РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/10 НА КОМИСИЯТА
от 6 януари 2015 година
относно критериите спрямо заявителите на железопътен инфраструктурен капацитет и за отмяна на Регламент (ЕС) № 870/2014
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 41, параграф 3 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В член 41, параграф 2 от Директива 2012/34/ЕС е предвидена възможността управителите на инфраструктура да установяват изисквания спрямо заявителите, за да осигурят гаранции за оправданите си очаквания за бъдещи приходи и използване на инфраструктурата.
(2)
Тези изисквания следва да бъдат подходящи, прозрачни и недискриминационни. Те могат единствено да включват представянето на финансова гаранция, която не следва да надвишава определено равнище, което е пропорционално на очакваното равнище на дейност, и уверение за способността на заявителя за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет.
(3)
Финансовите гаранции може да бъдат под формата на авансови плащания или гаранции, предоставяни от финансови институции.
(4)
При определяне на целесъобразността на изискванията, посочени в член 41, параграф 2 от Директива 2012/34/ЕС, следва да се вземе предвид фактът, че при ползването на инфраструктурата на конкурентните видове транспорт, в т.ч. автомобилния и въздушния транспорт, морския и вътрешния воден транспорт, често не се начисляват такси и следователно не се налага да се определят финансови гаранции в тази връзка. С цел да се гарантира лоялната конкуренция между видовете транспорт, финансовите гаранции следва да бъдат строго ограничени до необходимия минимум по отношение на техния размер и продължителност.
(5)
Въпросните финансови гаранции са целесъобразни само когато са необходими като гаранция на управителя на инфраструктура за бъдещите приходи и използване на тази инфраструктура. Необходимостта от финансови гаранции намалява допълнително поради факта, че управителите на инфраструктура могат да разчитат на проверките и контрола на финансовата стабилност на железопътните предприятия, осъществявани в рамките на лицензионната процедура в съответствие с глава III от Директива 2012/34/ЕС, и по-специално член 20 от нея.
(6)
По отношение на тези гаранции се прилага принципът за недискриминация и следователно не би трябвало да има разлика между изискванията за гаранции, приложими по отношение на частни и публични заявители.
(7)
Гаранциите следва да бъдат съобразени с присъщото на конкретния заявител ниво на риск, пред което управителят на инфраструктурата е изправен на различните етапи на разпределяне на капацитета. Като цяло се приема, че рискът е нисък, ако капацитетът може да бъде преразпределен към други железопътни предприятия.
(8)
Гаранцията, която се изисква във връзка с изготвянето на съвместими с правилата предложения, може да се разглежда като подходяща, прозрачна и недискриминационна единствено когато управителят на инфраструктура е установил ясни и прозрачни правила за изготвянето на заявка за капацитет в референтния документ за железопътната мрежа и предлага на заявителите необходимите помощни инструменти. Тъй като не е възможна обективна преценка на способността да се изготвят съвместими с правилата предложения преди процедурата за подаване на заявки, всяка неспособност в това отношение може да се установи единствено след приключване на процедурата въз основа на системна неспособност да се изготвят тези предложения или да се предостави необходимата информация на управителя на инфраструктурата. Заявителят следва да понесе отговорност за това, като бъде санкциониран с изключване от процедурата за подаване на заявки за даден влаков маршрут.
(9)
Регламент за изпълнение (ЕС) № 870/2014 на Комисията (2) бе погрешно приет в текст, различен от този, който е получил положително становище от Комитета. Съответно Регламент за изпълнение (ЕС) № 870/2014 следва да бъде отменен.
(10)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, посочен в член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент посочва изискванията спрямо финансовите гаранции, които един управител на инфраструктура може да поиска, за да гарантира изпълнението на оправданите си очаквания за бъдещи приходи, в граници, пропорционални на предвижданото от заявителя равнище на дейност. Изискванията включват по-специално условията, при които може да се изиска гаранция или авансово плащане, както и размера и продължителността на финансовата гаранция. Освен това настоящият регламент установява някои елементи по отношение на критериите за оценка на способността на заявителя да изготвя съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилага следното определение:
„финансова гаранция“ означава а) авансови плащания с оглед намаляване и предвиждане на бъдещи задължения за плащане на такси за инфраструктура или б) договорни споразумения, чрез които финансова институция, например банка, е поела ангажимент да гарантира, че подобни плащания ще бъдат извършени, когато станат изискуеми.
Член 3
Условия във връзка с финансовите гаранции
1. За покриване на изискваната финансова гаранция заявителят може да избере между авансово плащане или договорно споразумение по смисъла на член 2. Когато заявител извърши авансово плащане за такси за инфраструктура, управителят на инфраструктура не може да изисква и други финансови гаранции за същите предвидени дейности.
2. Управителят на инфраструктура може да изисква от заявителите финансови гаранции, когато кредитният рейтинг на заявителя подсказва, че той може да срещне трудности при редовното заплащане на таксите за инфраструктура. Управителят на инфраструктурата посочва тези кредитни рейтинги в раздела относно принципите за налагане на такси в своя референтен документ за железопътната мрежа, ако това е приложимо. Управителят на инфраструктура обосновава своето искане за финансова гаранция с рейтинги, които не са по-стари от две години и са присъдени от агенция за кредитен рейтинг или друга професионална организация за оценка на кредитния риск.
3. Управителят на инфраструктура не изисква финансова гаранция:
а)
от избраното железопътно предприятие, ако заявителят, който не е железопътно предприятие, вече е дал или платил финансова гаранция за покриване на бъдещи плащания за същите предвидени дейности;
б)
ако таксата за инфраструктура се заплаща пряко на управителя на инфраструктурата от компетентен орган съгласно Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (3).
Член 4
Размер и продължителност на финансовите гаранции
1. Размерът на финансовите гаранции по отношение на един заявител не надвишава прогнозирания размер на таксите, начислени в рамките на два месеца от заявената експлоатация на влаковете.
2. Управителят на инфраструктура не изисква финансовата гаранция да влиза в сила или да бъде заплатена повече от десет дни преди първо число на месеца, в който железопътното предприятие започва експлоатацията на влакове, с която са свързани таксите за инфраструктура, покрити от въпросната финансова гаранция. Ако капацитетът се разпределя след този момент, управителят на инфраструктурата може да поиска финансова гаранция с краткосрочно предизвестие.
Член 5
Способност за изготвяне на съобразени с правилата предложения за инфраструктурен капацитет
Управителят на инфраструктура не отхвърля заявки за конкретен влаков маршрут на основание липса на уверение за способността да бъдат изготвяни съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет по смисъла на член 41, параграф 2 от Директива 2012/34/ЕС, освен ако:
а)
заявителят не е удовлетворил две последователни искания за предоставяне на липсващата информация или многократно е реагирал по начин, който не отговаря на условията, установени в референтния документ за железопътната мрежа, посочен в член 27 от Директива 2012/34/ЕС и в приложение IV към тази директива, по отношение на процедурите за подаване на заявки за влакови маршрути, както и
б)
при поискване от страна на регулаторния орган и по удовлетворителен за него начин управителят на инфраструктура може да докаже, че е предприел всички разумни мерки, за да спомогне за правилното и навременно подаване на заявките.
Член 6
Преходна разпоредба
При необходимост управителите на инфраструктура привеждат своите референтни документи за железопътната мрежа в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент в рамките на първия времеви период от влизането му в сила.
Член 7
Регламент за изпълнение (ЕС) № 870/2014 се отменя.
Член 8
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на неговото публикуване в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 16 юни 2015 г., с изключение на член 7, който се прилага от датата на влизане в сила.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 6 януари 2015 година.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/10 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2015. január 6.)
a vasútiinfrastruktúra-kapacitás kérelmezőire vonatkozó kritériumokról és a 870/2014/EU végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az egységes európai vasúti térség létrehozásáról szóló, 2012. november 21-i 2012/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 41. cikke (3) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 2012/34/EU irányelv 41. cikkének (2) bekezdése értelmében a pályahálózat-működtetők a kérelmezők számára követelményeket írhatnak elő az infrastruktúra jövőbeli bevételeivel és használatával kapcsolatos jogos elvárásaik védelme érdekében.
(2)
E követelményeknek megfelelőnek, átláthatónak és megkülönböztetéstől mentesnek kell lenniük. A követelmények csak olyan pénzügyi garancia nyújtását tartalmazhatják, mely nem lépheti túl a kérelmező tevékenységének tervezett volumenével arányos mértéket, továbbá biztosítékot arra nézve, hogy a kérelmező az előírásoknak megfelelő ajánlatokat tud készíteni az infrastruktúra-kapacitásra.
(3)
A pénzügyi garanciák ölthetik előlegfizetés vagy pénzügyi intézmény által nyújtott garancia formáját.
(4)
A 2012/34/EU irányelv 41. cikkének (2) bekezdésében említett követelmények megfelelőségének megítélésekor figyelembe kell venni, hogy a konkurens közlekedési módok - tehát a közúti és a légi közlekedés, a tengeri és a belvízi közlekedés - infrastruktúrája gyakran díjmentesen használható, ezért egyúttal mentes a pénzügyi garanciáktól. A közlekedési módok közötti tisztességes verseny biztosítása érdekében a pénzügyi garanciák szintjét és időtartamát szigorúan a minimumra kell korlátozni.
(5)
Az említett pénzügyi garanciák csak annyiban megfelelőek, amennyiben szükségesek ahhoz, hogy biztosítékot nyújtsanak a pályahálózat-működtetőknek az infrastruktúra jövőbeli bevételeivel és használatával kapcsolatban. Tekintettel arra, hogy a pályahálózat-működtetők támaszkodhatnak a vasúti társaságok megfelelő pénzügyi helyzetének a 2012/34/EU irányelv III. fejezetének és különösen 20. cikkének megfelelően lefolytatott engedélyezési eljárás szerinti ellenőrzésére és felügyeletére, tovább csökken a pénzügyi garanciák szükségessége.
(6)
Az említett garanciákra alkalmazandó a megkülönböztetés tilalmának elve, tehát nem szabad eltérő követelményeket támasztani a magán- illetve a köztulajdonban lévő kérelmezőkkel szemben.
(7)
A garanciáknak arányosaknak kell lenniük a pályahálózat-működtetők által a kapacitáselosztás különböző szakaszaiban vállalt kockázat szintjével. A kockázat általában alacsonynak tekinthető mindaddig, amíg mód van a kapacitás más vasúti társaságok közötti újraelosztására.
(8)
Az előírásoknak megfelelő ajánlatok készítésére vonatkozóan kért garancia csak akkor tekinthető megfelelőnek, átláthatónak és megkülönböztetéstől mentesnek, ha a pályahálózat-működtető a hálózati üzletszabályzatban egyértelmű és átlátható szabályokat határoz meg a kapacitáskérelem elkészítésére, és a kérelmezők rendelkezésére bocsátja a szükséges támogató eszközöket. Mivel a kérelmezési eljárást megelőzően nincs mód az előírásoknak megfelelő ajánlatok készítésére való képesség tárgyilagos megállapítására, bármely, e képesség tekintetében fennálló hiányosság csak az eljárást követően állapítható meg azon az alapon, hogy a kérelmező több ízben elmulasztja a pályahálózat-működtető rendelkezésére bocsátani a vonatkozó ajánlatokat vagy a szükséges információkat. Az ilyen mulasztás a kérelmező felelősségeként tekintendő, és szankciót von maga után, amely a kérelmezőnek az adott menetvonal-kérelmezési eljárásból történő kizárásával járhat.
(9)
A 870/2014/EU bizottsági végrehajtási rendeletet (2) tévesen olyan változatban fogadták el, amely eltér a bizottság kedvező véleményét elnyert változattól. A 870/2014/EU végrehajtási rendeletet ennek megfelelően hatályon kívül kell helyezni.
(10)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a 2012/34/EU irányelv 62. cikkének (1) bekezdésében említett bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet meghatározza az azon pénzügyi garanciákra vonatkozó követelményeket, amelyeket a pályahálózat-működtetők kérhetnek annak biztosítása érdekében, hogy az infrastruktúra jövőbeli bevételeivel kapcsolatos jogos elvárásaik teljesüljenek, anélkül, hogy a szóban forgó garanciák túllépnék a kérelmező tevékenységének tervezett volumenével arányos mértéket. Az említett követelmények között különösen az arra vonatkozó feltételek szerepelnek, hogy mikor kérhető garancia vagy előlegfizetés, valamint hogy milyen mértékű és időtartamú lehet a pénzügyi garancia. E rendelet továbbá meghatároz bizonyos részleteket azon kritériumok tekintetében, amelyek alapján értékelhető a kérelmező képessége az előírásoknak megfelelő, infrastruktúra-kapacitásra irányuló ajánlatok készítésére.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
„pénzügyi garancia”: a) az infrastruktúra-használati díjak megfizetésére vonatkozó jövőbeli kötelezettség mérséklésére és megelőlegezésére szolgáló előlegfizetés; vagy b) olyan szerződéses megállapodás, amely keretében valamely pénzügyi intézmény - például bank - kötelezettséget vállal annak biztosítására, hogy a szóban forgó kifizetések esedékességük napján teljesülnek.
3. cikk
A pénzügyi garanciákra vonatkozó feltételek
(1) A kérelmező választhat, hogy a pénzügyi garanciára irányuló kérésnek a 2. cikk értelmében vett előlegfizetés vagy szerződéses megállapodás útján tesz-e eleget. Amennyiben egy kérelmező előleget fizet infrastruktúra-használati díjakra, a pályahálózat-működtető nem kérhet egyúttal ugyanazon tervezett tevékenységekre vonatkozó más pénzügyi garanciákat is.
(2) A pályahálózat-működtető abban az esetben kérhet pénzügyi garanciákat a kérelmezőtől, ha a kérelmező hitelminősítéséből arra lehet következtetni, hogy nehézségekbe ütközhet számára az infrastruktúra-használati díjak rendszeres megfizetése. A pályahálózat-működtetőnek adott esetben a hálózati üzletszabályzat díjszabási elvekről szóló szakaszában kell megemlítenie a szóban forgó hitelminősítéseket. A pályahálózat-működtetőnek a pénzügyi garanciára vonatkozó kérését valamely hitelminősítő intézet vagy más, professzionális hitelminősítő, illetve hitelbírálati minősítési szervezet által a rendelkezésére bocsátott, két évnél nem régebbi minősítésre kell alapoznia.
(3) A pályahálózat-működtető nem kérhet pénzügyi garanciát:
a)
a kijelölt vasúttársaságtól ugyanazon tervezett tevékenységekre vonatkozó jövőbeli kifizetések fedezésére, ha a kérelmező, amely nem vasúttársaság, már nyújtott vagy fizetett pénzügyi garanciát;
b)
ha az infrastruktúra-használati díjat az 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) értelmében valamely illetékes hatóságnak közvetlenül a pályahálózat-működtető részére kell megfizetnie.
4. cikk
A pénzügyi garanciák mértéke és időtartama
(1) Az egy kérelmezőre vonatkozó pénzügyi garanciák mértéke nem haladhatja meg a kérelmezett vonatüzemeltetés során két hónap alatt felmerülő díjak becsült összegét.
(2) A pályahálózat-működtető nem követelheti meg, hogy egy pénzügyi garancia több mint tíz nappal annak a hónapnak az első napját megelőzően lépjen érvénybe vagy kerüljön kifizetésre, amelyben a vasúti társaság megkezdi azon vonatüzemeltetési tevékenységeket, amelyekre a szóban forgó pénzügyi garancia által fedezendő infrastruktúra-használati díjak vonatkoznak. Amennyiben a kapacitáselosztásra az említett időpont után kerül sor, a pályahálózat-működtető rövid határidővel is kérheti a pénzügyi garanciát.
5. cikk
Az előírásoknak megfelelő infrastruktúra-kapacitási ajánlatok készítésének képessége
A pályahálózat-működtető csak abban az esetben utasíthat el egy adott menetvonalra vonatkozó kérelmet azon az alapon, hogy a kérelmező nem nyújt biztosítékot arra nézve, hogy az előírásoknak megfelelő ajánlatokat tud készíteni az infrastruktúra-kapacitásra a 2012/34/EU irányelv 41. cikkének (2) bekezdése értelmében, ha:
a)
a kérelmező a hiányzó információ rendelkezésre bocsátására irányuló két egymást követő kérésre nem reagál, vagy ismételten olyan választ ad, amely nem felel meg a 2012/34/EU irányelv 27. cikkében és IV. mellékletében említett hálózati üzletszabályzatban meghatározott feltételeknek a menetvonal-kérelmezési eljárások tekintetében; és
b)
a pályahálózat-működtető az igazgatási szervezet számára, annak megelégedésére megfelelő módon bizonyítani tudja, hogy megtett minden elvárható lépést a kérelmek megfelelő és időben történő benyújtásának elősegítése érdekében.
6. cikk
Átmeneti rendelkezés
Szükség esetén a pályahálózat-működtetők hálózati üzletszabályzataikat az e rendelet hatálybalépését követő első menetrendi időszakra a rendelet rendelkezéseihez igazítják.
7. cikk
Az 870/2014/EU végrehajtási rendelet hatályát veszti.
8. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
2015. június 16-tól kell alkalmazni, a 7. cikk kivételével, amely e rendelet hatálybalépésekor azonnal alkalmazandóvá válik.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2015. január 6-án.