ДИРЕКТИВА 2013/43/ЕС НА СЪВЕТА
от 22 юли 2013 година
за изменение на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност по отношение на незадължително и временно прилагане на механизма за обратно начисляване във връзка с доставки на някои стоки и услуги, при които съществува риск от измами
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
В Директива 2006/112/ЕО (3) на Съвета се определя, че данъкът върху добавената стойност (ДДС) е платим от всяко данъчнозадължено лице, извършващо облагаеми доставки на стоки и услуги. В случай на трансгранични сделки и в определени национални сектори с висок риск от измами обаче се предвижда прехвърляне на задължението за плащане на ДДС към лицето, което получава доставката (механизъм за обратно начисляване).
(2)
Предвид сериозния характер на измамите с ДДС на държавите членки следва да се позволи да прилагат временно механизъм, при който задължението за плащане на ДДС по отношение на доставки на определени категории стоки и услуги се прехвърля към лицето, което получава облагаеми доставки на стоки или услуги, включително когато тези категории не са посочени в член 199 от Директива 2006/112/ЕО, нито са предмет на специални дерогации, предоставени на държави членки.
(3)
За тази цел през 2009 г. Комисията представи предложение, в което се съдържаше списък на стоките и услугите, във връзка с които за ограничен срок може да се прилага механизмът за обратно начисляване. Съветът избра да раздели предложението и прие Директива 2010/23/ЕС на Съвета (4), която обаче се ограничаваше само до квотите за емисии на парникови газове предвид факта, че положението с измамите в този сектор изискваше незабавна реакция. В същото време Съветът пое политически ангажимент да продължи преговорите по оставащата част от предложението на Комисията.
(4)
Оттогава насам измами възникнаха и в други сектори и следователно към оставащата част от предложението на Комисията следва да бъдат добавени нови стоки и услуги, що се отнася до предварително определения списък на стоки и услуги, за които може да се прилага механизмът за обратно начисляване. Измами са възникнали по-специално във връзка с доставки на газ и електроенергия, далекосъобщителните услуги, конзоли за видеоигри, таблети и лаптопи, зърнени храни, индустриални култури, включително маслодайни семена и захарно цвекло, както и необработени и полуобработени метали, включително благородни метали.
(5)
Въвеждането на механизъм за обратно начисляване, насочен към посочените стоки и услуги, при които според придобития напоследък опит съществува особено висок риск от измами, за разлика от общото му прилагане, не следва да окаже неблагоприятно въздействие върху основните принципи на системата на ДДС, като например плащането на части.
(6)
Предварително определеният списък, от който държавите членки могат да избират, следва да се ограничава до доставките на стоки и услуги, за които, по най-нови данни, съществува особено висок риск от измами.
(7)
При прилагането на механизма за обратно начисляване държавите членки разполагат със свободата да определят условията за прилагане на механизма, включително да определят праговете, категориите на доставчици или получатели, спрямо които може да се прилага механизмът, и частичното прилагане на механизма за отделните категории.
(8)
Тъй като механизмът за обратно начисляване е временна мярка, която следва да се прилага до въвеждането на по-трайни законодателни решения с оглед системата на ДДС да стане по-устойчива на измами с ДДС, механизмът за обратно начисляване, предвиден по член 199а от Директива 2006/112/ЕО, трябва да се прилага само за ограничен срок.
(9)
С цел да се осигури възможност механизмът за обратно начисляване да се прилага достатъчно дълго, за да бъде ефективен и да позволи последваща оценка, е необходимо установеният понастоящем срок -30 юни 2015 г. - да бъде продължен. По същия начин следва да бъдат определени по-късни дати по отношение на датата на срока за оценка и крайната дата на срока, през който трябва да се докладва за промяна в тенденциите при дейностите с цел измама.
(10)
За да се осигури за всички държави членки възможността да прилагат механизма за обратно начисляване, съгласно посоченото по-горе, са необходими определени изменения в Директива 2006/112/ЕО.
(11)
Тъй като целта на предложеното действие, а именно борба с измамите с ДДС посредством временни мерки, които представляват дерогация от съществуващите правила на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки и поради това може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(12)
Поради това Директива 2006/112/ЕО следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2006/112/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 193 позоваването на „членове 194-199“ се заменят с позоваване на „членове 194-199б“;
2)
Член 199а се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 първото изречение се заменя със следното:
„Държавите членки могат да предвидят, до 31 декември 2018 г. и за минимален срок от две години, лицето - платец на ДДС, да е данъчнозадълженото лице, за което се извършва която и да е от следните доставки:“;
б)
в параграф 1 се добавят следните букви:
„в)
доставки на мобилни телефони, които са устройства, изработени или приспособени за употреба във връзка с лицензирана мрежа и работещи на определени честоти, независимо от това дали се използват за други цели;
г)
доставки на устройства с интегрални схеми като микропроцесори и централни процесори преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител;
д)
доставки на газ и електроенергия за данъчнозадължен дилър съгласно член 38, параграф 2;
е)
доставки на сертификати за газ и електроенергия;
ж)
доставки на далекосъобщителни услуги съгласно член 24, параграф 2;
з)
доставки на конзоли за видеоигри, таблети и лаптопи;
и)
доставки на зърнени храни и индустриални култури, в т.ч. маслодайни семена и захарно цвекло, които обикновено не се използват в непреработен вид за крайно потребление;
й)
доставки на необработени или полуобработени метали, в т.ч. благородни метали, ако не са обхванати от член 199, параграф 1, буква г), специалните договорености относно стоките втора употреба, произведенията на изкуството, колекционерските и антикварните предмети в съответствие с членове 311-343 или специалната схема за инвестиционно злато в съответствие с членове 344-356.“;
в)
вмъкват се следните параграфи:
„1а. Държавите членки могат да определят условията за прилагането на механизма, предвиден параграф 1.
1б. Прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, спрямо доставките на стоки и услуги, изброени в букви в)-й) от същия параграф, е обвързано с налагането на целесъобразни и ефективни задължения за отчитане на данъчнозадължените лица, доставящи стоките или услугите, спрямо които се прилага предвиденият в параграф 1 механизъм.“;
г)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавите членки уведомяват Комитета по ДДС за прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, при въвеждането на такъв механизъм и предоставят на Комитета по ДДС следната информация:
а)
обхвата на мярката за прилагане на механизма, наред с вида и характеристиките на измамата, и подробно описание на придружаващите мерки, включително задълженията за отчитане по отношение на данъчнозадължените лица, както и мерките за контрол;
б)
действията, предприети за информиране на данъчнозадължените лица относно началото на прилагане на механизма;
в)
критериите за оценка, които позволяват сравнение между дейностите с цел измама по отношение на стоките и услугите, посочени в параграф 1, преди и след прилагането на механизма, дейностите с цел измама по отношение на други стоки и услуги преди и след прилагането на механизма, както и за увеличението на други видове дейности с цел измама преди и след прилагането на механизма;
г)
началната дата на мярката за прилагане на механизма и срокът, който трябва да бъде обхванат от нея.“;
д)
в параграф 3, първа алинея, първото изречение се заменя със следното:
„Не по-късно от 30 юни 2017 г. държавите членки, прилагащи предвидения в параграф 1 механизъм, представят на Комисията доклад въз основа на критериите за оценка, предвидени в параграф 2, буква в).“;
е)
в параграф 3, втора алинея, буква а) се заменя със следното:
„а)
въздействието върху дейностите с цел измама във връзка с доставки на стоки или услуги, обхванати от мярката;“;
ж)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Всяка държава членка, която е установила промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка със стоките или услугите, изброени в параграф 1, от датата на влизането в сила на настоящия член във връзка с такива стоки и услуги, представя на Комисията доклад по този въпрос не по-късно от 30 юни 2017 г.
5. Преди 1 януари 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за цялостната оценка на въздействието на предвидения в параграф 1 механизъм за борба с измамите.“.
Член 2
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 3
Прилага се до 31 декември 2018 г.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 22 юли 2013 година.
A TANÁCS 2013/43/EU IRÁNYELVE
(2013. július 22.)
a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelvnek a fordított adózás bizonyos, csalásra alkalmas termékek és szolgáltatások értékesítésére vonatkozó fakultatív és ideiglenes alkalmazása tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 113. cikkére,
tekintettel a Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
különleges jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)
A 2006/112/EK tanácsi irányelv (3) úgy rendelkezik, hogy a hozzáadottérték-adót (héa) a termékek vagy szolgáltatások adóztatandó értékesítését végző adóalany köteles megfizetni. Határokon átnyúló ügyletek és egyes nagy kockázatot jelentő belföldi ágazatok esetében azonban előírható, hogy a héafizetési kötelezettséget arra a személyre telepítsék, akinek a részére az adóköteles értékesítést teljesítették (fordított adózás).
(2)
A héacsalások súlyosságára tekintettel lehetővé kell tenni, hogy a tagállamok ideiglenes jelleggel olyan mechanizmust alkalmazzanak, amelynek keretében bizonyos termék- és szolgáltatáskategóriák esetében az adófizetési kötelezettség azon esetekben is telepíthető legyen arra a személyre, akinek a részére a termékek vagy szolgáltatások adóköteles értékesítését teljesítették, amikor ezek a kategóriák nem szerepelnek a 2006/112/EK irányelv 199. cikkének felsorolásában, vagy azokra nem vonatkoznak a tagállamok számára engedélyezett egyedi eltérések.
(3)
E célból a Bizottság 2009-ben javaslatot terjesztett elő, amelyben felsorolta azokat a termékeket és szolgáltatásokat, amelyek esetében korlátozott ideig fordított adózás alkalmazható. A Tanács úgy döntött, hogy a javaslatot két részre osztja, és elfogadta a 2012/23/EU tanácsi irányelvet (4), amely azonban csak a kibocsátási egységekre korlátozódott, tekintettel arra, hogy a csalások kapcsán kialakult helyzet ebben az ágazatban azonnali reagálást tett szükségessé. A Tanács ezzel egy időben politikai kötelezettségvállalást tett arra vonatkozóan, hogy folytatja a bizottsági javaslat fennmaradó részére vonatkozó tárgyalásokat.
(4)
Ezt követően egyéb ágazatokban is csalások történtek, ezért szükségessé vált a bizottsági javaslat fennmaradó részében foglalt, a fordított adózás hatálya alá vonható, előre meghatározott termékeket és szolgáltatásokat tartalmazó jegyzék bizonyos új termékekkel és szolgáltatásokkal való kiegészítése. A csalásokra különösen a gáz- és a villamosenergia-értékesítés, a távközlési szolgáltatások nyújtása, a videojáték-konzolok, a tábla PC-k és laptopok, a gabonafélék, az ipari növények - ezen belül az olajos magvak és a cukorrépa -, nyers- vagy félig feldolgozott fémek, köztük nemesfémek értékesítése kapcsán került sor.
(5)
A fordított adózási mechanizmusnak az általános alkalmazástól eltérő bevezetése olyan termékek és szolgáltatások esetében, amelyek a közelmúltbeli tapasztalatok alapján különösen alkalmasak csalásra, nem érintheti hátrányosan a héarendszer alapelveit, mint például a többfázisú fizetést.
(6)
Az előre meghatározott jegyzéket, amelyről a tagállamok választhatnak, azon termékekre és szolgáltatásokra kell korlátozni, amelyek a közelmúltbeli tapasztalatok alapján különösen alkalmasak a csalásra.
(7)
A fordított adózási mechanizmus alkalmazása tekintetében a tagállamok döntési jogkörébe tartozik a mechanizmus alkalmazási feltételeinek megállapítása - ezen belül a küszöbértékek meghatározása, a terméket értékesítők, a szolgáltatást nyújtók, illetve a terméket beszerzők vagy a szolgáltatást igénybevevők azon kategóriáinak a meghatározása, amelyekre a mechanizmus vonatkozik -, valamint a mechanizmus részleges alkalmazása a kategóriákon belül.
(8)
A fordított adózási mechanizmus addig alkalmazandó ideiglenes intézkedés, amíg rendelkezésre nem állnak olyan hosszabb távú jogalkotási megoldások, amelyek célja, hogy a héarendszert ellenállóbbá tegyék a héacsalások előfordulásával szemben, ezért helyénvaló, hogy a 2006/112/EK irányelv 199a. cikke alapján létrehozott fordított adózási mechanizmust csupán korlátozott időtartamig lehessen alkalmazni.
(9)
Annak biztosítása érdekében, hogy a fordított adózást eléggé hosszú ideig lehessen alkalmazni ahhoz, hogy hatását kifejthesse, illetve hogy e hatás azután értékelhető legyen, a jelenleg hatályban lévő, 2015. június 30-ig tartó alkalmazási időszakot meg kell hosszabbítani. Hasonló módon későbbre kell halasztani az értékelési időszakra vonatkozó dátumot, illetve a csalások trendjeinek megváltozására vonatkozó jelentéstétel határidejét is.
(10)
Annak érdekében, hogy a fordított adózás fent meghatározott eseteiben való alkalmazására minden tagállamnak lehetősége legyen, a 2006/112/EK irányelvet módosítani kell e tekintetben.
(11)
Mivel a javasolt intézkedés célját, nevezetesen a héacsalásoknak a meglévő uniós szabályoktól eltérő ideiglenes intézkedésekkel történő visszaszorítását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért azok uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az említett cél eléréséhez szükséges mértéket.
(12)
A 2006/112/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 2006/112/EK irányelv a következőképpen módosul:
1.
A 193. cikkben szereplő „194-199. cikkben” utalás helyébe a „194-199b cikkben” utalás lép.
2.
A 199a. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés első mondatának helyébe a következő szöveg lép:
„A tagállamok 2018. december 31-ig, legalább kétéves időszakra előírhatják, hogy az alábbiakban felsorolt termékek és szolgáltatások esetében a héa megfizetéséért felelős személy az az adóalany, akinek a részére azokat értékesítették:”
b)
az (1) bekezdés a következő pontokkal egészül ki:
„c)
engedélyezett hálózatokhoz kapcsolódó használatra készült vagy erre alkalmassá tett és meghatározott frekvencián üzemeltetett mobiltelefonok értékesítése, függetlenül esetleges egyéb felhasználási lehetőségeiktől;
d)
integrált áramkörű eszközök, úgymint mikroprocesszorok és központi feldolgozó egységek értékesítése a végtermékbe történő beépítést megelőző állapotukban;
e)
gáz és villamos energia a 38. cikk (2) bekezdésében meghatározott adóköteles viszonteladó részére történő értékesítése;
f)
gáz- és villamosenergia tanúsítványok értékesítése;
g)
a 24. cikk (2) bekezdésében meghatározott távközlési szolgáltatások nyújtása;
h)
videojáték-konzolok, tábla PC-k és laptopok értékesítése;
i)
gabonafélék és ipari növények - ideértve az olajos magvakat és a cukorrépát - értékesítése, amelyek eredeti állapotukban végső fogyasztásra általában alkalmatlanok;
j)
nyers és félig feldolgozott fémek értékesítése, ideértve a nemesfémeket, amennyiben azok egyébként nem tartoznak a 199. cikk (1) bekezdés d) pontja, a 311-343. cikk szerinti, használt cikkekre, műalkotásokra, gyűjteménydarabokra és régiségekre vonatkozó különös szabályozás vagy a 344-356. cikk szerinti, befektetési aranyra vonatkozó különös szabályozás hatálya alá.”
c)
a következő bekezdések kerülnek beillesztésre:
„(1a) A tagállamok megállapíthatják az (1) bekezdésben meghatározott mechanizmus alkalmazási feltételeit.
(1b) Az (1) bekezdésben meghatározott mechanizmust azzal a feltétellel lehet ezen bekezdés c)-j) pontjában felsorolt bármely termék értékesítésére vagy szolgáltatás nyújtására alkalmazni, ha az (1) bekezdésben meghatározott mechanizmus hatálya alá tartozó terméket értékesítő vagy szolgáltatást nyújtó adóalany számára megfelelő és hatékony jelentéstételi kötelezettséget írnak elő.”
d)
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A tagállamok tájékoztatják a héabizottságot az (1) bekezdésben előírt mechanizmus alkalmazásáról annak bevezetésekor, és a héabizottság rendelkezésére bocsátják a következő információkat:
a)
a mechanizmust alkalmazó intézkedés hatálya, a csalás típusa és jellemzői, továbbá a kísérő intézkedések részletes leírása, beleértve az adóalanyok jelentéstételi kötelezettségeit és az ellenőrző intézkedéseket;
b)
az érintett adóalanyok számára a mechanizmus alkalmazásának bevezetéséről nyújtandó tájékoztatás érdekében hozott intézkedések;
c)
azok az értékelési kritériumok, amelyek lehetővé teszik a mechanizmus alkalmazását megelőzően, illetve azt követően az (1) bekezdésben felsorolt termékekkel és szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett, illetve más termékekkel és szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett csalások összehasonlítását, valamint a más típusú csalárd tevékenységek tekintetében esetlegesen bekövetkezett növekedés felmérését;
d)
a mechanizmust alkalmazó intézkedés alkalmazásának kezdete és érvényességének időtartama.”
e)
a (3) bekezdés első albekezdése első mondatának helyébe a következő szöveg lép:
„Az (1) bekezdésben meghatározott mechanizmust alkalmazó tagállamok a (2) bekezdés c) pontjában előírt értékelési kritériumok alapján legkésőbb 2017. december 31-ig jelentést nyújtanak be a Bizottság számára.”
f)
a (3) bekezdés második albekezdésében az a) pont helyébe a következő szöveg lép:
„a)
az intézkedés hatálya alá tartozó termékek értékesítésével és szolgáltatások nyújtásával kapcsolatban elkövetett csalásokra gyakorolt hatás;”
g)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Minden tagállam, amely e cikk hatálybalépésének napjától kezdődően az (1) bekezdésben felsorolt termékek vagy szolgáltatások tekintetében elkövetett csalások trendjeiben saját területén változást észlel, erről legkésőbb 2017. június 30-ig jelentést nyújt be a Bizottságnak.
(5) A Bizottság 2018. január 1-jéig átfogó értékelő jelentést nyújt be az Európai Parlament és a Tanács számára, az (1) bekezdésben megállapított mechanizmusnak a csalás elleni küzdelemre gyakorolt hatásairól.”
2. cikk
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
3. cikk
Ezt az irányelvet 2018. december 31-ig kell alkalmazni.
4. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2013. július 22-én.