий препоръчителното съотношение на капитала не би изпълнено, тъй като равнището на капиталова адекватност е под 9,3 % към 31 декември 2013 г. в сравнение с минималното изискване от 10 %.
(45)
Латвия също така твърди, че алтернативните мерки за подсилване на капиталовата адекватност на Citadele (т.е. увеличение на капитала и емитиране на нови подчинени заеми) не са били осъществими. По-конкретно, тя посочва, че би било невъзможно за Citadele да получи подчинени заеми от трети инвеститори през 2013 г., имайки предвид ангажимента на латвийските органи да продадат Citadele в кратък срок (т.е. до 31 декември 2014 г.). Несигурността по отношение на възможния приобретател и неговата бъдеща стратегия би накарала доставчиците на подчинени заеми да изискват пут опция за всички подчинени заеми, предоставени от тях на Citadele (промяна на клаузата за контрол) (25). Това на практика би означавало, че реалният срок до падежа на такива подчинени заеми при предоставяне би бил считан за по-кратък от пет години и следователно заемите не биха били квалифицирани като капитал от втори ред.
(46)
В отговор на искане за информация от страна на Комисията, за да прецени дали Латвия се е обърнала към ЕБВР относно възможно удължаване на срока до падежа на подчинените заеми във връзка с Citadele, компетентните латвийски органи представиха отговор на 23 юни 2014 г. В него те потвърждават, че преди да предоставят втората мярка, те не са се обърнали към ЕБВР, за да ѝ предложат да удължи срока на подчинените заеми, които държи. В този контекст те повтарят, че втората мярка е трябвало да бъде приета с цел предотвратяване на предстоящо нарушение от страна на Citadele на новите, по-строги капиталови изисквания.
(47)
Латвия посочва, че е трябвало незабавно да пристъпи към удължаване на срока до падежа на подчинения дълг, който притежава в Citadele, и не е договорила подобно удължаване на срока по отношение на подчинения дълг, който е държан от ЕБВР.
(48)
Латвия твърди, че нейното решение в тази връзка е било повлияно от следните три точки.
а)
Необходимостта от ефективно разрешаване на предстоящо нарушение на новите капиталови изисквания: Citadele е преизчислила своите потребности от капитал от втори ред и е направила заключението, че за разлика от приемането на втората мярка, която включва удължаване на срока до падежа с 18 месеца, всяка евентуална промяна на падежа на подчинения дълг, по който ЕБВР също е страна, би изисквала значително по-голямо удължаване на срока. Тази разлика се дължи на факта, че главницата на този заем е по-ниска и следователно неговото въздействие върху капиталовата позиция на Citadele би било значително по-ниско. Латвия също заявява, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, предполага водене на предварителни преговори с ЕБВР. Освен това, с оглед на разликите по отношение на приложимото право и на общата изисквана правна структура, която ще трябва да бъде въведена за удължаване на подчинения заем, по който ЕБВР също е страна, като в същото време се удължи само част от подчинения дълг, държан от Латвия, би изисквало по-сложни правни договорености.
б)
Латвия подчертава, че към момента на удължаването тя също така е смятала, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, ще направи продажбата на Citadele по-тежка, тъй като в момента на продажбата ще съществуват няколко взаимосвързани договори за подчинен дълг. Тя счита, че такава възможност би усложнила продажбата на Citadele, тъй като би могла да има последици за съответните крайни условия и вероятно би увеличила съответните разходи по сделката.
в)
Освен това Латвия отбелязва, че статутът на ЕБВР по отношение на Citadele би могъл да усложни решението на ЕБВР да даде съгласието си за удължаването на срока. Тя посочва в заявлението си от 23 юни 2014 г., че твърдо вярва, че по принцип ЕБВР би била склонна да се съгласи с удължаването на срока на съответния инструмент. Тя обаче признава, че позицията на ЕБВР се различава от тази на Латвия по това, че Латвия е мажоритарният акционер на Citadele и в това си качество тя би могла да упражнява решаващо влияние върху процеса на продажба и би могла да договори различни варианти във връзка с плащането на подчинените заеми с участниците в търга. Поради това Латвия призна, че липсата на контрол на ЕБВР върху продажбата на Citadele би могла да представлява демотивиращ фактор за удължаване на срока на съответния заем или във всеки случай би могла да доведе до продължителни преговори.
5.3. По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(49)
Латвия и Reverta признават, че от декември 2010 г. подкрепата за ликвидността, предоставена от Латвия на Parex banka (и след това на Reverta), е превишила разрешения таван на ликвидността, посочен в съображение (55) от окончателното решение за Parex. Решението за откриване на процедурата сочи, че оставащата подкрепа за ликвидността на Reverta към 31 декември 2013 г. е била 362,52 млн. LVL, което превишава с 55,52 млн. LVL тавана от 307 млн. LVL, определен за „най-лошия“ сценарий.
(50)
Латвия твърди, че в окончателното решение за Parex Комисията първоначално е разрешила преобразуването в капитал на отпусната подкрепа за ликвидността в размер на 218,7 млн. LVL за Parex banka. Тази сума, която е трябвало да бъде преобразувана, впоследствие е била намалена в измененото решение на 118,7 млн. LVL. Ако 118,7 млн. LVL подкрепа за ликвидността бяха трансформирани в капитал, подкрепата за ликвидността щеше да бъде намалена и щяха да бъдат спазени ограниченията. Въпреки това, само 49,5 млн. LVL от подкрепа за ликвидността в размер на 118,7 млн. LVL всъщност са били преобразувани в капитал. Този факт се изтъква от Латвия като основна причина за прекомерните нива на ликвидността.
(51)
Освен това Латвия счита, че допълнителната помощ се дължи също на забавяния в генерирането на парични средства в сравнение с темповете на генериране на парични средства, предвидени към момента на окончателното решение за Parex. Лошите длъжници са забавили плащанията и следователно паричното възстановяване е закъсняло с около две години. Латвия счита, че това явление е временно и очаква прекомерните ликвидни средства да намалеят през годините 2015-2016.
(52)
Въпреки това Латвия и Reverta признават отклонението от разрешения размер на помощта, дължащо се на трудностите, които те срещат при подходящото разпределяне на държавната подкрепа между разрешената подкрепа за ликвидността и капиталовите вноски, след приемането на решението за изменение.
(53)
Латвийските органи обясняват още, че ако банковият лиценз на Parex banka (понастоящем Reverta) беше запазен, на Латвия щеше да се наложи да инжектира повече капитал в Parex banka отколкото първоначално предвиденото (в действителност минималното равнище на изисквания капитал съгласно правилата за платежоспособност е бил над максималната капиталова подкрепа от 218,7 млн. LVL, разрешена от окончателното решение за Parex). Въз основа на първоначалния план за преструктуриране, представен на Комисията, икономическата стойност, реализирана от продажбата на активи, и превръщането на 218,7 млн. LVL биха били недостатъчни за Parex banka (Reverta) да отговори на регулаторните изисквания за капиталова адекватност.
(54)
Следователно, ако лицензът беше запазен, Parex banka (Reverta) щеше да има нужда от допълнителен капитал. След оттеглянето на банковия лиценз размерът на допълнителната помощ беше ограничен до сумата, необходима за процеса на ликвидация.
(55)
Съгласно Латвия след 31 декември 2011 г. вече не било необходимо подкрепата за ликвидността да се преобразува в капитал, тъй като банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен. Латвия беше съобщила на Комисията своя план да не преобразува подкрепата за ликвидността в капитал след 31 декември 2011 г. по време на обмен на мнения преди приемането на решението за изменение, въпреки че Латвия не потвърди намерението си да го прави на практика и не идентифицира изрично и не сподели с Комисията техническите последствия от липсата на преобразуване. По-специално, Латвия не спомена, че в резултат на „непреобразуването“ в капитал средствата, които вече са били отпуснати като подкрепа за ликвидността, няма да намалеят толкова бързо, колкото се изисква от окончателното решение за Parex.
(56)
Тъй като само 49,5 млн. LVL от подкрепата за ликвидността действително е била преобразувана в капитал до 31 декември 2011 г., а 69,2 млн. LVL подкрепа на ликвидността не е преобразувана в капитал, равнището на подкрепата за ликвидността е превишило одобреното равнище приблизително два пъти.
(57)
Съгласно Латвия запазването на подкрепата за ликвидността и избягването на нейното преобразуване в капитал е най-икономичната мярка за латвийските органи и всъщност намалява до минимум държавната помощ.
(58)
Латвия и Reverta потвърдиха, че Reverta вече не се нуждае от „свежи пари“. Като се има предвид по-ниската сума за подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, Латвия очаква, че Reverta ще запази [300-350] млн. LVL подкрепа за ликвидността в края на 2014 г., [250-300] млн. LVL в края на 2015 г. и [200-250] млн. LVL в края на 2016 г. и 2017 г. (при ликвидацията на Reverta). Съгласно Латвия тази подкрепа за ликвидността ще надхвърли първоначално разрешения таван, тъй като i) по-малко ликвидни активи са били преобразувани в капитал и ii) закриването на Reverta се очаква да донесе по-малко парични постъпления от първоначално планираното.
(59)
Според новите прогнози за паричните потоци, отразяващи трудностите при възстановяването на активите, Латвия очаква Reverta да има отрицателна капиталова позиция от [250-300] млн. LVL в края на процеса на ликвидация (31 декември 2017 г.).
5.4. Относно ангажимента за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (четвъртата мярка)
(60)
Латвия започна процеса на продажба на Citadele през 2011 г., за да спази поетите си ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Първият опит за продажба беше направен с Nomura International като консултант, но поради значителните сътресения в еврозоната, предизвикани от икономическата и финансова криза в Гърция, както и срива на Snoras и Krajbanka в Литва и Латвия, този опит беше неуспешен.
(61)
В допълнение, през февруари 2013 г. Латвия поръча специално проучване от независим експерт […] относно, между другото, въздействието на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, на датата, определена в ангажиментите. Експертът доказа, че стойността на двете отделни образувания (дейността за управление на благосъстоянието и останалата част на Citadele) е по-малка от стойността на Citadele като цяло. Следователно, лишавайки Citadele от дейността ѝ за управление на благосъстоянието би намалило балансовата стойност на банката и по този начин би засегнало акционерната стойност. Чрез различни прогнози експертът показа, че без дейността по управление на благосъстоянието „оперативната печалба на банката би спаднала, […]“ и нейните […] ще се влошат.
(62)
Според Латвия въз основа на експертното проучване продажбата на дейността по управление на благосъстояние, отделно от останалата част на Citadele, в рамките на 2013 г. би попречило на жизнеспособността на Citadele и следователно възможността за пазарна реализация. Това би намалило значително способността на банката да привлече частни участници да инвестират в Citadele на разумна цена. Ето защо през 2013 г. започна втора процедура за продажба на цялата Citadele със съдействието на Société Générale и Linklaters LLP като външни консултанти. Двата метода на продажба, които в момента се обмислят, са сливане и придобиване („M&A“) или първоначално публично предлагане („IPO“).
5.5. Компенсаторни мерки, предложени от Латвия
(63)
С цел да се осигури съвместимост с вътрешния пазар съгласно разпоредбите на Съюза за държавна помощ на допълнителните мерки за помощ, предоставени от Латвия на Parex banka, Citadele и Reverta посредством първата, втората и третата мярка, както и неспособността да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в определения срок (четвърта мярка), Латвия предложи редица ангажименти, които са посочени в съображения 64 - 73.
5.5.1. Краен срок за продажбата на Citadele и за продажбата на дейността по управление на благосъстоянието
(64)
Латвия и Citadele се задължават да положат всички усилия, за да получат възможно най-скоро и във всички случаи преди […] обвързващи оферти за продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele (включително дейността по управление на благосъстоянието). Продажбата трябва да бъде приключена до […] най-късно. Следва да се остави на преценката на Република Латвия (и нейния консултант) да реши какви са подходящите структура и условия на сделката за продажба (напр. търговска продажба или IPO), доколкото Република Латвия в крайна сметка продаде целия си дял в Citadele най-късно до […]. В случай на IPO Република Латвия се ангажира да приеме задължителен проспект с FCMC до […].
(65)
Латвия и Citadele също се ангажират, че ще бъде назначен управител по продажбата, ако до […] не бъдат получени обвързващи оферти или, в случай на IPO, с една и съща цел, ако не бъде договорен проспект с FCMC. В такъв случай Република Латвия ще предприеме необходимите стъпки, за да гарантира, че управителят по продажбата е назначен и функционира от […]. Подразбира се, че финансовият съветник за продажбата на Citadele също може да бъде назначен за управител по продажбата, считано от […]. Ако бъде назначен управител по продажбата, Латвия и Citadele се ангажират да приемат обвързващи и неотменими за всички страни оферти до […] и да подпишат обвързващо и неотменимо споразумение за продажба на целия дял на Република Латвия в Citadele до […], като сделката следва да бъде приключена най-късно до […].
(66)
Латвия и Citadele се ангажират още, че от […] Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще […], ако Република Латвия не е влязла до […] в обвързващо и неотменимо споразумение, предвиждащо приключване на продажбата до […] на целия дял на Република Латвия в Citadele или ако IPO не позволява на Република Латвия да продаде целия си дял в Citadele до […].
(67)
Латвия и Citadele се ангажират да приключат покупко-продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele до […]. Ако продажбата на този дял не е приключила до […], те се ангажират, че Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще бъде […].
(68)
Ако Citadele е […] в някой от случаите, посочени в съображения 64 - 67, всички части от стопанската дейност на Citadele, за които е налице интерес от трети страни, могат да бъдат продадени и прехвърлени от Република Латвия и/или Citadele на такова трето лице (без да се засягат принципите […] и без нова държавна помощ).
5.5.2. Допълнително намаляване на размера на разрешените капиталови вноски
(69)
Що се отнася до Reverta, с решението за изменение беше разрешено преобразуването в капитал на държавни депозити и лихви (подкрепа за ликвидността) за обща сума от 118,7 млн. LVL. Поради факта, че досега само 49,5 млн. LVL подкрепа за ликвидността са били преобразувани в капитал, Латвия предлага незабавно и окончателно да намали максималната обща сума на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от Латвия, на 49,5 млн. LVL (по-рано 118,7 млн. LVL).
5.5.3. Ангажимент за засилване на мерките за споделяне на тежестта чрез предотвратяване на обратните парични потоци към заварените подчинени кредитори на Reverta
(70)
Латвия признава, че засилените мерки за споделяне на тежестта са необходими, за да се гарантира съвместимостта на първата, втората и третата мярка с вътрешния пазар. Тези мерки ще гарантират наред с друго, че не се облагодетелстват неоснователно трети страни от допълнителната държавна помощ, предоставена на Reverta и Citadele.
(71)
За тази цел Латвия се ангажира да засили предишните ангажименти за споделяне на тежестта чрез рекапитализиране чрез вътрешни източници на предишните мажоритарни акционери на Parex banka, техните филиали и другите кредитори („заварените подчинени кредитори“), които са предоставили подчинени заеми („заварени подчинени заеми“).
(72)
Reverta е надхвърлила сумите на ликвидност, разрешени от окончателното решение за Parex, отчасти поради плащането на лихвата по заварените подчинените заеми. Ако Reverta не беше платила тези лихви или ако заварените подчинени заеми бяха обезценени веднага след окончателното решение за Parex, на Латвия може би нямаше да се наложи да прилага първата, втората и третата мярка, доколкото те действително са били предприети.
(73)
В светлината на изложеното по-горе Латвия предлага да изясни и да засили ангажиментите си по отношение на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми, както следва:
а)
Citadele и Reverta (по-рано Parex banka), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени), нито ще упражняват права на кол опция по отношение на същите, на притежателите на подчинени дългове или акции, които не са латвийската държава или ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и ако не съществува правно задължение да го правят. Доколкото съществуват такива правни задължения, Латвия се заема да ги премахне възможно най-скоро (и при всяко положение не по-късно от 30 април 2015 г.).
б)
Латвия също така се ангажира да изплати всички неизплатени дългове (главници) от заварените подчинени заеми (освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно изплатени), които ще бъдат:
i)
предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или
ii)
преобразувани в капитал от първи ред без право на глас; или
iii)
обезценени;
до степента, необходима за покриване на отрицателната нетна стойност на активите на Reverta, и при наличие на правно основание.
в)
Латвия ще предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се спазят горепосочените ангажименти, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
5.6. Реакция на Латвия на мненията на трети страни
(74)
На 6 юни 2014 г. Латвия представи отговора си по отношение на мненията на трети страни, получени от Комисията. Латвия заявява, че твърденията, съдържащи се в коментарите, са неоснователни и нямат отношение към решението за откриване на процедурата. Латвия отхвърля твърденията на третата страна и изисква те да не бъдат взети предвид от Комисията.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на държавна помощ вследствие на новите мерки
(75)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез държавни ресурси под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(76)
Квалифицирането на дадена мярка като държавна помощ изисква кумулативно да бъдат изпълнени следните условия: а) мярката трябва да бъде финансирана чрез държавни ресурси; б) тя трябва да предоставя селективно предимство, което може да постави в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки; в) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да има потенциал да засегне търговията между държавите членки.
6.1.1. Първата мярка
(77)
Това, че предоставянето на подчинени заеми на Parex banka от страна на Латвия е включвало държавна помощ, е установено в първото решение за оздравяване, когато Комисията одобри емитирането на подчинен дълг с петгодишен срок като съвместима мярка за помощ. Комисията тогава реши, че инвеститор в условията на пазарна икономика не би предоставил подчинен дълг с петгодишен срок (26).
(78)
Подчинените заеми, които действително са били отпуснати от Латвия в полза на Parex banka, са били идентични с мярка, която е била одобрена от Комисията, с изключение на факта, че те имат по-продължителен срок до падежа, което създава допълнително предимство за Parex banka.
(79)
Подчинен дълг със 7-годишен срок би осигурил на заемополучателя по-голямо предимство от подчинен дълг с 5-годишен срок, тъй като рискът за инвеститора на дадена инвестиция се увеличава, когато срокът на инвестицията бъде удължен. Ако подчиненият дълг със 7-годишен срок беше предоставен, щеше да бъде още по-малко вероятно инвеститор в условията на пазарна икономика да предостави подчинен дълг с тези удължени срокове, отколкото за срок от пет години. По тази причина по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, който е бил одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Тъй като всички други изисквания за наличие на държавна помощ вече са установени в първото решение за оздравяване, първата мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.2. Втората мярка
(80)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL за Citadele (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време).
(81)
В решението за откриване на процедурата при липса на други аргументи Комисията е преценила, че подобно удължаване на срока не би било предоставено от инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като създава допълнителни рискове в сравнение с по-рано съществуващите форми на подчинените заеми. Поради това Комисията счете, че по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство, предоставено от държавата на Citadele, спрямо формата на подчинения дълг, която бе одобрена в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и следователно е допълнителна помощ.
(82)
Латвия заяви, че пазарен инвеститор рационално би решил да предприеме конкретни мерки за поддържане на капиталова адекватност на банката, за да запази стойността на своята инвестиция. Поради това тя твърди по същество, че втората мярка не предоставя предимство на Citadele, тъй като предоставянето на допълнителна подкрепа е в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(83)
Комисията не оспорва, че принципът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим към сделка като втората мярка. Въпреки това тя припомня, че съдилищата на Съюза са посочили, че ако държава членка ползва този тест по време на административна процедура, тя трябва, когато има съмнения, да установи еднозначно и въз основа на обективни и проверими доказателства, че прилаганата мярка ще бъде приписана на държавата, действаща като акционер, и че в това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, съпоставими с онези, които в дадените обстоятелства рационалният частен инвеститор в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, би направил, преди да извърши инвестицията, за да определи своята бъдеща доходност (27).
(84)
При това положение Комисията счита, че твърдението на Латвия, че е действала в съответствие с принципа на оператора в условията на пазарна икономика, не е обосновано с подходящи доводи и подробен анализ.
(85)
На първо място, не са представени никакви доказателства на Комисията, че Латвия е извършила оценка на стойността на своята инвестиция в Citadele едновременно с решението си да приложи втората мярка. Пазарен инвеститор, действащ в качеството си на акционер, би оценил стойността на Citadele, за да определи настоящата стойност на своите инвестиции в тази банка преди (и без) и след изпълнението на втората мярка и би сравнил тези две стойности. Комисията счита, че един целящ печалба пазарен инвеститор би започнал с определяне на настоящата стойност на своите инвестиции в банката и след това би проверил дали сегашната стойност на тази инвестиция ще бъде защитена от допълнителното удължаване на сроковете на подчинените заеми. Ако резултатът от този преглед показва, че стойността е можело да бъде защитена или дори увеличена, тогава като втора стъпка целящият печалба пазарен инвеститор би сравнил алтернативните разходи за защита (или дори увеличаване) на стойността и разликата в стойността.
(86)
Ако Латвия беше извършила такъв анализ, тя трябваше да докаже, че предоставянето на удължен срок е ефективна мярка поне за запазване на стойността на инвестицията и след това трябваше да докаже, че алтернативните разходи за предоставянето на такава мярка са по-ниски от увеличението на стойността. Само ако алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-малки от запазването на стойността в резултат на втората мярка, Комисията може да приеме, че Латвия е действала в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика. Латвия обаче не е представила нито валидна оценка за стойността на инвестицията, нито анализ, доказващ, че алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-ниски от запазването на стойността, произтичаща от прилагането на втората мярка.
(87)
По тази причина Комисията счита, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(88)
На второ място и при всички случаи, установените принципи за прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика изискват сравнението с поведението на рационален частен инвеститор да се прави в ситуация, която е възможно най-близка до тази на държавата членка (28). Следователно при оценяването на стойността на своята инвестиция в Citadele Латвия следва да е взела предвид ангажиментите, записани в окончателното решение за Parex, свързани с продажбата на Citadele. През юни 2013 г., когато втората мярка е приведена в действие, тези ангажименти включват задълженията за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. и още за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (тъй като дейността по управлението на благосъстоянието трябваше да бъде продадена отделно, ако не бъде продадена от 30 юни 2013 г.). Като се има предвид, че на 27 юни 2013 г., когато е било предоставено удължаването на срока, не е бил намерен купувач за дейността по управлението на благосъстоянието, един частен инвеститор би стигнал до извода, че е невъзможно да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието заедно със Citadele в срок до 30 юни 2013 г., определен в окончателното решение за Parex, и следователно двете дружества трябва да бъдат продадени поотделно.
(89)
Освен това, един частен акционер в банката в положение, което е възможно най-близко до това на държавата членка, не би имал никакви основания да приеме, че спазването на тези ангажименти би било отменено или отложено, тъй като такива изменения са предмет на одобрение от страна на Комисията. Поради това при определяне на стойността на инвестицията през юни 2013 г. не е можело да се очаква, че тези задължения ще бъдат невалидни, както не е можело да се очаква, че Комисията ще одобри всяко изменение на което и да е задължение преди срока, в рамките на който Латвия се е ангажирала да ги изпълни.
(90)
В резултат на това, с цел да се вземе решение дали да се предостави или не удължен срок до падежа, параметрите за оценяване на стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. трябва да включват ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Латвия не успя да докаже, че е взела предвид всички тези параметри или че стойността на нейната инвестиция в дадения момент, която би се получила от вземането под внимание на тези параметри, е по-голяма от алтернативната цена на удължаването на срока до падежа. По тази причина Комисията счита, че и втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(91)
На трето място, дори да се предположи, че Латвия е направила достатъчно подробен анализ на втората мярка като средство за запазване на стойността на инвестицията ѝ в Citadele през юни 2013 г., и дори ако беше отчела в този анализ ограниченията, които оператор в условията на пазарна икономика би взел предвид, произтичащи от предстоящата продажба на Citadele и отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието, твърденията на Латвия по отношение на разходите за втората мярка и по отношение на стойността на инвестицията в Citadele, която според Латвия ще се запази с тази мярка, не са приемливи.
(92)
От една страна, Латвия твърди, че втората мярка не включва никакви разходи за държавата, но това твърдение не е подкрепено от никакви допълнителни подробности или доказателства по отношение на оценката на разходите, извършени от Латвия към момента на предоставяне на втората мярка. Такъв анализ на алтернативните разходи и всички други видове разходи, свързани с втората мярка, би бил предварително условие за един частен инвеститор, за да вземе рационално решение дали да удължи срока на подчинения заем. Липсата на оценка на разходите води Комисията до заключението, че един частен инвеститор не би бил в състояние да оцени целесъобразността на втората мярка от гледна точка на максимизирането на печалбата.
(93)
От друга страна, Латвия твърди, че втората мярка запазва стойността на инвестицията на Латвия в Citadele, но това твърдение не се потвърждава от характеристиките на инвестицията в Citadele, притежавана от държавата членка от юни 2013 г. Комисията отбелязва, че за целящия печалба инвеститор текущата стойност на инвестицията зависи от перспективата за бъдещи потоци от доходи от тази инвестиция (под формата например на дивиденти) в комбинация с капиталовата стойност на тази инвестиция към този момент във времето (която може да бъде извлечена например от цената, която купувачът ще плати за акционерната инвестиция към този момент или от сконтираната стойност на цената, която купувачът би платил за акционерната инвестиция в бъдещето). Всички индекси на разположение на Комисията сочат, че стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. е била ниска, ако изобщо е била положителна.
(94)
Що се отнася до възможните бъдещи потоци от доходи от инвестиции на Латвия в Citadele, не бяха предоставени доказателства, че през юни 2013 г. акционерите са можели да очакват някакви дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще. Всяка оценка от частен акционер на банката в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, на очакваните приходи от разпределянето на дивиденти би било свързано със задължението за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. Освен това проучването, описано в съображение 61, установи, че дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele би станала губеща - заключение, което намали допълнително перспективата за печалба от разпределянето на дивиденти, като се има предвид, че от 27 юни 2013 г. оператор в условията на пазарна икономика би трябвало да приеме, че Citadele и дейността по управлението на благосъстоянието ще бъдат продадени поотделно.
(95)
Когато беше предоставено удължаване на погасителния срок, нямаше доказателства, че Citadele ще може (като се имат предвид неговите очаквани печалби и съотношение на капитала) да разпредели дивиденти преди 31 декември 2014 г., тъй като съотношението на капитала от 10,3 %, планирано да се достигне до 31 декември 2013 г., едва надвишава изискваното минимално съотношение на капитала от 10 % и е далеч под […] %, препоръчани от FCMC за справяне със съществуващите и потенциалните рискове за Citadele. Следователно един частен инвеститор би взел предвид, че от юни 2013 г. има малка вероятност акционерите да получат някакво разпределение на дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще.
(96)
Що се отнася до капиталовата стойност на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г., проучването, представено от латвийските органи, описано в съображение 61 и което бе изготвено през февруари 2013 г., показва, че Citadele би била засегната неблагоприятно от отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието. Един частен инвеститор в положение, което е възможно най-близко до това на Латвия през юни 2013 г., би взел предвид факта, че около четири месеца по-рано независим експерт е установил, че продажната стойност на Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието ще бъде по-ниска отколкото комбинираната цена на двата субекта. В резултат на това частният инвеститор би имал нужда от убедителни причини по отношение на оптимизиране на възвръщаемостта, коригирана спрямо риска, за да предприеме допълнителни рискове чрез предоставяне на удължаване на сроковете на подчинените заеми. Въпреки това Латвия не е предоставила доказателства за такива наложителни причини за оператор в условията на пазарна икономика да поеме тези допълнителни рискове по това време. Дори удължаването на срока да беше предоставено, няма доказателства, че Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието може да бъде продадена за […], което кара Комисията да заключи, че през юни 2013 г. Латвия не е […] в инвестицията си да бъде запазена, която е била […] за предоставянето на втората мярка.
(97)
Тези допълнителни причини също карат Комисията да смята, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(98)
На четвърто и последно място, Комисията също така отбелязва, че ЕБВР, която през юни 2013 г. е единственият друг акционер на Citadele освен латвийската държава, не е удължила срока на своя непогасен подчинен заем за Citadele и че Латвия никога не се е обръщала към ЕБВР, за да обсъдят участието на ЕБВР във втората мярка, както е обяснено в съображения 46-48. Тази липса на всякакъв опит за обсъждане на споделянето на тежестта на разходите за втората мярка, ако тази мярка е трябвало да бъде средство за запазване на стойността на инвестициите в Citadele, е допълнителен признак, че втората мярка не е в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(99)
В това отношение на първо място Комисията припомня, че според писмото от FCMC Citadele е разполагала с десет месеца (от 1 март до 31 декември 2013 г.), за да спази новия коефициент на капиталова адекватност. В този контекст Комисията счита, че повечето акционери биха използвали целия период от десет месеца за намиране на подходящо решение за посрещане на новите капиталови изисквания, което свежда до минимум техните разходи. Аргументът на Латвия относно улесняването на продажбата на Citadele не обяснява защо втората мярка е приета без допитване до миноритарните акционери на Citadele в срок от четири месеца от писмото на FCMC, вместо да се използва по-пълно периодът от десет месеца.
(100)
Освен това, дори ако участието на ЕБВР в удължаването на срока би предполагало мярка с характеристики, различни от тези на втората мярка, Латвия не предоставя никакви доказателства, че тази различна мярка, в която участва и ЕБВР, би била по-малко ефикасна от втората мярка, или че би струвала повече на мажоритарния акционер в сравнение с разходите за втората мярка.
(101)
Що се отнася до аргумента на Латвия, че удължаването от ЕБВР на срока на нейния подчинен заем би довело до допълнителна тежест в момента на продажбата на Citadele, латвийските органи не са представили никакви доказателства, че такова удължаване действително би създало такива допълнителни разходи. Не съществува специално проучване на разходите за продажбата на Citadele след втората мярка в сравнение с разходите за хипотетичната продажбата на Citadele след удължаване на срока, в което ЕБВР участва, за да се обоснове твърдението на Латвия, че би имало допълнителни тежести. Комисията счита, че всеки частен оператор, който обмисля начини за запазване на стойността на инвестицията си в Citadele, поне би могъл да посочи актуална оценка на евентуалните алтернативни разходи, при последваща продажба, в случай че миноритарният акционер в Citadele удължи срока на своите подчинени заеми в тази банка.
(102)
На последно място, както бе отбелязано в съображение 48, буква в), Латвия обяснява, че счита, че ЕБВР би била склонна да удължи срока на заемите си за Citadele. При това положение дори ако участието на ЕБВР би довело до по-голяма сложност, Комисията счита, че частен мажоритарен акционер, който обмисля удължаване на срока на собствения си съществуващ подчинен дълг в полза на Citadele, най-малко би се обърнал към миноритарния акционер, който също е притежател на подчинен дълг в Citadele, за да установи дали последният i) би поел част от разходите за допълнителна помощ за Citadele чрез удължаване на срока на собствените си заеми или ii) би сключил алтернативна договореност пряко с мажоритарния акционер, за да подкрепи разходите за втората мярка на мажоритарния акционер. В рамките на прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика Комисията не може да приеме, че мажоритарен акционер в дружество би приел всички разходи за защита на стойността на всички инвестиции в това дружество и по този начин би защитил стойността на инвестицията на миноритарния акционер, без дори да се допита до последния, за да потърси принос от него.
(103)
С оглед на всеки от тези фактори липсата на допитване до ЕБВР в периода между 1 март 2013 г. и 27 юни 2013 г. е още едно доказателство, че втората мярка не е била проведена в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(104)
За всяка една от четирите причини, посочени в съображения 85-103, не беше доказано недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че втората мярка следва да бъде приписана на държава членка, действаща като частен акционер. При тези обстоятелства Комисията не може да приеме, че Citadele би могла, при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на втората мярка.
(105)
Латвия е изпълнила втората мярка за Citadele, която е и ще бъде активна на пазарите, открити за международна конкуренция. Следователно всяко предимство от държавните ресурси би повлияло на конкуренцията в банковия сектор и би оказало въздействие върху търговията вътре в Съюза. Освен това тази мярка е селективна, тъй като е от полза единствено за Citadele. Тя е финансирана чрез държавни ресурси. През юни 2013 г., както е обяснено от Латвия в съображение 45, оператор в условията на пазарна икономика не би предоставил мярка, подобна на втората мярка, при съпоставими условия. Поради това Комисията потвърждава своята по-ранна предварителна оценка от решението за откриване на процедурата, че втората мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.3. Третата мярка
(106)
По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, тя е била първоначално одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, одобрени с първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити. По това време Комисията отбеляза, че Parex banka е имала недостиг на ликвидни обезпечения и че Латвия е депозирала средствата, предвид нуждите от ликвидност на банката, когато никой пазарен инвеститор не е бил готов да предостави ликвидност с оглед на нестабилното положение на Parex banka (29).
(107)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие беше прехвърлена на Citadele и Reverta. Citadele вече е изплатила изцяло своя дял от подкрепата за ликвидността. От Reverta е било изискано да ограничи размера на подкрепата за ликвидността, която е получила, както е посочено в съображение 19, буква в). Въпреки това размерът на подкрепата за ликвидността, действително предоставена на Reverta, надхвърля дори нивата, предвидени за най-лошия сценарий, одобрен в окончателното решение за Parex. Тази допълнителна подкрепа за ликвидността предоставя допълнително предимство за Reverta в сравнение с помощта, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Латвия не е твърдяла, че е действала като пазарен кредитор при предоставянето на такава ликвидност, нито е представила елементи, които да позволят на Комисията да заключи, че Reverta би могла при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на третата мярка. Никоя от останалите характеристики на подкрепата за ликвидността, освен количеството ѝ, не е била изменена и затова Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(108)
Въз основа на съображения 106 и 107, тъй като увеличената подкрепа за ликвидността очевидно представлява допълнително предимство в сравнение с одобрените мерки за помощ, следователно тя представлява допълнителна помощ (тъй като всички други критерии по член 107, параграф 1 от Договора са все още в сила).
6.2. Правно основание за съвместимостта на новата допълнителна помощ
(109)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора оправомощава Комисията да определи, че дадена помощ е съвместима с вътрешния пазар, ако цели „преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава членка“.
(110)
Предвид системното значение на Parex banka (която беше водеща банка в Латвия) и значимостта на нейните дейности по предоставяне на заеми за икономиката на Латвия към момента на одобряването на мерките за помощ Комисията прие, че неспособността да се преодолеят затрудненията на банката би довело до сериозни последици за икономиката на Латвия.
(111)
В решението за оздравяване и окончателното решение за Parex мерките за помощ, одобрени за Parex banka, бяха оценени съгласно член 107, параграф 3, буква б) от Договора, както и въз основа на съобщенията (30), приети в контекста на финансовата криза, които са били в сила по времето, когато е отпусната помощта.
(112)
Комисията счита, че същото правно основание се прилага за допълнителната помощ, отпусната чрез първата и втората мярка, въз основа на графика за тяхното изпълнение и техните сходни характеристики с одобрените мерки за помощ.
(113)
Що се отнася до третата мярка, оценката на Комисията на съвместимостта трябва да се извърши въз основа на актуализираните критерии, изложени в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. (31). Всяка помощ, изцяло или частично предоставена без разрешение от Комисията (и следователно в нарушение на член 108, параграф 3 на Договора) след публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г., трябва да бъде разгледана въз основа на това съобщение. Тъй като третата мярка е била прилагана непрекъснато от 2011 г. до настоящия момент, може да се заключи, че помощта е била частично отпусната след 1 август 2013 г., датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г.
6.3. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
6.3.1. По отношение на първата мярка
(114)
Подчиненият заем, предоставена от Латвия на Parex banka, от датата на емитиране (22 май 2009 г.) е със срок от седем години (т.е. до 21 май 2016 г.), като по този начин се надвишава максималният петгодишен срок, който е посочен в първото решение за оздравяване и е потвърден в окончателното решение за Parex. За тази мярка не беше отправено уведомление до Комисията.
(115)
По отношение на тази допълнителна мярка за помощ, предоставена чрез по-дълъг срок на погасяване на подчинените заеми от този в условията на решенията, Комисията има съмнения, че се поддържа до необходимия минимум и поради това не може да заключи, че всички критерии за съвместимост са изпълнени.
(116)
В решението за откриване на процедурата Комисията припомня, че подчиненият заем, одобрен за Parex banka с петгодишен срок, е бил оценен в решението за оздравяване като мярка, ограничена до необходимия минимум като размер и срок до падежа. Въз основа на това заключение 5-годишният подчинен заем е бил квалифициран като съвместим в решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(117)
Въз основа на доводите, представени в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и при липсата на нови аргументи, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на удължения срок на подчинените заеми, емитирани със срок от седем години вместо пет години, както е първоначално одобрено.
(118)
С оглед на новите аргументи, представени от Латвия след решението за откриване и посочени в раздел 5.1, Комисията е в състояние да направи повторна оценка, ако подчинените заеми със 7-годишен срок, предоставени от Латвия на Parex banka, отговарят на изискването за съвместимост на държавна помощ, ограничена до необходимия минимум.
(119)
В съответствие със Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. мярката за помощ трябва, по своя размер и форма, да е необходима за постигане на преследваната цел. Това означава, че вливането на капитал трябва да бъде в минималния необходим размер за постигане на целта. Целта на предоставянето на подчинен заем, квалифициран като капитал от втори ред) на Parex banka беше да се даде възможност на Parex banka да продължи да отговаря на коефициента на капиталова адекватност, и да се гарантира, че тя ще бъде капитализирана в достатъчна степен, така че по-добре да издържи на потенциални загуби, за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(120)
В първото решение за оздравяване минималните изисквания, за да могат подчинените заеми да бъдат допустими като капитал от втори ред на Parex banka, взети предвид от Комисията, се основават на приложимото латвийско законодателство, представено от Латвия (32). Следователно беше установено, че минималният срок до падежа, за да може подчиненият заем да се класифицират като капитал от втори ред, е пет години. Тази оценка не е била изменяна от последващите решения.
(121)
Като преразгледа допълнителната информация, предоставена от Латвия и отразена в съображения 30-39, Комисията признава, че допълнителните ограничения променят изискваните характеристики на подчинените заеми, така че да се определят изцяло като капитал от втори ред до 2010 г.
(122)
По-специално, Комисията отбелязва, че въздействието на критериите от рамката Базел II върху размера на подчинените заеми, получени от Parex banka през 2009 г., които са допустими като капитал от втори ред, представлява основен елемент за определянето на минималния първоначален срок на подчинените заеми. Правилното разглеждане на амортизационния коефициент по Базел II е било необходимо за постигането на крайната цел на мярката за помощ, а именно да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Parex banka и да се избегнат сериозни смущения в икономиката на Латвия към момента на предоставяне на първоначалния подчинен заем.
(123)
Комисията счита, че ако предположенията и предвижданията, представени от Латвия в момента на решението за оздравяване, са отразявали адекватно и напълно амортизацията на подчинения дълг по силата на правилата от Базел II, както е отразено в съображение 37, те щяха да доведат до различна оценка на сроковете на подчинените заеми, с извода, че необходимият минимум е седем години, а не пет години.
(124)
Комисията припомня също, че оценката на съвместимостта на помощите в третото решение за оздравяване се основава, наред с друго, на ангажимента на латвийските органи, че ще продадат своите акции в Parex banka във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три години след като първите оздравителни мерки бяха предоставени на Parex banka (33), т.е. не по-късно от 2011 г.
(125)
В светлината на тези обстоятелства Комисията счита, че определянето на първоначалния срок на седем години може да се счита за необходимия минимум, така че подчинените заеми, предоставени от Латвия, да се определят изцяло като капитал от втори ред и да се гарантира, че Parex banka е постигнал целта за капиталова адекватност, с оглед на запазването на стабилността на латвийската банков система, както и спазването на ангажимента за продажба на банката.
6.3.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(126)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения, че допълнителната помощ, произтичаща от 18-месечното удължаване на падежите на подчинените заеми, може да се счита за съвместима, тъй като съществуващата оценка беше, че петгодишният срок на подчинения дълг, е това, което осигурява ограничаване до необходимия минимум, и не бяха представени нови доводи за обосновка на съвместимостта.
(127)
С оглед на информацията, представена от Латвия след решението за откриване на процедурата, Комисията отбелязва, че са настъпили регулаторни промени през 2013 г. (34), които се отнасят до минималните капиталови изисквания.
(128)
В това отношение на Комисията беше представено писмо от 1 март 2013 г. от FCMC до Citadele. Писмото представлява реакция от страна на банковия регулатор на вътрешен доклад за оценка на капиталовата адекватност, който Citadele е представила на FCMC по отношение на финансовото си състояние към 30 юни 2012 г.
(129)
В писмото от 1 март 2013 г. първо се обръща внимание на факта, че според политиката на FCMC всички банки трябва да поддържат коефициент на капиталова адекватност, надвишаващ 10 %. След това в писмото ясно се заявява, че „ако коефициентът на капиталова адекватност на банка и консолидирана група падне под 10 %, банката и консолидираната група се считат за недостатъчно капитализирани и FCMC може да наложи коригиращи мерки, например ограничаване на операциите на банката“. В случая на Citadele и консолидираната ѝ група в писмото се уточнява също, че за да се обхванат съществуващите и потенциалните рискове, произтичащи от операциите на Citadele, до края на 2013 г. съотношението на капиталовата адекватност на групата трябва да достигне до […] %.
(130)
Въз основа на това писмо Комисията приема, че Citadele е трябвало да има капиталова адекватност най-малко над 10 % в края на 2013 г., с цел да продължи изцяло операциите си.
(131)
Комисията припомня, че крайната цел за отпускане на държавна помощ под формата на подчинени заеми, както е определено в решение за оздравяване и окончателното решение за Parex, е да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Citadele на Parex banka (след 2010 г.), за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(132)
Поради това Комисията приема, че през юни 2013 г. Латвия е трябвало да предприеме корективни действия, за да се избегнат рисковете, които биха възникнали от неуспеха на Citadele да спази неочакваното увеличение на надзорните изисквания. За преодоляване на потенциалния недостиг на капитал спрямо новите изисквания, единствените възможни варианти биха били:
а)
вливане на допълнителни средства - като капитала от първи и втори ред (напр. предоставяне на нови подчинени заеми);
б)
удължаване на срока на съществуващите подчинени заеми, за да се промени техният амортизационен процент, както и да се даде възможност за по-голям процент от заемите да участват в капитала на банката.
(133)
Таблица 2 отразява сравнителен сценарий между ситуации, при които всички други параметри са равни и срокът на подчинените заеми е удължен през 2013 г. (както беше направено чрез втората мярка) или се запазва при същите условия, при които заемите са били първоначално издадени. Въз основа на изчислението Комисията констатира, че запазването на сроковете на подчинените заеми би довело, като всички други фактори се смятат за равни, до неуспех за Citadele да постигне съотношение на капиталова адекватност от 10 % в края на 2013 г.
Таблица 2
Сравнение на равнището на капиталова адекватност със или без удължаване на погасителния срок:
Капиталова адекватност в %
31 декември 2013 г.
Финансови прогнози преди удължаването на срока с 18 месеца (изготвени през юни 2013 г.)
9,75
Действителни стойности към 31 декември 2013 г., включително удължаването на погасителния срок
10,30 (35)
Проформа на действителната ситуация без удължаването на срока с 18 месеца
9,30
(134)
Предвид факта, че:
а)
новите капиталови изисквания трябва да се изпълнят до 31 декември 2013 г.,
б)
дейността по управлението на благосъстоянието трябва да бъде продадена до 31 декември 2013 г. и
в)
обезценяването на подчинения дълг оказва пряко влияние върху капиталовото съотношение,
Комисията е съгласна, че втората мярка представлява ефективно и ефикасно решение с оглед на новите изискванията за капиталова адекватност за Citadele и че предоставената отсрочка е необходимият минимум за постигането на тази цел. Това решение не налага трансфер на нови парични средства (въпреки че изисква от Латвия да се въздържа от събиране на средства, които иначе биха били дължими), като отговаря на надзорното искане, основано на необходимостта от запазване на финансовата стабилност.
(135)
Комисията също така положително отбелязва, че към 31 декември 2013 г. коефициентът на капиталова адекватност на Citadele е бил малко над минималното изискване от 10 % (36), което потвърждава становището ѝ, че 18-месечното удължаване на този срок е било ограничено до необходимия минимум.
6.3.3. По отношение на ликвидната подкрепа, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(136)
От 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий. Тези ограничения са припомнени в таблица 3 (37). Действителните размери на ликвидна подкрепа, от която се е ползвала Reverta (съобщени от Латвия в преработения план за преструктуриране, представен през януари 2014 г.), както е посочено в таблица 4, непрекъснато са превишавали размерите, постановени в окончателното решение за Parex:
Таблица 3
Тавани за ликвидността на Reverta, отразени в окончателното решение за Parex:
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Базов сценарий
458
446
419
349
315
Оптимистичен сценарий
458
446
419
356
322
Песимистичен сценарий
458
446
419
344
307
Таблица 4
Действителни размери на средствата за ликвидност, от които се е възползвала Reverta
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Излишък от подкрепа за ликвидност
446
446
428
385
363
(137)
Подкрепата за ликвидността, първоначално предоставена на Reverta, е била одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, обхванати от първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити.
(138)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие е била прехвърлена към Citadele и Reverta. Citadele вече е върнала изцяло своя дял от подкрепата на ликвидността, докато Reverta трябваше да ограничи размера на подкрепата на ликвидността, която е получила. Въпреки това, сумата на финансовата подкрепа, действително предоставена на Reverta, надвишава всички равнища, одобрени в рамките на окончателното решение за Parex.
(139)
Оценката на плана за преструктуриране в окончателното решение за Parex се базира на допускания, представени по това време по отношение на очакваните входящи потоци на ликвидни средства в Reverta, които биха дали възможност тя да започне да връща помощта за ликвидността, предоставена ѝ под формата на държавни депозити, до нивата, предварително определени в окончателното решение за Parex (38).
(140)
Сумите, които се очаква да останат неплатени, както е описано в окончателното решение за Parex, варират в диапазона от [0-100] млн. LVL (базов сценарий) до [100-200] млн. LVL (песимистичен сценарий). Въпреки това според последните прогнози за паричните потоци, представени от Латвия, предоставената подкрепа за ликвидността е планирана да превишава ограничението, определено в окончателното решение за Parex до 2017 г., както е отразено в таблица 5:
Таблица 5
Надплатени суми за ликвидност за Reverta спрямо плана за преструктуриране от 2010 г.
млн. LVL
31.12.14
31.12.15
31.12.16
31.12.17
Песимистичен сценарий (първоначален план за преструктуриране)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Очаквана подкрепа за ликвидността (актуализация от 2014 г.)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Разлика
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Комисията разбира, че поради следните трудности:
а)
по-ниско качество на активите и по-ниска стойност в сравнение с това, което е било предвидено в плана за преструктуриране, и
б)
по-бавно възстановяване на обезпечението и съдебни спорове с длъжници,
е имало закъснение от две години при събирането на паричните средства (както е посочено в съображение 45) спрямо предвижданото по време на приемането на окончателното решение за Parex. Това забавяне наложи увеличаване на държавната подкрепа.
(142)
Поради това допълнителната нужда от подкрепа за ликвидността бе предизвикана от влошаващото се финансово състояние на Reverta в сравнение с това, което е било очаквано в окончателното решение за Parex. Комисията отбелязва, че предоставената подкрепа на ликвидността постепенно е нараснала през последните години в съответствие с трудностите на Reverta при възстановяването на активи.
(143)
Както е посочено в съображение 56, Латвия твърди, че тъй като само 49,5 млн. LVL за подкрепа за ликвидността от общо 118,7 млн. LVL са били преобразувани в капитал, останалата подкрепа за ликвидността в размер на 69,2 млн. LVL е довела до прекомерна подкрепа за ликвидността в почти еднакъв размер.
(144)
Въпреки това, Комисията припомня, че, както е посочено в съображение 63, буква б) от окончателното решение за Parex, единствено държавните депозити могат да бъдат преобразувани в капитал. Ето защо Комисията счита, че по-ниското ниво на подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, не води автоматично до прекомерна подкрепа за ликвидността.
(145)
Комисията отбелязва още, че банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен през 2011 г., с което е била избегната необходимостта да се преобразува в капитал допълнителна ликвидност за удовлетворяване на регулаторния коефициент на платежоспособност. По този начин Комисията признава, че прекратяването на капиталовите изисквания (39) е позволило на Латвия да предостави по-нисък размер на помощ за рекапитализация за Reverta от максималната сума на рекапитализация, одобрена посредством решенията.
(146)
Въз основа на трудностите, с които се сблъсква Reverta при възстановяването на активи, и ограничения размер на капитализация, изискван след отнемане на банковия лиценз, Комисията заключава, че подкрепата за ликвидността, получена от Reverta, е била ограничена до минимума, необходим за доброто управление на процеса на ликвидация.
(147)
Комисията също така заключава, че допълнителната подкрепа за ликвидността отговаря на изискването за споделяне на тежестта, определено в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. По-специално, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 77 от Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. собственият капитал на бившите акционери на Parex banka е бил изцяло отписан и че Латвия се ангажирала да предотврати предоставянето на допълнителна помощ в полза на притежателите на подчинен дълг.
6.3.4. По отношение на нарушението на задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието на Citadele (четвъртата мярка)
(148)
Латвийските органи заявяват, че предвид сегашните трудни условия на пазара, Латвия не е успяла да намери купувачи за дейността по управление на благосъстоянието на Citadele в рамките на определения срок и няма да бъде в състояние да го направи дори в рамките на обозрим период от време.
(149)
Латвийските органи напомнят, че продажбата на Citadele бе установена, наред с други ангажименти, като ключова мярка за отстраняване на нарушенията на конкуренцията, които мерките за помощ са предизвикали. Но като се има предвид влошаването на финансовото състояние на Citadele в сравнение с това, което е било предвидено в момента на окончателното решение за Parex, продажбата на Citadele може да не бъде постигната в рамките на предвидените срокове.
(150)
Латвия твърди освен това, че комбинирането на продажбата на дейността по управление на благосъстоянието с продажбата на Citadele ще подобри пазарния интерес към Citadele и че удължаването на крайния срок за продажба е по-вероятно да позволи повторната приватизация на Citadele.
(151)
Комисията приема, че финансовото състояние на Citadele е по-лошо в сравнение с това, което се е очаквало да бъде в първоначалния план за преструктуриране. Тази оценка е потвърдена също от контролиращото доверено лице (40) и се отразява в показателите, посочени в таблица 6:
Таблица 6
Съпоставяне на основните финансови показатели в сравнение с плана за преструктуриране
31.12.2013 г.
План за преструктуриране
Действителен
Оперативни разходи/общи приходи
[50-60]
57,0 %
Обезценяване/нетни заеми
[0-5]
2,0 %
Нетни приходи (загуби) в млн. LVL
[20-30]
10,8
Възвръщаемост на собствения капитал (ROE) %
[20-30]
8,1 %
Собствен капитал/общи активи
[5-10]
6,9 %
Коефициент на капиталова адекватност
[10-20]
11,7 %
Като се има предвид по-ниското ниво на рентабилност на Citadele в сравнение с първоначалния план за преструктуриране, Комисията разбира трудностите, свързани с продажбата на Citadele в рамките на строго определения график.
(152)
Комисията припомня, че задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието, наред с ангажимента за продажба на самата Citadele, беше включено в окончателното решение за Parex за ограничаване на нарушенията на конкуренцията, тъй като това дава възможност на конкурентите да предложат оферта за тези предприятия (41).
(153)
Комисията отбелязва като положително, че след окончателното решение за Parex Citadele започна процес на продажба, за да тества пазарния интерес и също така назначи независим експерт за изготвяне на най-добрата стратегия за продажба, както е споменато в съображения 61 и 62, с което се опита на добра воля да спази посочените ангажименти.
(154)
Комисията взема под внимание, че Латвия сега има за цел удължаване на крайния срок за приключване на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието в сравнение със сроковете, които се е ангажирала да спази през 2009 г. Латвия иска изменение на окончателното решение за Parex, за да се отложи първоначалният краен срок за продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, за да може да я продаде заедно с Citadele, въз основа на допълнителни ангажименти, посочени в съображения 64-68.
6.3.5. Компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията и подобряване на споделянето на тежестта
(155)
За да може Комисията да одобри изменения на окончателните си решения, промените трябва да се основават на нови задължения, които могат да се считат за равностойни на тези, които първоначално са предвидени (42). В този случай мерките за помощ ще продължат да бъдат съвместими с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора само ако общият баланс на първоначалното решение остане незасегнат. С цел да се запази първоначалният баланс, изменените ангажименти не следва да оказва отрицателно въздействие върху жизнеспособността на получателя на помощта, като общият набор от поети ангажименти трябва да бъдат поне равностойни по отношение на споделянето на тежестта и компенсаторните мерки, като се отчитат изискванията на приложимите съобщения на Комисията.
(156)
В това отношение Комисията има положително отношение към набора от ангажименти, представени от Латвия и съдържащи се в съображения 64-73, тъй като те допринасят за преодоляването на евентуални нарушения на конкуренцията, произтичащи от първата, втората, третата и четвъртата мярка, както и за гарантиране на подходящо споделяне на тежестта от страна на заинтересованите страни на бенефициерите.
(157)
В раздел 4 от Съобщението за преструктурирането се призовава за прилагането на ефективни и пропорционални мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията.
(158)
Окончателното решение за Parex включва няколко такива мерки, сред които ангажиментът на Латвия да продаде или да възложи продажбата на Citadele до 31 декември 2015 г. (43) беше от основно значение. Комисията счита за достатъчни и адекватни за избягване на нарушаването на конкуренцията в резултат на държавните помощи, отпуснати на Parex banka, ангажиментите за продажба на Citadele в рамките на този срок, съчетано с намаление на големината и пазарното присъствие на Citadele.
(159)
В решението за откриване Комисията счете, че както първоначалният по-дълъг срок на подчинения дълг, така и 18-месечното му удължаване, приложено през 2013 г., представляват допълнителни предимства за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(160)
В този контекст Комисията приветства ангажимента, предлаган от Латвия, да изтегли напред крайния срок за приключване на продажбата на Citadele от 31 декември 2015 г. на […], като мярка за компенсиране на допълнителните предимства, произтичащи от по-дългия срок на подчинените заеми. Ускоряването на продажбата на Citadele допринася за запазване на равнопоставени условия на конкуренция.
(161)
В допълнение, Комисията отбелязва, че Латвия е предоставила ясен ангажимент за […], ако продажбата не бъде постигната в рамките на посочения по-горе краен срок. Този ангажимент предвижда допълнителна предпазна мярка (която не е била изрично включена в първоначалния план за преструктуриране), за да се гарантира, че нарушаването на конкуренцията ще бъде смекчено по подходящ начин, като в рамките на по-малко от […], Citadele ще […]
(162)
Комисията също така отбелязва с удовлетворение, че Латвия пое задължението за допълнително намаляване на размера на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от латвийските органи, както е посочено в съображение 69.
(163)
В раздел 3 от Съобщението за преструктуриране се предвижда банките и техните акционери да допринесат за разходите за преструктурирането във възможно най-голяма степен, за да се ограничи размерът на помощта до минимум и да се отстранят нарушенията на конкуренцията и въпросите, свързани с моралния риск.
(164)
В този отношение Комисията взема под внимание допълнителните компенсаторни мерки, предложени от Латвия, за да се гарантира, че трети страни няма да се облагодетелстват от допълнителната сума на помощта, получена от Reverta, а именно ангажимента за засилени механизми за споделяне на тежестта, описан в съображения 70-73.
(165)
Латвия се ангажира, че Citadele и Parex banka (по-рано Reverta), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат никакви лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени) или да упражняват каквито и да било права за изкупуване във връзка с тях на притежателите на подчинени дългове или други акционери, различни от латвийската държава или на ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и освен ако съществува правно задължение да го направи. В това отношение Латвия също така се ангажира да отстрани всички такива правни задължения във възможно най-кратък срок и не по-късно от 30 април 2015 г. В резултат на това притежателите на съществуващи капиталови инструменти няма да получават никакво заплащане, тъй като тези съществуващи капиталови инструменти не носят задължителен купон и в процеса на ликвидацията на Reverta (която ще се осъществи до края на 2017 г.) те се нареждат след първостепенния дълг. Тъй като Reverta има отрицателен капитал, ще бъде невъзможно от практическа гледна точка за притежателите на тези капиталови инструменти да получат заплащане или възстановяване.
(166)
Освен това, в допълнение към задълженията, посочени в съображение 165, Латвия се ангажира също да не изплати останалите дългове (главници) по заварени подчинени заеми, освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно върнати до степента, необходима за покриване на отрицателния нетен актив на Reverta, и при условие че съществува правно основание. За тази цел непогасеният дълг (главница) по заварените подчинени заеми ще бъде i) предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или ii) преобразуван в капитал от първи ред без право на глас; или iii) обезценен. В това отношение, като се има предвид, че националното право не предоставя подходяща правна основа, даваща възможност за спазване на този ангажимент, Латвия допълнително се ангажира да предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се съобрази с този ангажимент, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
(167)
Комисията приветства ангажиментите на Латвия, посочен в съображения 165 и 166, защото като се стреми към ограничаване на плащанията на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми и капиталовите инструменти на Reverta и Citadele, тя осигурява допълнително споделяне на тежестта.
(168)
В резултат на това Комисията счита, че предложените компенсаторни мерки, посочени в раздел 5.5, могат да се считат за подходящи и равностойни (от гледна точка на ефективността) на тези, предложени преди това от Латвия и одобрени от Комисията с окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение. В действителност предложените компенсаторни мерки преследват една и съща цел за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Те са добре насочени, тъй като имат за цел ограничаване на нарушаването на конкуренцията на пазарите, на които Citadele функционира.
(169)
Съответно Комисията стигна до заключението, че изменените ангажименти са равностойни на първоначалните по отношение на възстановяването на жизнеспособността, споделянето на тежестта и ограничаването на нарушенията на конкуренцията. Замяната на първоначалните ангажименти с новите ангажименти не нарушава съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, установена от окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(170)
Комисията съжалява, че Латвия неправомерно е привела в действие първата, втората и третата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС и че е нарушила задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в рамките на срока, записан в окончателното решение за Parex (четвъртата мярка).
(171)
Въпреки това поради причините, изложени по-горе, и с оглед на допълнителните ангажименти, поети от Латвия и Citadele,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Следните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора:
а)
предоставянето на Parex banka на подчинени заеми с първоначален срок до падежа, превишаващ условията на мярката, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка);
б)
предоставянето на Citadele на допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL (втората мярка);
в)
предоставянето на Reverta на подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex (третата мярка).
Член 2
Мерките за помощ, посочени в член 1, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) от Договора в контекста на ангажиментите, поети от Латвия, както е посочено в приложение I.
Член 3
Крайните срокове за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (ДУБ) на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбата или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбата (четвъртата мярка), записани в съображение 73 от Решение C(2010) 6202 окончателен поправен на Комисията от 15 септември 2009 г. относно държавна помощ C 26/09 (ex N 289/09), която Латвия възнамерява да приведе в действие за преструктурирането на AS Parex banka, се изменят в съответствие с ангажимента, предоставен от Латвия, който е изложен в приложение II.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Република Латвия.
Съставено в Брюксел на 9 юли 2014 година.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/162 HATÁROZATA
(2014. július 9.)
a Lettország által a Parex számára nyújtott SA.36612 (2014/C) (korábbi 2013/NN) számú állami támogatásról
(az értesítés a C(2014) 4550. számú dokumentummal történt)
(Csak az angol nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
miután felszólították az érdekelteket, hogy az említett cikk(ek)nek megfelelően nyújtsák be észrevételeiket (1),
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
1.1. A Parex számára nyújtott korábbi támogatások
(1)
Lettország 2008. november 10-én értesítette a Bizottságot az AS Parex banka (a továbbiakban: Parex) számára nyújtandó, a pénzügyi rendszer stabilitásának támogatására irányuló állami támogatásokból álló csomagról. A Bizottság e támogatásokat 2008. november 24-én ideiglenesen jóváhagyta (2) (a továbbiakban: első megmentési határozat) az alapján, hogy Lettország kötelezettséget vállalt arra, hogy hat hónapon belül benyújtja a Parex szerkezetátalakítási tervét.
(2)
Lettország kérésének eleget téve a Bizottság 2009. február 11-i (3) (a továbbiakban: második megmentési határozat) és 2009. május 11-i (4) határozatával (a továbbiakban: harmadik megmentési határozat) jóváhagyott két, a Parex számára nyújtandó támogatást érintő módosításcsomagot.
(3)
Lettország 2009. május 11-én szerkezetátalakítási tervet nyújtott be a Parex bankra vonatkozóan. A Bizottság 2009. június 29-i határozatában (5) arra az előzetes következtetésre jutott, hogy a bejelentett szerkezetátalakítási intézkedések a Parex számára nyújtott állami támogatásnak minősülnek, továbbá kételyeit fejezte ki azzal kapcsolatosan, hogy e támogatás a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető-e. Következésképpen a Bizottság a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról határozott, és arra kérte Lettországot, hogy közölje a támogatás összeegyeztethetőségének értékeléséhez szükséges információkat.
(4)
A Bizottság és Lettország 2009. május 11. és 2010. szeptember 15. között több alkalommal folytatott információcserét és megbeszélést a Parex szerkezetátalakításáról. Az említett időszak során Lettország többször aktualizálta a Parex szerkezetátalakítási tervét.
(5)
A szerkezetátalakítási terv szerint a Parex bankot két részre kellene osztani: AS Citadele banka (a továbbiakban: Citadele) néven alapítani kell egy úgynevezett „jó bankot”, amely átveszi a fő tevékenységhez kapcsolódó valamennyi eszközt és néhány, ahhoz nem kapcsolódó eszközt (6), Reverta néven pedig létre kell hozni egy úgynevezett „rossz bankot” (7), amelyre átruházzák a többi, fő tevékenységhez nem kapcsolódó és nem teljesítő eszközt. A felosztást 2010. augusztus 1-jén hajtották végre.
(6)
A Bizottság 2010. szeptember 15-i határozatában (8) (a továbbiakban: Parex bankra vonatkozó végleges határozat) jóváhagyta a Parex szerkezetátalakítási tervét a Lettország által tett kötelezettségvállalások alapján, amelyeket a lett hatóságok 2010. szeptember 3-án közöltek.
(7)
A Bizottság 2012. augusztus 10-i határozatával (9) (a módosító határozat) Lettország kérésének eleget téve jóváhagyta a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban szereplő három kötelezettségvállalás módosítását. Lettország a következő módosításokat eszközölte: 1) a FÁK-országokbeli hitelek (10) értékesítésére nyitva álló határidőt 2014. december 31-ig meghosszabbította; 2) a Citadele esetében megengedett minimális tőkemegfelelési követelmények mértékét bank- és csoportszinten megemelte; 3) engedélyezte az előző évek hitelezési felső korlátainak átvitelét a kezdeti piaci részesedési felső korlátok tiszteletben tartása mellett.
(8)
A Bizottság megjegyezte, hogy Lettország 2014. június 5-én kivételesen elfogadta, hogy ezt a határozatot angol nyelven hagyják jóvá.
1.2. A hivatalos vizsgálati eljárás
(9)
Lettország 2013. október 1-jén a Parex bankra vonatkozó végleges határozat további módosítása iránti kérelmet nyújtott be, amelyben a Citadele vagyonkezelési üzletágának (11) értékesítésére nyitva álló határidő meghosszabbítását kérte. A módosítás iránti kérelem elbírálása során a Bizottság kiderítette, hogy Lettország a Bizottság által jóváhagyott támogatási intézkedéseken felül is nyújtott állami támogatást a Parex és a Citadele számára.
(10)
A Bizottság és Lettország […] (12) és 2014. március 4. között több alkalommal folytatott információcserét a kiegészítő támogatásról. Lettország 2013. október 30-án, 2014. január 31-én és 2014. március 4-én adatokat és dokumentumokat nyújtott be (többek között a Parex szerkezetátalakítási tervének átdolgozott változatát).
(11)
A Bizottság 2013. november 11. óta havonta friss információkat kap arról, hogyan halad Lettország a Citadele értékesítésével, amelynek folyamata 2013 októberében indult.
(12)
A Bizottság 2014. április 16-i határozatával (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló határozat) (13) tájékoztatta Lettországot arról, hogy a lett hatóságok által közölt információk vizsgálata alapján az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: a Szerződés) 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról határozott. Az eljárás megindításáról szóló határozatában a Bizottság emellett felkérte az érdekelt feleket, hogy tegyék meg a támogatással kapcsolatos észrevételeiket. E felkérésre egy válasz érkezett 2014. május 23-án.
(13)
Lettország tájékoztatta a Bizottságot arról, hogy sürgősség okán kivételesen elfogadja, hogy ezt a határozatot angol nyelven fogadták el.
2. A HELYZET ISMERTETÉSE
2.1. Az érintett vállalkozás
(14)
A Parex a 2008. december 31-i nyilvántartás szerinti 3,4 milliárd LVL (4,9 milliárd EUR) értékű teljes eszközállományával Lettország második legnagyobb bankja volt. A Parex 1992-ben jött létre. Lettország 2008 novemberében 2 LVL (kb. 3 EUR) jelképes összeg ellenében felvásárolta a bank részvényeinek 84,83 %-át a két legnagyobb részvényestől. Ezt az állami támogatási intézkedést a Bizottság az első, majd a második megmentési határozattal jóváhagyta. A megmentési határozatokkal jóváhagyott feltőkésítés után a lett állam mintegy 95 %-ra növelte részesedését a bankban azzal, hogy további 140,75 millió LVL összegű tőkeinjekciót nyújtott 2009 májusában. Ezt az intézkedést a Bizottság a harmadik megmentési határozattal jóváhagyta.
(15)
Az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank (a továbbiakban: EBRD) 2009 áprilisában megszerezte a Parex részvényeinek 25 %-át plusz egy részvényt. A Parex bank 2010-ben jó és rossz bankra való felosztása, majd ezt követően a tulajdonosi szerkezet többszöri változása után a Citadele részvényesei jelenleg Lettország (75 %) és az EBRD (25 %), a Reverta részvényesei pedig Lettország (84,15 %), az EBRD (12,74 %) és további tulajdonosok (3,11 %).
(16)
A Parex részletesebb bemutatása a Parex bankra vonatkozó végleges határozat meghozataláig terjedő időszakra vonatkozóan megtalálható az említett határozat (11)-(15) preambulumbekezdésében.
2.2. A Citadele és a Reverta számára jóváhagyott támogatási intézkedések
(17)
Lettország felhatalmazást kapott arra, hogy a Parex számára biztosítsa az első, a második és a harmadik megmentési határozatban (a továbbiakban: a megmentési határozatok), valamint a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban a Bizottság által jóváhagyott támogatásokat.
(18)
A Parex bankra vonatkozó végleges határozatban a Bizottság által jóváhagyott szerkezetátalakítási terv úgy rendelkezett, hogy Lettország a Bizottság által korábban jóváhagyott megmentési támogatást a szerkezetátalakítási időszak végéig kiterjeszti, továbbá a Citadele és a Reverta között megosztja. A Parex bankra vonatkozó végleges határozatban a Bizottság emellett azt is jóváhagyta, hogy a Reverta és a Citadele további szerkezetátalakítási támogatást kapjon. E határozat emellett a megmentési határozatokkal ideiglenesen jóváhagyott támogatásra a Parex felosztását követően egy felhasználási mechanizmust is meghatározott. A mechanizmus az alábbi elemeket foglalta magában:
a)
állami betétek formájában nyújtandó likviditási támogatás a Citadele és a Reverta részére (14);
b)
állami garancia a Citadele és a Reverta kötelezettségeire (15);
c)
a Reverta és a Citadele állami feltőkésítése (16); és
d)
eszközátvételi intézkedés a Citadele javára (17).
3. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK INDOKOLÁSA
3.1. A Lettország által a Parex, a Citadele és a Reverta javára végrehajtott kiegészítő intézkedések
(19)
Az ellenőrző megbízott (18) által 2013. augusztus 29-én benyújtott jelentésből, valamint a Lettország által 2013 októberében benyújtott dokumentumokból és közölt információkból kiderült, hogy Lettország az alábbi intézkedéseket a Bizottságnak tett előzetes bejelentés nélkül hajtotta végre:
a)
2009. május 22-én Lettország a Parex számára 50,27 millió LVL összegű (járulékos tőkébe beszámítható) alárendelt kölcsönt nyújtott hétéves futamidőre, vagyis 2016. május 21-ig (a továbbiakban: az első intézkedés). Az alárendelt kölcsön futamideje meghaladja az első megmentési határozatban megállapított és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban megerősített, legfeljebb ötéves futamidőt.
b)
2013. június 27-én Lettország 18 hónappal meghosszabbította (a továbbiakban: a második intézkedés) a Citadele számára nyújtott alárendelt kölcsönökből 37 millió LVL futamidejét (akkoriban Lettország 45 millió LVL összértékben nyújtott kölcsönöket) (19). Lettország nem jelentette be a Bizottságnak az alárendelt kölcsönök futamidejének meghosszabbítását.
c)
Lettország emellett 2011 óta a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban (a továbbiakban: a harmadik intézkedés) a Bizottság által elfogadott felső korlátokat meghaladó mértékben nyújtott likviditási támogatást a Reverta számára az alapeset és a legrosszabb forgatókönyv vonatkozásában egyaránt (20).
(20)
Az eljárás megindításáról szóló határozat meghozatalakor rendelkezésére álló információk alapján a Bizottságnak komoly kétségei támadtak afelől, hogy az első és a második intézkedés a belső piaccal összeegyeztethető-e, figyelemmel az alábbiakra:
a)
a Lettország által nyújtott alárendelt kölcsönök összeegyeztethetőségének első értékelése szerint e kölcsönök esetében a szükséges legrövidebb, és ezért a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető futamidő öt év volt, és
b)
nem merültek fel olyan új érvek, amelyek indokolnák, hogy hosszabb legyen a szigorúan véve szükséges legrövidebb futamidő.
(21)
Az eljárás megindításáról szóló határozat meghozatalakor sem fogalmazódtak meg olyan érvek, amelyek igazolják a harmadik intézkedés összeegyeztethetőségét.
(22)
Mindezek alapján a Bizottság a (19) preambulumbekezdésben ismertetett első, második és harmadik intézkedéssel nyújtott jogellenes támogatás tekintetében megindította a 659/1999/EK tanácsi rendelet (21) 4. cikkének (4) bekezdése és 13. cikkének (1) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást.
3.2. A Citadele vagyonkezelési üzletágának értékesítésére tett kötelezettségvállalás megszegése
(23)
Lettország azt a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban rögzített kötelezettségvállalását sem tartotta be, hogy a Citadele vagyonkezelési üzletágát elidegenítésért felelős vagyonkezelő nélkül 2013. június 30-ig vagy elidegenítésért felelős vagyonkezelővel 2013. december 31-ig értékesíti (a továbbiakban: a negyedik intézkedés) (22). Ezzel megszegte a Citadele vagyonkezelési üzletágának valamely fenti határidőig történő értékesítésére tett kötelezettségvállalását.
(24)
A Bizottság az eljárást megindító határozatban megállapította, hogy a (21) preambulumbekezdésben leírt kötelezettségvállalás megszegése a támogatással való visszaélésnek minősül. A Bizottság ezért úgy határozott, hogy megindítja a 659/1999/EK rendelet 16. cikke szerinti, támogatással való visszaélésre vonatkozó hivatalos vizsgálati eljárást.
4. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI
(25)
Az eljárás megindításáról szóló határozat meghozatalát követően a Bizottság egy személytől kapott észrevételeket, aki nem szolgáltatott bizonyítékokat sem arra, hogy érdekeltnek, vagyis olyan félnek minősül, akinek a saját érdekeit érintheti az intézkedés (például versenytárs vagy szakmai szövetség) (23), sem pedig arra, hogy érdekelt fél nevében jár el.
(26)
Az észrevételek a Parex bankot érintő állítólagos jogsértésekkel foglalkoztak, és nem a Lettország által a Parex, a Citadele és a Reverta javára végrehajtott első, második és harmadik intézkedéshez vagy a negyedik intézkedéshez kapcsolódtak, tehát alapvetően olyan tényeket és információkat érintettek, amelyek a jelen esetben közvetlenül nem függenek össze az állami támogatásra vonatkozó szabályok érvényesítésével. Ezeket az észrevételeket ezért a Bizottság iktatta, és az e határozatban foglalt értékelés szempontjából általános piaci információnak tekinti.
5. LETTORSZÁG ÉSZREVÉTELEI A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁSRÓL
(27)
Az eljárás megindításáról szóló határozat meghozatalát követően Lettország 2014. május 26-án benyújtotta észrevételeit, amelyekben az első, a második és a harmadik intézkedés belső piaccal való összeegyeztethetőségét illetően a Bizottságnál felmerült kételyekkel, valamint a Citadele vagyonkezelési üzletágának értékesítésére tett kötelezettségvállalás állítólagos megszegésével foglalkozott.
(28)
2014. május 30-án Lettország benyújtotta a szerkezetátalakítási terv aktualizált változatát, amely az e határozat 5.1-5.5. szakaszában bemutatott információkat és kompenzációs intézkedéseket is tartalmazta.
(29)
Lettország a Bizottság tájékoztatás iránti kérelmére válaszul 2014. június 23-án további részleteket közölt a második intézkedésről.
5.1. Az alárendelt kölcsönök eredeti futamideje meghaladja a megmentési határozatokban és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban foglalt időtartamot (első intézkedés)
(30)
2014. május 26-i észrevételében Lettország azzal érvel, hogy az első intézkedés elfogadására azért volt szükség, mert ezáltal a Parex banknak lehetősége nyílt a jogszabályokban előírt fizetőképességi követelmények teljesítésére, és ezzel megelőzhető volt az instabil, nagyrészt összekapcsolódó és egymástól kölcsönösen függő bankokból álló lett bankrendszer visszafordíthatatlan összeomlása.
(31)
Lettország állítása szerint az első megmentési határozat elfogadásakor a lett hatóságok számára csak kevés információ állt rendelkezésre a Parex valódi pénzügyi helyzetéről és eszközeinek minőségéről. Ezért Lettország az állami támogatás jóváhagyása iránt a Bizottsághoz intézett eredeti kérelmében vállalta, hogy ötéves futamidőre nyújt alárendelt kölcsönöket, mivel ez volt az előírt legrövidebb futamidő ahhoz, hogy az alárendelt kölcsönök a lett jog vonatkozó rendelkezései értelmében járulékos tőkének minősüljenek.
(32)
Lettország továbbá azt állítja, hogy a Parex pénzügyi helyzetének pontosabb felmérése érdekében megbízta a PricewaterhouseCoopers könyvvizsgáló céget, hogy világítsa át a Parex bankot. Az átvilágítás 2009. január 26-án, tehát az első megmentési határozat elfogadása után fejeződött be.
(33)
Lettország ugyanakkor hangsúlyozta, hogy a piaci helyzet 2008-ban és 2009-ben rendkívül változékony volt, és a hitelek minősége a vártnál gyorsabban romlott. Szintén a helyzet súlyosbodását tükrözte, hogy a Bizottság emiatt három megmentési határozatot fogadott el a Parex vonatkozásában, Lettország pedig több változatot is benyújtott a Parex szerkezetátalakítási tervéből, a legutóbbit 2009. május 11-én (a továbbiakban: a 2009-es szerkezetátalakítási terv).
(34)
Mindezekre figyelemmel Lettország előadta, hogy a megmentési határozatokban szereplő feltételezések és előrejelzések hamar idejétmúlttá váltak amiatt, hogy a gazdasági környezet gyorsan változott, ami főként a pénzügyi világválságnak és a Parex iránti piaci bizalom megingásának volt betudható. Lettország ezért úgy ítélte meg, hogy az általa a Parex részére nyújtott alárendelt kölcsönök esetében az ötéves futamidő túl rövid ahhoz, hogy ennyi idő alatt stabilizálni lehessen az ingatag lett bankrendszert. Valóban bebizonyosodott, hogy a Parexnek - amely akkoriban rendszerszempontból jelentős bank volt - öt évnél hosszabb futamidejű alárendelt kölcsönökre volt szüksége ahhoz, hogy teljesíteni tudja a rá vonatkozó fizetőképességi követelményeket, különösen a tőkemegfelelési követelményeket.
(35)
Az alárendelt kölcsönök nyújtásakor a Parex bankra vonatkozó (és a Bázel II. előírásokon (24) alapuló) keretszabályok értelmében az 50,27 millió LVL összértékű, ötéves futamidejű kölcsönöknek csak a 80 %-a (vagyis 40,22 millió LVL) minősült volna járulékos tőkének. Szabályozási célból különösen egy halmozott diszkont- (vagy amortizációs) tényezőt kellett évente alkalmazni az alárendelt kölcsönök összegére annak érdekében, hogy ezen instrumentumok csökkenő értéke a szavatoló tőke pozitív elemeiként legyen megjeleníthető. Következésképpen egy ötéves futamidejű kölcsön esetében a folyósításakor mindössze a kölcsönösszeg 80 %-a vehető figyelembe a tőkemegfelelés biztosítása céljából, a második év elején pedig már csak 60 %-a, és így tovább.
(36)
Lettország a fenti állítását továbbá összehasonlító számításokkal támasztotta alá, amelyek szerint az alárendelt kölcsönöket nem lehetett volna a folyósítástól számítva teljes mértékben figyelembe venni járulékos tőkeként, ha Lettország csak ötéves futamidőre nyújtotta volna őket.
(37)
A Lettország által a Parex számára nyújtott alárendelt kölcsönök esetében azért vált szükségessé hétéves futamidő megállapítása, mivel így az 50,27 millió LVL összértékű állami alárendelt kölcsönöket teljes mértékben járulékos tőkének lehetett minősíteni a 2009-2010-es időszakban, a Parex pedig ezáltal meg tudott felelni a célul kitűzött tőkemegfelelési mutatónak. Az 1. táblázat a Parex egyes évek végén figyelembe vehető járulékos tőkéjének összegeit mutatja be a 2009 májusában folyósított, 50,27 millió LVL összértékű alárendelt kölcsönök futamideje alapján.
1. táblázat
A 2009 májusában folyósított alárendelt kölcsön futamideje és járulékos tőkének való minősítése (millió LVL)
Futamidő
2009
2010
2011
5 éves kölcsön
40,22
30,16
20,11
6 éves kölcsön
50,27
40,22
30,16
7 éves kölcsön
50,27
50,27
40,22
8 éves kölcsön
50,27
50,27
50,27
(38)
Lettország szerint a - Lettország által 2009 márciusában a Parex értékesítésének megszervezésével megbízott - Nomura International 2009. június 9-én ismertette a lett hatóságokkal a Parex eladására vonatkozó stratégiát, amely nagyon szűk határidőket tartalmazott, mivel azzal számolt, hogy az értékesítési eljárást 2010-ben sikerül lezárni. A Parex banknak ehhez legalább 2010 végéig teljes mértékben meg kellett felelnie a rá vonatkozó tőkekövetelményeknek.
(39)
Lettország végül azzal érvelt, hogy amennyiben az alárendelt kölcsönök futamideje mindössze öt év lett volna, akkor a 2009-es szerkezetátalakítási tervnek intézkedéseket kellett volna tartalmaznia a Parex tőkemegfelelésének más módon történő bebiztosítására (pl. új sajáttőke-injekció, az alárendelt kölcsönök futamidejének azonnali meghosszabbítása stb.). Ilyen intézkedések hiányában a betétesek védtelenül maradtak volna, a lett pénzügyi rendszer stabilitása pedig súlyos veszélybe került volna.
5.2. Az alárendelt kölcsönök futamidejének be nem jelentett meghosszabbítása (második intézkedés)
(40)
A második intézkedést illetően Lettország előadta, hogy az alárendelt kölcsönök futamidejének további meghosszabbítására a szabályozásban 2013-ban bekövetkezett változások miatt volt szükség. Ez különösen abban nyilvánult meg, hogy Lettország Pénz- és Tőkepiaci Bizottsága 2013. március 1-jén értesítette a Citadele bankot, hogy a vállalatcsoport tőkemegfelelési mutatójának 2013 végére abszolút értékben el kell érnie a 10 %-os minimumot, a fennálló és lehetséges kockázatok kezeléséhez ajánlott mutató pedig […]. 2013 márciusa előtt a minimálisan előírt tőkemegfelelési mutató 8,4 % volt.
(41)
Lettország kijelentette, hogy a második intézkedést jóhiszeműen fogadta el, mivel a lett hatóságok szerint ez az intézkedés összhangban volt a piacgazdasági befektető elvével, és nem okoz vagyoni kárt az államnak.
(42)
Lettország azt is leszögezte, hogy a második intézkedés elfogadásakor a Citadele bankkal együtt jóhiszeműen úgy vélte, hogy a szóban forgó alárendelt kölcsönök futamidejének meghosszabbítására lehetőséget biztosítottak a vonatkozó bizottsági határozatok és a szerkezetátalakítási terv.
(43)
Lettország szerint bármely piaci befektető a Citadele többségi részvényeseként minden tőle telhetőt megtett volna azért, hogy befektetése értékét a lehető legnagyobb mértékben megőrizze, és ehhez hajlandó lett volna elfogadni és végrehajtani minden olyan intézkedést, amellyel megakadályozhatja, hogy részvénytulajdonának könyv szerinti értéke amiatt csökkenjen, mert a bank nem teljesíti a tőkekövetelményeket. Amennyiben a Citadele akkor nem tudta volna teljesíteni a Pénz- és Tőkepiaci Bizottság által előírt szigorúbb tőkemegfelelési követelményeket, a bank stabilitása, életképessége és értékesíthetősége veszélybe került volna, ami végeredményben a megfelelő pénzügyi feltételekkel történő eladás lehetőségét is befolyásolta volna.
(44)
Lettország emellett azt az ellentétes esetet is bemutatta, amely akkor fordult volna elő, ha nem fogadja el a második intézkedést. Ebben az ellentétes esetben a bank tőkemegfelelési mutatója 2013. december 31-én a minimálisan előírt 10 %-hoz képest a 9,3 %-ot sem érte volna el, így ez a mutató nem érte volna el az ajánlott szintet.
(45)
Lettország előadta, hogy a Citadele tőkemegfelelésének bebiztosítására alkalmas egyéb intézkedések (a tőkeemelés vagy új alárendelt kölcsönök folyósítása) nem voltak megvalósíthatók. Lettország konkrétabban azt állítja, hogy a Citadele 2013-ban nem juthatott volna alárendelt kölcsönökhöz külső befektetőktől, mivel a lett hatóságok vállalták, hogy a Citadele bankot rövid időn belül (azaz 2014. december 31-ig) értékesítik. A lehetséges felvásárlóval és annak jövőbeli stratégiájával kapcsolatos bizonytalanság miatt az alárendelt kölcsönöket nyújtó befektetők az általuk a Citadele számára folyósított alárendelt kölcsönre eladási opciót írtak volna elő (az ellenőrzés megváltozásáról szóló záradék) (25). Ez gyakorlatilag azt jelentette volna, hogy az ilyen alárendelt kölcsönök folyósításkori tényleges futamideje öt évnél rövidebb lett volna, így e kölcsönök nem minősültek volna járulékos tőkének.
(46)
A Bizottság tájékoztatást kért arról, hogy Lettország megkereste-e az EBRD-t a Citadele részére nyújtott alárendelt kölcsönök futamidejének esetleges meghosszabbításával kapcsolatosan, amire a lett hatóságok 2014. június 23-án válaszoltak. A hatóságok válaszukban kijelentették, hogy a második intézkedés meghozatala előtt nem keresték meg az EBRD-t, hogy indítványozzák az általa nyújtott alárendelt kölcsön futamidejének meghosszabbítását. Ezzel összefüggésben emlékeztettek arra, hogy a második intézkedésre azért volt szükség, mivel csak így volt elkerülhető, hogy a Citadele megsértse az új, szigorúbb tőkekövetelményeket.
(47)
Lettország azzal érvelt, hogy az általa a Citadele részére nyújtott alárendelt kölcsön futamidejét haladéktalanul meg kellett hosszabbítania, ezért nem egyeztetett az EBRD által is nyújtott alárendelt kölcsön futamidejének hasonló meghosszabbításról.
(48)
Lettország előadta, hogy az ezzel kapcsolatos döntését az alábbi három körülmény befolyásolta.
a)
Az új tőkekövetelmények várható megsértésének elkerülésére tett intézkedések szükségessége: a Citadele kiszámította, mennyi beszámítható járulékos tőkére van szüksége, és megállapította, hogy a futamidő 18 hónappal való meghosszabbítására irányuló második intézkedéssel ellentétben az EBRD részvételével nyújtott alárendelt kölcsön futamidejének esetleges módosítása esetén jóval nagyobb hosszabbításra lett volna szükség. Ezt az eltérést az okozta, hogy annak a kölcsönnek a tőkeösszege alacsonyabb volt, következésképpen jóval csekélyebb mértékben befolyásolta volna a Citadele tőkepozícióját. Lettország továbbá előadta, hogy az EBRD által nyújtott alárendelt kölcsön futamidejének meghosszabbításához vélhetően megbeszéléseket kellett volna folytatni az EBRD-vel. Emellett az irányadó jog tekintetében fennálló különbségekre és a szükségesen létrehozandó átfogó jogi struktúrára figyelemmel bonyolult jogi intézkedésekre lett volna szükség az EBRD részvételével nyújtott alárendelt kölcsön és a Lettország által egyedül biztosított alárendelt kölcsön futamidejének egyidejű meghosszabbításához.
b)
Lettország leszögezte, hogy a futamidő meghosszabbításakor azt is figyelembe vette, hogy az EBRD által nyújtott alárendelt kölcsön futamidejének meghosszabbítása megnehezítette volna a Citadele értékesítését, mivel ez esetben az eladáskor még több, egymással összefüggő szerződés vonatkozott volna az alárendelt kölcsönre. Lettország szerint ez az eshetőség bonyolultabbá tette volna a Citadele értékesítését, mivel befolyásolta volna az értékesítés lezárásának feltételeit, és feltehetőleg az ügyleti költségeket is megnövelte volna.
c)
Lettország emellett megjegyezte, hogy az EBRD-nek a Citadele bankhoz fűződő viszonya miatt alaposabban meg kellett volna fontolnia, hogy hozzájárul-e a meghosszabbításához. 2014. június 23-i beadványa szerint Lettország határozott meggyőződése volt, hogy az EBRD elvben hajlandó lett volna hozzájárulni az érintett kölcsön futamidejének meghosszabbításához. A tagállam ugyanakkor azt is elismerte, hogy az EBRD helyzete különbözött Lettországétól, mivel ez utóbbi volt a Citadele többségi részvényese, e minőségében pedig döntő befolyást gyakorolhatott volna az értékesítési eljárásra, és az alárendelt kölcsönök törlesztését illetően különböző lehetőségekről tárgyalhatott volna az ajánlattevőkkel. Lettország ezért elismerte, hogy az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank nem bírt befolyással a Citadele értékesítése felett, ezért eltántoríthatta volna az érintett kölcsön futamidejének meghosszabbításától, de mindenképpen hosszas tárgyalásokhoz vezetett volna.
5.3. A Reverta részére nyújtott, be nem jelentett likviditási támogatás (a harmadik intézkedés)
(49)
Lettország és a Reverta elismerte, hogy a Lettország által a Parex (majd a Reverta) részére nyújtott likviditási támogatás összege 2010 decembere óta meghaladta a Parex bankra vonatkozó végleges határozat (55) preambulumbekezdésében a megengedett likviditásra megállapított felső korlátot. Az eljárás megindításáról szóló határozat szerint a Reverta részére nyújtott likviditási támogatás 2013. december 31-én fennálló összege 362,52 millió LVL volt, ami 55,52 millió LVL-lel meghaladta a legrosszabb forgatókönyv szerint a likviditásra vonatkozó 307 millió LVL összegű felső korlátot.
(50)
Lettország azzal érvelt, hogy a Bizottság a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban eredetileg engedélyezte a Parex banknak nyújtott 218,7 millió LVL összegű likviditási támogatás saját tőkévé alakítását. Az átalakítható összeget később a módosított határozatban 118,7 millió LVL-re csökkentette. Amennyiben a likviditási támogatásból 118,7 millió LVL-t tőkévé alakítottak volna, akkor a likviditási támogatás összege lecsökkent volna, és a megengedett felső korláton belül lett volna. Ebből a 118,7 millió LVL összegű likviditási támogatásból azonban mindössze 49,5 millió LVL-t alakítottak ténylegesen tőkévé. Lettország ezt a körülményt jelölte meg a túlzottan magas likviditás fő okaként.
(51)
Emellett azzal érvelt, hogy a túlzott mértékű támogatás arra vezethető még vissza, hogy a pénzeszközteremtés a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban előírt ütemhez képest késedelmesen zajlott. A nem teljesítő adósok miatt fizetési késedelmek alakultak ki, ami megközelítőleg két évvel késleltette a pénzeszközök visszakövetelését. Lettország szerint ez a jelenség mindössze átmeneti jellegű, és a túlzott mértékű likviditási támogatást 2015-2016 folyamán meg lehet szüntetni.
(52)
Mindazonáltal Lettország és a Reverta elismeri, hogy azért tért el az engedélyezett támogatási összegektől, mivel a módosító határozat elfogadása után nem tudta megfelelően felosztani az állami támogatást a megengedett likviditási támogatás és tőke-hozzájárulások között.
(53)
A lett hatóságok ezenkívül előadták, hogy amennyiben a Parex (és most már a Reverta) banki engedélyét fenntartották volna, akkor Lettországnak az eredetileg tervezettnél nagyobb tőkeinjekciót kellett volna nyújtania a Parex részére (a fizetőképességi szabályok által előírt minimális tőkeszint meghaladta a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban engedélyezett, 218,7 millió LVL-ben maximalizált tőketámogatást). A Bizottsághoz benyújtott eredeti szerkezetátalakítási terv alapján az eszközeladásból realizált gazdasági érték és a 218,7 millió LVL tőkévé alakítása nem lett volna elegendő ahhoz, hogy a Parex (Reverta) teljesítse a szavatolótőke-megfelelési követelményeket.
(54)
Ezért a Parex (Reverta) banknak további tőkebevonásra lett volna szüksége, ha a banki engedélyét fenntartották volna. A banki engedély visszavonása után a kiegészítő támogatás mértékét a felszámolási eljáráshoz szükséges összegre korlátozták.
(55)
Lettország szerint 2011. december 31. után már nem volt szükség arra, hogy további likviditási támogatási összeget alakítsanak tőkévé, mivel a Reverta banki engedélyét visszavonták. Lettország a módosító határozat elfogadását megelőző információcsere során jelezte a Bizottságnak, hogy 2011. december 31. után már nem tervezi tőkévé alakítani a likviditási támogatást, az erre irányuló konkrét szándékát azonban nem erősítette meg, továbbá kifejezetten nem azonosította, és a Bizottsággal sem közölte azokat a technikai következményeket, amelyeket az átalakítás elmaradása okoz. Lettország különösen arról nem tett említést, hogy a tőkévé alakítás elmaradása miatt a likviditási támogatásként már biztosított források nem fognak a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban előírt ütemben csökkenni.
(56)
Mivel 2011. december 31-ig a likviditási támogatásból mindössze 49,5 millió LVL-t alakítottak ténylegesen tőkévé, 69,2 millió LVL tőkévé alakítása pedig elmaradt, a likviditási támogatás mértéke megközelítőleg ugyanezen összeggel haladta meg a megengedett korlátot.
(57)
Lettország szerint a likviditási támogatás megtartása és tőkévé alakításának mellőzése volt a lehető legkisebb terhet jelentő intézkedés a lett hatóságok számára, ami valójában a szükséges legalacsonyabb szintre csökkenti az állami támogatás mértékét.
(58)
Lettország és a Reverta megerősítette, hogy a Reverta már nem igényel újabb tőkeinjekciót. Mivel kisebb összegű likviditási támogatást alakítottak tőkévé, Lettország várakozásai szerint a Reverta banknál lévő likviditási támogatás összege 2014 végén [300-350] millió LVL, 2015 végén [250-300] millió LVL, 2016 és 2017 végén (a Reverta felszámolásakor) pedig [200-250] millió LVL lesz. Lettország szerint ez a likviditási támogatás ezért meghaladja az eredetileg engedélyezett felső korlátot, mivel (i) kevesebb likviditási támogatást alakítottak tőkévé, és (ii) a Reverta eszközeinek értékesítéséből az eredetileg tervezettnél várhatóan kevesebb pénz fog befolyni.
(59)
A követelésérvényesítési nehézségeket tükröző új készpénz-előrejelzés alapján Lettország arra számít, hogy a Reverta a felszámolási eljárás végén (2017. december 31.) [250-300] millió LVL összegű negatív tőkepozícióval rendelkezik majd.
5.4. A vagyonkezelési üzletág értékesítésére tett kötelezettségvállalás (a negyedik intézkedés)
(60)
Lettország 2011-ben megindította a Citadele értékesítésére irányuló eljárást, hogy teljesítse az általa tett és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban rögzített kötelezettségvállalásokat. Az első értékesítési kísérletre a Nomura International tanácsadóként való közreműködésével került sor, azonban a görög gazdasági és pénzügyi válság miatt az euróövezetben kialakult zavarok, valamint Litvániában és Lettországban a Snoras és a Krajbanka összeomlása következtében ez a kísérlet nem járt sikerrel.
(61)
Lettország 2013 februárjában független szakértőt […] bízott meg azzal, hogy készítsen tanulmányt többek között arról, milyen hatásokkal járna, ha a vagyonkezelési üzletágat a kötelezettségvállalásokban szereplő időpontban értékesítenék. A szakértő a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján megállapította, hogy a két üzletág (a vagyonkezelési üzletág és a Citadele többi része) külön-külön kevesebbet ér, mint a Citadele egésze. Következésképpen a Citadele könyv szerinti értéke és így a részvényesi érték is csökkenne, ha a bankról leválasztanák a vagyonkezelési üzletágat. A szakértő különböző előrejelzésekkel támasztotta alá, hogy a vagyonkezelési üzletág nélkül a bank „működési eredménye jelentősen visszaesne […]”, a […] pedig romlana.
(62)
Lettország a szakértői tanulmány alapján úgy vélte, hogy a Citadele életképességét és következésképpen értékesíthetőségét jelentősen rontotta volna, ha a vagyonkezelési üzletágat 2013-ban a Citadele többi részétől elkülönítve értékesítették volna. Emiatt rendkívül beszűkültek volna a Citadele lehetőségei arra, hogy olyan magánszereplők érdeklődését keltse fel, akik hajlandók lettek volna ésszerű áron befektetni a bankba. Ezért a Citadele egészben történő eladása céljából a Société Générale és a Linklaters LLP külső tanácsadók közreműködésével 2013-ban második értékesítési eljárás indult. Két értékesítési módszer merült fel: a fúzió és felvásárlás, illetve az első nyilvános tőzsdei bevezetés.
5.5. A Lettország által javasolt kompenzációs intézkedések
(63)
Annak biztosítása érdekében, hogy a Lettország által a Parex, a Citadele és a Reverta részére az első, a második és a harmadik intézkedéssel nyújtott kiegészítő támogatások, valamint a Citadele vagyonkezelési üzletágának a vállalt határidőn belüli értékesítésére tett kötelezettségvállalás (a negyedik intézkedés) elmulasztása az uniós állami támogatásra vonatkozó szabályok értelmében összeegyeztethető legyen a belső piaccal, Lettország a (64)-(73) preambulumbekezdésben ismertetett kötelezettségvállalásokra tett javaslatot.
5.5.1. A Citadele értékesítésének és a vagyonkezelési üzletág elidegenítésének határideje
(64)
Lettország és a Citadele vállalja, hogy minden tőle telhetőt megtesz azért, hogy a lehető legrövidebb időn belül, de mindenképpen […] előtt kötelező erejű árajánlatokat szerezzen be a Lett Köztársaság Citadele bankban lévő teljes részesedésének (a vagyonkezelési üzletágat is beleértve) megvásárlására. Az értékesítést legkésőbb […]-ig le kell bonyolítani. A Lett Köztársaság (és tanácsadója) saját belátása szerint dönthet az értékesítési ügylet megfelelő kialakításáról és módjáról (pl. kereskedelmi értékesítés vagy első nyilvános tőzsdei bevezetés), feltéve, hogy a Lett Köztársaság legkésőbb […]-ig elidegeníti a Citadele bankban lévő teljes részesedését. Első nyilvános tőzsdei bevezetés esetén a Lett Köztársaság vállalja, hogy […]-ig megállapodik a Pénz- és Tőkepiaci Bizottsággal a kötelező erejű kibocsátási tájékoztatóról.
(65)
Lettország és a Citadele vállalja továbbá, hogy elidegenítésért felelős vagyonkezelőt jelöl ki, ha […]-ig nem kap kötelező erejű árajánlatokat, vagy azonos céllal történő első nyilvános tőzsdei bevezetés esetén nem állapodik meg a Pénz- és Tőkepiaci Bizottsággal a kibocsátási tájékoztatóról. Ilyen esetben a Lett Köztársaság meghozza a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az elidegenítésért felelős vagyonkezelőt […]-ig kijelölje, akinek legkésőbb ettől az időponttól kell megkezdenie a működését. A Citadele értékesítésében közreműködő pénzügyi tanácsadó is kijelölhető […]-tól elidegenítésért felelős vagyonkezelőnek. Elidegenítésért felelős vagyonkezelő kinevezése esetén Lettország és a Citadele vállalja, hogy […]-ig kötelező erejű és a felek számára visszavonhatatlan árajánlatokat szerez be, valamint […]-ig kötelező erejű és visszavonhatatlan megállapodást köt a Lett Köztársaság Citadele bankban lévő teljes részesedésének értékesítésére, amelynek legkésőbb […]-ig le kell zárulnia.
(66)
Lettország és a Citadele vállalja továbbá, hogy a Citadele […]-tól […] új ügyleteket, a megmaradó ügyleteit pedig […], amennyiben a Lett Köztársaság […]-ig nem köt kötelező erejű és visszavonhatatlan megállapodást a Citadele bankban lévő teljes részesedésének […]-ig történő értékesítésére, vagy amennyiben az első nyilvános tőzsdei bevezetés nem teszi lehetővé a Lett Köztársaság számára, hogy a Citadele-ben lévő teljes részesedését […]-ig értékesítse.
(67)
Lettország és a Citadele vállalja, hogy a Lett Köztársaság Citadele bankban lévő teljes részesedésének adásvételét […]-ig lezárja. Amennyiben a részesedés értékesítése […]-ig nem zárul le, Lettország és a Citadele vállalja, hogy a Citadele […] új ügyleteket, a megmaradó ügyleteit pedig […].
(68)
Ha a Citadele a (64)-(67) preambulumbekezdésben említett bármely esetben […], akkor a Lett Köztársaság és/vagy a Citadele értékesítheti a Citadele bármely olyan részét, amelynek megvásárlása iránt harmadik fél érdeklődik (a […] és az új állami támogatásra vonatkozó tilalom elvének sérelme nélkül).
5.5.2. Az engedélyezett tőke-hozzájárulások összegének további csökkentése
(69)
A Reverta esetében a módosító határozat engedélyezte az állami betéteknek és azok kamatainak (a likviditási támogatásnak) a tőkévé alakítását összesen 118,7 millió LVL értékben. Mivel a likviditási támogatásból mindeddig csak 49,5 millió LVL-t alakítottak át tőkévé, Lettország ezért azt javasolja, hogy az általa a Reverta számára biztosítható tőke legnagyobb összegét a korábbi 118,7 millió LVL-ről haladéktalanul és véglegesen csökkentsék 49,5 millió LVL-re.
5.5.3. Kötelezettségvállalás a tehermegosztási intézkedések javítására a Reverta eredeti alárendelt hitelezői felé irányuló pénzeszköz-kiáramlás megakadályozásával
(70)
Lettország tudomásul veszi, hogy hatékonyabb tehermegosztási intézkedések szükségesek ahhoz, hogy az első, a második és a harmadik intézkedés a belső piaccal összeegyeztethető legyen. Ilyen intézkedésekkel biztosítható többek között, hogy harmadik felek ne jussanak jogosulatlan előnyhöz a Reverta és a Citadele részére nyújtott kiegészítő állami támogatásból.
(71)
Ennek érdekében Lettország vállalja, hogy javítja a tehermegosztási intézkedéseket azzal, hogy a Parex korábbi többségi részvényeseit, azok kapcsolt vállalkozásait és a korábban alárendelt kölcsönöket (a továbbiakban: az eredeti alárendelt kölcsönök) nyújtó egyéb hitelezőket (a továbbiakban: az eredeti alárendelt hitelezők) is bevonja a veszteségrendezésbe.
(72)
A Reverta részben azért lépte túl a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban engedélyezett likviditási összeget, mivel kamatot kellett fizetnie az eredeti alárendelt kölcsönökre. Amennyiben a Reverta nem fizetett volna kamatot, vagy az eredeti alárendelt kölcsönöket a Parex bankra vonatkozó végleges határozat meghozatala után rögtön leírták volna, Lettországnak valószínűleg nem kellett volna az első, második és harmadik intézkedést olyan mértékben végrehajtania, ahogy azok végül megvalósultak.
(73)
A fentiek fényében Lettország szeretné az alábbiak szerint tisztázni és megerősíteni az eredeti alárendelt kölcsönök tekintetében esedékes tőkeösszeggel és kamattal kapcsolatos kötelezettségvállalásait:
a)
A Citadele, a Reverta (korábban Parex) és kapcsolt vállalkozásaik a meglévő tőkeeszközökre (ideértve az elsőbbségi részvényeket, valamint az upper és lower tier-2 tőkeeszközöket) csak akkor fizethetnek (esedékes vagy felhalmozott) kamatot, osztalékot, és válthatnak be osztalékszelvényeket a lett államtól és az EBRD-től szigorúan véve különböző, alárendelt hitelezők és a részvényesek részére, illetve ezekkel kapcsolatban csak akkor gyakorolhatnak vételi jogot, amikor a Reverta és/vagy a Citadele teljes egészében visszafizette a számára nyújtott állami támogatást, vagy ha erre vonatkozóan jogi kötelezettség áll fenn. Amennyiben vannak ilyen jogi kötelezettségek, Lettország vállalja, hogy a lehető legrövidebb időn belül (de legkésőbb 2015. április 30-ig) megszünteti őket.
b)
Lettország vállalja továbbá, hogy (a Reverta/Citadele részére nyújtott összes állami támogatás teljes visszafizetéséig) nem fizeti vissza azokat az eredeti alárendelt kölcsönök tekintetében fennálló tartozásokat (és tőkeösszegeket), amelyek:
i.
olyan kötelező erejű rendelkezés hatálya alá fognak tartozni, miszerint az eredeti alárendelt kölcsönök tekintetében kifizetés nem válik esedékessé; vagy
ii.
szavazati jogot nem biztosító alapvető tőkévé lesznek átalakítva; vagy
iii.
leírásra kerülnek
a Reverta negatív nettó eszközértékének fedezéséhez szükséges mértékben, és jogalap rendelkezésre állása esetén.
c)
Lettország minden szükséges intézkedést megtesz azért, hogy a fenti kötelezettségvállalások teljesítéséhez esetlegesen szükséges jogszabályokat legkésőbb 2015. április 30-ig meghozza.
5.6. Lettország válasza a harmadik fél észrevételeire
(74)
Lettország 2014. június 6-án közölte válaszát az észrevételekre, amelyeket harmadik felek küldtek a Bizottságnak. Lettország leszögezte, hogy az észrevételekben foglalt állítások megalapozatlanok, és az eljárás megindításáról szóló határozat szempontjából nem lényegesek. Lettország ezért visszautasította a harmadik fél állításait, és azok figyelmen kívül hagyására kérte a Bizottságot.
6. ÉRTÉKELÉS
6.1. Az állami támogatás fennállása az új intézkedéseket követően
(75)
A Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése szerint a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(76)
Egy adott intézkedés az alábbi feltételek együttes teljesülése esetén minősül állami támogatásnak: a) az intézkedést állami forrásból finanszírozzák; b) az intézkedés szelektív előnyt biztosít, amelynek révén bizonyos vállalkozások vagy bizonyos áruk termelése előnyben részesülhet; c) az intézkedés torzítja a versenyt, vagy a verseny torzításával fenyeget, valamint érintheti a tagállamok közötti kereskedelmet.
6.1.1. Az első intézkedés
(77)
A Bizottság az első megmentési határozatban megállapította, hogy a Lettország által a Parex részére nyújtott alárendelt kölcsönök a belső piaccal összeegyeztethető állami támogatásnak minősülnek, és jóváhagyta az ötéves futamidejű alárendelt kölcsönt. A Bizottság határozatát akkor arra alapozta, hogy egy piacgazdasági befektető nem nyújtott volna alárendelt kölcsönt ötéves futamidőre (26).
(78)
A Lettország által a Parex számára ténylegesen nyújtott alárendelt kölcsönök annyiban tértek el a Bizottság által jóváhagyott intézkedéstől, hogy futamidejük hosszabb volt, ami további előnyhöz juttatta a Parex bankot.
(79)
A hétéves futamidejű alárendelt kölcsön az ötéves futamidejű alárendelt kölcsönnél nagyobb előnyt jelentett volna a hitelfelvevő számára, mivel a befektető kockázata annál nagyobb, minél hosszabb a befektetés futamideje. Piacgazdasági befektető hosszabb futamidőre nagyobb kockázattal nyújt alárendelt kölcsönt, tehát a hétéves futamidejű alárendelt kölcsön felvétele kevésbé valószínű, mint az ötéves futamidejű alárendelt kölcsön. Emiatt a hosszabb futamidejű alárendelt kölcsön a megmentési határozatokban és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban jóváhagyott feltételekkel nyújtott alárendelt kölcsönhöz képest további előnyt jelentett a Parex számára. Mivel a Bizottság már az első megmentési határozatban megállapította, hogy az állami támogatásra vonatkozó minden egyéb feltétel teljesült, ezért az első intézkedés kiegészítő állami támogatásnak minősül.
6.1.2. A második intézkedés
(80)
2013. június 27-én Lettország 18 hónappal meghosszabbította a Citadele számára nyújtott alárendelt kölcsönökből 37 millió LVL futamidejét (akkoriban Lettország 45 millió LVL összértékben nyújtott kölcsönöket).
(81)
Az eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság további érvek hiányában megállapította, hogy piacgazdasági befektető nem hajtott volna végre ilyen futamidő-hosszabbítást, mivel ez megnövelte volna a kockázatokat a már folyósított alárendelt kölcsön korábbi feltételeihez képest. A Bizottság szerint ezért az állam a hosszabb futamidejű alárendelt kölcsönnel a megmentési határozatokban és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban jóváhagyott feltételekkel nyújtott alárendelt kölcsönhöz képest további előnyhöz és így kiegészítő támogatáshoz juttatta a Citadele bankot.
(82)
Lettország előadta, hogy egy piaci befektető ésszerűen úgy döntött volna, hogy befektetésének védelme érdekében konkrét intézkedéseket tesz a bank tőkemegfelelésének fenntartására. Lettország tehát lényegében azzal érvel, hogy a második intézkedés azért nem juttatta előnyhöz a Citadele bankot, mert a kiegészítő támogatás összhangban volt a piacgazdasági szereplő elvével.
(83)
A Bizottság nem vitatja, hogy a piacgazdasági szereplő elve vonatkozik olyan ügyletekre, mint a második intézkedés. Ugyanakkor emlékeztetett arra, hogy az uniós bíróságok hangsúlyozták, hogy amennyiben valamely tagállam a közigazgatási eljárás során az említett elvre hivatkozik, kétség esetén az ő feladata egyértelműen, objektív és ellenőrizhető szempontok alapján bizonyítani, hogy az intézkedés a részvényesként eljáró államnak tulajdonítható, és e tekintetben szükség lehet olyan bizonyítékok bemutatására, amelyek alátámasztják, hogy a döntés alapjául szolgáló gazdasági értékelés hasonlít a racionális magánbefektető által ilyen körülmények között, a tagállaméhoz lehető legközelebb álló helyzetben, a befektetés előtt, a jövőbeli nyereségesség felmérése érdekében végzett gazdasági értékelésre (27).
(84)
Mindezek alapján a Bizottság megállapította, hogy Lettország nem támasztotta alá megfelelő érvekkel és részletes elemzéssel azon állítását, miszerint a piacgazdasági szereplő elvével összhangban járt el.
(85)
Egyrészt a Bizottság semmilyen bizonyítékot nem kapott arra, hogy Lettország a második intézkedés végrehajtására vonatkozó határozat meghozatalával egyidejűleg elvégezte volna a Citadele bankban lévő beruházásának értékelését. A részvényesként eljáró piaci befektető meghatározta volna a Citadele értékét, hogy megállapítsa a bankban lévő befektetésének a második intézkedés végrehajtása előtti (vagyis az intézkedés nélküli) és utáni jelenértékét, és összehasonlította volna e két értéket. A Bizottság szerint egy nyereségorientált piaci befektető első lépésként meghatározta volna a bankban lévő befektetése jelenértékét, majd meggyőződött volna arról, hogy az alárendelt kölcsönök futamidejének meghosszabbításával meg tudta volna-e őrizni befektetése folyó értékét. Amennyiben a vizsgálat szerint az érték megőrizhető, sőt, növelhető, akkor a nyereségorientált piaci befektető második lépésként összeveti az érték megőrzésének (vagy akár növelésének) alternatív költségét és az értékkülönbözetet.
(86)
Ha Lettország végzett volna ilyen elemzést, akkor bizonyítania kellett volna egyrészt, hogy a futamidő meghosszabbítása legalább a befektetés értékének megőrzésére irányuló konkrét intézkedés volt, másrészt, hogy az ilyen intézkedés alternatív költsége nem haladja meg az értéknövekedést. A Bizottság csak abban az esetben fogadhatta volna el, hogy Lettország a piacgazdasági szereplő elvével összhangban járt el, ha a futamidő-hosszabbítás alternatív költségei alacsonyabbak lettek volna, mint a második intézkedés eredményeként megőrzött érték. Lettország azonban sem a befektetés értékének a határozathozatallal egyidejűleg készített felmérését, sem pedig olyan elemzést nem mutatott be, amely alátámasztotta volna, hogy a futamidő-hosszabbítás alternatív költségei alacsonyabbak voltak, mint a második intézkedés eredményeként megőrzött érték.
(87)
A Bizottság ezért megállapította, hogy a második intézkedés nem felel meg annak, ahogy egy piacgazdasági szereplő eljárt volna a Lettország 2013. júniusi helyzetéhez hasonló szituációban.
(88)
Másrészt a piacgazdasági szereplő elvének alkalmazására vonatkozó bevett alapelvek minden esetben megkövetelik a racionális magánbefektető magatartásával való összehasonlítást, amelyet a tagállaméhoz lehető legközelebb álló helyzet alapján kell elvégezni (28). Következésképpen Lettországnak a Citadele bankban lévő befektetése értékének felmérésekor figyelembe kellett volna vennie a Citadele értékesítésével kapcsolatosan a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban rögzített kötelezettségvállalásait. 2013 júniusában, a második intézkedés végrehajtásakor e kötelezettségvállalások a Citadele 2014. december 31-ig történő értékesítésére, valamint a Citadele vagyonkezelési üzletág nélküli értékesítésére terjedtek ki (mivel a vagyonkezelési üzletágat külön kellett elidegeníteni, ha 2013. június 30-ig nem sikerül értékesíteni). Figyelemmel arra, hogy 2013. június 27-ig, vagyis a futamidő meghosszabbításának időpontjáig nem találtak vevőt a vagyonkezelési üzletágra, egy magánbefektető hasonló helyzetben arra a következtetésre jutott volna, hogy a vagyonkezelési üzletág a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban megállapított 2013. június 30-i határidőig nem értékesíthető a Citadele bankkal együtt, ezért külön-külön kell eladni őket.
(89)
Ezenfelül a bank magánrészvényesének a tagállaméhoz lehető legközelebb álló helyzetben nem lett volna oka azt feltételezni, hogy az említett kötelezettségvállalások teljesítése mellőzhető vagy elhalasztható, mivel az ilyen módosításokat a Bizottságnak kell jóváhagynia. A befektetés értékének 2013. júniusi megállapításakor ezért Lettország nem hivatkozhatott volna arra, hogy a kötelezettségvállalások figyelmen kívül hagyhatók, mivel nem feltételezhette, hogy a Bizottság bármely kötelezettségtől való eltérést jóváhagyna azon időszak alatt, amelyen belül Lettország vállalta a teljesítésüket.
(90)
A futamidő meghosszabbításával kapcsolatos döntés meghozatalához következésképpen a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban foglalt kötelezettségvállalásokat is figyelembe kellett volna venni azon szempontok között, amelyek alapján meghatározták Lettország Citadele bankban lévő befektetésének 2013. júniusi értékét. Lettország nem szolgáltatott bizonyítékot arra nézve, hogy figyelembe vette mindezeket a szempontokat, vagy hogy befektetésének a szempontok figyelembevételével meghatározott akkori értéke több, mint a futamidő meghosszabbításának alternatív költsége. A Bizottság erre is tekintettel megállapította, hogy a második intézkedés nem felel meg annak, ahogy egy piacgazdasági szereplő eljárt volna a Lettország 2013. júniusi helyzetéhez hasonló szituációban.
(91)
Harmadrészt még ha Lettország el is végezte volna a második intézkedés mint a Citadele bankban lévő befektetése 2013. júniusi értékének megőrzésére szolgáló eszköz kellően részletes elemzését, és ebben az elemzésben számításba vette volna mindazokat a Citadele közelgő értékesítése és a vagyonkezelési üzletág külön történő elidegenítése miatti korlátozásokat, amelyeket egy piacgazdasági szereplő egyébként figyelembe vett volna, a második intézkedés költségeire és a Citadele bankban lévő befektetésének az intézkedéssel állítólagosan megőrzött értékére vonatkozó állításai akkor sem valószerűek.
(92)
Egyrészről ugyan Lettország szerint a második intézkedés az állam számára nem járt költségekkel, ezt az állítást azonban sem részletesebb adatok, sem a Lettország által a második intézkedés meghozatalakor végzett költségelemzésre vonatkozó bizonyítékok nem támasztják alá. Az alternatív költségek és a második intézkedéshez kapcsolódó egyéb költségfajták ilyen jellegű elemzése elengedhetetlen lett volna egy magánbefektető számára, aki ésszerű döntést kíván hozni arról, hogy meghosszabbítsa-e az alárendelt kölcsön futamidejét. A Bizottság arra következtet, hogy egy magánbefektető költségelemzés nélkül nem tudta volna felmérni a második intézkedés szükségességét a nyereség maximalizálása szempontjából.
(93)
Másrészről Lettország ugyan azt állítja, hogy a második intézkedés megőrizte Lettország Citadele bankban lévő befektetésének értékét, ezt azonban a tagállam Citadele bankban lévő befektetésének 2013. júniusi jellemzői nem támasztják alá. A Bizottság megjegyezte, hogy egy profitorientált befektető számára a befektetés folyó értéke attól függ, hogy a jövőben milyen bevételeket remélhet az adott befektetésből (például osztalék formájában), és adott időpontban mekkora a befektetés tőkeértéke (amely lehet például az ár, amelyet egy vevő az adott időpontban fizetne a részvényes részesedéséért, vagy annak az árnak az időarányosan diszkontált értéke, amelyet egy vevő a jövőben fizetne a részvényes részesedéséért). A Bizottság előtt ismert összes mutatószám azt jelzi, hogy Lettország Citadele bankban lévő befektetésének 2013. júniusi értéke alacsony volt, amennyiben egyáltalán pozitív volt.
(94)
A Lettország Citadele bankban lévő befektetéséből származó jövőbeli bevételeket illetően nem áll rendelkezésre bizonyíték arra vonatkozóan, hogy a részvényesek 2013 júniusában arra számíthattak volna, hogy a Citadele a közeljövőben osztalékot fizet. Amennyiben a bank magánrészvényese a tagállaméhoz lehető legközelebb álló helyzetben az osztalékfizetésből várható bevételről értékelést végzett volna, az összefüggött volna a Citadele 2014. december 31-ig történő értékesítésére vonatkozó kötelezettséggel. Emellett a (61) preambulumbekezdésben ismertetett tanulmány azt a megállapítást tartalmazta, hogy a Citadele a vagyonkezelési üzletág nélkül veszteségessé vált volna, ez a körülmény pedig tovább rontotta az osztalékfizetésből származó haszonszerzés lehetőségét, tekintettel arra, hogy egy piacgazdasági szereplőnek 2013. június 27-én azt kellett feltételeznie, hogy a Citadele bankot és annak vagyonkezelési üzletágát külön fogják értékesíteni.
(95)
Így a futamidő meghosszabbításakor nem állt rendelkezésre bizonyíték arra nézve, hogy a Citadele - várható nyereségére és tőkemegfelelési mutatójára tekintettel - tudott volna-e osztalékot fizetni 2014. december 31. előtt, mivel a 2013. december 31-ig elérni tervezett 10,3 %-os tőkemegfelelési mutató alig haladta volna meg az előírt, legalább 10 %-os szintet, és jóval elmaradt volna a Citadele bankot érintő fennálló és lehetséges kockázatok kezelése érdekében a Pénz- és Tőkepiaci Bizottság által ajánlott […] %-os tőkemegfelelési mutatótól. Egy magánbefektető ezért figyelembe vette volna, hogy 2013 júniusában csekély volt annak az esélye, hogy a részvényesek a közeljövőben osztalékfizetésre számíthattak a Citadele banktól.
(96)
A (61) preambulumbekezdésben ismertetett, a lett hatóságok által benyújtott 2013. februári jelentés Lettország Citadele bankban lévő befektetésének 2013. júniusi értékét illetően azt a megállapítást tartalmazza, hogy a Citadele bankot hátrányosan érintette volna a vagyonkezelési üzletág külön történő értékesítése. A Lettország 2013. júniusi helyzetéhez lehető legközelebb álló szituációban egy magánbefektető figyelembe vette volna egy független szakértő megközelítőleg négy hónappal korábban tett megállapítását, mely szerint a Citadele eladási értéke a vagyonkezelési üzletág nélkül kevesebb lenne, mint a két üzletágé együtt. Következésképpen e magánbefektető csak a kockázattal kiigazított hozam maximalizálását illetően fennálló kényszerítő ok miatt vállalta volna az alárendelt kölcsönök futamidejének meghosszabbításával járó többletkockázatokat. Lettország azonban nem közölt bizonyítékot ilyen kényszerítő ok fennállására, amelyre tekintettel egy piacgazdasági szereplő akkoriban vállalta volna a többletkockázatokat. Így semmilyen bizonyíték nem mutatott arra, hogy - még ha a futamidőt meg is hosszabbítják - a Citadele a vagyonkezelési üzletág nélkül értékesíthető lett volna […] összegért. Ebből a Bizottság arra következtetett, hogy Lettországnak 2013 júniusában nem volt […] a megóvandó befektetésében, ami […] a második intézkedés nyújtására.
(97)
A Bizottság ezekre az okokra is tekintettel megállapította, hogy a második intézkedés nem felel meg annak, ahogy egy piacgazdasági szereplő eljárt volna a Lettország 2013. júniusi helyzetéhez hasonló szituációban.
(98)
Negyedrészt végül a Bizottság azt is megjegyezte, hogy az EBRD, amely 2013 júniusában a lett államon kívül a Citadele egyetlen másik részvényese volt, nem hosszabbította meg az általa a Citadele részére nyújtott, fennálló alárendelt kölcsön futamidejét, és Lettország nem kereste meg az EBRD-t azzal a céllal, hogy megvitassák Lettország második intézkedésben való részvételét, ahogy az a (46)-(48) preambulumbekezdésben is olvasható. Amennyiben a második intézkedés valóban a Citadele bankban lévő befektetések értékének megőrzésére irányult volna, akkor Lettországnak kísérletet kellett volna tennie arra, hogy az intézkedéssel járó költségek megosztását megvitassa az EBRD-vel, ennek elmulasztása viszont szintén arra utal, hogy a második intézkedés nem volt összhangban a piacgazdasági szereplő elve által támasztott követelményekkel.
(99)
E tekintetben a Bizottság először arra emlékeztetett, hogy a Pénz- és Tőkepiaci Bizottság levele alapján a Citadele számára tíz hónap (a 2013. március 1. és december 31. közötti időszak) állt rendelkezésre, hogy megfeleljen az új tőkemegfelelési mutatónak. Ezzel összefüggésben a Bizottság úgy véli, hogy egy többségi részvényes kihasználta volna a tíz hónapot arra, hogy az új tőkekövetelmény teljesítésére megfelelő megoldást találjon, amellyel minimalizálhatta volna költségeit. Ezért a Citadele értékesítésének megkönnyítésével kapcsolatosan Lettország által felhozott érv nem jelent magyarázatot arra, miért fogadta el a tagállam a második intézkedést a Pénz- és Tőkepiaci Bizottság levelének kézhezvételétől számított négy hónapon belül anélkül, hogy a Citadele kisebbségi részvényesével bármilyen formában egyeztetett volna, holott a rendelkezésre álló tíz hónapos időszakot jobban kihasználhatta volna.
(100)
Továbbá, még ha az EBRD futamidő-meghosszabbításban való részvétele esetén a második intézkedéstől eltérő jellegű intézkedés született is volna, Lettország nem szolgáltatott bizonyítékot arra, hogy egy ilyen, az EBRD bevonásával végrehajtott intézkedés kevésbé lett volna eredményes, mint a második intézkedés, és a többségi részvényes számára a második intézkedéshez képest költségesebb lett volna.
(101)
Ami pedig Lettország azon érvét illeti, miszerint többletterheket idézett volna elő a Citadele értékesítésekor, ha az EBRD is meghosszabbította volna az általa nyújtott alárendelt kölcsön futamidejét, a lett hatóságok nem nyújtottak be bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy az EBRD általi futamidő-hosszabbítás valóban többletköltségekkel járt volna. A Citadele második intézkedés utáni értékesítésének költségeit az EBRD futamidő-hosszabbításba való bevonása utáni, feltételezett értékesítés költségeivel összevető tanulmány nem készült, amely alátámasztotta volna Lettország azon állítását, hogy többletterhek merültek volna fel. A Bizottság szerint az a magánszereplő, aki a Citadele bankban lévő befektetése értékének megőrzésére nyitva álló lehetőségeket mérlegeli, legalább az intézkedés meghozatalával egyidejűleg készített értékelésre tudna hivatkozni, amely bemutatja, milyen alternatív költségek merülnek fel egy későbbi értékesítés esetén amiatt, hogy a Citadele kisebbségi részvényese is meghosszabbította a banknak nyújtott alárendelt kölcsönének futamidejét.
(102)
Végül, ahogy az a (48)c) pontban is szerepel, Lettország előadta, hogy úgy vélte, az EBRD nem lett volna hajlandó meghosszabbítani a Citadele részére nyújtott kölcsönei futamidejét. Még ha az EBRD bevonása bonyolította is volna a helyzetet, a Bizottság ennek ellenére úgy véli, hogy egy többségi magánrészvényes, aki az általa a Citadele részére nyújtott alárendelt kölcsön futamidejének meghosszabbítását mérlegeli, legalább megpróbált volna egyeztetni a Citadele részére szintén alárendelt kölcsönt nyújtó kisebbségi részvényessel, hogy megtudja, a kisebbségi részvényes hajlandó-e (i) osztozni a Citadele részére nyújtott kiegészítő támogatás költségeiben azzal, hogy meghosszabbítja saját kölcsönei futamidejét, vagy (ii) egyéb jellegű megállapodást kötni közvetlenül a többségi részvényessel annak érdekében, hogy fedezze a második intézkedés többségi részvényesnél jelentkező költségeit. A piacgazdasági szereplő elvének alkalmazásával összefüggésben a Bizottság nem tudja elfogadni, hogy egy társaság többségi részvényese magára vállalta a társaságban lévő összes befektetés értékének megőrzésével járó összes költséget, és ezzel megőrizte volna a kisebbségi részvényes befektetésének értékét is úgy, hogy meg sem próbált egyeztetni a kisebbségi részvényessel a költségviselésbe való bevonásáról.
(103)
E körülményekre tekintettel az, hogy az EBRD-t nem keresték meg a 2013. március 1. és június 27. közötti időszakban, szintén azt jelzi, hogy a második intézkedést nem a piacgazdasági szereplő elve által támasztott követelményekkel összhangban hajtották végre.
(104)
A (85)-(103) preambulumbekezdésekben megjelölt négy ok közül egyértelműen, objektív és ellenőrizhető szempontok alapján egyik tekintetében sem nyert bizonyítást, hogy a második intézkedés a magánrészvényesként eljáró tagállamnak tulajdonítható. Ilyen esetben a Bizottság nem tudja elfogadni, hogy a Citadele az állami források felhasználásával, a második intézkedés formájában számára biztosított előnnyel azonos előnyhöz a rendes piaci viszonyoknak megfelelő körülmények között is hozzájuthatott volna.
(105)
Lettország végrehajtotta a második intézkedést a Citadele javára, amely olyan piacokon végzi, illetve folytatja majd tevékenységét, amelyek nyitottak a nemzetközi versenyre. Ezért az állami forrásokból származó bármilyen előny hatással lehet a bankszektorban folytatott versenyre, és befolyásolja az Unión belüli kereskedelmet. Az intézkedés továbbá szelektív jellegű, mivel kizárólag a Citadele számára biztosít előnyt. Az intézkedés finanszírozása állami eszközökből történik. Lettország a (45) preambulumbekezdésben leírtak szerint előadta, hogy 2013 júniusában egy külső piacgazdasági szereplő hasonló feltételek mellett nem hajtott volna végre a második intézkedéshez hasonló intézkedést. A Bizottság ezért megerősíti az eljárás megindításáról szóló határozatban szereplő korábbi ideiglenes értékelését, miszerint a második intézkedés kiegészítő állami támogatásnak minősül.
6.1.3. A harmadik intézkedés
(106)
A Bizottság az első megmentési határozatban először jóváhagyta a Reverta részére nyújtott likviditási támogatást a belső piaccal összeegyeztethető állami támogatási intézkedések között, állami betétek formájában. Akkoriban a Bizottság megjegyezte, hogy a Parex nem rendelkezik likvid biztosítékkal, és hogy Lettország a bank likviditási igényeit figyelembe véve helyezte el a betéteket akkor, amikor a Parex bizonytalan helyzetére tekintettel egyetlen piaci befektető sem volt hajlandó likviditást biztosítani (29).
(107)
A Parex bankra vonatkozó végleges határozat elfogadását (valamint a jó és rossz bankra való felosztást) követően a likviditási támogatást átruházták a Citadele és a Reverta bankra. A Citadele már teljes egészében visszafizette a likviditási támogatás rá eső részét. A Reverta bankot a (19)c) pontban foglaltak szerint arra kötelezték, hogy korlátozza a számára nyújtott likviditási támogatás összegét. A Reverta részére ténylegesen biztosított likviditási támogatás összege azonban még a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban elfogadott legrosszabb forgatókönyv szerinti értéket is meghaladja. A kiegészítő likviditási támogatás a megmentési határozatokban és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban jóváhagyott támogatáshoz képest nagyobb előnyhöz juttatja a Reverta bankot. Lettország nem állította, hogy piaci hitelezőként járt el, amikor likviditást biztosított, és nem szolgáltatott olyan bizonyítékokat sem, amelyek alapján a Bizottság megállapíthatta volna, hogy a Reverta az állami források felhasználásával, a harmadik intézkedés formájában számára biztosított előnnyel azonos előnyhöz a rendes piaci viszonyoknak megfelelő körülmények között is hozzájuthatott volna. A likviditási támogatás egyik jellemzőjét sem módosították az összegén kívül, így a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az intézkedés állami támogatásnak minősül.
(108)
A (106) és (107) preambulumbekezdés alapján, mivel a megnövelt összegű likviditási támogatás a jóváhagyott támogatási intézkedésekhez képest egyértelműen nagyobb előnyt jelent, ezért kiegészítő támogatásnak minősül (mivel a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése szerinti összes feltétel változatlanul teljesül).
6.2. Az új kiegészítő támogatás összeegyeztethetőségének jogalapja
(109)
A Szerződés 107. cikke (3) bekezdésének b) pontja felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy a támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítsa, ha az „egy tagállam gazdaságában bekövetkezett komoly zavar megszüntetésére” szolgál.
(110)
Mivel a Parex (Lettország egykori piacvezető bankja) rendszerszempontból jelentőséggel bírt, és a támogatási intézkedések jóváhagyásakor hitelezési tevékenysége a lett gazdaság számára fontos volt, a Bizottság elismerte, hogy a lett gazdaságban súlyos következményekkel járt volna, ha nem sikerül orvosolni a bank nehézségeit.
(111)
A Parex megsegítésére jóváhagyott támogatási intézkedéseket a megmentési határozatokban és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban ezért a Szerződés 107. cikke (3) bekezdésének b) pontja szerint, valamint a pénzügyi válsággal kapcsolatban elfogadott és a támogatás nyújtása idején érvényben lévő közlemények (30) alapján értékelték.
(112)
A Bizottság szerint az első és a második intézkedéssel nyújtott kiegészítő támogatás jogalapja azonos, tekintettel végrehajtásuk időzítésére és a jóváhagyott intézkedésekhez való hasonlóságukra.
(113)
A harmadik intézkedést illetően a Bizottságnak a bankokról szóló 2013. évi közleményben (31) szereplő aktualizált feltételek alapján kell megvizsgálnia a belső piaccal való összeegyeztethetőséget. Sőt, az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzétételét követően a bankokról szóló 2013. évi közlemény alapján kell megvizsgálni minden olyan támogatást, amelyet részben vagy egészben a Bizottság engedélye nélkül (és ezért a Szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével) nyújtottak. Mivel a harmadik intézkedést 2011-től kezdve egészen mostanáig folyamatosan alkalmazták, ezért megállapítható, hogy a támogatást részben a bankokról szóló 2013. évi közleménynek az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzététele, azaz 2013. augusztus 1. után nyújtották.
6.3. A támogatás összeegyeztethetősége a belső piaccal
6.3.1. Az első intézkedés esetében
(114)
A Lettország által a Parex részére nyújtott alárendelt kölcsön futamideje a folyósítás napjától (2009. május 22.) hét év (lejárat: 2016. május 21.), ezért meghaladja az első megmentési határozatban megállapított és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban megerősített, legfeljebb ötéves futamidőt. Az intézkedést a Bizottságnak nem jelentették be.
(115)
Az alárendelt kölcsönök futamidejének a határozatokban meghatározott időtartamot meghaladó mértékben történő meghosszabbítása formájában végrehajtott kiegészítő támogatási intézkedést illetően a Bizottság kétségbe vonta, hogy a szükséges minimumra korlátozódott, ezért nem állapíthatta meg, hogy a belső piaccal való összeegyeztethetőség összes feltétele teljesült.
(116)
A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban ezért emlékeztetett arra, hogy a megmentési határozatokban megállapítást nyert, hogy a Parex részére ötéves futamidővel jóváhagyott alárendelt kölcsön összege és futamideje is a szükséges minimumra korlátozódik. E következtetés alapján tehát a Bizottság a megmentési határozatokban és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban a belső piaccal összeegyeztethetőnek minősítette az ötéves futamidejű alárendelt kölcsönt.
(117)
A megmentési határozatokban és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban bemutatott érvek alapján és új érvek hiányában a Bizottság kételyeit fejezte ki azzal kapcsolatosan, hogy az ötéves helyett hétéves futamidőre nyújtott alárendelt kölcsönök futamideje összeegyeztethető-e a belső piaccal.
(118)
Az eljárás megindításáról szóló határozatot követően Lettország által ismertetett, és az 5.1. szakaszban bemutatott új érvek fényében a Bizottságnak újra kell értékelnie, hogy a Lettország által a Parex részére hétéves futamidővel nyújtott alárendelt kölcsönök megfelelnek-e annak az összeegyeztethetőségi követelménynek, miszerint az állami támogatásnak a szükséges minimumra kell korlátozódnia.
(119)
A bankokról szóló 2008. évi közlemény szerint a támogatási intézkedés összegének és formájának szükségesnek kell lennie a kitűzött cél eléréséhez. Ez azt jelenti, hogy a tőkeinjekciónak a célkitűzés eléréséhez szükséges minimumra kell korlátozódnia. A Parex azzal a céllal részesült járulékos tőkének minősülő alárendelt kölcsönben, hogy továbbra is meg tudjon felelni a tőkemegfelelési mutatónak, és elegendő tőkével rendelkezzen az esetleges veszteségek eredményesebb elviseléséhez, mivel így elkerülhető, hogy komoly zavar következzen be a lett gazdaságban.
(120)
Az első megmentési határozatban a Lettország által közölt, vonatkozó lett jogszabályokon alapultak azok a minimumkövetelmények, amelyeket a Bizottság annak megállapításához vett figyelembe, hogy az alárendelt kölcsönök figyelembe vehetők-e a Parex járulékos tőkéjeként (32). Így megállapítást nyert, hogy az alárendelt kölcsön akkor minősülhet járulékos tőkének, ha futamideje legalább öt év. Ez a megállapítás a későbbi határozatokban sem változott.
(121)
A Bizottság megvizsgálta a Lettország által közölt és a (30)-(39) preambulumbekezdésben bemutatott kiegészítő információkat, és elismerte, hogy további korlátozások miatt megváltoztak az alárendelt kölcsönök azon jellemzői, amelyek alapján teljes mértékben járulékos tőkének minősültek volna 2010-ig.
(122)
A Bizottság különösen azt emelte ki, hogy az alárendelt kölcsönök legrövidebb kezdeti futamidejének meghatározásában döntő szerepet játszott, hogyan befolyásolják a Bázel II. keretrendszer feltételei a Parex részére 2009-ben nyújtott alárendelt kölcsönök összegének járulékos tőkeként történő figyelembevételét. A Bázel II. amortizációs tényezőt az eredeti alárendelt kölcsön nyújtásakor kellőképpen figyelembe kellett venni a támogatási intézkedés végcéljának eléréséhez, vagyis a Parex megfelelő tőkeellátottságának biztosításához és annak elkerüléséhez, hogy komoly zavar következzen be a lett gazdaságban.
(123)
A Bizottság úgy véli, hogy amennyiben a megmentési határozatok meghozatala idején Lettország által ismertetett feltételezések és előrejelzések kellőképpen és teljes mértékben tükrözték volna az alárendelt kölcsönök Bázel II. szabályok szerinti amortizációját a (37) preambulumbekezdésben foglaltaknak megfelelően, akkor az alárendelt kölcsönök futamidejének meghatározása eltérő eredménnyel zárult volna, és öt helyett hét év lett volna a szükséges legrövidebb futamidő.
(124)
A Bizottság arra is emlékeztet, hogy a támogatás összeegyeztethetőségének a harmadik megmentési határozatban bemutatott értékelése többek között a lett hatóságok azon kötelezettségvállalására támaszkodott, miszerint a Parex bankban lévő részvényeiket a lehető leghamarabb, de legkésőbb a Parex javára végrehajtott első megmentési intézkedéstől számított három éven belül (33), vagyis 2011-ig értékesítik.
(125)
E körülményekre figyelemmel a Bizottság úgy véli, hogy hét év tekinthető a szükséges legrövidebb futamidőnek ahhoz, hogy a Lettország által nyújtott alárendelt kölcsönök teljes mértékben járulékos tőkének minősüljenek, a Parex pedig megfeleljen a célul kitűzött tőkemegfelelési mutatónak, ami a lett bankrendszer stabilitásának megőrzéséhez és a bank értékesítésére tett kötelezettségvállalás teljesítéséhez szükséges.
6.3.2. Az alárendelt kölcsönök futamidejének be nem jelentett meghosszabbítása (második intézkedés) esetében
(126)
Az eljárás megindításáról szóló határozatában a Bizottság kétségbe vonta, hogy az alárendelt kölcsönök futamidejének 18 hónapos meghosszabbításával nyújtott kiegészítő támogatás a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető, mivel a meglevő értékelés szerint az alárendelt kölcsönök futamideje ötéves időtartam esetén korlátozódott volna a szükséges minimumra, és nem merültek fel olyan új érvek, amelyek alátámasztották volna az összeegyeztethetőséget.
(127)
Az eljárás megindításáról szóló határozat meghozatalát követően Lettország által közölt információkra figyelemmel a Bizottság megjegyezte, hogy a minimális tőkeszükségletet illetően 2013-ban változások következtek be a szabályozásban (34).
(128)
Ezzel kapcsolatosan benyújtották a Bizottsághoz a Pénz- és Tőkepiaci Bizottság Citadele számára küldött, 2013. március 1-jei levelét. A levél a bankfelügyelet véleményét tartalmazza arról a belső tőkemegfelelés-értékelési jelentésről, amelyet a Citadele 2012. június 30-án nyújtott be a Pénz- és Tőkepiaci Bizottsághoz a pénzügyi helyzetéről.
(129)
A 2013. március 1-jei levél először felhívja a figyelmet arra, hogy a Pénz- és Tőkepiaci Bizottság szakpolitikai dokumentumai szerint minden banknak 10 % felett kell tartania a tőkemegfelelési mutatóját. Ezután világosan leszögezi, hogy „amennyiben a bank és a konszolidációs csoport tőkemegfelelési mutatója 10 % alá csökken, akkor a bank és a konszolidációs csoport tőkeellátottsága nem megfelelő, a Pénz- és Tőkepiaci Bizottság pedig korrekciós intézkedéseket hozhat, például korlátozhatja a bank tevékenységeit”. A Citadele és konszolidációs csoportja tekintetében a levél hozzáteszi, hogy a Citadele tevékenységeiből eredő fennálló és lehetséges kockázatok fedezése érdekében a csoport tőkemegfelelési mutatójának 2013 végére el kell érnie a […] %-ot.
(130)
E levél alapján a Bizottság elismeri, hogy a Citadele tőkemegfelelési mutatójának 2013 végén legalább 10 % felett kellett lennie ahhoz, hogy a bank teljes körűen folytathassa tovább a tevékenységeit.
(131)
A Bizottság emlékeztet arra, hogy az alárendelt kölcsönök formájában megvalósított állami támogatási intézkedés végcélja a megmentési határozatokban és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban foglaltak szerint a Parex (2010 után a Citadele) megfelelő tőkeellátottságának biztosítása volt annak elkerülése érdekében, hogy komoly zavar következzen be a lett gazdaságban.
(132)
A Bizottság ezért egyetért azzal, hogy Lettországnak 2013 júniusában korrekciós intézkedéseket kellett hoznia azon kockázatok elkerülésére, amelyek abból fakadtak volna, hogy a Citadele nem tud megfelelni a váratlanul szigorodó felügyeleti követelményeknek. Az új követelményekhez viszonyítva esetlegesen felmerülő tőkehiány kezelésére kizárólag az alábbi lehetőségek álltak rendelkezésre:
a)
kiegészítő tőkeinjekció alapvető tőke vagy járulékos tőke formájában (pl. újabb alárendelt kölcsönökkel)
b)
a már folyósított alárendelt kölcsönök futamidejének meghosszabbítása a kölcsönök amortizációs kulcsának módosítása érdekében, lehetővé téve, hogy a kölcsönök nagyobb hányada számítson bele a bank tőkéjébe.
(133)
A 2. táblázat összehasonlítást tartalmaz arról a két helyzetről, amelyben minden paraméter megegyezik azzal a kivétellel, hogy az egyikben az alárendelt kölcsönök futamidejét (a második intézkedésnek megfelelően) 2013-ban meghosszabbították, míg a másikban az eredetileg folyósított kölcsön feltételeihez képest változatlanul hagyták. A számítás alapján a Bizottság megállapította, hogy az alárendelt kölcsönök futamidejének változatlanul hagyása és minden egyéb tényező egyezése esetén oda vezetett volna, hogy a Citadele 2013 végére nem tudja elérni a 10 %-os tőkemegfelelési mutatót.
2. táblázat
A tőkemegfelelési mutató összehasonlítása a futamidő meghosszabbításával és a futamidő meghosszabbítása nélkül:
Tőkemegfelelési mutató (%)
2013. december 31.
Pénzügyi előrejelzések a futamidő 18 hónappal való meghosszabbítása előtt (2013. júniusi adatok)
9,75
Tényleges számadatok 2013. december 31-én a futamidő meghosszabbítása esetén
10,30 (35)
Feltételezett érték a futamidő 18 hónappal való meghosszabbítása nélküli helyzetben
9,30
(134)
Tekintettel arra, hogy:
a)
az új tőkekövetelménynek 2013. december 31-ig meg kellett felelni,
b)
a vagyonkezelési üzletágat 2013. december 31-ig értékesíteni kellett, és
c)
az alárendelt kölcsönök amortizációja közvetlenül befolyásolja a tőkemegfelelési mutatót,
a Bizottság elismeri, hogy a második intézkedés hatékony és eredményes megoldást jelentett annak biztosítására, hogy a Citadele megfeleljen a rá vonatkozó új tőkemegfelelési követelményeknek, a futamidőt pedig e cél eléréséhez szükséges legrövidebb idővel hosszabbították meg. A megoldás nem vonta maga után új tőke bevonását (habár szükségessé tette, hogy Lettország eltekintsen azon pénzeszközök visszakövetelésétől, amelyek visszafizetése egyébként esedékes lett volna), ugyanakkor teljesítette a felügyelet kérését, amely a pénzügyi stabilitás megóvásának szükségességén alapult.
(135)
A Bizottság szintén pozitívan értékelte, hogy a Citadele tőkemegfelelési mutatója 2013. december 31-én némileg a minimálisan előírt 10 % (36) felett volt, ami megerősíti a Bizottság azon álláspontját, hogy a futamidő 18 hónapos meghosszabbítása a szükséges legrövidebb időre korlátozódott.
6.3.3. A Reverta részére nyújtott, be nem jelentett likviditási támogatás (a harmadik intézkedés)
(136)
Lettország 2011 óta a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban a Bizottság által elfogadott felső korlátokat meghaladó mértékben nyújtott likviditási támogatást a Reverta számára az alapeset és a legrosszabb forgatókönyv vonatkozásában egyaránt. Az említett korlátokat a 3. táblázat tartalmazza (37). A Reverta javára nyújtott likviditási támogatás (Lettország által a szerkezetátalakítási terv a 2014 januárjában benyújtott felülvizsgált változatában közölt) tényleges összegei a 4. táblázat szerint folyamatosan meghaladták a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban előírt korlátokat.
3. táblázat
A Reverta bankra vonatkozó likviditási felső korlátok a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban foglaltak szerint:
millió LVL
2010.8.1.
2010.12.31.
2011.12.31.
2012.12.31.
2013.12.31.
Alapeset
458
446
419
349
315
A legjobb forgatókönyv szerint
458
446
419
356
322
A legrosszabb forgatókönyv szerint
458
446
419
344
307
4. táblázat
A Reverta javára nyújtott likviditási támogatás tényleges összegei
millió LVL
2010.8.1.
2010.12.31.
2011.12.31.
2012.12.31.
2013.12.31.
A likviditási támogatás kintlévő összege
446
446
428
385
363
(137)
A Bizottság az első megmentési határozatban először jóváhagyta a Reverta részére nyújtott likviditási támogatást a belső piaccal összeegyeztethető állami támogatási intézkedések között, állami betétek formájában.
(138)
A Parex bankra vonatkozó végleges határozat elfogadását (valamint a Parex jó és rossz bankra való felosztást) követően a likviditási támogatást átruházták a Citadele és a Reverta bankra. A Citadele a likviditási támogatás rá eső részét már teljes egészében visszafizette, a Reverta banknak ugyanakkor korlátoznia kellett a számára nyújtott likviditási támogatás összegét. A Reverta részére ténylegesen biztosított likviditási támogatás összege azonban meghaladja a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban elfogadott teljes összeget.
(139)
A szerkezetátalakítási terv Parex bankra vonatkozó végleges határozatban bemutatott értékelésének alapjául a Reverta bankba várhatóan beáramló likviditásra vonatkozóan akkoriban ismertetett feltételezések szolgálnak. A beáramló likviditás lehetővé tette volna, hogy a Reverta elkezdje visszafizetni a legfeljebb a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban előre meghatározott értékben elhelyezett állami betétek formájában nyújtott likviditási támogatást (38).
(140)
A várhatóan kifizetetlenül maradó tartozások összege a Parex bankra vonatkozó végleges határozat szerint (alapesetben) [0-100] millió LVL értéktől (a legrosszabb forgatókönyv szerinti) [100-200] millió LVL értékig terjedt. A Lettország által bemutatott legutóbbi cash flow-előrejelzések alapján azonban a Reverta számára nyújtott likviditási támogatás előreláthatóan 2017-ig meghaladja a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban megállapított korlátot, ahogy azt az 5. táblázat bemutatja:
5. táblázat
A Reverta számára biztosított likviditás többletösszege a 2010. évi szerkezetátalakítási tervhez képest
millió LVL
2014.12.31.
2015.12.31.
2016.12.31.
2017.12.31.
A legrosszabb forgatókönyv (eredeti szerkezetátalakítási terv) szerint
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Becsült likviditási támogatás (a szerkezetátalakítási terv 2014. évi aktualizált változata szerint)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Különbség
(…)
(…)
(…)
(…)
(141)
A Bizottság megérti, hogy tekintettel az alábbi nehézségekre:
a)
a szerkezetátalakítási tervben előirányzotthoz képest alacsonyabb eszközminőség és -érték, és
b)
a biztosítékok lassabb visszakövetelése és a hitelezőkkel folytatott jogvita,
a Parex bankra vonatkozó végleges határozat elfogadásakor tervezetthez képest kétéves késedelem alakult ki a pénzeszközök visszakövetelésében (ahogy az a (45) preambulumbekezdésben is szerepel). E késedelem az állami támogatás növelését tette szükségessé.
(142)
Ezért a likviditási támogatás szükségességét fokozta, hogy a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban előrejelzetthez képest a Reverta pénzügyi helyzete egyre romlott. A Bizottság megjegyzi, hogy a Reverta számára nyújtott likviditási támogatás az elmúlt években fokozatosan nőtt arra tekintettel, hogy a Reverta a követelések érvényesítése terén nehézségekkel küzdött.
(143)
Ahogy az (56) preambulumbekezdésben is szerepel, Lettország úgy véli, hogy mivel a 118,7 millió LVL összegű likviditási támogatásból mindössze 49,5 millió LVL-t alakítottak tőkévé, a fennmaradó 69,2 millió LVL túlzott mértékű likviditási támogatást eredményezett, amely megközelítőleg ugyanezen összeggel haladta meg a megengedett értéket.
(144)
A Bizottság azonban emlékeztet arra, hogy a Parex bankra vonatkozó végleges határozat (63) preambulumbekezdésének b) pontjában leírtak szerint csak az állami betétek alakíthatók át tőkévé. A Bizottság ezért úgy véli, hogy nem eredményez automatikusan túlzott mértékű likviditási támogatást, ha a likviditási támogatás kisebb részét alakítják tőkévé.
(145)
A Bizottság továbbá megjegyzi, hogy a Reverta banki engedélyét 2011-ben visszavonták, így már nem volt szükség arra, hogy további likviditási támogatási összeget alakítsanak tőkévé a jogszabályban előírt fizetőképességi mutatónak való megfelelés érdekében. A Bizottság következésképpen elismeri, hogy a tőkekövetelmények megszűnése (39) lehetővé tette, hogy Lettország alacsonyabb összegű feltőkésítési támogatást nyújtson a Reverta részére, mint a határozatokban jóváhagyott maximális feltőkésítési összeg.
(146)
A követelések érvényesítése terén a Reverta előtt álló nehézségekre és a banki engedély visszavonását követően szükséges, korlátozott összegű feltőkésítésre figyelemmel a Bizottság megállapította, hogy a Reverta számára nyújtott likviditási támogatás a felszámolási eljárás szabályos lebonyolításához szükséges minimumra korlátozódott.
(147)
A Bizottság azt is megállapította, hogy a kiegészítő likviditási támogatás összhangban van a bankokról szóló 2013. évi közleményben foglalt tehermegosztási követelménnyel. A Bizottság kiemeli, hogy a bankokról szóló 2013. évi közlemény 77. pontja értelmében a Parex korábbi részvényeseinek tőkéje teljes egészében leírásra került, és Lettország nemrég vállalta, hogy meggátolja, hogy alárendelt hitelezők kiegészítő támogatásban részesüljenek.
6.3.4. A Citadele vagyonkezelési üzletágának értékesítésére tett kötelezettségvállalás megszegése (negyedik intézkedés) esetében
(148)
A lett hatóságok előadták, hogy a jelenlegi nehéz piaci viszonyok miatt Lettországnak nem sikerült érdeklődő vevőket találnia a Citadele vagyonkezelési üzletágára az előírt határidőn belül, és erre előre látható időn belül sem lát esélyt.
(149)
A lett hatóságok emlékeztettek arra, hogy a Citadele értékesítése más kötelezettségvállalások mellett azon kulcsfontosságú intézkedések közé sorolható, amelyekkel orvosolható a támogatási intézkedések okozta versenytorzulás. Mivel azonban a Citadele pénzügyi helyzete a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban előirányzotthoz képest egyre romlott, nem sikerült a bankot az előírt időn belül értékesíteni.
(150)
Lettország továbbá előadta, hogy a vagyonkezelési üzletág és a Citadele együttes értékesítése esetén fokozódik majd a piaci érdeklődés a Citadele iránt, az értékesítésre nyitva álló időszak meghosszabbítása esetén pedig nagyobb a valószínűség a Citadele reprivatizációjára.
(151)
A Bizottság elismeri, hogy a Citadele rosszabb pénzügyi helyzetben van, mint ahogy arra az eredeti szerkezetátalakítási tervben számítottak. Ezt a megállapítást az ellenőrző megbízott (40) és a 6. táblázatban látható mutatószámok is megerősítették.
6. táblázat
A fő pénzügyi mutatószámok összevetése a szerkezetátalakítási tervvel
2013.12.31.
A szerkezetátalakítási terv
Tényleges
Működési költségek/összes bevétel
[50-60]
57,0 %
Értékvesztések/nettó hitelek
[0-5]
2,0 %
Nettó bevétel (veszteség) millió LVL-ben
[20-30]
10,8 %
Tőkearányos jövedelmezőség (%)
[20-30]
8,1 %
Saját tőke/eszközök összesen
[5-10]
6,9 %
Tőkemegfelelési mutató
[10-20]
11,7 %
Tekintettel arra, hogy a Citadele nyereségessége elmaradt az eredeti szerkezetátalakítási tervben várt szinttől, a Bizottság megérti, hogy a bank szűk határidőn belüli értékesítése nehézséget jelent.
(152)
A Bizottság emlékeztet arra, hogy a vagyonkezelési üzletág értékesítésére vonatkozó kötelezettségvállalás a Citadele értékesítésére vonatkozó kötelezettségvállalással együtt azért szerepelt a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban, hogy korlátozza a versenytorzulást, mivel lehetővé teszi, hogy a versenytársak ajánlatot tegyenek az említett vállalkozásokra (41).
(153)
A Bizottság pozitívan értékeli, hogy a Parex bankra vonatkozó végleges határozat meghozatalát követően a Citadele a piaci érdeklődés felmérésére értékesítési eljárást indított, emellett a lehető legjobb értékesítési stratégia kidolgozása céljából független szakértőt nevezett ki a (61) és (62) preambulumbekezdésben leírtak szerint, tehát jóhiszeműen megpróbálta teljesíteni az említett kötelezettségvállalásokat.
(154)
A Bizottság megjegyzi, hogy Lettország jelenleg a 2009-ben vállalt határidőkhöz képest meg szeretné hosszabbítani a vagyonkezelési üzletág értékesítésének lebonyolítására nyitva álló időt. Lettország módosítani szeretné a Parex bankra vonatkozó végleges határozatot a vagyonkezelési üzletág értékesítésére vonatkozó eredeti határidő elhalasztásával annak érdekében, hogy a (64)-(68) preambulumbekezdésekben ismertetett kiegészítő kötelezettségvállalásoknak megfelelően az üzletágat a Citadele bankkal együtt értékesítse.
6.3.5. A versenytorzulást csökkentő és a tehermegosztást növelő kompenzációs intézkedések
(155)
Ahhoz, hogy a Bizottság hozzájáruljon eredeti határozatai módosításához, a változásoknak új kötelezettségvállalásokon kell alapulniuk, amelyek egyenértékűnek tekinthetők az eredeti kötelezettségvállalásokkal (42). Ebben az esetben a támogatási intézkedések csak akkor maradnának a belső piaccal összeegyeztethetők a Szerződés 107. cikke (3) bekezdése b) pontjának megfelelően, ha az eredeti határozat általános egyensúlya megmarad. A módosított kötelezettségvállalások az eredeti egyensúly megőrzése érdekében nem ronthatják a támogatás kedvezményezettjének életképességét, és a kötelezettségvállalásoknak együttesen tehermegosztás és kompenzációs intézkedés tekintetében legalább egyenértékűnek kell lenniük, figyelembe véve a vonatkozó bizottsági közleményekben megfogalmazott követelményeket.
(156)
A Bizottság e tekintetben pozitívan értékeli a Lettország által bemutatott és a (64)-(73) preambulumbekezdésben ismertetett kötelezettségvállalásokat, mivel azok hozzájárulnak az első, a második, a harmadik és a negyedik intézkedés által esetlegesen okozott versenytorzulás kiigazításához, valamint a kedvezményezettek részvényesei közötti megfelelő tehermegosztás biztosításához.
(157)
A szerkezetátalakítási közlemény 4. szakasza a versenytorzulás korlátozása érdekében hatékony és arányos intézkedések alkalmazására szólít fel.
(158)
A Parex bankra vonatkozó végleges határozat több ilyen intézkedést tartalmazott, amelyek közül kulcsfontosságú volt Lettország azon kötelezettségvállalása, hogy a Citadele bankot 2015. december 31-ig értékesíti, illetve az értékesítés érdekében eljár (43). A Bizottság a Parex részére nyújtott állami támogatásból fakadó versenytorzulások elkerüléséhez a Citadele méretének csökkentésével és piaci jelenlétének visszaszorításával együtt elegendőnek és megfelelőnek találta a Citadele említett határidőn belüli értékesítésére irányuló kötelezettségvállalásokat.
(159)
A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatban megállapította, hogy a Parex számára a megmentési határozatokban és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban jóváhagyott feltételekkel nyújtott alárendelt kölcsönhöz képest az eredetileg hosszabb futamidejű alárendelt kölcsön és a futamidő 2013-ban 18 hónappal való meghosszabbítása további előnyt jelentett.
(160)
Ezzel összefüggésben a Bizottság üdvözli Lettország azon kötelezettségvállalását, miszerint a Citadele értékesítésének lebonyolítására vonatkozó határidőt hozzák előbbre 2015. december 31-ről […]-re, mivel ezzel az intézkedéssel ellensúlyozható az alárendelt kölcsönök hosszabb futamidejéből származó további előny. A Citadele értékesítésének felgyorsítása hozzájárul az egyenlő versenyfeltételek fenntartásához.
(161)
Emellett a Bizottság megjegyzi, hogy Lettország egyértelműen kötelezettséget vállalt arra, hogy […], ha a korábbra hozott határidőn belül nem sikerül lebonyolítani az értékesítést. Ez a kötelezettségvállalás (amely kifejezetten nem szerepelt az eredeti szerkezetátalakítási tervben) további biztosítékot jelent arra, hogy a versenytorzulásokat megfelelően kezelik majd, mivel kevesebb mint […] belül a Citadele […].
(162)
A Bizottság azt is pozitívan értékelte, hogy Lettország vállalta, hogy tovább csökkenti a lett hatóságok által a Reverta részére biztosítható tőke összegét a (69) preambulumbekezdésben leírtak szerint.
(163)
A szerkezetátalakítási közlemény 3. szakasza szerint a bankoknak és a részvényeseknek a lehető legnagyobb mértékben hozzá kell járulniuk a szerkezetátalakítás költségeihez annak érdekében, hogy a támogatást a lehető legalacsonyabb szintre korlátozzák, kiküszöböljék a verseny torzulását, és kezeljék a morális kockázatokat.
(164)
A Bizottság e tekintetben figyelembe veszi a (70)-(73) preambulumbekezdésben ismertetett, tehermegosztás erősítésére irányuló kötelezettségvállalásokat, vagyis a Lettország által annak biztosítására javasolt kiegészítő kompenzációs intézkedéseket, hogy harmadik felek ne részesüljenek a Reverta számára nyújtott a kiegészítő támogatási összegből.
(165)
Lettország vállalja, hogy a Citadele, a Reverta (korábban Parex) és kapcsolt vállalkozásaik a meglévő tőkeeszközökre (ideértve az elsőbbségi részvényeket, valamint az upper és lower tier-2 tőkeeszközöket) csak akkor fizetnek (esedékes vagy felhalmozott) kamatot, osztalékot, és válthatnak be osztalékszelvényeket a lett államon és az EBRD-n kívüli, alárendelt hitelezők és a részvényesek részére, illetve ezekkel kapcsolatban csak akkor gyakorolhatnak vételi jogot, amikor a Reverta és/vagy a Citadele teljes egészében visszafizette a számára nyújtott állami támogatást, vagy ha erre vonatkozóan jogi kötelezettség áll fenn. Ezzel kapcsolatosan Lettország azt is vállalja, hogy az ilyen jogi kötelezettségeket a lehető legrövidebb időn belül, de legkésőbb 2015. április 30-ig megszünteti. Következésképpen a meglévő tőkeeszközök tulajdonosai nem részesülnek majd semmilyen kifizetésben, mivel a meglévő tőkeeszközök nem járnak osztalékszelvénnyel, és azokat a Reverta (2017 végén végrehajtandó) felszámolása során az elsőhelyi adósság mögé sorolják. Mivel a Reverta tőkéje negatív, a gyakorlatban nem kivitelezhető, hogy e tőkeeszközök tulajdonosai kifizetésben részesüljenek vagy visszatérítést kapjanak.
(166)
Lettország a (165) preambulumbekezdésben említett kötelezettségvállalásokon felül vállalja, hogy a Reverta/Citadele részére nyújtott összes állami támogatás teljes visszafizetéséig nem fizeti vissza az eredeti alárendelt kölcsönök tekintetében fennálló tartozásokat (és tőkeösszegeket) a Reverta negatív nettó eszközértékének fedezéséhez szükséges mértékben, és jogalap rendelkezésre állása esetén. Az eredeti alárendelt kölcsönök esetében fennálló tartozások (és tőkeösszegek) ebből a célból (i) olyan kötelező erejű rendelkezés hatálya alá fognak tartozni, miszerint az eredeti alárendelt kölcsönök tekintetében kifizetés nem válik esedékessé, (ii) szavazati jogot nem biztosító, alapvető tőkévé lesznek átalakítva, vagy (iii) leírásra kerülnek. Figyelembe véve, hogy a nemzeti jog jelenleg nem biztosít megfelelő jogalapot e kötelezettségvállalás teljesítéséhez, Lettország e tekintetben vállalja továbbá, hogy minden szükséges intézkedést megtesz azért, hogy az e kötelezettségvállalás teljesítéséhez esetlegesen szükséges jogszabályokat legkésőbb 2015. április 30-ig meghozza.
(167)
A Bizottság üdvözli Lettország (165) és (166) preambulumbekezdésben ismertetett kötelezettségvállalásait, mivel a Reverta és a Citadele eredeti alárendelt kölcsönei és tőkeeszközei tekintetében esedékes tőkeösszeg és kamat kifizetésének korlátozása révén hatékonyabb tehermegosztás érhető el velük.
(168)
Következésképpen a Bizottság megállapítja, hogy az 5.5. szakaszban bemutatott javasolt kompenzációs intézkedések (hatékonyság szempontjából) megfelelőnek és egyenértékűnek tekinthetők a korábban Lettország által javasolt és Bizottság által a módosító határozattal módosított, Parex bankra vonatkozó végleges határozattal jóváhagyott korábbi intézkedésekkel. A javasolt kompenzációs intézkedések valóban ugyanazt a célt, a versenytorzulások korlátozását szolgálják. Célirányosak, mivel a versenytorzulások korlátozására irányulnak a Citadele piacain.
(169)
A Bizottság ennek megfelelően megállapítja, hogy a módosított kötelezettségvállalások az életképesség helyreállítása, a tehermegosztás és a versenytorzulás csökkentése szempontjából egyenértékűek az eredeti kötelezettségvállalásokkal. Az eredeti kötelezettségvállalások újakkal való felváltása nem változtat azon, hogy a támogatás a módosító határozattal módosított, Parex bankra vonatkozó végleges határozatnak megfelelően összeegyeztethető a belső piaccal.
7. KÖVETKEZTETÉS
(170)
A Bizottság sajnálja, hogy Lettország jogszerűtlenül, az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdését megsértve hajtotta végre az első, a második és a harmadik intézkedést, megszegte a Citadele vagyonkezelési üzletágának a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban rögzített határidőig történő értékesítésére tett kötelezettségvállalását (negyedik intézkedés).
(171)
Mindazonáltal a fent megnevezett okokból, valamint a Lettország és a Citadele által tett kiegészítő kötelezettségvállalásokra tekintettel,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A következő intézkedések a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősülnek:
a)
alárendelt kölcsönök nyújtása a Parex részére a megmentési határozatokban és a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban jóváhagyott intézkedés időtartamát meghaladó eredeti futamidővel (első intézkedés);
b)
a Citadele számára nyújtott alárendelt kölcsönökből 37 millió LVL futamidejének 18 hónappal való meghosszabbítása (második intézkedés);
c)
likviditási támogatás nyújtása a Reverta számára a Parex bankra vonatkozó végleges határozatban a Bizottság által elfogadott felső korlátokat meghaladó mértékben (harmadik intézkedés).
2. cikk
Az 1. cikkben említett támogatási intézkedések a Szerződés 107. cikke (3) bekezdésének b) pontja értelmében összeegyeztethetőek a belső piaccal, tekintettel az I. mellékletben szereplő, Lettország által tett kötelezettségvállalásokra.
3. cikk
A Citadele vagyonkezelési üzletágának elidegenítésért felelős vagyonkezelő nélkül 2013. június 30-ig vagy elidegenítésért felelős vagyonkezelővel 2013. december 31-ig történő értékesítésére (negyedik intézkedés) vonatkozóan a Lettország által az AS Parex szerkezetátalakításához nyújtandó C 26/09 (korábbi N 289/09) számú állami támogatásról szóló, 2009. szeptember 15-i C(2010) 6202 bizottsági határozat végleges, javított változatának (73) preambulumbekezdésében megjelölt határidők a II. mellékletben szereplő, Lettország által tett kötelezettségvállalással összhangban módosulnak.
4. cikk
Ennek a határozatnak a Lett Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2014. július 9-én.