РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 17 юли 2013 година
относно държавни помощи SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] - предоставени от Италия (отсрочване на плащането на налога в сектора на млякото и млечните продукти в Италия )
(нотифицирано под номер C(2013) 4046)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(2013/665/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2 от него,
след като покани заинтересованите страни да представят коментари съгласно горепосочения член и като взе предвид тези коментари,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРИ
(1)
На 27 февруари 2011 г. влезе в сила законът, преобразуващ наредба - закон № 225 от 29 декември 2010 г. в закон, който предоставя възможност за отсрочване на плащането на транш за налог на мляко и млечни продукти, дължим от италианските млекопроизводители по схемата за плащания на траншове, одобрена с Решение 2003/530/ЕО на Съвета от 16 юли 2003 г. относно съвместимостта с Общия пазар на помощ, която Италианската република възнамерява да предостави на италиански млекопроизводители (1), (2). С писмо от 17 март 2011 г. Комисията поиска от италианските власти допълнителна информация по въпроса.
(2)
Италианските власти изпратиха тази допълнителна информация на Комисията с писмо от 24 юни 2011 г., заведено на 29 юни 2011 г.
(3)
След проверка на информацията, предоставена от италианските власти, и като се има предвид фактът, че отлагането на съответното плащане е било направено без Комисията да бъде уведомена предварително за него или без да е дала разрешение, Комисията е информирала италианските власти с факс от 14 октомври 2011 г. за откриването на процедура за помощ с референтен номер SA.33726 (2011/NN)., за която не е постъпило уведомление.
(4)
С писмо от 11 януари 2012 г. Комисията уведоми Италия за своето решение за откриване на процедура по член 108, параграф 2 от Договора във връзка с гореспоменатото отсрочване и програмата за плащания на траншове, одобрена с Решение 2003/530/ЕО, изменено с допълване на отсрочването, което представлява нова помощ (SA.33726 (11/C)]). С писмото бе поискан коментар от италианските власти относно откриването на процедурата в рамките на един месец.
(5)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията поиска от заинтересованите страни да представят своите бележки относно въпросната помощ.
(6)
Комисията получи коментари от всички заинтересовани страни и ги предаде на Италия, като ѝ даде възможност за отговор.
(7)
С електронно писмо от 13 февруари 2012 г. Постоянното представителство на Италия в Европейския съюз препрати на Комисията писмо от италианските власти с искане за двумесечно удължаване на срока за коментарите относно откриването на процедурата. Срокът беше удължен със съобщение, изпратено с факс от 21 февруари 2012 г.
(8)
С електронни писма от 26 април 2012 г. и 27 април 2012 г. италианското Постоянно представителство в Европейския съюз изпрати на Комисията отговора на италианските власти във връзка с откриването на процедурата по член 108, параграф 2 от Договора.
(9)
Италианските власти не направиха коментар на бележките на заинтересованите страни.
II. ОПИСАНИЕ
(10)
В член 1 от Решение 2003/530/ЕО се отбелязва следното:
„Помощта, която Италианската република възнамерява да предостави на млекопроизводителите, като сама извърши плащането към Общността на сумата, която те дължат на Общността поради допълнителния налог за млякото и млечните продукти за периода от 1995/1996 г. до 2001/2002 г. и като разреши на тези производители да върнат дълга си посредством разсрочено безлихвено плащане за няколко години, по изключение се приема за съвместима с вътрешния пазар, при условие, че:
-
бъде погасена цялата сума посредством равни годишни траншове,
-
периодът на погасяване не надхвърля 14 години, считано от 1 януари 2004 г.“
(11)
Закон № 10/2011 въвежда в член 1 от наредба-закон № 225 от 29 декември 2010 г. параграф 12 duodecies, предвиждащ отсрочването до 30 юни 2011 г. на плащането на транша от налога за мляко, дължим до 31 декември 2010 г. Разходите за това отсрочване бяха поети от отпусната обща сума от бюджета в размер на 5 млн. EUR, предназначена за различни цели.
(12)
В писмо от 24 юни 2011 г. италианските власти уточниха, че безвъзмездните средства, съответстващи на тази мярка, ще бъдат считани като част от помощта de minimis за Италия, предвидена по Регламент (ЕО) № 1535/2007 на Комисията от 20 декември 2007 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО (4) към помощите de minimis в сектора на производството на селскостопански продукти (5).
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА
(13)
Комисията реши да открие процедура по член 108, параграф 2 от Договора на следните основания:
-
италианските власти изразиха намерението си да причислят безвъзмездните средства, съответстващи на въпросното отсрочване на плащането към системата de minimis, предвидена в Регламент (ЕО) №1535/2007; около приложимостта на този регламент обаче възникнаха не само правни въпроси поради непредставената от италианските власти информация относно това дали ще бъдат спазени горните граници, установени с Регламента, но също така и поради това, че самият Регламент забранява отпускането на помощ de minimis, с която държавната помощ надхвърля разрешения максимум. Тъй като одобрената от Съвета помощ представлява максималната стойност на помощта, която Италия е могла да отпусне на млекопроизводителите, прибавянето към нея на безвъзмездните средства, равностойни на отсроченото плащане, включени в схемата de minimis, означава надхвърляне на максималната помощ, одобрена от Съвета;
-
оттук следва, че Комисията не може да изключи възможността за въпросното отсрочване да включва елемент на помощ (тъй като то е равностойно на безлихвен заем, по-надолу е наричано „свързаната помощ“) - ситуация която не може да бъде оправдана с представената от италианските власти информация в светлината на приложимите правила за държавната помощ в земеделието (Насоки на Общността относно държавната помощ за земеделския и горския сектор 2007-2013 г.) (6);
-
отсрочването е равностойно на нарушение на разпоредбите на Решение 2003/530/ЕО (въз основа на това, че вече не се спазва едно от условията, а именно за равни траншове). Това съответно означава, че цялата система на забавени плащания става нова схема за помощи за тези, които вече са се облагодетелствали от нея (въз основа на това, че тя не е била обхваната от Решение 2003/530/ЕО) - положение, което изглежда не се разрешава от нито една от разпоредбите на горепосочените насоки.
IV. КОМЕНТАРИ НА ИТАЛИАНСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА
(14)
В писмо, изпратено по електронната поща на 26 април 2012 г., италианските власти за първи път докладваха за прилагането на системата на разсрочените плащания на налозите за мляко и млечни продукти, одобрена с Решение 2003/530/ЕО, като поясниха, че по схемата има 11 271 бенефициери. От тях 9 965 (т.е. 88,41 %) са платили навреме своите траншове за налозите, дължими към 31 декември 2010 г.1 291 бенефициери са направили това до изтичането на удължения срок, а 15 не са извършвали никакви плащания поради изключването им от програмата.
(15)
Италианските власти след това поясниха, че за да бъде изчислена безвъзмездната помощ, равняваща се на получената от бенефициерите помощ при отсрочването, се отчита лихвеният процент за периода между 1 януари 2011 г. и датата на реалното плащане на траншовете, които са обект на отсрочване, като е използван тримесечният Euribor към 1 октомври 2010 г., плюс 100 базисни пункта (1,942 %). Резултатът от изчисленията сочи безвъзмездна помощ в размер на между 0,08 EUR и 694,19 EUR. Освен това той показва, че 1 187 от 1 291 бенефициери при отсрочването са се възползвали от помощ в размер на по-малко от 100 EUR. Според властите тези данни показват, че отсрочването на плащането по Закон № 10/2011 не е компрометирало безпроблемното управление на плащанията чрез траншове, което продължава да бъде в съответствие с разпоредбите на Решение 2003/530/ЕО, което се доказва от факта, че само 11,45 % от производителите, участващи във въпросната програма, са се възползвали от отсрочването.
(16)
По тези причини италианските власти потвърждават, както се посочва в писмото от 24 юни 2011 г. (вж. параграф 13 по-горе), че разрешеното отсрочване по отношение на плащането на налога представлява помощ de minimis. Те също така посочват, че са определили, че индивидуалният таван по член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 е спазен в пълна степен, както и таванът от 320 505 000 EUR за период от три данъчни години, определен за Италия съгласно същия регламент, както и че безвъзмездните средства, равостойни на отсрочването на плащане, възлизат на общо 50 877,41 EUR. И накрая, те отбелязват, че са били в процес на проверка на спазването на тези тавани, като се вземат под внимание другите схеми за помощ de minimis, разрешени през 2009, 2010 и 2011 г.
(17)
Що се отнася до становището на Комисията, че помощта, одобрена с Решение 2003/530/ЕО, трябва да бъде счетена, като се има предвид нейното естество и извънреден характер, за еднократна максимална помощ, която не може да бъде комбинирана с каквато и да било друга мярка, италианските власти на първо място подчертаха, че с въпросното решение е признато наличието на извънредни обстоятелства, които са мотивирали Съвета да счете помощта за съвместима с член 107 от Договора, ако бъдат изпълнени някои условия. Те също така подчертаха факта, че при извършените проверки е установено, че програмата за плащане на траншове, съответства на разпоредбите на Решение 2003/530/ЕО, тъй като всички производители са направили седмия транш с изключение на 15, които вече са били отпаднали от схемата. Според италианските власти извънредният характер на обстоятелствата, водещи до приемането на Решение 2003/530/ЕО, сам по себе си не създава пречки за достъпа до всякакво друго подпомагане на получателите на одобрената от Съвета помощ. Договорът посочва само споменатите по-горе извънредни обстоятелства без да ограничава по никакъв начин характера на разрешената помощ или подробните правила за нейното прилагане; той само поставя дерогацията от член 107 и разпоредбите по член 109 от Договора в зависимост от единодушно прието решение на Съвета. В този конкретен случай извънредният характер на ситуацията, довела до приемането на Решение 2003/530/ЕО, се отразява в пълна степен в начина, по който въпросно решение е прието, а именно - с единодушие, и се отнася по-скоро до обстоятелствата, изискващи одобряването на помощта, отколкото до самата помощ.
(18)
Италианските власти също така твърдят, че отлагането на плащането представлява помощ de minimis и следователно трябва да бъде счетено като отделна мярка, като се има предвид ниската му популярност сред производителите, ниската стойност на съответните суми и липсата на промени в програмата за плащане на траншове, чиято структура си остава същата - както що се отнася до общия брой на траншовете, така и до крайния срок.
(19)
И накрая, италианските власти още веднъж подчертават, че съгласно наредбата на италианското министерство от 30 юли 2003 г. за прилагане на Решението на Съвета, от участниците в програмата за плащане на вноски се изисква да се откажат от всякакви правни искове по отношение на плащането на дължимите налози, като длъжниците, които не извършват плащания, се изключват от програмата. Италианските власти твърдят, че това условие предполага откриването на процедури за принудително събиране на вземания, което ще накара производителите да подадат нови жалби. Ето защо е уместно да бъдат избягвани правни спорове за възстановяване на много малки суми чрез производства, които струват повече от исканите възстановявания. В тази връзка италианските власти се позовават на член 32, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (7), в който се посочва, че при наличието на оправдателна причина, държавите членки могат да вземат решение да не изискват връщане на сумите, ако вече направените или евентуалните разходи по връщането на сумата надхвърлят размера на подлежащата на връщане сума. Според тях тази разпоредба може да бъде приложена по аналогия и за настоящия казус. Във всеки случай подобни разпоредби се предвиждат и в член 25, параграф 4 от Закон № 289/2002 (финансовият закон за 2003 г.) в съответствие с които сумата от 12 EUR се счита за малка сума и не е предмет на възстановяване. От всички възползвали се от отсрочването бенефициери 559 са получили по-малко от тази сума.
(20)
В писмо, изпратено по електронната поща на 26 април 2012 г., италианските власти представиха списък на бенефициерите на отсроченото плащане и сумата на помощта, която всеки един от тях е получил.
V. КОМЕНТАРИ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ПРОЦЕДУРАТА
(21)
На 7 март 2012 г. Комисията получи коментари от трета страна относно откриването на процедурата.
(22)
Заинтересованите страни най-вече искаха да знаят причината, поради която Комисията е ограничила откриването на процедурата до отсрочването на плащането, предвидено съгласно Закон № 10/2011, а не включва в нея и разпоредбите на член 40а от Закон № 122/2010, които предвиждат отсрочване на плащането на траншовете, платени по допълнителна програма за плащане чрез траншове, установена от Закон № 33/2009, и призоваха Комисията съответно да разшири обхвата на процедурата. В тази връзка заинтересованата страна отбелязва, че вече е подадена жалба до Комисията относно разпоредбите на член 40а от Закон № 122/2010, а Комисията е приключила преписката по нея.
(23)
На 10 март 2012 г. Комисията получи коментари от втора заинтересована страна относно откриването на процедурата.
(24)
Въпросната заинтересована страна насочи вниманието на Комисията към разпоредбите на член 1, параграф 4 от Наредба-закон № 16/2012, които разрешават на предприятията, изпитващи финансови затруднения, да плащат дължимите суми посредством редовни траншове. Тя поиска Комисията да се намеси, като отбеляза, че тези мерки не са съвместими с единния пазар.
(25)
На 14 март 2012 г. Комисията получи коментари от още една заинтересована страна относно откриването на процедурата.
(26)
В тези коментари заинтересованата страна се позовава на Наредба-закона № 16/2012, като подчертава произтичащите от нея различия в третирането на земеделските производители, а също така и точността на данните, използвани от AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura - италианската разплащателна агенция), за изчисляването на допълнителния налог.
VI. ОЦЕНКА
VI.1. Наличие на помощ
(27)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар
(28)
Въпросната мярка, а именно помощта, свързана с отсрочването на плащането (отпускането на средства, равнозначно на безлихвен заем, вж. параграф 13, второ тире по-горе), а също и новата помощ, произтичаща от нарушаването на Решение 2003/530/ЕО (неплатени лихви за вече направените годишни траншове и все още неплатени главница и лихва за оставащите години до изтичането на срока на плащането чрез траншове, т.е. до 31 декември 2017 г.) (нова помощ, вж. параграф 13, трето тире) попада под следното определение:
(29)
Отговорност за мярката носи държавата, тъй като тя произтича от националното законодателство; тя е финансирана чрез публични средства в смисъл, че с разрешаването на отсрочване на плащане на годишен транш, установено в Решение 2003/530/ЕО, и с утвърждаването на нова помощ чрез това отсрочване, италианската държава се е отказала за определен период от време от парична сума, която е можело да бъде използвана за други цели.
(30)
Тази ситуация облагодетелства някои предприятия, по-специално млекопроизводителните стопанства.
(31)
Тя също може да окаже влияние и върху търговията, като се има предвид пазарната позиция на Италия (8).
(32)
Също така тя има потенциала да наруши условията на конкуренция, тъй като предприятията, които са се възползвали от нея, са си подсигурили предимство (отсрочването не се облага с лихва и следователно е равнозначно на безлихвен заем), което не може да бъде придобито при обичайните пазарни условия и което поставя съответното предприятие в по-облагодетелствана позиция спрямо предприятията, които не ползват отсрочване (9).
(33)
Като се има предвид обаче допълнителната информация, предоставена от италианските власти в отговор на откриването на процедура по член 108, параграф 2 от Договора, трябва да се установи дали въпросната мярка може да бъде счетена за помощ de minimis в съответствие с Регламент (ЕО) 1535/2007 и следователно да не бъде смятана за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(34)
В писмо, изпратено по електронната поща на 26 април 2012 г., италианските власти поясняват, че лихвата, свързана с отлагането на плащанията, е между 0,08 и 694,19 евро. Те също така заявяват, че направените проверки сочат, че определеният за Италия таван за последните три финансови години не е надхвърлян, но че те все пак ще проверят, дали остава риск индивидуалните тавани да бъдат надхвърлени в случай на натрупване на помощи de minimis за финансовите 2009 г., 2010 г. и 2011 г.
(35)
Комисията може да отбележи със сигурност, че сумата на лихвите, свързани с отсрочването, разглеждани сами по себе си, не надхвърлят сумата от 7 500 EUR по член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1535/2007. Тя също отбелязва, че общата сума, предоставена чрез отсрочването, а именно 50 877,41 EUR, не е довела до надхвърляне на тавана от 320 505 000 EUR, разрешен на Италия в приложението към Регламента. Независимо от това, Комисията не разполага с нова информация, която да покаже, че индивидуалният таван от 7 500 EUR не е надхвърлен в нито един от случаите, също като се вземе предвид цялата помощ de minimis, получена от даден бенефициер за периода от три финансови години, тъй като към 26 април 2012 г. тя не е получила никаква информация от италианските власти, извършващи тези проверки. Тя следователно не може да направи заключението, че индивидуалният таван за помощите е бил спазен във всички случаи, особено като се има предвид, че Комисията трябва да вземе под внимание новата помощ, произтичаща от нарушаването на Решение 2003/530/ЕО. На практика тя трябва да направи цялостна проверка на въпросната мярка (т.е на помощта, получена в резултат на разрешаването на отсрочването, което е равнозначно на отпускането на безлихвен заем, и на новата помощ, която произтича от нарушаването на Решение 2003/530/ЕО): сериозен брой бенефициери (над 1 250) са се възползвали от това отсрочване, а сумата на помощта също включва част от основната сума (т.е. сумата, която съответства на годишните вноски, дължими на 31 декември за годините 2013 г., 2014, 2015, 2016 и 2017 г.) плюс лихвата, която далеч надхвърля лихвата, свързана с отсрочването на плащането, посочена в аргументацията на италианските власти.
(36)
Член 3, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 също предвижда, че „помощите de minimis не могат да бъдат кумулирани с държавни помощи за същите приемливи разходи, ако такова кумулиране води до интензитет на помощта, който надхвърля интензитета, определен от правото на Общността за специфичните за всеки отделен случай обстоятелства.“
(37)
В тази връзка Комисията вече даде знак чрез откриването на процедурата по член 108, параграф 2 от Договора, че това отсрочване е в допълнение към одобрената от Съвета помощ, която следва да бъде разглеждана като максималната сума, която може да бъде отпусната при тези обстоятелства.
(38)
Италианските власти също така споделят виждането, че отлагането на плащането следва да бъде счетено като отделна мярка, като се има предвид ниската му популярност сред производителите, ниската стойност на съответните суми и липсата на промени в програмата за плащане на траншове, чиято структура си остава същата - както що се отнася до общия брой на траншовете, така и до крайния срок.
(39)
Комисията не споделя това виждане. Наистина, ясно е, че отсрочването на плащането е пряко свързано с възстановяването, чието извършване на траншове е предвидено по-подробно в Решение 2003/530/ЕО. В член 1, параграф 1, първо тире от това решение се посочва ясно, че връщането става чрез равни по размер годишни траншове. За отсрочването следователно не може да бъде смятано, че няма никаква връзка със системата на траншовете, установена в Решение 2003/530/ЕО.
(40)
Италианските власти също оспорват факта, че разрешената от Съвета помощ представлява максималната сума, която може да бъде отпускана на млекопроизводителите. Те споделят виждането, че въпросното решение признава наличието на извънредни обстоятелства, водещи до одобрението на програмата за възстановявания на траншове, но този извънреден характер сам по себе си не оправдава лишаването на бенефициерите от всякаква друга помощ, тъй като в Договора само се посочват извънредните обстоятелства, без обаче да се ограничава естеството на разрешената помощ или подробните правила за нейното прилагане. В този конкретен случай извънредният характер на ситуацията, довела до приемането на Решение 2003/530/ЕО на Съвета, се отразява в пълна степен в начина, по който въпросно решение е прието, а именно - с единодушие, и се отнася по-скоро до обстоятелствата, изискващи одобряването на помощта, отколкото до самата помощ.
(41)
Комисията не споделя виждането на италианските власти. Всъщност въпреки че според член 108, параграф 2, трета алинея от Договора „[…] Съветът с единодушие може да реши, че помощта […] се счита за съвместима с вътрешния пазар […], ако такова решение може да бъде оправдано с извънредни обстоятелства“, а в съображение 8 на Решение 2003/530/ЕО се посочва, че съществуват извънредни обстоятелства, които оправдават считането на помощта за съвместима с общия пазар, остава фактът, че самият Съвет, в оперативната част от решението, предвижда, че помощта се смята за съвместима с вътрешния пазар по изключение, а не като се имат предвид извънредните обстоятелства.“ Терминът „извънредно“ ясно указва намерението на Съвета да обърне внимание на отпускането на помощта, като ѝ приписва уникален характер въпреки наличието на извънредни обстоятелства, както се посочва в съображение 8. Въпреки че посоченото от италианските власти единодушие може наистина да показва, че процедурата е извънредна, то не повдига въпроса за уникалния характер на помощта, както е посочено в Решението.
(42)
С оглед на факта, че одобрената от Съвета помощ, като се има предвид нейния уникален характер, представлява максималната допустима сума при дадените обстоятелства, т.е. равностойността помощ в размер на 100 %, добавянето на отсрочване на плащането би довело до автоматичното прилагане на разпоредбите на член 3, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1535/2007, което означава, че предоставеното отсрочване не може да бъде счетено за съответстващо на обхвата на въпросния регламент и следователно представлява държавна помощ. Неговата съвместимост с вътрешния пазар трябва да бъде оценена с оглед на действащите правила в областта на конкуренцията към момента на разрешаването на отсрочването, както и съвместимостта на новата помощ, произтичаща от нарушението на Решение 2003/530/ЕО.
VI.2 Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(43)
Правилата за конкуренция, които са били в сила при разрешаването на отсрочването, се съдържат в Насоки на Общността относно държавните помощи в сектор селско и горско стопанство за периода 2007-2013 г.
(44)
Позицията на италианските власти, изразена в електронно писмо от 26 април 2012 г., се основава на аргумента, че на отсрочването на плащането следва да се гледа като на част от схемата de minimis. Ето защо властите не представят никакво обяснение на съвместимостта на отсрочването на плащането с вътрешния пазар или пък на неговото излизане от обхвата на Решение 2003/530/ЕО в светлината на правилата, изложени в посочените по-горе насоки.
(45)
Комисията следователно не разполага с нова информация, която да разсее съмненията, които е имала при откриването на предвидената в член 108, параграф 2 от Договора процедура. Помощта, свързана с отсрочването на плащанията, а следователно и новата помощ, която е в разрез с Решение 2003/530/ЕО, следователно представляват едностранна помощ, която има за цел единствено да подобри финансовото състояние на производителите без да допринася за развитието на отрасъла. Тя следователно представлява оперативна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар по смисъла на точка 15 от посочените по-горе насоки.
VI.3 Възстановяване
(46)
В съответствие с Договора и със съдебната практика на Съда на ЕС, ако бъде установено, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар, Комисията е упълномощена да реши дали съответната държава трябва да отмени или промени помощта (10). Съдебната практика на Съда на ЕС също предвижда, че задължението на държавата да отмени помощ, която Комисията смята за несъвместима с вътрешния пазара, е предназначено за възстановяването на предишно положение. В тази връзка Съдът заявява, че целта е постигната, след като получателят върне отпуснатите му суми, като по този начин то загубва предимството, което е придобил спрямо пазарните конкуренти, и се възстановява ситуацията преди изплащането на помощта (11).
(47)
В съответствие с тази съдебна практика в член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (12) се посочва, че когато трябва да бъдат взети неблагоприятни решения за неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяването на помощта от бенефициера (в настоящия казус - всички бенефициери, които са се възползвали от отсрочването на плащането).
(48)
От Италия следователно се изисква да вземе всички необходими мерки за възстановяване на несъвместимата с правилата помощ от всички бенефициери. В съответствие с параграф 42 от Известие на Комисията „Към ефективно прилагане на решения на Комисията, разпореждащи на държавите-членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (13), Италия има на разположение четири месеца от влизането в сила на настоящото решение, за да приложи неговите разпоредби. Необходимо е да се плати лихва за сумите, които ще бъдат възстановени, изчислена въз основа на Регламент (ЕО) No 794/2004 от 21 април 2004 година за изпълнение на Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (14).
(49)
Настоящото решение се прилага незабавно, по-специално що се отнася до възстановяването на несъвместимите с правилата отпуснати индивидуални помощи.
(50)
Като се има предвид прекалено тесния контекст, при който е била отпусната помощта (помощта е била добавена към програма, която е част от одобрен от Съвета пакет), и обстоятелствата около помощта (нарушаването на Решение 2003/530/ЕО за тези, които са се възползвали от отсрочването на плащането, докато помощта вече е била одобрена по изключение от Решението), следните суми следва да бъдат възстановени от онези страни, които са се възползвали от отсрочването на плащането:
a)
лихва, свързана с отсрочване на плащането на транш за налог, дължим към 31 декември 2010 г., плюс натрупаните лихви по просрочени задължения до датата на възстановяването;
б)
натрупаната лихва по годишните траншове, дължима към 31 декември на 2004 г., 2005 г., 2006 г., 2007 г., 2008 г., 2009 г. (главницата по тези годишни траншове е била платена преди отсрочването на плащането да наруши Решение 2003/530/ЕО) в допълнение към лихвите за просрочените плащания, натрупани до датата на възстановяването;
в)
натрупаните лихви по годишни траншове, дължими към 31 декември 2011 г. и 2012 г. (няма информация, че главницата не е била платена до изтичането на срока), в допълнение към закъснелите плащания, натрупани до датата на възстановяването;
г)
главницата и лихвата, свързани с годишните траншове, дължими към 31 декември на 2013 г., 2014 г., 2015 г., 2016 г. и 2017 г., последната дата от графика за възстановяването в съответствие с Решение 2003/530/ЕО.
(51)
Значението, което отдават италианските власти на ниската стойност на сумите, които следва да бъдат възстановени, и рискът от нови жалби на производителите пред националните съдилища не променят факта, че държавната помощ, която не отговаря на изискванията за прибягване към предвидените член 107 от Договора дерогации и която следователно е несъвместима с вътрешния пазар, следва да бъде върната от бенефициерите с цел възстановяване на условията на конкуренция отпреди отпускането на помощта. Съдебната практика на Съда на ЕС действително показва, че отпадането на неправомерната помощ, която е била обявена за несъвместима с вътрешния пазар, е логичният резултат от неправомерността, тъй като единствената причина за връщането е да се възстанови състоянието отпреди помощта (15). Целта за възстановяването на предишното състояние е постигната, когато неправомерната помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар, е изплатена от бенефициера и когато вследствие на това последният е бил лишен от получените предимства спрямо пазарните конкуренти. В такива случаи ситуацията преди отпускането на помощта се смята за възстановена (16).
(52)
Освен това, що се отнася до ниската стойност на сумите за възстановяване, италианските власти изглежда ограничават обхвата на възстановяването само до лихвата, която трябва да бъде добавена към годишното плащане за годината, за която е отсрочването. Възстановяването обаче, което засяга само онези, които реално са се възползвали от отсрочването на плащането, трябва да включва цялата помощ, обявена за несъвместима с вътрешния пазар, в допълнение към дължимата лихва (вж. параграф 50 по-горе).
(53)
И накрая, аргументът, с който производителите биха могли да обжалват пред националните съдилища, не може да бъде счетен за уместен, тъй като съгласно практиката на Съда на ЕС, самата възможност за вътрешни затруднения, дори и непреодолимите, не може да оправдае неизпълнението от страна на държава членка на задължения, произтичащи от правото на Съюза (17).
(54)
Ето защо Италия може да приложи правилата de minimis, приложими към селскостопанския сектор за възстановяването на индивидуалната помощ от страна на бенефициерите, които изпълняват всички изисквания на приложимия регламент de minimis (Регламент (ЕО) № 1535/2007) по времето, когато е била отпусната неправомерната помощ, несъвместима с вътрешния пазар. Параграф 49 от Известие на Комисията „Към ефективно прилагане на решения на Комисията, разпореждащи на държавите членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (18) предвижда, че от държавата членка се изисква подробен анализ на всяка индивидуална помощ, отпусната въз основа на въпросната схема. За да бъде определена точната сума на помощта, която следва да бъде възстановена от всеки отделен бенефициер по схемата, Италия следователно трябва да установи степента, до която помощта е била отпусната за конкретен проект, който към момента на отпускането на помощта е удовлетворявал всички условия на регламента за групово освобождаване или на схема за помощи, одобрена от Комисията. В такива случаи държавите членки могат също да кандидатстват за прилагането по същество на критериите de minimis, приложими към момента на отпускането на неправомерната и несъвместима с вътрешния пазар помощ, която е предмет на решение за възстановяване по член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98 от 7 май 1998 година относно о прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (19). Съгласно този критерий отпуснатата индивидуална помощ съгласно това решение не представлява помощ за бенефициерите, които към момента на отпускането са отговаряли на условията, посочени в действащия регламент за de minimis (Регламент (ЕО) № 1535/2007).
VI.4 Оценка на коментарите от заинтересованите страни относно други процедури
(55)
Що се отнася до коментарите, направени от първата заинтересована страна (параграф 22), Комисията подчертава, че отлагането на плащането по член 40а от Закон № 122/2010 за транш, платим по допълнителна програма за плащане на траншове, установена от Закон 33/2009, не е обхванато от процедурите по настоящото решение, тъй като той не засяга програмата за допълнителни траншове, установена с Решение 2003/530/ЕО.
(56)
Що се отнася до коментарите, направени от другите две заинтересовани страни относно Наредба-закон № 16/2012 (параграфи 24 и 26), Комисията понастоящем ги проверява. Тя обаче споделя становището, че те трябва да бъдат проверени отделно с оглед на административната ефективност, наред с другото, свързана с факта, че обединяването на двете процедури чрез тяхното разширяване и прилагането на всички съпътстващи административни формалности значително ще отложи закриването на процедурите по настоящото решение.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(57)
Комисията смята, че Италия е приложила неправомерно отсрочване на въпросното плащане, като е направила неправомерна и помощта, свързана с него (вж. по-горе параграф 13, трето тире), както и новата схема за помощи, определена в нарушение на Решение 2003/530/ЕО (вж. параграф 13, трето тире). Ето защо нито една помощите не може да бъде смятана за съвместима с единния пазар, тъй като италианските власти не са предоставили никаква информация, която да указва съвместимост съгласно правилата за конкуренция, приложими за селскостопанския отрасъл (вж. параграфи 43 до 45). (Те само твърдят, че отсрочването на плащането следва да бъде разглеждано самостоятелно, т.е. без да отчитат въздействието върху Решение 2003/530/ЕО и може да бъде счетено като схема de minimis). Комисията следователно не е в състояние да разсее съмненията, които е имала при откриването на предвидената в член 108, параграф 2 от Договора процедура.
(58)
Несъвместимата помощ следва да бъде възстановена от съответните бенефициери, с други думи - от онези, които вече са се възползвали от въпросното отсрочване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Отсрочването на плащането на налога за млякото и млечните продукти, дължим към 31 декември 2010 г., въведено с член 1, параграф 12 duodecies от Наредба-закон № 225 от 29 декември 2010 г., със Закон № 10/2011, и неправомерно приложено от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, представлява държавна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар.
2. Помощта, произтичаща от неспазването на условията, изложени в Решение 2003/530/ЕО, определена с отсрочването на плащането по член 1 и неправомерно приложена от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. От Италия се изисква възстановяване на несъвместимата с вътрешния пазар помощ, посочена в член 1, параграф 1 и параграф 2 по-горе, от страна на бенефициерите, посочени в член 1, параграф 1.
2. Сумите, които следва да бъдат възстановени, се облагат с лихва от датата, на която са били предоставени на разположение на бенефициерите, до датата на тяхното възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Възстановяването, което засяга само онези страни, които реално са се възползвали от отсрочването на плащането, посочено в член 1, и които следователно са се възползвали от помощта по член 2, се отнася до следното:
a)
лихва, свързана с отсрочване на плащането на транш за налог, дължим към 31 декември 2010 г., плюс натрупаните просрочени задължения до датата на възстановяването;
б)
натрупаната лихва по годишните траншове, дължима към 31 декември на 2004 г., 2005 г., 2006 г., 2007 г., 2008 г., 2009 г. (главницата за тези годишни траншове бе платена преди отсрочването на плащането в нарушение на решението на Съвета) в допълнение към лихвите за просрочените плащания, натрупани до датата на възстановяването;
в)
натрупаните лихви по годишни траншове, дължими към 31 декември 2011 г. и 2012 г. (няма информация, че главницата не е бил платен до изтичането на срока), в допълнение към просрочените плащания, натрупани до датата на възстановяването;
г)
главницата и лихвата, свързана с годишните траншове, дължими към 31 декември на 2013, 2014, 2015, 2016 и 2017 г., последната дата от графика за възстановяването в съответствие с решението на Съвета.
5. Индивидуалната помощ по схемата, посочена в член 1, не представлява помощ, ако към момента на нейното предоставяне, тя е удовлетворявала условията, посочени в разпоредбите, приети във връзка с член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98, приложим към момента на отпускането на помощта.
Член 3
1. Възстановяването на помощта, посочено в член 1, е незабавно и ефективно.
2. Италия гарантира прилагането на настоящото решение в рамките на четири месеца след датата на неговото нотифициране.
Член 4
1. В срок от два месеца от нотифицирането на настоящото решение Италия предоставя следната информация:
а)
списък на бенефициерите, които са получили помощ по схемите по член 1, и сумите получени от всеки от тях по съответната схема;
б)
обща сума (главница и лихва), подлежаща на възстановяване от всеки бенефициер, който е получил помощ, която не може да бъде обхваната от правилото de minimis.
в)
подоробно описание на вече предприетите и предвидени мерки за съобразяване с настоящото решение;
г)
документи, удостоверяващи, че бенефициерите са получили иск за връщане на помощта.
2. Италия информира Комисията относно напредъка по предприетите национални мерки в изпълнението на настоящото решение, докато отпуснатата помощ по посочените в член 1 схеми, бъде възстановена напълно. При искане от страна на Комисията тя предоставя незабавно информация относно мерките, които вече са взети и планирани с оглед изпълнението на настоящото решение. Тя също така предоставя подробна информация относно сумите на помощта и лихвата, която вече е възстановена от бенефициерите.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 17 юли 2013 година.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2013. július 17.)
az Olaszország által nyújtott SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] - számú állami támogatásról (a tejre kirótt illeték megfizetésének elhalasztása Olaszországban)
(az értesítés a C(2013) 4046. számú dokumentummal történt)
(Csak az olasz nyelvű szöveg hiteles)
(2013/665/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
miután felkérte az érdekelt feleket, hogy tegyék meg észrevételeiket az említett cikknek megfelelően, és tekintettel a beérkezett észrevételekre,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
A Bizottság, miután tudomást szerzett az olasz tejtermelők által fizetendő, a tejre kirótt, az Olasz Köztársaság által a tejtermelőinek szánt támogatás közös piaccal való összeegyeztethetőségéről szóló, 2003. július 16-i 2003/530/EK tanácsi határozattal elfogadott részletfizetési terv értelmében esedékes illetékrészlet megfizetésének elhalasztását engedélyező, 2010. december 29-i 225. sz. törvényerejű rendelet törvénnyé alakításáról szóló 2011. február 27-i törvény hatálybalépéséről (1), (2), 2011. március 17-i levelében, a szóban forgó jelentés kapcsán kiegészítő tájékoztatást kért az olasz hatóságoktól.
(2)
Az olasz hatóságok, a 2011. június 29-én iktatott, 2011. június 24-i keltezésű levélben megküldték a Bizottság részére a kért kiegészítő tájékoztatást.
(3)
Az olasz hatóságok által megküldött pontosítások kivizsgálását követően, tekintettel arra, hogy a fent említett illeték megfizetésének elhalasztása a Bizottsághoz tett előzetes bejelentés elmulasztásával történt, a Bizottság szolgálatai 2011. október 14-én telefaxon értesítették az olasz hatóságokat a be nem jelentett állami támogatásról szóló akta megnyitásáról, amely az SA 33726 (2011/NN) számot kapta.
(4)
2012. január 11-i levelében a Bizottság tájékoztatta Olaszországot a szerződés 108. cikke (2) bekezdése szerinti, az említett fizetéshalasztással, valamint a 2003/530/EK tanácsi határozattal elfogadott részletfizetési terv új támogatásnak [(SA.33726 (11/C) támogatás] minősülő halasztással történő módosításával szembeni hivatalos vizsgálati eljárást megindító határozatáról, valamint felkérte Olaszországot, hogy egy hónapon belül tegye meg az eljárás megindításával kapcsolatos észrevételeit.
(5)
A Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozata közzétételre került az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3). A Bizottság felkérte az érdekelteket a szóban forgó támogatással kapcsolatos észrevételeik benyújtására.
(6)
A Bizottság az érdekelt harmadik felek által benyújtott észrevételeket továbbította Olaszország részére, hogy megtehesse esetleges megjegyzéseit az említett észrevételek kapcsán.
(7)
Olaszország Európai Unió melletti állandó képviselete 2012. február 13-án elektronikus úton eljuttatta a Bizottság részére az olasz hatóságok levelét, melyben az eljárás megindításával kapcsolatos észrevételeik benyújtásának határidejére vonatkozólag két hónap hosszabbítást kértek. 2012. február 21-i keltezésű faxában a Bizottság a kért hosszabbítást engedélyezte.
(8)
Olaszország Európai Unió melletti állandó képviselete 2012. április 26-án és 2012. április 27-én elektronikus úton eljuttatta a Bizottsághoz az olasz hatóságok válaszát a szerződés 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás megindítására.
(9)
Az olasz hatóságok nem nyújtottak be megjegyzést az érdekelt felek észrevételei kapcsán.
II. LEÍRÁS
(10)
A 2003/530/EK tanácsi határozat 1. cikke szerint:
„Az a támogatás, amelyet az Olasz Köztársaság azáltal kíván nyújtani, hogy az 1995-1996 és 2001-2002 közötti időszakok tekintetében a tejre és a tejtermékekre kirótt kiegészítő illeték címén a tejtermelők által fizetendő összeget saját maga fizette be a Közösségnek, valamint azáltal, hogy e termelők számára lehetővé tette, hogy kamatmentesen, több évre ütemezett részletekben fizessék vissza tartozásukat, kivételesen összeegyeztethetőnek minősül a közös piaccal feltéve, hogy:
-
a termelők egyenlő éves részletekben, hiánytalanul visszafizetik a teljes összeget, és
-
a visszafizetési időszak nem haladja meg a 14 évet, 2004. január 1-jétől kezdődően”.
(11)
A 10/2011. sz. törvénnyel a 2010. december 29-i 225. sz. törvényerejű rendelet 1. cikkébe bekerül egy 12k bekezdés, amely 2011. június 30-ig elhalasztotta a 2010. december 31-én esedékes illetékrészlet megfizetésének határidejét. A hosszabbítás költségeit egy 5 millió eurós, különféle célokra szánt keretösszegből fedezték.
(12)
Az olasz hatóságok 2011. június 24-i levelükben pontosították, hogy a szóban forgó intézkedés támogatástartalmát az Olaszország számára az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a mezőgazdasági termelőágazatban nyújtott de minimis támogatásokra történő alkalmazásáról szóló, 2007. december 20-i 1535/2007/EK bizottsági rendelet értelmében előírt (4) de minimis támogatás terhére számolják el (5).
III. A HIVATALOS ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK OKAI
(13)
A Bizottság az alábbi okok miatt indította meg a Szerződés 108. cikke (2) bekezdése szerinti eljárást:
-
az olasz hatóságok bejelentették, hogy a szóban forgó illetékfizetés meghosszabbításának támogatástartalmát az 1535/2007/EK bizottsági rendelet értelmében előírt de minimis támogatások terhére tervezik elszámolni; mindazonáltal amellett, hogy az említett rendelet alkalmazhatósága jogilag vitatható, mivel az olasz hatóságok nem nyújtottak be az említett rendeletben az egyedi, illetve a nemzeti támogatások vonatkozásában előírt legnagyobb összeg betartásával kapcsolatban semmilyen adatot - a szóban forgó rendelet tiltja az olyan de minimis támogatások nyújtását, amelyek révén az összes állami támogatás túllépi a legmagasabb megengedhető összeghatárt; és mivel a Tanács az Olaszország által a tejtermelőinek adható legnagyobb támogatást fogadta el, a fizetéshosszabbítás támogatástartalmának a de minimis támogatások terhére történő elszámolása a Tanács által elfogadott maximális támogatási összeg túllépését eredményezné;
-
ebből következik tehát, hogy a Bizottság nem zárhatta ki a (kamatmentes kölcsönnel egyenértékűnek minősülő, a továbbiakban „kapcsolódó támogatás”-ként említett) fizetéshalasztás támogatástartalmát, amely nem indokolható az olasz hatóságok által az agrárágazatban nyújtott állami támogatásokra alkalmazható rendeletekkel összefüggésben adott tájékoztatással (Az agrár- és erdészeti ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatás, 2007-2013.) (6);
-
a fizetéshalasztás a 2003/530/EK határozat megsértése (mivel annak egyik feltétele, a részletek egyenlő nagysága, nem teljesül), és (tekintettel arra, hogy nem szerepel a 2003/530/EK határozatban) a kedvezményezettek számára az illetékfizetés lépcsőzetességének rendszerét a fentiekben említett iránymutatások egyike értelmében sem megengedhetőnek tűnő, új támogatássá alakítja.
IV. AZ OLASZ HATÓSÁGOK ÉSZREVÉTELEI A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁVAL KAPCSOLATBAN
(14)
Az olasz hatóságok a 2012. április 26-án e-mailben eljuttatott levélben a 2003/530/EK határozattal elfogadott, a tejre kirótt illeték lépcsőzetes részletfizetési rendszere alkalmazásával kapcsolatos pontosításokat nyújtottak be. Az olasz hatóságok szerint a rendszernek 11 271 kedvezményezettje van. Közülük 9 965 termelő (vagyis 88,41 %) az előírt határidőn belül megfizette a tejre kirótt illeték 2010. december 31-én esedékes részletét, 1 291 termelő élt a fizetéshalasztással, 15 pedig semmit nem fizetett be, ami utóbbiaknak a részletfizetési programból való kizárását vonta maga után.
(15)
Az olasz hatóságok ezután pontosították, hogy a kedvezményezetteknek nyújtott támogatások támogatástartalmának kiszámítása a 2011. január 1. és a fizetéshalasztás tárgyát képező részlet tényleges kifizetése közötti időszakra a 100 bázisponttal növelt 2010. október 1-jei három hónapos Euribor (1,942 %) kamatlábbal történt. Az eredmények szerint a halasztás támogatástartalma 0,08 és 694,19 euró között változik, és a halasztás 1 291 kedvezményezettje közül 1 187 kevesebb, mint 100,00 euró támogatásban részesült. Az olasz hatóságok szerint az említett számok azt bizonyítják, hogy a halasztás nem veszélyezteti a 10/2011. sz. törvény szerinti részletfizetési ütemezést, ami továbbra is megfelel a 2003/530/EK tanácsi határozatban foglaltaknak - ezt alátámasztja az a tény is, hogy a szóban forgó részletfizetéshez csatlakozott tejtermelőknek mindössze 11,45 %-a élt vele.
(16)
Az olasz hatóságok az előzőekben ismertetett okokra hivatkozva azt állítják, hogy amint azt a 2011. június 24-i levélben (lásd a 13. pontot) is jelezték, a tejre kirótt illeték megfizetésének elhalasztására adott engedély de minimis támogatásnak minősül. Hozzáteszik továbbá, hogy abszolút értékben vizsgálták az 1535/2007/EK rendelet 3. cikke (2) bekezdése szerinti egyéni felső határok, illetve a már említett rendelet által Olaszország részére előírt, hároméves időszakra vonatkozó 320 505 000 eurós felső határ betartását, ugyanis a fizetéshalasztás támogatástartalma összesen 50 877,41 eurót tesz ki. Végül pedig az említett felső határok betartását a 2009., 2010. és 2011. üzleti évben nyújtott de minimis támogatások számba vétele útján is vizsgálják.
(17)
A Bizottságnak azt az állásfoglalását illetően, miszerint a 2003/530/EK határozattal elfogadott támogatást természeténél és rendkívüli jellegénél fogva egyszeri, maximális, és semmilyen más jellegű intézkedéssel nem összevonható, az olasz hatóságok mindenekelőtt kiemelik, hogy a szóban forgó határozat elismeri az olyan rendkívüli körülmények meglétét, amelyek miatt a Tanács a szóban forgó támogatást, bizonyos feltételek betartása esetén a Szerződés 107. cikkével összeegyeztethetőnek ítéli meg. Kiemelik továbbá, hogy az elvégzett vizsgálatok eredményei alapján a részletfizetési ütemezés megfelel a 2003/530/EK határozat rendelkezéseinek, tekintve, hogy az időközben a programból már kizárt tizenöt tejtermelő kivételével valamennyien eljutottak a hetedik részlet befizetéséig. Megítélésük szerint a 2003/530/EK határozat elfogadásához vezető körülmények rendkívüli volta önmagában nem zárja ki annak a lehetőségét, hogy a Tanács által elfogadott támogatás kedvezményezettjei bármely más kedvezményben részesüljenek: a szerződés pusztán hivatkozik az említett körülmények rendkívüli voltára, amelyekre nézve - anélkül, hogy a jóváhagyott támogatások jellege vagy végrehajtásának módja kapcsán bármilyen megszorítást előírna - a szerződés 107. cikkétől, illetve a 109. cikk előírásaitól való eltérések vonatkozásában egyszerűen a Tanács egyhangú határozatára hagyatkozik. A jelen ügyben a körülményeknek a 2003/530/EK határozat elfogadásához vezető rendkívüli jellegét teljes mértékben tükrözi a szóban forgó határozat elfogadásának módja - vagyis az egyhangú egyetértés -, az említett jelleg az elfogadást eredményező körülményekben, nem pedig magában a támogatásban keresendő.
(18)
Ezenkívül az olasz hatóságok szerint a fizetéshalasztás de minimis támogatásnak minősül, ennélfogva külön intézkedésként értékelendő, mivel a tejtermelők elhanyagolható számát érinti, csekély jelentőségű összegről van szó, és a részletfizetési ütemterv nem került módosításra, hanem szerkezetét tekintve mind a részletek számát, mind pedig azok lejáratát tekintve változatlan maradt.
(19)
Végül az olasz hatóságok emlékeztetnek, hogy a tanácsi határozat elfogadásáról szóló 2003. július 30-i miniszteri rendelet szerint a részletfizetés kedvezményezettjei nem vitathatják a kirótt illetékfizetési kötelezettség jogosságát, továbbá a kötelezettségüket nem teljesítő adósokat ki kell zárni a részletfizetésből. Az olasz hatóságok szerint ez a körülmény beszedési eljárások megindítását eredményezi, amelyekkel szemben a tejtermelők újabb folyamodványokat nyújtanak be. Ésszerű lenne tehát elkerülni az elhanyagolható összegek behajtására irányuló olyan eljárásokat, amelyeknek költségei magasabbak a behajtani kívánt összegeknél. Ezzel kapcsolatosan az olasz hatóságok a közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 2005. június 21-i 1290/2005/EK tanácsi rendelet (7) 32. cikke (6) bekezdésére hivatkoznak, amely szerint kellően indokolt esetben a tagállamok eltekinthetnek a behajtástól abban az esetben, ha az arra fordított összegek és a behajtás előrelátható költségei meghaladják a behajtandó összeg mértékét. Véleményük szerint az említett rendelkezést a hasonlóság elve alapján a jelen ügyben is alkalmazni kellene. Mindenesetre hasonló rendelkezést tartalmaz a 289/2002. sz. törvény (2003. évi költségvetési törvény) 25. cikke (4) bekezdése, amely kimondja, hogy 12 euró összeg csekély összegnek minősül, és nem képezi behajtás tárgyát. A halasztás kedvezményezettjei közül 559-en az említett összegnél kisebb mértékű támogatásban részesültek.
(20)
A 2012. április 26-án e-mailben eljuttatott levélben az olasz hatóságok ismertették a fizetéshalasztás kedvezményezettjeinek listáját, illetve az általuk egyénenként kapott támogatás összegét.
V. AZ ÉRDEKELTEK ÉSZREVÉTELEI AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁVAL KAPCSOLATBAN
(21)
2012. március 7-én a Bizottsághoz az érdekelt harmadik felek közül egy harmadik is észrevételeket nyújtott be az eljárás megindításával kapcsolatban.
(22)
Észrevételeiben az érdekelt fél lényegében arra kér választ, hogy a Bizottság miért csak a 10/2011. sz. törvényben előírt fizetéshalasztással kapcsolatosan indított eljárást, miért nem terjesztette ki azt a 122/2010. sz. törvény 40a cikkének rendelkezéseire is, amelyek értelmében valamely részlet megfizetésének halasztása történhet egy, a 33/2009. sz. törvényben előírt pót-befizetési ütemezés keretében; továbbá kéri a Bizottságot, hogy járjon el a fentiek szerint. Ezzel kapcsolatban az érdekelt fél felhívja a figyelmet, hogy a 122/2010. sz. törvény 40a cikkének rendelkezéseivel kapcsolatos korábban már érkezett bejelentés a Bizottsághoz, ahol a belejelentést archiválták.
(23)
2012. március 10-én a Bizottsághoz az érdekelt harmadik felek közül egy második is észrevételeket nyújtott be az eljárás megindításával kapcsolatban.
(24)
Észrevételeiben az érdekelt fél felhívja a Bizottság figyelmét a 16/2012. sz. törvényerejű rendelet 1. cikke (4) bekezdésére, amely lehetővé teszi az adóssággal bíró, gazdasági nehézségekkel küzdő vállalkozások számára, hogy kötelezettségeiket egyenlő részletekben fizessék meg. A Bizottság beavatkozását, és az említett rendelkezések belső piaccal való összeegyeztethetetlenségének megállapítását kéri.
(25)
2012. március 14-én a Bizottsághoz egy további érdekelt harmadik fél is észrevételeket nyújtott be az eljárás megindításával kapcsolatban.
(26)
Észrevételeiben az érdekelt harmadik fél szintén hivatkozik a 16/2012. sz. törvényre, rámutatva a törvény által a termelők között teremtett egyenlőtlen bánásmódra, valamint az AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura - olasz kifizető ügynökség) által a kiegészítő illeték kiszámításához használt adatok pontosságának kérdésére.
VI. ÉRTÉKELÉS
VI.1. Támogatás megléte
(27)
Az az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdése értelmében a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(28)
A szóban forgó intézkedés, vagyis a fizetéshalasztáshoz kapcsolódó támogatás (kamatmentes kölcsönnek megfelelő támogatás nyújtása - lásd 13. pont második francia bekezdés), ugyanakkor a 2003/530/EK határozat megsértéséből eredő új támogatás (a már megfizetett éves részletekre vonatkozó kamatfizetés elmulasztása, illetve éves tőke- és kamatfizetés elmulasztása a részletfizetés lejáratáig, azaz 2017. december 31-ig) (új támogatás - lásd 13. pont harmadik francia bekezdés) az alábbi meghatározásnak felel meg:
(29)
Az intézkedés az államnak róható fel, mivel egy nemzeti törvényből ered; közpénzből kerül finanszírozásra abban az értelemben, hogy az olasz állam a 2003/530/EK határozat szerinti éves törlesztőrészletre alkalmazott fizetéshalasztással, illetve a halasztás révén létrehozott új támogatással meghatározott időre lemondott egy olyan összegről, amelyet más célokra fordíthatott volna.
(30)
Meghatározott vállalkozások, különösen a tejtermelő mezőgazdasági vállalkozások számára biztosít előnyöket.
(31)
Olaszország piaci helyzetéből adódóan érintheti a tagállamok közötti kereskedelmet (8).
(32)
Torzíthatja a piaci versenyt, mivel a kedvezményezett vállalkozások számára valóban olyan előnyt jelentett, amelyben szokásos piaci körülmények között nem részesülhettek volna (a halasztás után nem került felszámításra kamat, így az egy kamatmentes kölcsönnel egyenértékű), és amelynek következtében versenyhelyzetük a többi, a fenti előnyben nem részesülő vállalkozással szemben javult (9).
(33)
Mindazonáltal, figyelembe véve az olasz hatóságok által a szerződés 108. cikke (2) bekezdése szerinti eljárás megindítására adott válaszukban előterjesztett kiegészítő információkat, meg kell vizsgálni, hogy a szóban forgó intézkedés egy, az 1535/2007/EK rendelet előírásainak megfelelő de minimis támogatási program hatálya alá tartozik-e, ugyanis ilyen esetben nem minősül a szerződés 107. cikke (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak.
(34)
Az olasz hatóságok a 2012. április 26-án e-mailben eljuttatott levelükben kimutatták, hogy a fizetéshalasztásra vonatkozó kamatok a 0,08 euró és 694,19 euró közötti tartományba esnek. Pontosították továbbá, hogy a vizsgálat során megállapítást nyert: nem került túllépésre az Olaszország részére előírt, hároméves időszakra vonatkozó felső határ, azonban még vizsgálni szükséges, hogy a de minimis támogatások halmozódása esetén fennáll-e a 2009., 2010. és 2011. évekre előírt támogatások túllépésének a veszélye.
(35)
A Bizottság minden kétséget kizáróan megállapíthatja, hogy a fizetéshalasztás önállóan vett kamatai nem haladják meg az 1535/2007/EK rendelet 3. cikke (2) bekezdésében előírt 7 500 eurós összeget, és tudomásul veszi, hogy a fizetéshalasztással nyújtott 50 877,41 euró összegű támogatással Olaszország nem lépte túl az említett rendelet mellékletében a részére előírt 320 505 000 eurós felső határt. Mindazonáltal a Bizottságnak nem áll rendelkezésére egyetlen olyan új elem sem, amely igazolná, hogy egy esetben sem lépték túl a hároméves időszakra előírt 7 500 eurós egyéni felső határt az egyazon kedvezményezettnek nyújtott de minimis támogatásokat is beleszámítva - tekintve, hogy a Bizottság 2012. április 26. óta nem kapott az olasz hatóságoktól semmilyen arra vonatkozó tájékoztatást, hogy ilyen irányú vizsgálatokat folytatnak-e. A Bizottság ennélfogva nem vonhatja le azt a következtetést, hogy az említett egyéni felső határok minden esetben betartásra kerültek-e, annál is inkább, mivel számításba kell vennie a 2003/530/EK határozat előírásainak megsértéséből eredően keletkezett új támogatást is. A Bizottságnak ugyanis összességében kell vizsgálnia a szóban forgó intézkedést (a fizetéshalasztással nyújtott támogatást - a kamatmentes kölcsönnek minősülő támogatástartalmat - valamint a 2003/530/EK határozat előírásainak megsértéséből eredően létrejött új támogatást): a kedvezményezettek jelentős számban (1 250-nél többen) kaptak fizetéshalasztást, és a támogatás összege magában foglalja a fő támogatás egy (a 2013., 2014., 2015., 2016. és 2017. december 31-i lejáratú éves törlesztőrészleteknek megfelelő) részét is, kamatokkal egyetemben, ami nagy mértékben meghaladja az olasz hatóságok által, érvelésük alátámasztásához figyelembe vett fizetéshalasztás kamatait.
(36)
Ezenkívül az 1535/2007/EK bizottsági rendelet 3. cikke (7) bekezdése szerint „[a] de minimis támogatás nem halmozható ugyanazon támogatható költségekre vonatkozó állami támogatással, ha a támogatáshalmozás magasabb támogatási intenzitást eredményezne, mint amelyet a közösségi szabályozás az adott eset sajátos körülményeinek figyelembevételével megenged.”
(37)
Ezzel kapcsolatban a Bizottság a szerződés 108. cikke (2) bekezdése szerinti eljárás megindításával már jelezte, hogy a fizetéshalasztás egy, a Tanács által elfogadott olyan támogatással adódik össze, amely az adott körülmények között az adható maximális támogatási összegnek minősül.
(38)
Ezenkívül az olasz hatóságok úgy vélik, hogy a fizetéshalasztás önálló intézkedésként értékelendő, mivel a tejtermelők elhanyagolható számát érinti, csekély jelentőségű összegről van szó, és a részletfizetési ütemterv nem került módosításra, hanem szerkezetében mind a részletek számát, mind pedig azok esedékességét tekintve változatlan maradt.
(39)
A Bizottság nem ezen az állásponton van. Világos ugyanis, hogy a fizetéshalasztás közvetlenül összefügg egy visszatérítéssel, amelynek részletfizetési ütemterve részletesen meghatározásra került a 2003/530/EK határozatban, amelynek 1. cikke (1) bekezdése első francia bekezdése egyértelműen kimondja, hogy az összeg visszafizetésének egyenlő éves részletekben kell megtörténnie. Ennélfogva a fizetéshalasztás nem minősíthető a 2003/530/EK határozat szerinti részletfizetéstől teljes mértékben különállónak.
(40)
Az olasz hatóságok ezenfelül vitatják azt is, hogy a Tanács által engedélyezett támogatás a tejtermelőknek adható legnagyobb összeg lenne. Szerintük a szóban forgó határozat elismeri azon rendkívüli körülmények meglétét, amelyek miatt a részletfizetés engedélyezésre került, de az említett körülmények rendkívüli jellege önmagában nem zárja ki annak minden lehetőségét, hogy a kedvezményezettek bármely más támogatásban részesüljenek, mivel a szerződés pusztán hivatkozik az említett körülmények rendkívüli voltára anélkül, hogy a jóváhagyott támogatások jellege vagy alkalmazási módja vonatkozásában bármilyen megszorítást előírna. A jelen ügyben a körülményeknek a 2003/530/EK határozat elfogadásához vezető rendkívüli jellegét teljes mértékben tükrözi a szóban forgó határozat elfogadásának módja, vagyis az egyhangú egyetértés - az említett jelleg az elfogadást eredményező körülményekben, nem pedig magában a támogatásban keresendő.
(41)
A Bizottság nem ezen a véleményen van. Ha ugyanis igaz, hogy a szerződés 108. cikke (2) bekezdése kimondja, hogy „[…] a Tanács egyhangúlag úgy határozhat, hogy egy (…) támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek kell tekinteni, […] ha az ilyen határozatot rendkívüli körülmények indokolják”, valamint hogy a 2003/530/EK határozat (8) preambulumbekezdése szerint „[…] elismeri a rendkívüli körülmények meglétét, amelyek […] a támogatást […] összeegyeztethetőnek minősíthetik a közös piacszervezéssel”, mindez még nem zárja ki, hogy maga a Tanács a határozat rendelkező részében azt rögzíti, hogy a támogatás „kivételesen” összeegyeztethetőnek minősül a közös piaccal, nem pedig azt, hogy „a rendkívüli körülményekre való tekintettel”. A „kivételesen” kifejezés használatával a Tanács egyértelműen jelezni kívánta, hogy a támogatás nyújtását egyszeri jellegűnek minősíti a (8) preambulumbekezdés szerinti rendkívüli körülmények megléte ellenére, és hogy az olasz hatóságok által hivatkozott egyhangú egyetértés, még ha valóban rendkívüli eljárás bizonyítéka lehet is, nem vonhatja kétségbe a határozat szerinti támogatás egyszeri jellegét.
(42)
Tekintettel arra, hogy a Tanács által elfogadott támogatás egyszeri jellegénél fogva az adott körülmények között az adható maximális támogatási összegnek, vagyis 100 %-os támogatással egyenértékűnek minősül, a fizetéshalasztás az 1535/2007/EK rendelet 3. cikke (7) bekezdésének automatikus alkalmazását eredményezi, úgyhogy a fizetéshalasztás támogatástartalma nem minősül az említett rendelet hatálya alá tartozónak, következésképp olyan, a 2003/530/EK tanácsi határozat megsértése nyomán keletkezett új állami támogatásnak tekintendő, amelynek a belső piaccal való összeegyeztethetőségét a fizetéshalasztás engedélyezése pillanatában érvényben lévő versenyszabályok figyelembevételével kell vizsgálni.
VI.2 A támogatás összeegyeztethetősége a belső piaccal
(43)
A támogatás nyújtásakor érvényes versenyszabályokat „Az agrár- és erdészeti ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatás, 2007-2013” tartalmazza.
(44)
Az olasz hatóságok a 2012. április 26-án e-mailben megküldött levélben arra alapozzák érvelésüket, hogy a fizetéshalasztás de minimis támogatási program hatálya alá tartozónak minősül, ennélfogva nem igazolták sem a fizetéshalasztás, sem pedig a 2003/530/EK tanácsi határozat keretén kívül létrehozott támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségét, a fenti iránymutatásnak megfelelően.
(45)
A Bizottság ennélfogva nem rendelkezik olyan új adattal, amely lehetővé tenné a szerződés 108. cikke (2) bekezdése szerinti határozat megindításakor a Bizottság által megfogalmazott kételyek eloszlatását. A fizetéshalasztáshoz kapcsolódó támogatás, és ebből adódóan a 2003/530/EK tanácsi határozat kereteinek be nem tartásával létrehozott új támogatás következésképp pusztán a termelők pénzügyi helyzetének javítására irányuló, de az ágazat fejlődéséhez semmilyen mértékben hozzá nem járuló egyoldalú támogatásnak, vagyis az említett iránymutatás 15. pontja szerint a belső piaccal összeegyeztethetetlen működési támogatásnak minősül.
VI.3 Visszatérítés
(46)
A szerződés és az Európai Unió Bírósága állandó ítélkezési gyakorlata szerint a Bizottság hatáskörébe tartozik annak eldöntése, hogy az érintett államnak meg kell-e szüntetnie vagy módosítania kell-e azt a támogatást, amelyet a Bizottság a belső piaccal összeegyeztethetetlennek ítél (10). A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint az érdekelt tagállamnak a Bizottság által a belső piaccal összeegyeztethetetlennek ítélt támogatás megszüntetésére irányuló kötelezettségének célja az eredeti állapot visszaállítása. A Bíróság e tekintetben kimondta, hogy ez a célkitűzés akkor valósul meg, ha a kedvezményezett visszafizette a jogellenes támogatásként kapott összegeket, elveszítve így azt az előnyt, amelyet versenytársaival szemben élvezett a piacon, és visszaállt a támogatás nyújtása előtti állapot (11).
(47)
Az említett ítélkezési gyakorlattal összhangban az EK-Szerződés 93. cikkének (12) alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK rendelet 14. cikke kimondja, hogy amennyiben jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől (jelen esetben a támogatásban részesült összes kedvezményezettől) történő visszavételére.
(48)
Olaszország tehát köteles minden ahhoz szükséges intézkedést meghozni, hogy a kedvezményezettek visszatérítsék a folyósított összeegyeztethetetlen támogatást. A Bizottság „A tagállamokat a jogellenes és összeegyeztethetetlen állami támogatások visszafizettetésére felszólító bizottsági határozatok hatékony végrehajtásáról (13)” szóló közleményének 42. pontja alapján Olaszországnak a határozat hatálybalépésétől számított négy hónapos határidő áll rendelkezésére, hogy a határozatban foglaltakat végrehajtsa. A visszatérítendő összegeket kamatokkal kell terhelni, amelyeket az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 2004. április 21-i 794/2004/EK bizottsági rendelet alapján kell kiszámítani (14).
(49)
A jelen határozat, különös tekintettel minden nyújtott összeegyeztethetetlen egyedi támogatás visszatérítéséről szóló részére, azonnal végrehajtandó.
(50)
Tekintettel azon határozottan rendkívüli körülményekre, amelyek között a támogatást (egy, a Tanács által elfogadott intézkedéscsomagon felül) nyújtották, és magának a támogatásnak a következményeire (a 2003/530/EK határozat feltételeinek megsértése a fizetéshalasztás kedvezményezettjei esetén, noha a határozat szerint a támogatás kivételesen kerül elfogadásra), a fizetéshalasztás kedvezményezettjein történő behajtásnak az alábbi elemeket kellene tartalmaznia:
a)
a 2010. december 31-i esedékességű illetékrészletnek a tényleges visszatérítés napjáig keletkezett késedelmi kamatokkal növelt kamatai;
b)
a 2004., 2005., 2006., 2007., 2008. és 2009. december 31. napján esedékes kamatok (az említett évekre vonatkozó tőketartozás még az előtt megfizetésre került, hogy a fizetéshalasztással megsértették volna a 2003/530/EK határozat feltételeit), a tényleges visszatérítés napjáig keletkezett késedelmi kamatokkal egyetemben;
c)
a 2011. és 2012. december 31. napján esedékes kamatok (nincs arra vonatkozó adat, hogy a tőketartozás nem került megfizetésre az esedékessége napján), a tényleges visszatérítés napjáig keletkezett késedelmi kamatokkal egyetemben;
d)
a 2013., 2014., 2015., 2016. és 2017. évek december 31. napján - vagyis a 2003/530/EK határozatban megállapított utolsó lejárat napjáig - esedékes tőke- és kamattartozás.
(51)
Az olasz hatóságok által az összeg csekély voltának tulajdonított jelentőség, továbbá annak a veszélye, hogy az olasz tejtermelők további kereseteket nyújtanak be a nemzeti bíróságoknál, korántsem változtat azon a tényen, hogy valamely, azon követelményeknek nem megfelelő állami támogatást, amelyek alapján a szerződés 107. cikke szerinti eltérések alkalmazhatók lennének rá - tehát a belső piaccal összeegyeztethetetlen - a kedvezményezetteken kell behajtani, a támogatás nyújtása előtti versenyhelyzet visszaállítása érdekében. A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint ugyanis egy jogellenes, a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánított támogatás megszüntetése a jogellenesség logikus következménye, mivel a behajtás célja pusztán egy korábbi állapot visszaállítása (15); a korábbi állapot visszaállítására irányuló célkitűzés akkor valósul meg, ha a kedvezményezett visszafizette a jogellenes, belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatásként kapott összegeket, elveszítve így azt az előnyt, amelyet versenytársaival szemben élvezett a piacon, és visszaállt a támogatás nyújtása előtti állapot (16).
(52)
Ezenkívül a visszatérítendő összegek csekély jelentőségét illetően úgy tűnik, az olasz hatóságok csak a fizetéshalasztás tárgyát képező éves törlesztés kamataira terjesztik ki a behajtás területét. Holott a - kizárólag a fizetéshalasztás tényleges kedvezményezettjeire vonatkozó - behajtásnak az összeegyeztethetetlennek minősített támogatás teljes összegére és annak kamataira együttesen ki kell terjednie (e tekintetben lásd az 50. pontot).
(53)
Végezetül az álláspont, miszerint a tejtermelők keresetet nyújthatnak be a nemzeti bíróságokhoz, nem tekinthető relevánsnak, mivel a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a megoldhatatlan belső nehézségektől való puszta félelem nem indok arra, hogy egy tagállam ne tegyen eleget az uniós jogból eredő kötelezettségeinek (17).
(54)
Mindemellett Olaszország, a mezőgazdasági ágazatban nyújtott egyedi támogatásoknak azon kedvezményezettektől való behajtása során alkalmazhatja a de minimis szabályokat, amelyek a jogellenes, belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatás nyújtásának időpontjában megfelelnek az alkalmazható de minimis rendelet valamennyi követelményének (1535/2007/EK rendelet). A Bizottság „A tagállamokat a jogellenes és összeegyeztethetetlen (18) állami támogatások visszafizettetésére felszólító bizottsági határozatok hatékony végrehajtásáról” szóló közleményének 49. pontjában foglalt rendelkezéseknek megfelelően a tagállamnak a szóban forgó támogatási rendszer alapján nyújtott minden egyes támogatást részletesen vizsgálnia kell. A támogatási rendszer összes kedvezményezettjétől visszakövetelendő összeg számszerűsítéséhez tehát Olaszországnak meg kell állapítania, hogy a támogatást milyen mértékben folyósították olyan konkrét projekt számára, amely a támogatásnyújtás időpontjában megfelelt a csoportmentességi rendeletekben foglalt valamennyi feltételnek, illetve hogy azt a Bizottság által jóváhagyott támogatási rendszer keretében nyújtották-e. Az ilyen esetekben a tagállam alkalmazhatja a visszatérítési határozat tárgyát képező, az Európai Közösséget létrehozó szerződés 92. és 93. cikkének a horizontális állami támogatások bizonyos fajtáira történő alkalmazásáról szóló, 1998. május 7-i 994/98/EK tanácsi rendelet 2. cikke szerint a jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatás nyújtásának időpontjában érvényes de minimis támogatásokra vonatkozó feltételeket (19). Az említett feltételek szerint a szóban forgó intézkedés keretében nyújtott támogatás nem minősül támogatásnak azon kedvezményezettek részére, akik a támogatásnyújtás időpontjában az érvényben lévő de minimis rendeletben előírt valamennyi feltételnek megfelelnek (1535/2007/EK rendelet).
VI.4 Az érdekeltek egyéb eljárásokkal kapcsolatos észrevételeinek értékelése
(55)
Az első érdekelt fél által benyújtott észrevételek vonatkozásában (lásd 22. pont) a Bizottság kiemeli, hogy a 122/2010. sz. törvény 40a cikkében foglaltak értelmében, a 33/2009. sz. törvény által meghatározott pótbefizetési ütemezés szerint befizetendő részletek esetében nem kerül alkalmazásra a jelen határozat tárgyát képező eljárás, mivel az nem érinti a 2003/530/EK határozat szerinti kiegészítő részletfizetési ütemezést.
(56)
A másik két érdekelt fél által, a 16/2012. sz. törvényerejű rendelettel (24. és 26. pont) kapcsolatosan benyújtott észrevételek vonatkozásában a Bizottság vizsgálja ugyan az említett rendelet szövegét, de úgy tartja célszerűnek, hogy az említett észrevételeket külön kezelje - ami egyebek között azzal magyarázható, hogy a két eljárás összevonása, illetve az abból adódó összes ügyintézés köre jelentős mértékben elodázná a jelen határozat tárgyát képező eljárás lezárását.
VII. MEGÁLLAPÍTÁS
(57)
A Bizottság megállapítja, hogy Olaszország jogellenesen engedélyezte a szóban forgó fizetéshalasztást, ami miatt az ahhoz kapcsolódó támogatás (lásd 13. pont második francia bekezdés), illetve a 2003/530/EK határozat megsértésével létrehozott új támogatás (lásd 13. pont harmadik francia bekezdés) egyaránt jogellenessé vált. A fenti elemzésből látszik, hogy a vizsgált támogatások egyike sem minősíthető a belső piaccal összeegyeztethetőnek, tekintve hogy az olasz hatóságok nem nyújtottak be semmilyen információt a szóban forgó támogatások mezőgazdasági ágazatra alkalmazandó versenyszabályok szerinti összeegyeztethetőségének bizonyítására (lásd 43-45. pont) (pusztán arra a feltevésre szorítkoztak, hogy a fizetéshalasztás külön, tehát a 2003/530/EK határozatra gyakorolt hatását figyelmen kívül hagyva vizsgálandó, és de minimis támogatásnak minősíthető). A Bizottságnak tehát nem áll módjában tisztázni a szerződés 108. cikke (2) bekezdése szerinti határozat megindításakor megfogalmazott kételyeket.
(58)
Az összeegyeztethetetlen támogatásokat a vonatkozó kamatokkal együtt vissza kell fizettetni a kedvezményezettekkel, vagyis azokkal, akik ténylegesen igénybe vették a szóban forgó fizetéshalasztást.
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
1. A tejre kirótt illeték 2010. december 31-én esedékes részlet megfizetésére Olaszország által jogellenesen, az Európai Unió működéséről szóló szerződés és különösen annak 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével, a 10/2011. sz. törvénnyel a 2010. december 29-i 225. sz. törvényerejű rendelet 1. cikkébe beiktatott 12k bekezdése szerinti halasztás a belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatásnak minősül.
2. Az Olaszország által, a 2003/530/EK határozat szerinti feltételek be nem tartásával, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével jogellenesen nyújtott, az 1. cikkben hivatkozott támogatás a belső piaccal összeegyeztethetetlen.
2. cikk
1. Olaszország köteles a jelen határozat 1. cikke (1) bekezdése szerinti fizetéshalasztás kedvezményezettjeivel visszafizettetni a határozat 1. cikke (1) és (2) bekezdése szerinti összeegyeztethetetlen támogatásokat.
2. A visszatérítendő összeg a kedvezményezettek részére történő rendelkezésre bocsátásának időpontjától a tényleges visszafizetés időpontjáig kamatozik.
3. A kamatok a 794/2004/EK bizottsági rendelet V. fejezetével összhangban kamatos kamatszámítás módszerrel kerülnek meghatározásra.
4. A kizárólag a jelen határozat 1. cikke szerinti fizetéshalasztást, következésképp a 2. cikk szerinti támogatást ténylegesen igénybe vett kedvezményezettekre kiterjedő visszatérítésnek az alábbiakra kell kiterjednie:
a)
a 2010. december 31-i esedékességű illetékrészletnek a tényleges visszatérítés napjáig keletkezett késedelmi kamatokkal növelt kamatai;
b)
a 2004., 2005., 2006., 2007., 2008. és 2009. december 31. napján esedékes kamatok (az említett évekre vonatkozó tőketartozás még az előtt megfizetésre került, hogy a fizetéshalasztással megsértették volna a Tanács határozatát), a tényleges visszatérítés napjáig keletkezett késedelmi kamatokkal egyetemben;
c)
a 2011. és 2012. december 31. napján esedékes kamatok (nincs arra vonatkozó adat, hogy a tőketartozás nem került megfizetésre az esedékessége napján), a tényleges visszatérítés napjáig keletkezett késedelmi kamatokkal egyetemben;
d)
a 2013., 2014., 2015., 2016. és 2017. december 31. napján - vagyis a Tanács határozatában megállapított utolsó lejárat napjáig - esedékes tőke- és kamattartozás.
5. Az 1. cikk szerinti támogatási rendszer keretében nyújtott egyéni támogatások nem minősülnek állami támogatásnak, ha a támogatásnyújtás időpontjában megfelelnek az akkor hatályos 994/98/EK rendelet 2. cikke alapján elfogadott rendelet feltételeinek.
3. cikk
1. Az 1. cikkben hivatkozott támogatás visszafizettetését azonnali hatállyal, jogerősen végre kell hajtani.
2. Olaszország intézkedik a határozat kihirdetéstől számított négy hónapon belül történő végrehajtásáról.
4. cikk
1. A jelen határozat kihirdetésétől számított két hónapon belül Olaszország benyújtja az alábbi információkat:
a)
azon kedvezményezettek listája, amelyek az 1. cikkben említett támogatási rendszer keretében támogatásban részesültek, az egyes kedvezményezettek által kapott teljes összeg megjelölésével;
b)
az egyes, a de minimis szabály alkalmazási körén kívül eső támogatásban részesült kedvezményezettek által visszafizetendő teljes összeg (tőke és kamat);
c)
a jelen határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott és tervezett intézkedések részletes ismertetése;
d)
a kedvezményezetteknek a támogatás visszafizetésére történő felszólítását igazoló dokumentumok.
2. Olaszország az 1. cikk szerinti támogatási rendszer keretében nyújtott támogatás teljes visszatérítéséig tájékoztatja a Bizottságot a jelen határozat végrehajtásának érdekében hozott nemzeti intézkedésekről. A Bizottság egyszerű kérésére Olaszország haladéktalanul tájékoztatást ad a határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott és tervezett intézkedésekről. Ezenfelül részletes adatokat szolgáltat a kedvezményezett által már ténylegesen visszafizetett támogatási és kamatösszegekről.
5. cikk
Ennek a határozatnak az Olasz Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2013. július 17-én.