РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 30 октомври 2014 година
относно еквивалентността на регулаторната рамка на Япония по отношение на централните контрагенти с изискванията на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на транзакции
(2014/752/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (1), и по-специално член 25, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
Целта на определената в член 25 от Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета процедура по признаване на централните контрагенти („ЦК“), установени в трети държави, е да се позволи на ЦК, установени и получили разрешение в трети държави, чиито регулаторни стандарти са еквивалентни на предвидените в същия регламент, да предоставят клирингови услуги на клирингови членове или места за търговия, установени в Съюза. Тази процедура по признаване и предвиденото в нея решение относно еквивалентността следователно допринасят за постигане на общата цел на Регламент (ЕС) № 648/2012 за намаляване на системния риск чрез по-широко използване на сигурни и стабилни ЦК и по отношение на клиринга на договорите за извънборсови деривати, включително когато тези ЦК са установени и получили разрешение в трета държава.
(2)
Правният режим на трета държава се счита за еквивалентен на правния режим на Съюза по отношение на ЦК, когато по същество значителен дял от приложимата правна и надзорна уредба е еквивалентен на изискванията на Съюза по отношение на постиганите регулаторни цели. Целта на настоящата оценка на еквивалентността е да се провери дали правната и надзорната уредба на Япония гарантира, че установените и получили разрешение там ЦК не излагат клирингови членове или места за търговия, установени в Съюза, на по-високо равнище на риск, отколкото те биха могли да бъдат изложени от ЦК, получили разрешение в Съюза, и следователно не създават неприемливи равнища на системен риск в Съюза.
(3)
На 1 септември 2013 г. Комисията получи техническото становище на Европейския орган за ценни книжа и пазари („ЕОЦКП“) относно правната и надзорната уредба, приложима по отношение на ЦК, установени в Япония. На 27 януари 2014 г. бе получено допълнение към това становище. В техническото становище бяха установени редица различия между правно обвързващите изисквания, които са приложими в рамките на националната юрисдикция по отношение на ЦК в Япония, и правно обвързващите изисквания, приложими спрямо ЦК съгласно Регламент (ЕС) № 648/2012. Освен на сравнителен анализ на правно обвързващите изисквания, приложими спрямо ЦК в Япония, настоящото решение се основава обаче и на оценка на постигнатата чрез тези изисквания степен на намаляване на рисковете.
(4)
В съответствие с член 25, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012, за да бъде установено, че правната и надзорната уредба на трета държава по отношение на получилите разрешение там ЦК, е еквивалентна на предвидената в същия регламент, трябва да бъдат удовлетворени три условия.
(5)
Според първото условие ЦК, получили разрешение в трета държава, трябва да спазват правно обвързващи изисквания, които са еквивалентни на изискванията, установени в дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012.
(6)
Правно обвързващите изисквания на Япония по отношение на получилите разрешение там организации за клиринг („ОК“) обхващат Закона за финансовите инструменти и фондовата борса от 2006 г. („ЗФИФБ“), който установява надзорната рамка за организациите, извършващи клиринг на ценни книжа и финансови деривати, както и Закона за стоковите деривати от 2009 г. („ЗСД“), осигуряващ надзорната рамка за организациите, извършващи клиринг на стоки. Настоящото решение обхваща единствено режима, установен със ЗФИФБ.
(7)
ЗФИФБ постановява, че преди предоставянето на лиценз за осъществяване на дейности по клиринг министър-председателят на Япония трябва да се увери, че правилникът за дейността на ОК (вътрешните правила и процедури на организацията за клиринг) е съгласуван с приложимите законови и подзаконови актове; че финансовото състояние на ОК му позволява да извършва клиринг на финансови инструменти; че прогнозите за приходите и разходите, свързани с дейността на ОК, са благоприятни; че персоналът на ОК разполага с необходимите знания и опит за извършване на клиринг на финансови инструменти по подходящ и сигурен начин; както и че структурата и системата на ОК са достатъчно развити, за да осигурят нормалното протичане на сетълмента. Съгласно член 194-7(1) от ЗФИФБ министър-председателят делегира на комисаря на Агенцията за финансови услуги на Япония („АФУЯ“) правомощията, предоставени му по силата на ЗФИФБ. Поради това отговорността за предоставяне на лиценз за клиринг се носи от комисаря на АФУЯ.
(8)
Освен това през декември 2013 г. АФУЯ публикува подробни Насоки за надзора на инфраструктурите на финансовия пазар („Насоките“), които съдържат детайлно описание на надзорната рамка по отношение на инфраструктурите на финансовия пазар, включително ОК, и по-специално на начина, по който ОК трябва да спазват изискванията на ЗФИФБ. Насоките са приложени във вътрешните правила и процедури на ОК.
(9)
Ето защо действащите в Япония правно обвързващи изисквания имат двустълбова структура. Определените в ЗФИФБ основни принципи по отношение на ОК представляват т.нар. „основни правила“, налагащи високи стандарти, на които ОК трябва да отговарят, за да получат разрешение да предоставят клирингови услуги в Япония. Тези основни правила представляват първия стълб на правно обвързващите изисквания в Япония. С цел да удостоверят съблюдаването на основните правила, ОК трябва да представят своите вътрешни правила и процедури пред комисаря на АФУЯ за одобрение. Тези вътрешни правила и процедури представляват втория стълб на правно обвързващите изисквания в Япония, чрез който се предоставят нормативни подробности относно начина, по който кандидатстващата ОК отговаря на тези стандарти в съответствие с Насоките. Освен това вътрешните правила и процедури на ОК съдържат допълнителни разпоредби, които допълват основните правила. След като бъдат одобрени от комисаря на АФУЯ, тези вътрешни правила и процедури придобиват правно обвързваща сила за ОК. Следователно тези правила представляват неразделна част от правната и надзорната уредба, с която трябва да се съобразяват установените в Япония ЦК. В случай на неспазване на основните правила или на вътрешните правила и процедури на ОК, комисарят на АФУЯ има правото да предприеме административни мерки срещу ОК, включително издаването на заповеди за подобряване на стопанските операции или отмяна на целия или на част от лиценза на ОК.
(10)
Вследствие на основните правила, приложими по отношение на ОК, допълнени от техните вътрешни правила и процедури, се постигат съществени резултати, еквивалентни на заложените в правилата, определени в дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012. По-специално, правно обвързващите изисквания, приложими спрямо ОК по отношение на броя на случаите на неизпълнение, които трябва да бъдат покрити от общите финансови ресурси, изискват ОК, извършващи клиринг на повече от 95 % от обема на подлежащите на клиринг трансакции в Япония, да могат да покрият най-малко неизпълнението на двамата клирингови членове, към които те имат най-големи експозиции, при екстремни, но реалистични пазарни условия („принцип на двойното покритие“). Това изискване гарантира степен на намаляване на риска, еквивалентна на изискваната съгласно дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012, и следователно следва да се счита за еквивалентно.
(11)
Правно обвързващите изисквания, приложими спрямо ОК във връзка с риска по отношение на ликвидността, изискват от ОК, извършващи клиринг на повече от 95 % от обема на подлежащите на клиринг трансакции в Япония, да прилагат принципа на двойното покритие. Това изискване гарантира степен на намаляване на риска, еквивалентна на изискваната съгласно дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012, и следователно следва да се счита за еквивалентно. И накрая, вследствие на правно обвързващите изисквания, приложими спрямо всички ОК по отношение на непрекъснатостта на стопанската дейност, изискванията за обезпеченията, инвестиционната политика, риска във връзка със сетълмента, разделянето и преносимостта, изчисляването и управлението на първоначалните допълнителни обезпечения (в т.ч. организационни изисквания), изискванията, свързани с висшето ръководство, комитета за управление на риска, съхраняването на данни, квалифицираното дялово участие, информацията, предоставяна на компетентния орган, конфликтите на интереси, възлагането на дейности на външни подизпълнители и осъществяването на стопанска дейност, се постигат съществени резултати, еквивалентни на установените в Регламент (ЕС) № 648/2012, и следователно те следва да се считат за еквивалентни.
(12)
Поради това Комисията стига до заключението, че японската правна и надзорна уредба гарантира, че ЦК, получили разрешение в Япония, спазват правно обвързващи изисквания, които са еквивалентни на изискванията, установени в дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012.
(13)
Според второто условие по член 25, параграф 6 действащата правна и надзорна уредба на Япония по отношение на ЦК, получили разрешение там, трябва да предвижда, че тези ЦК подлежат на текущ ефективен надзор и правоприлагане.
(14)
АФУЯ отговаря за надзора на инфраструктурите на финансовия пазар. АФУЯ осъществява текущо наблюдение на спазването на изискванията за управление на риска от страна на ОК посредством надзорни и основани на риска процедури за проверка, включително чрез тестове на пруденциалните изисквания. АФУЯ може по-специално да изиска от ОК да предоставят информация, доклади и други данни относно техните стопански дейности, като може да инспектира дейностите, архивите и счетоводството на ОК. Тя също така оценява доколко ОК спазват своите задължения. Вследствие на тези проверки се изготвя доклад, в който се посочват всички установени пропуски. АФУЯ може да използва различни мерки, за да гарантира, че ОК предприемат целесъобразни действия по отношение на установените проблеми, включително да изиска от ОК да удостоверят в писмена форма своевременното отстраняване на подобни проблеми. АФУЯ разполага с допълнителни средства за налагане на спазването на разпоредбите, включително правото да издава и налага заповеди за подобряване на стопанските операции. АФУЯ може също така да отмени целия или част от лиценза на ОК.
(15)
Поради това Комисията стига до заключението, че японската правна и надзорна уредба по отношение на ЦК, получили разрешение в Япония, осигурява текущ ефективен надзор и правоприлагане по отношение на ЦК.
(16)
Според третото условие по член 25, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012 действащата правна и надзорна уредба на Япония трябва да включва ефективна еквивалентна система за признаването на ЦК, получили разрешение по силата на правен режим на трета държава („ЦК от трета държава“).
(17)
ЦК от трета държава могат да кандидатстват за „лиценз за чуждестранен ЦК“, позволяващ им да предоставят в Япония тези услуги, които имат право да предоставят по силата на получено разрешение в съответната им трета държава. Критериите, прилагани спрямо ЦК от трета държава, кандидатстващ за лиценз, са подобни на критериите, прилагани за лицензирането на японски организации за клиринг. По-специално, въз основа на правната и надзорната уредба, приложима в третата държава, кандидатстващият ЦК от трета държава следва да удостовери, че разполага с достатъчно финансови средства, знания и опитни кадри, както и с необходимата система и структура за извършване на клиринг по подходящ и сигурен начин. Освен това ЦК от трети държави, разполагащи с еквивалентен лиценз, издаден от чуждестранни органи, с които АФУЯ е сключила споразумения за сътрудничество, са освободени от някои изисквания, приложими спрямо местни ЦК, получили разрешение в Япония.
(18)
Поради това следва да се счита, че правната и надзорната уредба на Япония осигурява ефективна еквивалентна система за признаване на ЦК от трета държава.
(19)
Следователно може да се счита, че правната и надзорната уредба на Япония изпълнява условията, посочени в член 25, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012, по отношение на ОК, и тази уредба следва да се счита за еквивалентна на изискванията, установени в Регламент (ЕС) № 648/2012. Комисията, с помощта на предоставената от ЕОЦКП информация, следва да продължи да наблюдава развитието на японската правна и надзорна уредба за ЦК и изпълнението на условията, въз основа на които е взето настоящото решение.
(20)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Европейския комитет по ценни книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
За целите на член 25, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012 действащата правна и надзорна уредба на Япония по отношение на организациите за клиринг („ОК“), получили разрешение там, обхващаща Закона за финансовите инструменти и фондовата борса от 2006 г. („ЗФИФБ“), допълнен от подробните Насоки за надзора на инфраструктурите на финансовия пазар, се счита за еквивалентна на изискванията, установени в Регламент (ЕС) № 648/2012.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 30 октомври 2014 година.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2014. október 30.)
Japán központi szerződő felekre vonatkozó szabályozási keretének a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról szóló 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet követelményeivel való egyenértékűségéről
(2014/752/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról szóló, 2012. július 4-i 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 25. cikke (6) bekezdésére,
mivel:
(1)
A harmadik országban székhellyel rendelkező központi szerződő felek elismerésére vonatkozó, a 648/2012/EU rendelet 25. cikkében rögzített eljárás célja, hogy az említett rendeletben rögzítettekkel egyenértékű szabályozási standardokat alkalmazó harmadik országban székhellyel rendelkező és ott engedélyezett központi szerződő felek számára lehetővé tegye elszámolási szolgáltatások nyújtását az Unióban székhellyel rendelkező klíringtagoknak vagy kereskedési helyszíneknek. Az elismerési eljárás és az annak keretében hozott, az egyenértékűségre vonatkozó határozat így hozzájárul a 648/2012/EU rendelet átfogó céljának eléréséhez: a stabil és biztonságos központi szerződő felek - ideértve a harmadik országban székhellyel rendelkező és ott engedélyezett központi szerződő feleket is - alkalmazásának a tőzsdén kívüli származtatott ügyletek elszámolására történő kiterjesztése révén csökkenti a rendszerszintű kockázatot.
(2)
Annak érdekében, hogy valamely harmadik ország jogi szabályozását az uniós jogi szabályozással egyenértékűnek lehessen elismerni a központi szerződő felek tekintetében, a harmadik ország jogi és felügyeleti keretrendszerének alkalmazása lényegileg az uniós követelményekkel egyenértékű eredményre kell vezessen az elért szabályozási célkitűzések tekintetében. Az egyenértékűség értékelésének célja ezért annak ellenőrzése, hogy Japán jogi és felügyeleti keretrendszere biztosítja-e, hogy az ott székhellyel rendelkező és engedélyezett központi szerződő felek nem teszik ki az Unióban székhellyel rendelkező klíringtagokat és kereskedési helyszíneket nagyobb kockázatnak, mint amekkorának az Unióban engedélyezett központi szerződő felek tennék ki őket, és következésképpen nem okoznak elfogadhatatlan mértékű rendszerszintű kockázatot az Unióban.
(3)
A Bizottság 2013. szeptember 1-jén megkapta az Európai Értékpapír-piaci Hatóságnak (ESMA) a Japánban székhellyel rendelkező központi szerződő felekre alkalmazandó jogi és felügyeleti keretrendszerről alkotott szakvéleményét. 2014. január 27-én kiegészítést kapott a szakvéleményhez. A szakvélemény megállapította, hogy számos eltérés van a központi felekre Japánban igazságszolgáltatási szinten alkalmazandó jogilag kötelező érvényű követelmények, valamint a 648/2012/EU rendelet szerinti jogilag kötelező érvényű követelmények között. Mindazonáltal ez a határozat nemcsak a központi szerződő felekre Japánban alkalmazandó jogilag kötelező érvényű követelmények összehasonlító elemzésén alapul, hanem a szóban forgó követelmények eredményeként elért kockázatcsökkentés értékelésén is.
(4)
A 648/2012/EU rendelet 25. cikkének (6) bekezdésével összhangban három feltételnek kell teljesülnie annak megállapításához, hogy a harmadik ország jogi és felügyeleti keretrendszere az adott harmadik országban engedéllyel rendelkező központi szerződő felek tekintetében egyenértékű az említett rendeletben rögzített követelményekkel.
(5)
Az első feltétel értelmében az adott harmadik országban engedéllyel rendelkező központi szerződő feleknek olyan, jogilag kötelező érvényű követelményeket kell teljesíteniük, amelyek egyenértékűek a 648/2012/EU rendelet IV. címében megállapított követelményekkel.
(6)
A Japánban engedélyezett elszámoló szervezetekre vonatkozó jogilag kötelező érvényű követelmények a következő jogszabályokat foglalják magukban: a pénzügyi instrumentumokra és a tőzsdére vonatkozó 2006. évi törvény (Financial Instruments and Exchange Act - FIEA), amely létrehozza az értékpapírokat és származtatott termékeket elszámoló szervezetekre vonatkozó felügyeleti keretet, valamint az árupiaci származtatott termékekre vonatkozó 2009. évi törvény (Commodity Derivatives Act - CDA), amely a tőzsdei árukat elszámoló szervezetek felügyeleti keretét jelenti. Ez a határozat csak az FIEA keretében rögzített szabályozásra terjed ki.
(7)
Az FIEA előírja, hogy az elszámolási tevékenység végzésére jogosító engedély megadása előtt Japán miniszterelnökének meg kell győződnie a következőkről: az elszámoló szervezet olyan - belső szabályaiból és eljárásaiból álló - üzleti szabályokkal rendelkezik, amelyek megfelelnek a hatályos törvényeknek és rendeleteknek; az elszámoló szervezet pénzügyi helyzete megfelelő a pénzügyi eszközök elszámolásának végrehajtásához; az elszámoló szervezet tervezett bevételére és ügyviteli kiadásaira vonatkozó várakozások kedvezőek; az elszámoló szervezet személyzete elegendő tudással és tapasztalattal rendelkezik ahhoz, hogy megfelelően és megbízhatóan hajtsa végre a pénzügyi eszközök elszámolását; valamint, hogy az elszámoló szervezet struktúrájának és rendszerének kialakítása megfelelő ahhoz, hogy az elszámolás megfelelően működjön. Az FIEA 194-7. cikkének (1) bekezdése szerint a miniszterelnök a pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó ügynökségre (Financial Services Agency of Japan - JFSA) ruházza át az FIEA-ból eredő hatásköreit. Ezért a JFSA vezetőjének a feladata az elszámolásra vonatkozó engedély kiadása.
(8)
Emellett a pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó ügynökség 2013 decemberében közzétette a pénzpiaci infrastruktúrák felügyeletére vonatkozó átfogó iránymutatást (a továbbiakban: az iránymutatás), amely részletezi a pénzpiaci infrastruktúrákra, többek között az elszámoló szervezetekre vonatkozó felügyeleti keretet, mindenekelőtt azt, hogy az elszámoló szervezeteknek milyen módon kell megfelelniük az FIEA-nak. Az iránymutatás végrehajtását a belső szabályok és eljárások biztosítják.
(9)
Japán jogilag kötelező érvényű követelményei így kétszintű struktúrát alkotnak. Az FIEA által az elszámoló szervezetekre vonatkozóan rögzített alapelvek (elsődleges szabályok) magas szintű előírásokat határoznak meg, amelyeket az elszámoló szervezeteknek be kell tartaniuk ahhoz, hogy engedélyt kapjanak elszámolási szolgáltatások nyújtására Japánban. Ezek az elsődleges szabályok alkotják Japánban a jogilag kötelező érvényű követelmények első szintjét. Az elsődleges szabályoknak való megfelelés bizonyítása céljából az elszámoló szervezetnek jóváhagyásra be kell nyújtania belső szabályait és eljárásait a pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó ügynökség vezetőjének. Az említett belső szabályok és eljárások jelentik Japánban a jogilag kötelező érvényű követelmények második szintjét, amelynek részletes előírásokat kell tartalmaznia arra vonatkozóan, hogy a kérelmező elszámoló szervezet milyen módon teljesítse a szóban forgó magas szintű előírásokat az iránymutatásnak megfelelően. Emellett az elszámoló szervezetek belső szabályai és eljárásai az elsődleges szabályokat kiegészítő rendelkezéseket tartalmaznak. A pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó ügynökség vezetője általi jóváhagyást követően az említett belső szabályok és eljárások jogilag kötelező érvényűvé válnak az elszámoló szervezet számára. Következésképpen a szóban forgó szabályok szerves részét képezik a Japánban székhellyel rendelkező központi szerződő felek által betartandó jogi és felügyeleti keretrendszernek. Amennyiben az elszámoló szervezet nem tartja be az elsődleges szabályokat vagy belső szabályait és eljárásait, a pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó ügynökség vezetője hatáskörrel rendelkezik ahhoz, hogy közigazgatási intézkedéseket tegyen az elszámoló szervezettel szemben, beleértve az üzleti tevékenység javítására irányuló utasításokat, illetve az elszámoló szervezet engedélyének részbeni vagy teljes visszavonását.
(10)
Az elszámoló szervezetekre vonatkozó elsődleges szabályok, amelyeket kiegészítenek a szervezetek belső szabályai és eljárásai, lényegileg a 648/2012/EU rendelet IV. címében foglalt szabályok hatásával egyenértékű eredményre vezetnek. Mindenekelőtt az elszámoló szervezetekre alkalmazandó azon jogilag kötelező érvényű követelmények, amelyek szerint az összes pénzügyi forrásnak fedeznie kell bizonyos számú nemteljesítést, úgy rendelkeznek, hogy azoknak az elszámoló szervezeteknek, amelyek a Japánban elszámolt ügyletvolumen több mint 95 %-ának elszámolását végzik, rendkívüli, de valószerű piaci körülmények között legalább azon két klíringtag nemteljesítésének fedezésére képesnek kell lenniük, amelyekkel szemben a legnagyobb a kitettségük (minimális fedezet elve - cover 2 principle). Ez a követelmény a 648/2012/EU rendelet IV. címében foglalt követelmények által elért kockázatcsökkentéssel egyenértékű kockázatcsökkentést biztosít, következésképpen egyenértékűnek tekintendő.
(11)
Az elszámoló szervezetekre alkalmazandó jogilag kötelező érvényű követelmények a likviditási kockázat tekintetében előírják, hogy a Japánban elszámolt ügyletvolumen több mint 95 %-ának elszámolását végrehajtó elszámoló szervezetek alkalmazzák a minimális fedezet elvét. Ez a követelmény a 648/2012/EU rendelet IV. címében foglalt követelmények által elért kockázatcsökkentésnek megfelelő mértékű kockázatcsökkentést biztosít, következésképpen egyenértékűnek tekintendő. Végül, a elszámoló szervezetekre alkalmazandó jogilag kötelező érvényű követelmények az üzletmenet-folytonosság, a biztosítéki követelmények, a befektetési politika, az elszámolási kockázat, az elkülönítés és hordozhatóság, a kezdeti fedezetek kiszámítása és az irányítás, többek között a szervezeti követelmények, a felső vezetésre vonatkozó előírások, a kockázatkezelési bizottság, az adatnyilvántartás, a befolyásoló részesedés, az illetékes hatóságnak továbbítandó információ, az összeférhetetlenség, a kiszervezés, és az üzletviteli szabályok tekintetében lényegileg a 648/2012/EU rendeletben foglalt követelményekkel egyenértékű eredményre vezetnek, következésképpen egyenértékűnek tekintendők.
(12)
A Bizottság ezért megállapítja, hogy a japán jogi és felügyeleti keretrendszer biztosítja, hogy az ott engedéllyel rendelkező elszámoló szervezetek megfelelnek a 648/2012/EU rendelet IV. címében meghatározott követelményekkel egyenértékű jogilag kötelező érvényű követelményeknek.
(13)
A 25. cikk (6) bekezdésében foglalt második feltétel értelmében Japán jogi és felügyeleti keretrendszerének a központi szerződő felek tekintetében biztosítania kell, hogy az ott engedéllyel rendelkező központi szerződő felek folyamatos és hatékony felügyelet és végrehajtás hatálya alá essenek.
(14)
A pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó ügynökség felelős a pénzpiaci infrastruktúrák felügyeletéért. A pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó ügynökség megfigyelés és a prudenciális követelmények tesztelését magában foglaló kockázatalapú vizsgálati eljárások révén folyamatosan nyomon követi az elszámoló szervezetek kockázatkezelési előírásoknak való megfelelését. Mindenekelőtt a pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó ügynökség felkérheti az elszámoló szervezetet, hogy adjon tájékoztatást, tegyen jelentést vagy nyújtson be egyéb dokumentumot az üzleti tevékenységére vonatkozóan, és ellenőrizheti az elszámoló szervezet üzleti nyilvántartását és könyveit. Továbbá megvizsgálja, hogy az elszámoló szervezetek betartják-e kötelezettségeiket. Ezeket a vizsgálatokat jelentésben összegzik, amely azonosítja az észlelt hiányosságokat. Különböző intézkedések állnak a pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó ügynökség rendelkezésére annak biztosításához, hogy az elszámoló szervezetek megfelelően kezeljék a megállapított problémákat, többek között előírhatják az elszámoló szervezetek számára, hogy írásban bizonyítsák: megfelelő időben orvosolták ezeket a problémákat. A pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó ügynökség további eszközökkel is rendelkezik a megfelelés érvényesítéséhez, többek között utasítást adhat az üzleti tevékenység javítására és kikényszerítheti ezeknek az utasításoknak a végrehajtását. Emellett a pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó ügynökség részben vagy teljes egészében visszavonhatja az elszámoló szervezet engedélyét.
(15)
A Bizottság ezért megállapítja, hogy Japán jogi és felügyeleti keretrendszere biztosítja, hogy az ott engedéllyel rendelkező központi szerződő felek folyamatos és hatékony felügyelet és végrehajtás hatálya alá esnek.
(16)
A 648/2012/EU rendelet 25. cikkének (6) bekezdésében foglalt harmadik feltétel értelmében Japán jogi és felügyeleti keretrendszerének ténylegesen egyenértékű rendszert kell biztosítania a harmadik ország jogi szabályozása alapján engedélyezett központi szerződő felek (a továbbiakban: harmadik országbeli központi szerződő felek) elismerése tekintetében.
(17)
A harmadik országbeli központi szerződő felek külföldi központi szerződő félre vonatkozó engedélyt kérelmezhetnek, amely lehetővé teszi számukra, hogy ugyanolyan szolgáltatásokat nyújtsanak Japánban, mint amilyen szolgáltatások nyújtására engedéllyel rendelkeznek az érintett harmadik országban. Az engedélyt kérelmező harmadik országbeli központi szerződő félre alkalmazandó kritériumok hasonlóak a japán elszámoló szervezetek engedélyezésére vonatkozó kritériumokhoz. Mindenekelőtt a kérelmező harmadik országbeli központi szerződő félnek - a harmadik országban hatályos jogi és felügyeleti keretrendszer alapján - elegendő pénzügyi forrással, kellő tudással és tapasztalt személyzettel, valamint megfelelő rendszerrel és struktúrával kell rendelkeznie ahhoz, hogy megfelelően és megbízhatóan hajtsa végre az elszámolási tevékenységet. Emellett a harmadik országbeli központi szerződő fél mentesül egyes, a Japánban engedélyezett belföldi központi szerződő felekre vonatkozó követelmények alól, amennyiben olyan külföldi hatóság által kiállított, egyenértékű engedéllyel rendelkezik, mely hatósággal a pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó ügynökség együttműködési megállapodást kötött.
(18)
Ezért úgy tekintendő, hogy Japán jogi és felügyeleti keretrendszere ténylegesen egyenértékű rendszert biztosít a harmadik országbeli központi szerződő felek elismerése tekintetében.
(19)
Úgy tekinthető tehát, hogy Japán jogi és felügyeleti keretrendszere az elszámoló szervezetek tekintetében teljesíti a 648/2012/EU rendelet 25. cikkének (6) bekezdésében foglalt feltételeket, és e jogi és felügyeleti keretrendszer a 648/2012/EU rendeletben foglalt követelményekkel egyenértékűnek tekintendő. A Bizottságnak - az ESMA-tól kapott tájékoztatást figyelembe véve - továbbra is nyomon kell követnie a központi szerződő felekkel kapcsolatos japán jogi és felügyeleti keretrendszer alakulását, valamint az e határozat meghozatalának alapját képező feltételek teljesülését.
(20)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak az Európai Értékpapír-bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A 648/2012/EU rendelet 25. cikkének (6) bekezdése alkalmazásában Japánnak az ott engedélyezett elszámoló szervezetekre alkalmazandó jogi és felügyeleti keretrendszere, amely a pénzügyi instrumentumokra és a tőzsdére vonatkozó 2006. évi törvényt és az azt kiegészítő, a pénzpiaci infrastruktúrák felügyeletére vonatkozó átfogó iránymutatást foglalja magában, egyenértékűnek tekintendő a 648/2012/EU rendeletben foglalt követelményekkel.
2. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 30-án.