РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/293 НА КОМИСИЯТА
от 24 февруари 2015 година
за вписване на наименование в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания (Liliputas (ЗГУ)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (1), и по-специално член 15, параграф 2 и член 52, параграф 3, буква б) от него,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 50, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“, подадено от Литва, бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2).
(2)
С уведомление за възражение от 13 септември 2013 г. и мотивирано възражение от 8 ноември 2013 г. Полша възрази срещу регистрацията съгласно член 51, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012. Възражението бе счетено за допустимо.
(3)
С писма от 8 януари 2014 г. Комисията прикани заинтересованите страни да проведат необходимите консултации, за да постигнат съгласие в съответствие с техните вътрешни процедури.
(4)
Литва и Полша не успяха да се споразумеят.
(5)
Съответно Комисията следва да приеме решение в съответствие с процедурата по член 52, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
(6)
В съответствие с член 10, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 възразяващата страна твърди, че регистрацията на „Liliputas“ като защитено географско указание би поставило под въпрос съществуването на друго отчасти идентично наименование, на търговски марки и продукти, които са законно на полския пазар доста по-дълго от пет години преди датата, на която заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание е било публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (15 юни 2013 г.); според възразяващата страна, тази регистрация би била заплаха за съществуването на продукт с наименование „Liliput“, който представлява полско сирене с характеристики, подобни на тези на сиренето „Liliputas“ и чието име е подобно във фонетичен план на наименованието „Liliputas“.
(7)
Възразяващата страна твърди, че терминът „Liliput“ се използва обикновено в Полша за продукти с малък размер и се използва също за сирена. Сирене с наименование „Liliput“ се произвежда и търгува законно в Полша от 1971 г. В различни фирмени стандарти, технически инструкции и норми за използване на суровини сиренето „Liliput“ се посочва наред с други видове сирена, като Gouda, Edam и Emmental. Този термин, с който се нарича полското сирене, е добре известен на полските потребители и по никакъв начин не е свързан с литовското сирене. Следователно той трябва да се разглежда като родов термин за родово сирене в Полша. Що се отнася до продукта, полското сирене „Liliput“ притежава характеристики, външен вид и размери, сходни с тези на литовското сирене „Liliputas“. Освен това възразяващата страна твърди, че „Liliput“ и „Liliputas“ са сходни продукти с родови наименования. Следователно регистрацията на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание би попречило на полските производители да търгуват своите сирена „Liliput“ или, във всеки случай, да използват наименованието „Liliput“ за сирене.
(8)
Възразяващата страна твърди също така, че предложените за регистрация продукт и наименование не отговарят на изискванията по член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012. Както е посочено в публикувания единен документ, сиренето е наречено „Liliputas“ заради размерите си. Следователно наименованието „Liliputas“ не указва, че продуктът произхожда от точно определено място, а както и полското сирене „Liliput“ се отнася само до малкия размер на сиренето. В допълнение, качествата на продукта не се дължат на географския му произход, а се дължат просто на зреенето му на малки пити. Приносът на местната микроскопична плесен Penicillium pallidum Smith за органолептичните характеристики на „Liliputas“ не е доказан. Освен това фактът, че продуктът е бил произвеждан съгласно държавния стандарт на СССР потвърждава, че производството му е било възможно навсякъде в СССР и че не е обвързано с определения географски район. Най-сетне „Liliputas“ следва да се смята за генеричен продукт.
(9)
Няколко полски производители на сирене са получили защитени търговски марки, съдържащи думата „Liliput“, като регистрираната марка със словни и фигуративни елементи „Cheesland Liliput“ и „Ser Liliput“ и заявената словна марка „Serenada Liliput“. Производството на полски „Liliput“ е значително: 2 762 тона през 2013 г., произведени в промишлени мащаби и предлагани на пазара в цяла Полша в 2 250 магазина, а 4,8 % от продукцията е била за износ към пазара на ЕС. 90 % от произведеното сирене „Liliput“ е защитено с някаква търговска марка. Според възразяващата страна регистрирането на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание би представлявало заплаха за съществуването на тези търговски марки.
(10)
Независимо от посочените по-горе твърдения, представени от възразяващата страна, регистрирането на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание е целесъобразно по следните причини.
(11)
Макар наименованието „Liliputas“ да се корени в малкия размер на сиренето, към което то се отнася, в Литва, след половин век употреба, е видно, че то вече не препраща към размера, а и успоредно с това се е изградила силна връзка с района на производство. Понастоящем в Литва наименованието „Liliputas“ безспорно се свързва с ръчно изработеното полутвърдо ферментирало висококачествено сирене, което се произвежда в село Belvederis. Литовските потребители не свързват това наименование с някое полско сирене или със стандартизирано индустриално производство на сирене. Поради това, макар да отсъства географска част, наименованието „Liliputas“ отговаря на определението по член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, според което защитеното географско указание е наименование, което идентифицира продукт с произход от специфично място, регион или държава.
(12)
Предвид гореизложеното „Liliputas“ не може да се разглежда като родово наименование. Наименованията, които са родови, макар да имат историческа връзка с мястото, в което продуктите, към които те се отнасят, са били произвеждани или търгувани най-напред, днес не са свързани по никакъв начин с този първоначално географски произход. За „Liliputas“ важи точно обратното. Отначало наименованието не е било свързвано с географски произход, но сега е тясно свързано със своя район на производство.
(13)
Качествата и реномето на продукта се отдават на неговия географски произход. Макар в публикувания единен документ да се посочва, че сиренето е получило наименованието „Liliputas“ заради размерите си, там все пак се уточнява, че неговият специфичен вкус и аромат се дължат на зреенето му на малки пити под въздействието на вътрешна микрофлора и микроскопичната плесен Penicillium pallidum Smith, която расте в избите в географския район. Тази плесен, която е специфична за избите в село Belvederis, е отговорна за млечната киселина, свежия вкус и характерния аромат на сиренето „Liliputas“. Районът притежава специални условия, които благоприятстват за запазването на тази плесен. Освен това фактът, че сиренето се произвежда ръчно, без машини, допринася за запазването и растежа на плесента. Освен това „Liliputas“ притежава доказана и солидна репутация на най-известния от всички литовски млечни продукти. Това е точно описано в публикувания единен документ.
(14)
Съответно разликите между „Liliputas“ и „Liliput“ са съвсем очевидни. „Liliputas“ не може да бъде разглеждан като генеричен продукт.
(15)
Що се отнася до твърдението, че след като „Liliputas“ е било регулирано от държавни стандарти на СССР, то е можело да се произвежда навсякъде в СССР, следва да се отбележи, че по онова време регулирането на продуктите с подобни стандарти е било задължително. В допълнение това обстоятелство не означава, че продуктът, както е описан в стандарта, посочен по инициатива на Литва, е бил произвеждан другаде. Във всеки случай, от 1969 г. до 1979 г. той получава множество награди, грамоти, медали и отличия за качество и е добре познат като литовско сирене, произвеждано в село Belvederis.
(16)
Терминът „Liliput“ е подобен във фонетичен план на термина „Liliputas“, за който е подадено заявление за регистрация. И двете наименования се коренят в малките размери на сиренето. Макар„Liliputas“ да е продукт с много отличителни характеристики, качества и репутация, в някои отношения сиренето „Liliput“ е подобно на сиренето „Liliputas“. Предвид близостта в наименованията и приликата между продуктите, прилагането на защитата по член 13 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, при условие че наименованието „Liliputas“ бъде регистрирано, може да попречи на полските производители на сирене да използват термина „Liliput“.
(17)
Въз основа на събраната информация използването на термина „Liliput“ няма за цел въпросният продукт да се възползва от репутацията на наименованието „Liliputas“. Потребителите не са били или не са могли да бъдат подведени относно истинския произход на продуктите. В действителност двата продукта имат два отделни пазара, на които те са добре известни и правилно разпознавани. По тези причини и тъй като бе доказано, че терминът „Liliput“ се е използвал законно, последователно и справедливо най-малко 25 години преди заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“ да бъде подадено до Комисията, в интерес на безпристрастния подход и на общоприетата употреба следва да се предостави максималният преходен период, посочен в член 15, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
(18)
Това заключение не предполага обезателно, че ползването на термина „Liliput“ става незаконно. В съответствие с член 41, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, ако бъде установено, като се вземат предвид всички фактори, и по-специално съществуващото положение в районите на потребление и съответните национални или правни актове на Съюза, че наименованието „Liliput“ се е превърнало в родов термин, ползването му няма да бъде препятствано от регистрирането на наименованието „Liliputas“.
(19)
По отношение на търговските марки, съдържащи термина „Liliput“, за които има подадени заявления, които са били регистрирани или които са се наложили в резултат на употреба при безкористното използване на територията на Съюза преди подаването на заявлението за регистрация на „Liliputas“ като защитено географско указание, съгласно член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, въпросните марки могат да продължат да се използват и подновяват за съответния продукт, при условие че се изпълняват общите изисквания по законодателството за търговските марки.
(20)
Предвид гореизложеното наименованието „Liliputas“ следва да бъде вписано в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания.
(21)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по политиката за качество на селскостопанските продукти,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регистрира се наименованието „Liliputas“ (ЗГУ).
Наименованието по първата алинея се отнася за продукт от клас 1.3. „Сирена“ от приложение XI към Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2014 на Комисията (3).
Член 2
Терминът „Liliput“ може да се използва за обозначаване на сирене, което не съответства на спецификацията за „Liliputas“, за период от петнадесет години, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 24 февруари 2015 година.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/293 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2015. február 24.)
egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről (Liliputas [OFJ])
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló, 2012. november 21-i 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 15. cikke (2) bekezdésére, valamint 52. cikke (3) bekezdésének b) pontjára,
mivel:
(1)
Az 1151/2012/EU rendelet 50. cikke (2) bekezdésének a) pontjával összhangban a Bizottság közzétette az Európai Unió Hivatalos Lapjában Litvánia kérelmét (2) a „Liliputas” elnevezés bejegyzésére.
(2)
Az 1151/2012/EU rendelet 51. cikke (2) bekezdésének megfelelően Lengyelország 2013. szeptember 13-i felszólalásában és 2013. november 8-i indokolással ellátott felszólalásában kifogással élt a bejegyzés ellen. A kifogás elfogadhatónak bizonyult.
(3)
2014. január 8-án kelt levelében a Bizottság felkérte az érdekelteket a szükséges konzultációk lefolytatására, hogy egyezségre jussanak egymás között saját belső eljárásaiknak megfelelően.
(4)
Litvániának és Lengyelországnak nem sikerült egyezségre jutnia.
(5)
Mivel nem jött létre egyezség, a Bizottságnak az 1151/2012/EU rendelet 52. cikke (3) bekezdésének b) pontjában előírt eljárás alapján határozatot kell elfogadnia.
(6)
Az 1151/2012/EU rendelet 10. cikke (1) bekezdésének c) pontjával összhangban a felszólaló azt állította, hogy a „Liliputas” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként történő bejegyzése veszélyeztetné egy részben azonos elnevezés, több védjegy és termék fennmaradását, amelyek jóval több mint öt éve jogszerűen jelen voltak Lengyelország piacán, amikor a Bizottság 2013. június 15-én közzétette az Európai Unió Hivatalos Lapjában Litvánia kérelmét a „Liliputas” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként történő bejegyzésére; a felszólaló szerint a bejegyzés veszélyeztetné a „Liliputas” sajthoz hasonló jellemzőkkel és hangzással rendelkező lengyel „Liliput” elnevezésű termék fennmaradását.
(7)
A felszólaló azzal érvelt, hogy a „Liliput” elnevezés Lengyelországban általában kisméretű termékek, többek között sajt megnevezésére is szolgál. A „Liliput” elnevezésű sajt 1971 óta jogszerűen előállított és forgalmazott termék Lengyelországban. A vállalati szabványokban, a technológiai útmutatókban és a nyersanyagok felhasználására vonatkozó előírásokban a „Liliput” elnevezésű sajtot a gouda, az edami és az ementáli típusú sajtok mellett említik. A lengyel sajt esetében használt elnevezés jól ismert a lengyel fogyasztók körében, és semmilyen módon nem kapcsolódik a litván sajthoz. Ezért azt egy általános lengyel sajttípus köznevesült elnevezésének kell tekinteni. A lengyel „Liliput” sajt jellemzői, megjelenése és mérete hasonló a litván „Liliputas” sajtéhoz. A felszólaló arra a következtetésre jutott, hogy a „Liliput” és „Liliputas” köznevesült elnevezésű, hasonló termékek. A „Liliputas” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként történő bejegyzése miatt ezért a lengyel termelők nem hozhatnák forgalomba „Liliput” elnevezésű sajtjukat, illetve nem használhatnák a „Liliput” elnevezést sajt neveként.
(8)
A felszólaló azzal is érvelt, hogy a bejegyzendő termék és elnevezés nem felel meg az 1151/2012/EU rendelet 5. cikkének (2) bekezdésében előírt követelményeknek. A közzétett egységes dokumentum szerint a sajt a mérete miatt kapta a „Liliputas” nevet. A „Liliputas” elnevezés ezért nem a termék származási helyére, hanem - a lengyel „Liliput” elnevezésű sajthoz hasonlóan - a sajt kis méretére utal. A termék minőségi jellemzői ezenkívül nem a földrajzi eredetének tulajdoníthatók, hanem annak, hogy kisméretű hengerekben érlelik. A Penicillium pallidum Smith mikroszkopikus penészgombának a „Liliputas” elnevezésű termék érzékszervi jellemzőire gyakorolt hatása nem igazolt. Az a tény továbbá, hogy a terméket a Szovjet Szocialista Köztársaságok Szövetsége (Szovjetunió) hatósági szabványai alapján állították elő, azt támasztja alá, hogy a terméket a Szovjetunióban bárhol előállíthatták, valamint hogy a termék és a behatárolt földrajzi terület között nincs kapcsolat. Következésképpen a „Liliputas” sajtot általános terméknek kell tekinteni.
(9)
Számos lengyel sajtkészítő jegyeztetett már be a „Liliput” kifejezést tartalmazó védjegyet, így például a „Cheesland Liliput” és a „Ser liliput” bejegyzett szó- és grafikus védjegy, valamint a „Serenada Liliput” bejegyzésre irányuló kérelemmel érintett szóvédjegy. A lengyel „Liliput” elnevezésű terméket nagy mennyiségben állítják elő: 2013-ban ipari mennyiségben 2 762 tonnát állítottak elő és hoztak forgalomba 2 250 üzletben szerte Lengyelországban; az előállított mennyiség 4,8 %-át exportálták az Unió piacára. A „Liliput” sajtként előállított termékek 90 %-a védjegyoltalom alatt áll. A felszólaló véleménye szerint a „Liliputas” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként történő bejegyzése veszélyeztetné e védjegyek fennmaradását.
(10)
A felszólaló által benyújtott fenti kifogások ellenére a „Liliputas” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként történő bejegyzése az alább említett okok miatt helyénvaló.
(11)
Habár a „Liliputas” elnevezés használata bizonyára a sajt kis méretéből ered, egyértelmű, hogy az elnevezés Litvániában fél évszázad alatt elveszítette a méretre utaló jellegét, ehelyett szoros kapcsolat alakult ki az előállítás helyével. A „Liliputas” elnevezés Litvániában napjainkban egyértelműen a Belvederisben kézzel előállított kiváló minőségű félkemény érlelt sajtot jelenti. A litván fogyasztók az elnevezést nem valamely lengyel sajttal vagy a szabványosított, ipari keretek között zajló sajtkészítéssel kapcsolják össze. Ezért, habár nem utal kifejezetten földrajzi területre, a „Liliputas” elnevezés megfelel az 1151/2012/EU rendelet 5. cikke (2) bekezdése meghatározásának, amelynek értelmében az oltalom alatt álló földrajzi jelzés egy meghatározott helyről, régióból vagy országból származó terméket jelölő elnevezés.
(12)
A fentiek alapján a „Liliputas” nem tekinthető köznevesült elnevezésnek. A köznevesült elnevezések - habár történelmileg kapcsolódnak ahhoz a helyhez, ahol az általuk jelölt terméket eredetileg előállították vagy forgalomba hozták - napjainkban már egyáltalán nem hozhatók összefüggésbe a származási hely szerinti földrajzi eredettel. A „Liliputas” elnevezésre ennek éppen az ellenkezője jellemző. Eredetileg nem kapcsolódott földrajzi eredethez, mára azonban szorosan kapcsolódik egy előállítási helyéhez.
(13)
A termék minőségi jellemzői és hírneve a földrajzi eredetének tulajdonítható. Noha a közzétett egységes dokumentum megállapítja, hogy a sajt a mérete miatt kapta a „Liliputas” elnevezést, az is egyértelműen kiderül belőle, hogy a sajt egyedi zamata és aromája annak köszönhető, hogy kisméretű hengerekben érlelik, belső mikroflóra és a Penicillium pallidum Smith mikroszkopikus penészgomba jelenlétében, amely a földrajzi területen található pincékben alakul ki. A „Liliputas” sajtra jellemző friss, tejsavas zamat és aroma kifejezetten a Belvederis község pincéiben megtalálható penésznek köszönhető. Ez a terület kedvező feltételeket teremt e penészfajta tenyészéséhez. A sajt kézzel, nem gépi módon történő előállítása szintén hozzájárul a penész kialakulásához és fennmaradásához. A „Liliputas” a litván tejipar legfontosabb termékeként ezenkívül jól dokumentált és megalapozott hírnévnek örvend, és minderről pontos leírás olvasható a közzétett egységes dokumentumban.
(14)
A „Liliputas” és a „Liliput” sajt közötti különbségek ezért elég egyértelműek. A „Liliputas” sajt nem tekinthető általános terméknek.
(15)
Azzal a kifogással kapcsolatban, hogy mivel a „Liliputas” sajtra a Szovjetunió szabványai vonatkoztak, ezért az a Szovjetunió területén bárhol előállítható volt, meg kell jegyezni, hogy a Szovjetunió fennállása alatt kötelező volt a termékeket ilyen szabványok hatálya alá vonni. Ez ugyanakkor nem jelenti azt, hogy a terméket - a Litvánia kezdeményezésére a dokumentumba felvett szabványban leírtak szerint - máshol is előállították volna. A termék mindenesetre 1969 és 1979 között számos díjat, oklevelet, minőségjelzést és érmet kapott, egyértelmű utalással arra, hogy a litvániai Belvederis községben előállított sajtról van szó.
(16)
A „Liliput” és a bejegyzés előtt álló „Liliputas” elnevezés hangzása valóban hasonló. Mindkét elnevezés a sajt kis méretéből ered. Noha a „Liliputas” megkülönböztető tulajdonságokkal, minőségi jellemzőkkel és hírnévvel bír, a „Liliput” sajtnak vannak olyan tulajdonságai, amelyek a „Liliputas” sajthoz hasonlóvá teszik. Mivel az elnevezések és a termékek külleme igen hasonló, az 1151/2012/EU rendelet 13. cikkében előírt oltalom alkalmazása ahhoz vezethetne, hogy a „Liliputas” elnevezés bejegyzése miatt a lengyel sajtkészítők nem használhatnák a „Liliput” nevet.
(17)
Igazolható, hogy a „Liliput” elnevezés használata sohasem irányult a „Liliputas” elnevezés hírnevének kihasználására. A név használata nem vezet, illetve vezethetett a fogyasztók megtévesztéséhez a termék tényleges származását illetően. A két termék két külön piacon kerül forgalomba, ahol jól ismertek és pontosan azonosíthatók. Ezért, és mert a „Liliput” elnevezést legalább 25 éven keresztül jogszerűen, folyamatosan és jóhiszeműen használták a „Liliputas” bejegyzése iránti kérelem Bizottsághoz való beérkezését megelőzően, a méltányosság és a hagyományos névhasználat elismerése érdekében a névhasználatot engedélyezni kell az 1151/2012/EU rendelet 15. cikke (2) bekezdésének megfelelő maximális átmeneti időszakra.
(18)
Mindebből nem következik szükségszerűen, hogy a „Liliput” elnevezés használata jogszerűtlenné fog válni. Az 1151/2012/EU rendelet 41. cikkének (2) bekezdésével összhangban, ha - valamennyi lényeges tényezőt, különösen a fogyasztási területeken fennálló helyzetet és a vonatkozó nemzeti és uniós jogi aktusokat figyelembe véve - megállapítható, hogy a „Liliput” elnevezés köznevesültté vált, a név használatát nem befolyásolná a „Liliputas” elnevezés bejegyzése.
(19)
Azok a védjegyek, amelyek nevében szerepel a „Liliput” kifejezés, és amelyeket a „Liliputas” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként történő bejegyzésére irányuló kérelem benyújtása előtt jóhiszeműen jelentettek be lajstromozásra vagy lajstromoztak, illetve amelyeknek az Unió területén belüli oltalma jóhiszemű használat révén keletkezett, az 1151/2012/EU rendelet 14. cikkének (2) bekezdésével összhangban az érintett termék tekintetében tovább használhatók, illetve oltalmuk megújítható, feltéve, hogy a védjegyekkel kapcsolatos jogszabályok általános követelményei minden más szempontból teljesülnek.
(20)
A fentiekre tekintettel a „Liliputas” elnevezést indokolt bejegyezni az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába.
(21)
Az e rendeletben foglalt intézkedések összhangban vannak a mezőgazdasági termékek minőségpolitikájával foglalkozó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A „Liliputas” (OFJ) elnevezés bejegyzésre kerül.
Az első bekezdésben szereplő név a 668/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (3) XI. melléklete szerinti 1.3. osztályba - Sajtok - tartozó terméket azonosít.
2. cikk
A „Liliput” elnevezés e rendelet hatálybalépésétől számítva 15 évig használható a „Liliputas” termékleírásának meg nem felelő sajtok esetében.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2015. február 24-én.