РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
съгласно Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно достатъчната степен на защита на личните данни от страна на Нова Зеландия
(нотифицирано под номер C(2012) 9557)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/65/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (1), и по-специално член 25, параграф 6 от нея,
след консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Директива 95/46/ЕО от държавите членки се изисква да предвидят, че предаването на лични данни на трета страна може да се извършва само ако въпросната трета страна гарантира достатъчна степен на защита и ако законодателствата на държавите членки по прилагане на други разпоредби от директивата бъдат спазени преди предаването.
(2)
Комисията може да установи, че третата страна гарантира достатъчна степен на защита. В такъв случай държавите членки могат да предават лични данни, без да са необходими допълнителни гаранции.
(3)
Директива 95/46/ЕО изисква степента на защита на данните да бъде преценявана с оглед на всички обстоятелства, свързани с операцията по предаване на данни или набора от операции по предаване на данни, като се обръща специално внимание на определени елементи, посочени в директивата, които са свързани с предаването.
(4)
Поради съществуващите различни подходи в третите страни по отношение на защитата на данните, е необходимо извършването на оценката за адекватност и приемането и изпълнението на всяко решение, основаващо се на Директива 95/46/ЕО, да стават по начин, който не води до произволна или необоснована дискриминация по отношение на или между трети страни, в които съществуват сходни условия, нито представлява скрита пречка за търговията съгласно действащите международни ангажименти на Съюза.
(5)
Нова Зеландия е бивша британска колония. Тя става независим доминион през 1907 г., но до 1947 г. конституционните ѝ връзки с Великобритания официално не са прекъснати. Нова Зеландия е унитарна държава и няма писана конституция в общоприетия смисъл на утвърден конститутивен документ. Тя е конституционна монархия и парламентарна демокрация по уестминстърския модел, като неин държавен глава е кралицата на Нова Зеландия.
(6)
В страната се прилага принципът на парламентарния суверенитет. По традиция обаче съществуват известен брой закони с особено конституционно значение, които се считат за „върховно законодателство“ (higher law). Това означава, че те са част от конституционната основа или среда и оказват влияние върху практиките на държавните органи и приемането на останалото законодателство. Освен това за изменението или отменянето на въпросното законодателство е необходим общ политически консенсус. Няколко такива закона - Хартата за правата (Bill of Rights Act) от 28 август 1990 г. (общ закон (Public Act) № 109 от 1990 г.), Законът за правата на човека (Human Rights Act) от 10 август 1993 г. (общ закон (Public Act) № 82 от 1993 г.) и Законът за правото на неприкосновеност на личния живот (Privacy Act) от 17 май 1993 г. (общ закон (Public Act) № 28 от 1993 г.) - са свързани със защитата на данните. Конституционното значение на това законодателство проличава от традицията, според която то трябва да бъде взето предвид при изготвянето или предлагането на ново законодателство.
(7)
Правните норми за защитата на личните данни в Нова Зеландия са установени предимно в Закона за правото на неприкосновеност на личния живот, изменен със Закона за изменение на Закона за правото на неприкосновеност на личния живот (трансгранично информиране) (Privacy (Cross-border Information) Amendment Act) от 7 септември 2010 г. (общ закон (Public Act) № 113 от 2010 г.). Този по-ранен от Директива 95/46/ЕО закон не се ограничава до автоматизирано обработваните данни или съдържащите се във файл структурирани данни, а обхваща цялата лична информация, независимо от нейното естество или форма. Той се прилага спрямо публичния и частния сектор в тяхната цялост, с няколко специфични изключения от обществен интерес, каквито може да се очакват в едно демократично общество.
(8)
В Нова Зеландия съществуват няколко правни уредби, посветени на въпросите относно правото на неприкосновеност на личния живот, от гледна точка на политика, разпоредби или юрисдикции, компетентни да разглеждат оплаквания. Някои от тях са регламентирани в законодателството, докато други зависят от саморегулиращи се професионални образувания, като например в областта на медиите, директния маркетинг, нежеланите електронни съобщения, пазарните проучвания, здравословното състояние и уврежданията, банковото и застрахователното дело и спестяванията.
(9)
В допълнение към законодателството, приемано от парламента на Нова Зеландия, съществува и внушителен корпус от правила на обичайното право, които произтичат от английското обичайно право и в който са обхванати релевантни за защитата на данните принципи и разпоредби на обичайното право. Сред основните принципи на обичайното право е принципът, че достойнството на личността е от първостепенно значение за правото. Този принцип на обичайното право е ключов елемент от общия контекст при постановяването на съдебните решения в Нова Зеландия. От съдебната практика на тази страна, основаваща се на обичайното право, също могат да се изведат редица други аспекти на неприкосновеността на личния живот, сред които са накърняването на неприкосновеността на личния живот, злоупотребата с доверие и инцидентната защита в случай на клевета, нарушаване на обществения ред, тормоз, злонамерена лъжа, небрежност и други.
(10)
Правните норми за защита на данните, приложими в Нова Зеландия, обхващат всички основни принципи, необходими за осигуряването на достатъчна степен на защита на физическите лица, като в тях се предвиждат и изключения и ограничения с цел защитата на важни обществени интереси. Тези правни норми за защита на данните и изключенията отразяват принципите, установени в Директива 95/46/ЕО.
(11)
Прилагането на правните норми за защита на данните се гарантира чрез административни и съдебни средства за защита и чрез независим надзор, осъществяван от надзорен орган - Комисаря по въпросите на неприкосновеността на личния живот, който разполага с подобни на предвидените в член 28 от Директива 95/46/ЕО правомощия и който действа като независим орган. Освен това всяка заинтересована страна може да търси защита по съдебен ред за обезщетяване на вреди, възникнали в резултат на незаконно обработване на личните ѝ данни.
(12)
Поради това следва да се счита, че Нова Зеландия осигурява достатъчна степен на защита на личните данни съгласно предвиденото в Директива 95/46/ЕО.
(13)
Настоящото решение следва да се отнася до достатъчния характер на степента на защита, предоставяна в Нова Зеландия, с оглед на спазването на изискванията на член 25, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО. То не трябва да засяга други условия или ограничения за прилагането на други разпоредби от директивата, отнасящи се до обработването на лични данни в държавите членки.
(14)
В интерес на прозрачността, а и за да се обезпечи възможността компетентните органи в държавите членки да осигурят защитата на лицата по отношение на обработването на техните лични данни, е необходимо да се укажат извънредните обстоятелства, при които спирането на определени потоци от данни може да бъде счетено за основателно въпреки констатацията за наличие на достатъчна степен на защита.
(15)
Работната група за защита на лицата при обработването на лични данни, създадена съгласно член 29 от Директива 95/46/ЕО, даде положително становище относно степента на защита в Нова Зеландия по отношение на личните данни (2). Това становище бе взето предвид при подготовката на настоящото решение за изпълнение.
(16)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на комитета, учреден съгласно член 31, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За целите на член 25, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО се счита, че Нова Зеландия осигурява достатъчна степен на защита на личните данни, предавани от Съюза.
2. Компетентният надзорен орган за прилагането на правните норми за защита на данните в Нова Зеландия е посочен в приложението към настоящото решение.
Член 2
1. Без да се засягат правомощията им да предприемат действия за гарантиране на спазването на националното законодателство, прието на основание на разпоредби, различни от член 25 от Директива 95/46/ЕО, компетентните органи на държавите членки могат да упражняват правомощията, с които разполагат, за да спрат потоците от данни към получател в Нова Зеландия с цел защита на лицата по отношение на обработването на техните лични данни в следните случаи:
а)
когато компетентен орган на Нова Зеландия е установил, че получателят нарушава приложимите норми за защита; или
б)
когато е много вероятно, че нормите за защита се нарушават, има основателни причини да се смята, че компетентният орган в Нова Зеландия не взема или няма да вземе подходящи и навременни мерки за разрешаване на случая, продължаването на предаването на данни би довело до неизбежен риск от сериозно увреждане на субектите на данни и при дадените обстоятелства компетентните органи на държавата членка са положили достатъчни усилия да предупредят отговарящия за обработването, който е установен в Нова Зеландия, и да му дадат възможност за отговор.
2. Спирането престава да действа веднага щом бъде осигурено спазването на нормите за защита и компетентният орган в съответните държави членки бъде уведомен за това.
Член 3
1. Държавите членки уведомяват незабавно Комисията за мерките, приети на основание член 2.
2. Държавите членки и Комисията се информират взаимно за случаите, при които действията на органите, отговорни за гарантиране на спазването на нормите за защита в Нова Зеландия, не са достатъчни за осигуряване на такова спазване.
3. Ако информация, събрана съгласно член 2, параграф 1 и параграфи 1 и 2 от настоящия член, показва, че даден орган, натоварен със задачата да гарантира спазването на нормите за защита в Нова Зеландия, не изпълнява ефикасно функциите си, Комисията уведомява компетентния орган в Нова Зеландия и, ако е необходимо, представя проект за мерки съгласно процедурата по член 31, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО с оглед отменяне или спиране на действието на настоящото решение или ограничаване на неговото приложно поле.
Член 4
Комисията наблюдава прилагането на настоящото решение и съобщава съответните констатации на комитета, учреден съгласно член 31 от Директива 95/46/ЕО, включително всяка информация, която би могла да има отражение върху съдържащата се в член 1 от настоящото решение констатация, че защитата в Нова Зеландия е достатъчна по смисъла на член 25 от Директива 95/46/ЕО, както и всяка информация, че решението се прилага по дискриминационен начин.
Член 5
Държавите членки предприемат всички необходими мерки, за да се съобразят с настоящото решение до 20 март 2013 г.
Член 6
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2012. december 19.)
a személyes adatok védelmének Új-Zéland által biztosított szintje megfelelőségének a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján történő megállapításáról
(az értesítés a C(2012) 9557. számú dokumentummal történt)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2013/65/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 25. cikke (6) bekezdésére,
az európai adatvédelmi biztossal folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)
A 95/46/EK irányelv értelmében a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a személyes adatok harmadik országba történő továbbítására csak abban az esetben kerülhessen sor, ha az érintett harmadik ország gondoskodik a megfelelő szintű adatvédelemről, és az adatok továbbítását megelőzően teljesülnek az irányelv egyéb rendelkezéseit végrehajtó tagállami jogszabályok.
(2)
A Bizottság megállapíthatja, hogy egy harmadik ország megfelelő védelmi szintet biztosít. Ebben az esetben a személyes adatokat a tagállamokból továbbítani lehet anélkül, hogy további garanciákra lenne szükség.
(3)
A 95/46/EK irányelv alapján az adatvédelem szintjét az adattovábbítási művelettel vagy műveletsorozattal kapcsolatos valamennyi körülmény fényében, valamint az adattovábbítás szempontjából fontos, bizonyos meghatározott feltételek különös figyelembevételével kell értékelni.
(4)
Tekintettel a harmadik országokban az adatvédelem terén alkalmazott módszerek különbségeire, a megfelelőség értékelését olyan módon kell elvégezni, valamint a 95/46/EK irányelven alapuló bármely határozatot olyan módon kell meghozni és végrehajtani, hogy az ne jelentsen önkényes vagy indokolatlan megkülönböztetést azon harmadik országokkal szemben vagy között, amelyekben hasonló feltételek állnak fent, és ne képezzenek rejtett kereskedelmi akadályt, tekintettel az Unió jelenlegi nemzetközi kötelezettségeire is.
(5)
Új-Zéland egykori brit gyarmat, amely 1907-ben vált önálló domíniummá, a Nagy-Britanniával fennálló alkotmányos kapcsolatait azonban formálisan csak 1947-ben bontotta fel. Új-Zéland egységállam, és nem rendelkezik hagyományos értelemben vett írott alkotmánnyal. Az ország alkotmányos monarchia és parlamentáris demokrácia, amely a westminsteri modellre épül, és amelynek államfője Új-Zéland királynője.
(6)
Új-Zéland a parlamenti szuverenitás elve alapján működik. Mindemellett a közmegegyezés alapján számos, különleges alkotmányos jelentőséggel bíró törvény létezik, amelyeket „magasabb szintű jognak” tekintenek, abban az értelemben, hogy e jogszabályok az alkotmányos keret részét képezik, segítve a kormány tevékenységét és az egyéb jogszabályalkotást. Emellett e jogszabályok módosítása vagy hatályon kívül helyezése esetén politikai konszenzusra van szükség. E jogszabályok közül több - az alapvető polgári jogokról szóló 1990. augusztus 28-i törvény (Bill of Rights Act, az 1990. évi 109. sz. törvény), az emberi jogokról szóló 1993. augusztus 10-i törvény (Human Rights Act, az 1993. évi 82. sz. törvény) és az adatvédelemről szóló 1993. május 17-i törvény (Privacy Act, az 1993. évi 28. sz. törvény) - is érinti az adatvédelmet. E jogszabályok alkotmányos fontosságát azon közmegegyezés tükrözi, amely szerint ezeket az új jogszabályok kidolgozása vagy előterjesztése esetén figyelembe kell venni.
(7)
Új-Zélandon a személyes adatok védelmének jogi normáit elsősorban a 2010. szeptember 7-i, a határokon átnyúló információkról szóló adatvédelmi módosító törvény (Privacy (Cross-border Information) Amendment Act, a 2010. évi 113. sz. törvény) által módosított Privacy Act határozza meg. E törvény a 95/46/EK irányelvnél korábbi, és nem korlátozódik egy nyilvántartó rendszerben automatikusan feldolgozott adatokra vagy strukturált adatokra, hanem kiterjed valamennyi személyes adatra, függetlenül azok formájától. E törvény lefedi a teljes köz- és magánszektort, néhány különleges közérdekű kivétellel, ahogy az a demokratikus társadalmakban elvárható.
(8)
Új-Zélandon számos szabályozási keret foglalkozik a politikát, szabályozást vagy a panaszokkal kapcsolatos hatásköröket érintő adatvédelemmel. A törvényi szabályozás mellett vannak önszabályozó ágazati mechanizmusok, amelyek a média, a direkt marketing, a nem kívánt elektronikus üzenetek, a piackutatás, valamint az egészségüggyel és rokkantsággal, bankokkal, biztosítással és megtakarításokkal kapcsolatos kérdések szabályozásával foglalkoznak.
(9)
Az új-zélandi parlament által elfogadott jogszabályok mellett az angol szokásjogban gyökerező ún. „common law” is létezik, amely az adatvédelem szempontjából fontos szokásjogi alapelveket és szabályokat foglal magában. Az alapvető szokásjogi alapelvek közé tartozik, hogy az egyéni méltóság védelme a jog szempontjából kiemelkedően fontos. E szokásjogi alapelv kulcsfontosságú elem az új-zélandi általános igazságszolgáltatási döntéshozatal során. A „common law” rendszeren alapuló új-zélandi ítélkezési gyakorlat a magánélet védelmének számos olyan szempontjára is kiterjed, mint a magánélet megsértése, a bizalommal való visszaélés, valamint a becsületsértéssel, garázdasággal, zaklatással, rosszhiszemű hamis tényállítással, gondatlansággal és egyéb esetekkel kapcsolatos kiegészítő védelem.
(10)
Az Új-Zélandon alkalmazandó adatvédelmi jogi normák mindazokat az alapelveket tartalmazzák, amelyek a természetes személyek megfelelő szintű védelméhez szükségesek, és rendelkeznek a fontos közérdek védelmét szolgáló kivételekről és korlátozásokról is. Ezek az adatvédelmi jogi normák és kivételek türközik a 95/46/EK irányelvben megállapított elveket.
(11)
Az adatvédelmi jogi normák alkalmazását közigazgatási és bírósági jogorvoslaton, valamint a felügyelő hatóság - az adatvédelmi biztos - által végzett független ellenőrzésen keresztül biztosítják. Utóbbi a 95/46/EK irányelv 28. cikkében meghatározott hatáskörrel rendelkezik, és függetlenül jár el. Ezenfelül bármely érdekelt fél jogosult bírósági úton követelni a személyes adatainak jogellenes feldolgozása következtében elszenvedett kárainak megtérítését.
(12)
Ezért úgy kell tekintetni, hogy Új-Zéland a 95/46/EK irányelv értelmében megfelelően biztosítja a személyes adatok megfelelő védelmét.
(13)
E határozatnak abban a tekintetben kell vonatkoznia az Új-Zélandon biztosított védelem megfelelő szintjére, hogy az megfelel-e a 95/46/EK irányelv 25. cikkének (1) bekezdésében meghatározott követelményeknek. A határozat nem érinti az irányelv tagállamokon belüli személyesadat-feldolgozásra vonatkozó rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó egyéb feltételeket és korlátozásokat.
(14)
Az átláthatóság és annak érdekében, hogy a tagállamok illetékes hatóságai képesek legyenek a személyes adatok feldolgozása során a személyek védelmének biztosítására, a megfelelő védelem elismerésének sérelme nélkül meg kell határozni azokat a kivételes körülményeket, amelyek mellett bizonyos adatáramlás felfüggesztése indokolt lehet.
(15)
A személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelmével foglalkozó, a 95/46/EK irányelv 29. cikke alapján létrehozott munkacsoport kedvező véleményt adott ki a személyes adatok Új-Zéland által biztosított védelmének megfelelő szintjéről (2), mely véleményt e végrehajtási határozat előkészítése során a Bizottság figyelembe vett.
(16)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban állnak a 95/46/EK irányelv 31. cikke (1) bekezdése szerint felállított bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A 95/46/EK irányelv 25. cikkének (2) bekezdése alkalmazásában Új-Zélandot olyan országnak kell tekinteni, amely az Európai Unióból továbbított személyes adatok szempontjából megfelelő szintű védelmet biztosít.
(2) E határozat melléklete meghatározza Új-Zéland azon illetékes felügyeleti hatóságát, amely felelős az adatvédelemre vonatkozó jogi normák Új-Zélandon történő alkalmazásért.
2. cikk
(1) Annak érdekében, hogy biztosítsák az egyének védelmét személyes adataik feldolgozása tekintetében, a tagállamok illetékes hatóságai - a 95/46/EK irányelv 25. cikkétől eltérő rendelkezések alapján elfogadott nemzeti rendelkezések teljesítését szolgáló intézkedések megtételére vonatkozó hatásköreik sérelme nélkül - az új-zélandi címzettek felé irányuló adatáramlás felfüggesztését lehetővé tevő, jelenleg is meglévő hatásköreiket gyakorolhatják azokban az esetekben, amikor:
a)
a hatáskörrel rendelkező új-zélandi hatóság megállapította, hogy a címzett megszegi az adatvédelem alkalmazandó normáit; vagy
b)
nagy a valószínűsége annak, hogy az adatvédelemre vonatkozó normákat megsértik; alapos okkal feltételezhető, hogy a hatáskörrel rendelkező új-zélandi hatóság nem teszi meg vagy nem fogja megtenni a megfelelő és kellő időben történő lépéseket az adott eset rendezésére; a folytatódó adattovábbítás következtében fennállna a közvetlen veszélye annak, hogy az érintettek érdekei komoly sérelmet szenvednek, és a tagállam illetékes hatóságai a körülményekhez képest ésszerű erőfeszítéseket tettek, hogy az adatfeldolgozásért felelős, Új-Zélandon letelepedett felet értesítsék, és részére biztosítsák a válaszadás lehetőségét.
(2) A felfüggesztést meg kell szüntetni, amint az adatvédelemi normák betartása biztosított, és erről az érintett tagállamok illetékes hatóságát értesítették.
3. cikk
(1) A tagállamok haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot, ha a 2. cikk alapján intézkedéseket fogadnak el.
(2) A tagállamok és a Bizottság egymást is tájékoztatják azokról az esetekről, amikor az adatvédelmi normák teljesítésének biztosításáért felelős új-zélandi szerveknek a normák teljesülését nem sikerül biztosítaniuk.
(3) Ha a 2. cikk (1) bekezdése, valamint e cikk (1) és (2) bekezdése alapján gyűjtött információk bizonyítékot szolgáltatnak arra nézve, hogy az adatvédelmi normák teljesülésének biztosításáért felelős, bármely új-zélandi szerv nem tölti be hatékonyan e szerepét, a Bizottság tájékoztatja a hatáskörrel rendelkező új-zélandi hatóságot, és amennyiben szükséges, a 95/46/EK irányelv 31. cikkének (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően intézkedés-tervezetet nyújt be e határozat hatályon kívül helyezése vagy felfüggesztése, illetve hatályának korlátozása céljából.
4. cikk
A Bizottság értékeli e határozat érvényesülését, és minden vonatkozó megállapításról beszámol a 95/46/EK irányelv 31. cikke alapján létrehozott bizottságnak, beleértve minden olyan bizonyítékot, amely hatással lehet e határozat 1. cikkének azon megállapítására, hogy a 95/46/EK irányelv 25. cikke értelmében Új-Zélandon az adatvédelem szintje megfelelő, illetve bármely olyan tényt, amely szerint ezt a határozatot diszkriminatív módon hajtják végre.
5. cikk
A tagállamok 2013. március 20-ig megtesznek minden, a határozatnak való megfeleléshez szükséges intézkedést.
6. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2012. december 19-én.