РЕГЛАМЕНТ (ЕС, ЕВРАТОМ) № 883/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 септември 2013 година
относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF), и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (Евратом) № 1074/1999 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 325 от него, във връзка с Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 106а от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Сметната палата (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Институциите на Съюза и държавите-членки придават голямо значение на защитата на финансовите интереси на Съюза и на борбата срещу измамите, корупцията и всички останали незаконни дейности, засягащи тези интереси. Отговорността на Комисията в това отношение е тясно свързана с нейното задължение да изпълнява бюджета в съответствие с член 317 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), като значението на действията за тази цел се потвърждава в член 325 от ДФЕС.
(2)
Всички налични средства следва да бъдат използвани пълноценно за постигането на тази цел, особено в контекста на поетите от Съюза отговорности по разследването, като следва да се поддържат текущото разпределение и балансът на отговорностите между Съюза и държавите-членки.
(3)
С цел укрепване на наличните средства за борба с измамите, като се зачита принципът на автономия на вътрешната организация на всяка институция, чрез Решение 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом (3), Комисията създаде Европейската служба за борба с измамите („Службата“) като една от собствените си служби, която да поеме задължението да провежда административни разследвания за измама. Комисията дава на Службата пълна независимост да упражнява функциите си за разследване. В Решение 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом е предвидено, че за целите на разследванията Службата упражнява правомощията, дадени ѝ от правото на Съюза.
(4)
Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета (4) беше приет с цел регламентиране на разследванията, провеждани от Службата. С цел повишаване ефективността на разследващите дейности на Службата и предвид оценките, направени от институциите на Съюза за дейностите на Службата, по-специално Доклада на Комисията за оценка от април 2003 г. и специални доклади № 1/2005 (5) и № 2/2011 (6) на Сметната палата относно управлението на Службата, не е необходимо да се преработва настоящата правна рамка.
(5)
Мандатът на Службата следва да обхваща провеждането на разследвания в рамките на институциите, органите, службите и агенциите, създадени от или на основание на Договорите („институции, органи, служби и агенции“) и упражняването на правомощието за разследване, предоставено на Комисията със съответните актове на Съюза, както и предоставянето на помощ от Комисията на държавите-членки при организирането на тясно и редовно сътрудничество между техните компетентни органи. Службата следва да допринася и за създаването и разработването на методи за предотвратяване и борба с измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, въз основа на оперативната си практика в тази област.
(6)
Задълженията на създадената от Комисията Служба се простират и извън защитата на финансовите интереси, като включват всички дейности за предпазване на Съюза от неправомерни прояви, които е вероятно да доведат до административни или наказателни производства.
(7)
Настоящият регламент следва да се прилага, без да засяга по-широките мерки за защита, които могат да бъдат породени от разпоредбите на Договорите.
(8)
Предвид нуждата от засилване на борбата срещу измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, Службата следва да е в състояние да провежда вътрешни разследвания във всички институции, органи, служби и агенции.
(9)
В контекста на външните разследвания, на Службата следва да се възложи упражняването на правомощията, предоставени на Комисията с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета от 11 ноември 1996 г. относно контрола и проверките на място, извършвани от Комисията за защита на финансовите интереси на Европейските общности срещу измами и други нередности (7). Службата следва също да бъде допусната да упражнява другите правомощия, предоставени на Комисията за извършване на контрол и проверки на място в държавите-членки, особено с цел разкриване на нарушения, съгласно изискванията на член 9 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г. относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (8).
(10)
Оперативната ефикасност на Службата зависи в голяма степен от сътрудничеството с държавите-членки. Държавите-членки трябва да определят своите компетентни органи, които могат да предоставят на Службата помощта, необходима за изпълнение на нейните задължения. В случаите в които дадена държава-членка не е създала специализиран отдел на национално равнище за координация на защитата на финансовите интереси на Съюза и борбата с измамите, следва да се определи служба („координационна служба за борба с измамите“), която да спомага за ефективното сътрудничество и обмен на информация със Службата.
(11)
Службата следва да има достъп до всякаква информация, притежавана от институциите, органите, службите и агенциите на Съюза, свързана с външни разследвания.
(12)
Разследванията следва да се извършват в съответствие с Договорите, по-специално с Протокол № 7 относно привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, като се спазва Правилникът за длъжностните лица и Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, посочени в Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 на Съвета (9) („Правилник за персонала“) и Уставът на членовете на Европейския парламент и при пълно зачитане на човешките права и основните свободи, по-специално принципа на безпристрастност, на правото на засегнатите лица да изразяват мнението си за касаещите ги факти и на принципа, че заключенията от разследванията могат да се основават единствено на елементи, които имат доказателствена стойност. Във връзка с това институциите, органите, службите и агенциите следва да установят реда и условията, по които да бъдат провеждани вътрешни разследвания.
(13)
Вътрешните разследвания могат да се извършват само ако на Службата е гарантиран достъп до всички помещения на институциите, органите, службите и агенциите и до цялата информация и документи, държани от тях.
(14)
Следва да се прави своевременна оценка на точността на информацията, изпращана на Службата във връзка с мандата ѝ. За тази цел, преди да се започне разследване, Службата следва да има достъп до необходимата информация, намираща се в базите данни на институциите, органите, службите и агенциите, когато това е задължително необходимо, за да се направи оценка на обективността на твърденията.
(15)
Службата следва да има стриктни задължения да информира институциите, органите, службите и агенциите за текущи разследвания, когато длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала е засегнат от предмета на разследване или когато може да са необходими предпазни мерки с оглед на защитата на финансовите интереси на Съюза.
(16)
Следва да бъдат установени ясни правила, които потвърждават приоритета, от който се ползва Службата при провеждането на вътрешни разследвания по въпроси, засягащи финансовите интереси на Съюза, и едновременно с това позволяват на институциите, органите, службите и агенциите бързо да провеждат такива разследванията по случаи, в които Службата е решила да не се намесва.
(17)
За осигуряване на независимостта на Службата при извършването на възложените с настоящия регламент задачи, на нейния генерален директор следва да бъдат дадени правомощия за започване на разследване по собствена инициатива. Когато Службата извършва разследване, съответните институции, органи, служби и агенции не следва да извършват разследване по същите факти, освен ако със Службата не е договорено друго.
(18)
Разследванията следва да се извършват под ръководството на генералния директор, при пълна независимост по отношение на институциите, органите, службите и агенциите и на Надзорния съвет. За тази цел генералният директор следва да може да приема насоки относно процедурите, които да бъдат следвани от персонала на Службата в хода на разследванията. Тези насоки следва да предоставят на персонала на Службата практическо ръководство относно провеждането на разследванията, процесуалните гаранции и правата на засегнатите лица или на свидетелите, както и подробна информация за вътрешните процедури за консултации и контрол, включително проверка за законосъобразност. С цел по-голяма прозрачност по отношение на провеждането на разследванията, тези насоки следва да бъдат достъпни за обществеността на уебсайта на Службата. Насоките не следва да създават или да променят никакви права и задължения, произтичащи от настоящия регламент.
(19)
В съответствие с член 21 от Правилника за персонала, персоналът на Службата следва да извършва разследванията съгласно насоките относно процедурите за разследване и въз основа на указанията, дадени лично от генералния директор в специални случаи.
(20)
В съответствие с Правилника за персонала, персоналът на Службата следва да изпълнява задачите по разследването при пълна независимост и да избягва конфликти на интереси. Членовете на персонала на Службата следва незабавно да информират генералния директор, когато дадено разследване засяга въпрос, представляващ личен интерес за тях, така че да накърнява или да създава вид, че накърнява независимостта им, особено ако участват или са участвали в друго качество по разследвания въпрос.
(21)
Външните и вътрешните разследвания, извършвани от Службата, следват отчасти отделни правила. Службата обаче следва да има право при необходимост да обединява в едно разследване аспектите на външно и вътрешно разследване, без да се налага да образува две отделни разследвания.
(22)
Необходимо е в интерес на правната сигурност да се изяснят процесуалните гаранции, приложими към провежданите от Службата разследвания, като се има предвид административният характер на тези разследвания.
(23)
Процесуалните гаранции и основните права на засегнатите лица и на свидетелите следва да бъдат спазвани във всеки един момент и без никаква дискриминация по време на всички етапи както на външното, така и на вътрешното разследване, по-специално когато се предоставя информация за текущи разследвания. Предоставянето на информация на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата относно извършваните от Службата разследвания - двустранно или като част от обмена на мнения, следва да се осъществява при спазване на поверителността на разследванията, законните права на засегнатите лица и, когато е приложимо, на националните разпоредби, уреждащи съдебното производство. Информацията, предадена или придобита по време на разследване, следва да се обработва в съответствие със законодателството на Съюза за защитата на данни. Обменът на информация следва да се управлява от принципа за пропорционалност и на принципа „необходимост да знае“.
(24)
С цел укрепване на защитата на индивидуалните права на лицата - обект на разследване, на последния етап на разследването не следва да се изготвят заключения, назоваващи поименно засегнатото лице, без на това лице да е била дадена възможност да изрази своето становище по засягащите го факти.
(25)
Генералният директор следва да осигурява, че всяка една информация, предоставена на обществеността, спазва законните права на засегнатите лица.
(26)
Службата и участващите в разследването институции, органи, служби и агенции следва да защитават свободата на изразяване - в съответствие с Хартата на основните права на Европейския съюз, както и журналистическите източници.
(27)
Задължение на генералния директор е да осигури защитата на личните данни и запазването на поверителността на информацията, събрана в хода на разследванията. Длъжностните лица и останалите служители на Съюза трябва да бъдат уверени в правната си защита, която да е равностойна на защитата, осигурена им от Правилника за персонала.
(28)
За да се гарантира, че се вземат предвид заключенията от разследванията, извършени от Службата и че се предприемат необходимите последващи действия, докладите следва да имат статут на допустими доказателства в административно или съдебно производство. За тази цел докладите следва да бъдат съставени по начин, съответстващ на правилата, установени за административните доклади в държавите-членки.
(29)
Когато се установи, че факти, изнесени в окончателния доклад от вътрешно разследване, могат да доведат до наказателно производство, тази информацията следва да се предаде на националните съдебни органи на съответната държава-членка. В препоръките, придружаващи окончателния доклад за разследването, генералният директор следва да посочи дали, предвид естеството на фактите и мащаба на финансовите последици от тях, би било по-ефективно да се реагира с налагане на вътрешни мерки от страна на засегнатата институция, орган, служба или агенция.
(30)
В случаите, когато генералният директор предава на съдебните органи на засегнатата държава-членка информация, придобита от Службата в хода на вътрешно разследване, предаването на информацията следва да се извършва, без да се накърнява последващата ѝ правна квалификация от националния съдебен орган, що се отнася до необходимостта от процесуално-следствени действия.
(31)
Компетентните органи на държавата-членка или институциите, органите, службите или агенциите, в зависимост от случая, решават какви действия следва да бъдат предприети по завършените разследванията въз основа на изготвените от Службата окончателни доклади.
(32)
С цел подобряване на ефикасността си Службата следва да знае какви последващи действия са били предприети въз основа на резултатите от нейните разследвания. Следователно институциите, органите, службите и агенциите на Съюза и, когато е уместно, компетентните органи на държавите-членки следва да докладват на Службата при поискване от нейна страна за предприетите действия, ако има такива, въз основа на информацията, изпратена им от Службата.
(33)
С оглед значителните ползи от укрепването на сътрудничеството между Службата, Евроюст, Европол и компетентните органи на държавите-членки, Службата следва да е в състояние да сключва с тях административни договорености, които могат по-специално да имат за цел улесняване на практическото сътрудничество и обмена на информация по технически и оперативни въпроси, без да се създават допълнителни правни задължения.
(34)
С цел да се засили сътрудничеството между Службата, Евроюст и компетентните органи на държавите-членки по отношение на деянията, подлежащи на наказателно разследване, Службата следва да информира Евроюст по-специално за тези случаи на подозрения за измама, корупция или друга незаконна дейност, която накърнява финансовите интереси на Съюза и която включва тежки форми на престъпност. Предаването на информация на компетентните органи на засегнатите държави-членки следва да се извършва по целесъобразност преди предоставяната от тях информация да бъде предадена от Службата на Евроюст или Европол, когато тази информация се придружава от приканване за предприемане на конкретни наказателнопроцесуални следствени действия.
(35)
За целите на успешното сътрудничество между Службата, съответните институции, органи, служби и агенции на Съюза, компетентните органи на държавите-членки, компетентните органи в трети държави и международни организации следва да се организира реципрочната размяна на информация. При този вид обмен на информация следва да се прилагат принципите на поверителност и правилата за защита на данни, установени в Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (10). По-специално Службата следва да се увери, че получателят разполага със съответната компетентност и че предоставянето на информацията е необходимо. Обменът на информация с Евроюст следва да бъде включен в мандата на Евроюст, който обхваща сътрудничеството при транснационални случаи, свързани с тежки форми на престъпност.
(36)
Като се има предвид мащабността на средствата, които Съюзът отпуска на сектора на външната помощ, броят на разследванията, извършвани от Службата в този сектор, както и съществуването на международно сътрудничество за нуждите на разследването, Службата следва да е в състояние - по целесъобразност в сътрудничество с други компетентни служби - да потърси, посредством административни договорености, от компетентните органи в трети държави и от международни организации практическа помощ за изпълнението на своите задачи, без да се създават допълнителни правни задължения.
(37)
Службата следва да бъде независима при изпълнение на функциите си. С цел укрепване на тази независимост при извършване на функциите си за разследване Службата следва да бъде обект на редовен контрол от страна на Надзорен съвет, съставен от външни независими лица, които са висококвалифицирани в сферата на дейност на Службата. Надзорният съвет не следва да се намесва в провеждането на текущите разследвания. Задълженията на Надзорния съвет следва да включват и подпомагане на генералния директор при изпълнението на задълженията му.
(38)
Целесъобразно е да се определят критериите и процедурата за назначаване на членовете на Надзорния съвет, както и допълнително да се конкретизират задачите на Надзорния съвет, произтичащи от мандата му.
(39)
Следва да се състави списък на кандидатите, които са определени да могат да заместват членовете на Надзорния съвет за останалата част от мандата им в случай на оставка или смърт или когато, по други причини, някой от членовете не е в състояние да изпълнява задълженията си.
(40)
С цел да се гарантира, че Надзорният съвет е в състояние да изпълнява ефикасно задачите си, Службата следва да осигури независимото функциониране на неговия секретариат.
(41)
Между Европейския парламент, Съвета и Комисията следва веднъж годишно да се извършва обмен на мнения. В този обмен на мнения следва да се включат стратегическите приоритети на политиките по разследване и ефективността на работата на Службата във връзка с изпълнението на мандата ѝ, без да се накърнява по никакъв начин независимостта на Службата при провеждане на разследванията. Подготовката за обмена на мнения следва да се извършва на техническо равнище и следва да включва, в необходимата за тази цел степен, подготвителна среща между съответните служби на засегнатите институции. При обсъждането на ефективността на Службата по отношение на изпълнението на мандата ѝ, участващите в обмена на мнения институции следва да са в състояние да правят справки в статистическата информация относно последващите действия, предприети вследствие на разследванията на Службата, и на предоставената от Службата информация.
(42)
С цел да се гарантира пълната независимост на управлението на Службата, генералният директор следва да се назначава за неподновяем срок от седем години.
(43)
Функцията на генералния директор на Службата е особено важна и за Европейския парламент и за Съвета. Лицето, назначено за генерален директор, следва да се ползва с възможно най-широка подкрепа и признание от страна на Европейския парламент, Съвета и Комисията. Поради това Комисията следва да се стреми да постигне общо съгласие с Европейския парламент и Съвета в рамките на процедурата за консултиране.
(44)
В Официален вестник на Европейския съюз следва да се публикува покана за подаване на кандидатури за длъжността на генерален директор най-малко шест месеца преди изтичането на мандата на действащия генерален директор. Поканата за подаване на кандидатури следва да бъде изготвена от Комисията въз основа на резултатите от тесните консултации с Европейския парламент и със Съвета. В нея следва да бъдат посочени критериите за подбор, в т.ч. изискванията, на които следва да отговарят кандидатите, за да бъдат допуснати до тази длъжност.
(45)
Генералният директор следва периодично да информира Надзорния съвет за случаите, в които на съдебните органи на държавите-членки е подадена информация и за общия брой на случаите на Службата, разгледани от същите съдебни органи на въпросните държави-членки, посредством последващи действия, предприети във връзка с разследвания, извършени от Службата.
(46)
Опитът от оперативната практика показва, че би било от полза да се даде на генералния директор възможността да делегира на един или повече членове на персонала на Службата правомощието да упражняват определени негови функции.
(47)
Генералният директор следва да въведе вътрешен механизъм за консултиране и контрол, включително проверка на законосъобразността, като специално се обърне внимание на задължението за зачитането на процесуалните гаранции и основните права на засегнатите лица и на националното законодателство на засегнатите държави-членки.
(48)
За да се гарантира независимостта на Службата, Комисията следва да вземе решение за съответно делегиране на генералния директор на правомощията на органа по назначаване.
(49)
Настоящият регламент по никакъв начин не ограничава правомощията и отговорностите на държавите-членки при прилагането на мерки за борба с измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягащи финансовите интереси на Съюза. Възлагането на задачата за провеждане на външни административни разследвания в тази област на независима институция като Службата, е следователно в пълно съответствие с установения в член 5 от Договора за Европейския съюз принцип на субсидиарност. В съответствие с установения в същия член принцип на пропорционалност, настоящият регламент не надхвърля необходимото за засилване на борбата с измамите, корупцията и всички други незаконни дейности, засягащи финансовите интереси на Съюза.
(50)
Комисията следва да прецени дали е необходимо да се преработи настоящият регламент, в случай че бъде създадена Европейска прокуратура.
(51)
Настоящият регламент зачита основните права и спазва принципите, признати по-специално от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(52)
Проведена беше консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните в съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001 и той представи своето становище на 1 юни 2011 г. (11).
(53)
Предвид значителния брой на необходимите изменения, Регламент (ЕО) № 1073/1999 следва да бъде отменен и заменен от настоящия регламент.
(54)
Съгласно член 106а, параграф 1 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, с който се разширява обхватът на член 325 от ДФЕС до Европейската общност за атомна енергия (Евратом), правилата, които управляват разследванията, провеждани от Службата по отношение на Съюза, следва също така да се прилагат по отношение на Евратом. Съгласно член 106а, параграф 2 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, позоваванията на Съюза в член 325 от ДФЕС трябва да се тълкуват като позовавания на Евратом, като позоваванията на Съюза в настоящия регламент следователно включват позоваванията на Евратом, когато контекстът го изисква. Поради това Регламент (Евратом) № 1074/1999 на Съвета от 25 май 1999 г. относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (12) следва да бъде отменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цели и задачи
1. С цел засилване на борбата срещу измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Европейския съюз и на Европейската общност за атомна енергия (наричани по-нататък колективно „Съюза“, когато го изисква контекстът), Европейската служба за борба с измамите, създадена с Решение 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом (по-нататък „Службата“), изпълнява правомощията за разследване, поверени на Комисията от:
а)
съответните правни актове на Съюза, и
б)
съответните споразумения за сътрудничество и взаимопомощ, сключени от Съюза с трети държави и международни организации.
2. Службата предоставя на държавите-членки помощ от страна на Комисията при организиране на тясно и редовно сътрудничество между техните компетентни органи с цел координиране на действията им за защита на финансовите интереси на Съюза от измами. Службата допринася за създаването и разработването на методи за предотвратяване и борба с измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. Службата насърчава и координира заедно с държавите-членки и между тях споделянето на оперативен опит и на добри процесуални практики в областта на защитата на финансовите интереси на Съюза и подкрепя предприетите от държавите-членки на доброволна основа съвместни действия за борба с измамите.
3. Настоящият регламент се прилага, без да засяга:
а)
Протокол № 7 за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз;
б)
Устава на членовете на Европейския парламент;
в)
Правилника за длъжностните лица;
г)
Регламент (ЕО) № 45/2001.
4. В рамките на институциите, органите, службите и агенциите, създадени от или на основание на Договорите („институции, органи, служби и агенции“), Службата извършва административни разследвания с цел борба срещу измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. За тази цел тя разследва сериозни въпроси, свързани с изпълнението на служебните задължения и представляващи неизпълнение на задълженията от страна на длъжностни лица и други служители на Съюза, които подлежат на дисциплинарно или, в зависимост от случая, на наказателно производство, или еквивалентно неизпълнение на задължения от страна на членове на институции и органи, началници на служби и агенции или членове на персонала на институции, органи, служби и агенции, които не са обект на Правилника за персонала (по-нататък заедно наричани „длъжностни лица и други служители, членове на институции или органи, началници на служби или агенции, или членове на персонала“).
5. За прилагането на настоящия регламент компетентните органи на държавите-членки и институциите, органите, службите и агенциите могат да създадат административни договорености със Службата. Тези административни договорености могат да засягат по-специално предаването на информация и провеждането на разследванията.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент:
1)
„финансови интереси на Съюза“ означава приходите, разходите и активите в рамките на бюджета на Европейския съюз, на бюджетите на институциите, органите, службите и агенциите, както и на управляваните и наблюдаваните от тях бюджети;
2)
„нередност“ означава „нередност“ според определението в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95;
3)
„измама, корупция и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза“ има значението, с което се използват тези думи в съответните правни актове на Съюза;
4)
„административни разследвания“ („разследвания“) означава всички инспекции, проверки или други мерки, предприемани от Службата в съответствие с членове 3 и 4 за постигане на целите, определени в член 1, и за установяване при необходимост на неправомерността на разследваните действия; тези разследвания не засягат правомощията на компетентните органи на държавите-членки да образуват наказателно производство;
5)
„засегнато лице“ означава лице или икономически оператор, което(който) е заподозрян(о) в извършване на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, и което(който) по тази причина е обект на разследване от страна на Службата;
6)
„икономически оператор“ има значението, с което се използва този израз в Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96;
7)
„административни договорености“ означава договореностите от технически и/или оперативен характер, сключени от Службата, които могат по-специално да имат за цел улесняване на сътрудничеството и обмена на информация между съответните страни и които не пораждат допълнителни правни задължения.
Член 3
Външни разследвания
1. Службата упражнява правомощията, поверени на Комисията с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 за извършване на проверки и инспекции на място в държавите-членки и - в съответствие с действащите споразумения за сътрудничество и взаимопомощ, както и с всички останали действащи правни инструменти - в трети държави и в помещенията на международни организации.
Като част от разследващата си функция Службата провежда проверките и инспекциите, предвидени в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 и в секторните разпоредби, посочени в член 9, параграф 2 от същия регламент, в държавите-членки и - в съответствие с действащите споразумения за сътрудничество и взаимопомощ, както и с всички останали действащи правни инструменти - в трети държави и в помещенията на международни организации.
2. С оглед установяване на наличието на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза във връзка със споразумение или решение за безвъзмездни средства или договор, свързани с финансиране от Съюза, в съответствие с разпоредбите и процедурите, установени с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96, Службата може да извършва проверки и инспекции на място на икономически оператори.
3. По време на проверките и инспекциите на място персоналът на Службата действа, съобразно приложимото законодателство на Съюза, в съответствие с правилата и практиките на засегнатата държава-членка и с процесуалните гаранции, предвидени в настоящия регламент.
По искане на Службата компетентният орган на засегнатата държава-членка предоставя на персонала на Службата помощта, необходима за ефективното изпълнение на задачите ѝ, определена в писменото разрешение, посочено в член 7, параграф 2. Ако в съответствие с националните правила за тази помощ се изисква разрешение от съдебен орган, се подава молба за издаването му.
В съответствие с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 засегнатата държава-членка гарантира, че на персонала на Службата е разрешен достъп - при същите условия като на компетентните ѝ органи и при спазване на националното ѝ законодателство - до цялата информация и документация, свързани с предмета на разследване, които са необходими за ефективното и ефикасно извършване на проверките и инспекциите на място.
4. За целите на регламента държавите-членки определят служба („координационна служба за борба с измамите“), която да подпомага ефективното сътрудничество и обмен на информация със Службата, включително информация от оперативен характер. По целесъобразност и в съответствие с националното законодателство координационна служба за борба с измамите може да се счита за компетентен орган за целите на настоящия регламент.
5. По време на външно разследване Службата може да получи достъп до всяка съответстваща информация (включително информация в бази данни), притежавана от институциите, органите, службите и агенциите, която е свързана с предмета на разследване, когато това е необходимо, за да се установи дали е извършена измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. За тази цел се прилага член 4, параграфи 2 и 4.
6. Когато преди да е взето решение за започване или не на външно разследване, Службата разполага с информация, която поражда подозрение, че е извършена измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, тя може да информира компетентните органи на засегнатите държави-членки и, при необходимост, компетентните служби на Комисията.
Без да се засягат секторните разпоредби, посочени в член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95, компетентните органи на държавите-членки правят необходимото за предприемането на подходящи действия, в които Службата може да участва, в съответствие с националното законодателство. При поискване компетентните органи на засегнатите държави-членки уведомяват Службата за предприетите действия и за констатациите, направени въз основа на информацията, посочена в първа алинея от настоящия параграф.
Член 4
Вътрешни разследвания
1. Службата провежда административни разследвания в рамките на институциите, органите, службите и агенциите („вътрешни разследвания“) в областите, посочени в член 1.
Тези вътрешни разследвания се провеждат съгласно условията, предвидени в настоящия регламент и в решенията, приети от съответната институция, орган, служба или агенция.
2. При условие че разпоредбите, посочени в параграф 1, са спазени:
а)
Службата има право на незабавен достъп без предупреждение до всякаква съответна информация (включително информация в бази данни), притежавана от институциите, органите, службите и агенциите, както и до техните помещения. Службата има правото да разследва сметките на институциите, органите, службите и агенциите. Службата може да взема копие и да получава извлечения от всеки документ или от съдържанието на всеки информационен носител, притежаван от институциите, органите, службите и агенциите, и ако е необходимо, да задържа тези документи или данни, с цел да предотврати тяхното изчезване;
б)
Службата може да поиска устна информация (включително чрез събеседване) и писмена информация от длъжностни лица, други служители, членове на институции или органи, началници на служби или агенции, или членове на персонала.
3. В съответствие с разпоредбите и процедурите, установени в Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96, Службата може да провежда проверки и инспекции на място в помещенията на икономически оператори, за да получи достъп до информация, свързана с предмета на вътрешното разследване.
4. Институциите, органите, службите и агенциите се информират всеки път, когато персоналът на Службата извършва вътрешно разследване в техните помещения или разглежда документ или изисква информация, с която те разполагат. Без да се засягат членове 10 и 11, Службата може по всяко време да изпрати на засегната институция, орган, служба или агенция информацията, получена в хода на вътрешните разследвания.
5. Институциите, органите, службите и агенциите въвеждат подходящи процедури и предприемат необходимите мерки за осигуряване на поверителността на всеки етап от вътрешните разследвания.
6. Когато вътрешно разследване покаже, че длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала може да бъде засегнато лице, се информира съответната институция, орган, служба или агенция, към която това лице принадлежи.
Когато поверителността на вътрешното разследване не може да бъде осигурена при използване на обичайните канали за комуникация, Службата използва подходящи алтернативни канали за предаване на информацията.
В изключителни случаи предоставянето на тази информация може да бъде отложено на основата на обосновано решение, взето от генералния директор, което се предава на Надзорния съвет след приключване на разследването.
7. Решението, което ще се приеме от всяка институция, орган, служба или агенция, съгласно предвиденото в параграф 1, включва по-специално правило относно задължение от страна на длъжностни лица, други служители, членове на институции или органи, началници на служби или агенции, или членове на персонала да сътрудничат на Службата и да ѝ предоставят информация, като същевременно се гарантира поверителността на вътрешното разследване.
8. Когато преди да е взето решение за започване или не на вътрешно разследване Службата обработва информация, която поражда подозрение, че е извършена измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, Службата може да информира засегнатата институция, орган, служба или агенция. При поискване засегнатата институция, орган, служба или агенция информира Службата за предприетите действия и за констатациите, направени въз основа на тази информация.
При необходимост Службата уведомява и компетентните органи на съответната държава-членка. В този случай се прилагат процесуалните изисквания, установени в член 9, параграф 4, втора и трета алинея. Ако компетентните органи решат в съответствие с националното законодателство да предприемат действия въз основа на предоставената им информация, те при поискване информират Службата за това.
Член 5
Започване на разследване
1. Генералният директор може да започне разследване, когато са налице достатъчно подозрения, които могат да се основават и на сведения, предоставени от трета страна или от анонимен източник за извършването на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. При вземане на решението дали да се започне разследване или не генералният директор взема под внимание приоритетите на политиката за разследване и годишния план за управление на Службата, определени в съответствие с член 17, параграф 5. При решението се взема предвид и необходимостта от ефикасно използване на ресурсите на Службата и от пропорционалност на приложените средства. По отношение на вътрешните разследвания специално се взема предвид институцията, органът, службата или агенцията, които са в най-добра позиция да го извършат въз основа по-конкретно на: характера на фактите, действителните или потенциалните финансови последици от случая и вероятността за последващи съдебни действия.
2. Решението за започване на външно разследване се взема от генералния директор, който действа по своя инициатива или по искане на засегната държава-членка или на която и да е институция, орган, служба или агенция на Съюза.
Решението за започване на вътрешно разследване се взема от генералния директор, който действа по своя инициатива или по искане на институцията, органа, службата или агенцията, в която ще се проведе разследването, или по искане на държава-членка.
3. Докато генералният директор обмисля решението дали да се започне или не вътрешно разследване вследствие на искане, посочено в параграф 2, и/или докато Службата провежда вътрешно разследване, засегнатите институции, органи, служби или агенции не започват успоредно разследване по същите факти, освен ако със Службата е договорено друго.
4. Решението дали да се започне разследване или не се взема в срок от два месеца след получаването на искането, посочено в параграф 2, в Службата. То се съобщава без забавяне на държавата-членка, институцията, органа, службата или агенцията, която е отправила искането. Решението да не се започва разследване трябва да бъде обосновано. Ако след изтичане на двумесечния срок Службата не е взела решение, счита се че Службата е взела решение да не се започва разследване.
Когато длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала, действащ в съответствие с член 22а от Правилника за персонала, предоставя на Службата информация, свързана с подозрения за измама или нередност, Службата информира това лице за решението да започне или да не започва разследване по въпросните факти.
5. Ако генералният директор реши да не започва вътрешно разследване, той може незабавно да изпрати съответната информация на засегнатата институция, орган, служба или агенция, за да бъдат предприети целесъобразни действия в съответствие с правилата, приложими за тази институция, орган, служба или агенция. Службата договаря с тази институция, орган, служба или агенция, когато е уместно, подходящи мерки за защита на поверителността на източника на информацията и изисква при необходимост да бъде информирана за предприетите действия.
6. Ако генералният директор реши да не започва външно разследване, той може незабавно да изпрати съответната информация на компетентните органи на засегнатата държава-членка, за да бъдат предприети при необходимост действия в съответствие с националните ѝ разпоредби. При необходимост Службата уведомява и засегнатата институция, орган, служба или агенция.
Член 6
Достъп до информация в бази данни преди започване на разследване
1. Преди да се започне разследване, Службата има право на достъп до необходимата информация, намираща се в бази данни на институции, органи, служби и агенции, когато това е строго необходимо, за да се направи оценка на обективността на твърденията. Правото на достъп се упражнява в срока, определен от Службата, който е необходим за правилната оценка на твърденията. При упражняването на правото на достъп Службата спазва принципите на необходимост и пропорционалност.
2. Засегнатите институции, органи, служби и агенции си сътрудничат пълноценно, като позволяват на Службата да получава необходимата информация при условия, които се посочват в решенията, приети съгласно член 4, параграф 1.
Член 7
Процедура на разследванията
1. Генералният директор ръководи пряко провеждането на разследванията, при необходимост - въз основа на писмени указания. Разследванията се провеждат под негово ръководство от определения от него персонал на Службата.
2. Персоналът на Службата изпълнява своите задачи след представяне на писмено разрешение, показващо тяхната самоличност и качеството, в което действат. Това разрешение се издава от генералния директор, като в него се посочват предметът и целта на разследването, правните основания за провеждане на разследването и произтичащите от тези правни основания правомощия за разследване.
3. Компетентните органи на държавите-членки предоставят в съответствие с националните разпоредби необходимата подкрепа, за да може персоналът на Службата да изпълнява ефективно своите задачи.
Институциите, органите, службите и агенциите гарантират, че техните длъжностни лица, други служители, членове, началници и членове на персонала оказват необходимото съдействие, за да може персоналът на Службата да изпълнява ефективно своите задачи.
4. Когато дадено разследване включва външни и вътрешни елементи, се прилагат съответно членове 3 и 4.
5. Разследванията се извършват без прекъсване за период, който трябва да е пропорционален на обстоятелствата и сложността на случая.
6. Когато разследванията показват, че може да е целесъобразно да се предприемат предпазни административни мерки за защита на финансовите интереси на Съюза, Службата незабавно информира засегнатата институция, орган, служба или агенция за текущото разследване. Предоставената информация включва следното:
а)
самоличността на длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала и обобщение на съответните факти;
б)
всяка информация, която би могла да бъде в помощ на засегнатата институция, орган, служба или агенция при вземане на решението дали е целесъобразно да се предприемат предпазни административни мерки с цел да се защитят финансовите интереси на Съюза;
в)
всички специални мерки за поверителност, препоръчани по-специално в случаите, водещи до използване на процесуално-следствени действия, които попадат в компетентността на национален съдебен орган или - в случай на външно разследване - от компетентността на национален орган в съответствие с националните разпоредби, приложими към разследванията.
Засегнатата институция, орган, служба или агенция може във всеки един момент да реши да предприеме, в тясно сътрудничество със Службата, всякакви подходящи предпазни мерки, включително мерки за обезпечаване на доказателствения материал, и без забавяне информира Службата за това решение.
7. При необходимост компетентните органи на държавите-членки вземат, по искане на Службата, подходящите предпазни мерки, предвидени от националното законодателство, по-специално за обезпечаване на доказателствения материал.
8. Ако дадено разследване не може да бъде приключено в рамките на 12 месеца, генералният директор докладва при изтичането на посочените 12 месеца и на всеки шест месеца след това на Надзорния съвет, като посочва причините и корективните мерки, предвидени за ускоряване на разследването.
Член 8
Задължение за информиране на Службата
1. Институциите, органите, службите и агенциите изпращат незабавно на Службата всяка информация, свързана с възможни случаи на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза.
2. Институциите, органите, службите и агенциите и - доколкото го позволява националното законодателство - компетентните органи на държавите-членки изпращат на Службата по нейно искане или по собствена инициатива всички документи или информация, с които разполагат, свързани с текущо разследване на Службата.
3. Институциите, органите, службите и агенциите и - доколкото го позволява националното законодателство - компетентните органи на държавите-членки изпращат на Службата всички други документи или информация, с които разполагат, свързани с борбата срещу измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза.
Член 9
Процесуални гаранции
1. При разследването Службата търси доказателства както в полза, така и срещу засегнатото лице. Разследванията се провеждат обективно и безпристрастно и в съответствие с принципа на презумпцията за невиновност и с процесуалните гаранции, определени в настоящия член.
2. Службата може да проведе събеседване със засегнато лице или свидетел по всяко време в хода на разследването. Лицето, с което се провежда събеседване, има право да не дава показания срещу себе си.
Поканата за събеседване със засегнатото лице му се изпраща най-малко 10 работни дни предварително. Срокът на предизвестието може да бъде съкратен с изричното съгласие на засегнатото лице или по надлежно обосновани причини за спешност на разследването. Във втория случай срокът на предизвестието не може да е по-кратък от 24 часа. Поканата включва списък на правата на засегнатото лице, по-специално правото му да бъде подпомогнато от избрано от него лице.
Поканата за събеседване със свидетел му се изпраща най-малко 24 часа предварително. Срокът на предизвестието може да бъде съкратен с изричното съгласие на лицето свидетел или по надлежно обосновани причини за спешност на разследването.
Изискванията, посочени във втора и трета алинея, не се прилагат за снемането на свидетелски показания в контекста на проверките и инспекциите на място.
Когато в хода на събеседването със свидетел станат известни факти, сочещи, че свидетелят може да е засегнато лице, събеседването се прекратява. В този случай незабавно се прилагат процесуалните правила, предвидени в настоящия параграф и в параграфи 3 и 4. Въпросният свидетел бива незабавно информиран за неговите права в качеството му на засегнато лице и получава при поискване копие от записаните изявления, направени от него по-рано. Службата няма право да използва направените от него по-рано изявления срещу лицето, без преди това да му даде възможност да представи становище по изявленията си.
Службата съставя протокол от събеседването и предоставя на изслушаното лице достъп до него, за да може изслушаното лице да одобри съдържанието или да добави свои забележки. Службата предоставя копие от протокола от събеседването на засегнатото лице.
3. Веднага щом стане известно, че длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала може да е засегнато лице, това длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала се уведомява за това, при условие че това няма да попречи на провеждането на разследването или на евентуалните процесуално-следствени действия от компетентността на национален съдебен орган.
4. Без да се засягат член 4, параграф 6 и член 7, параграф 6, след приключване на разследването и преди да се изготвят заключения, назоваващи поименно засегнато лице, на това лице се дава възможността да изрази становище по засягащите го факти.
За тази цел Службата изпраща на засегнатото лице покана да представи становището си писмено или в рамките на събеседване с определения от Службата персонал. В поканата се включват резюме на засягащите лицето факти и информацията, която се изисква съгласно членове 11 и 12 от Регламент (ЕО) № 45/2001, и се посочва срокът за представяне на становище, който не може да е по-кратък от 10 работни дни след получаването на поканата за представяне на становище. Срокът на предизвестието може да бъде съкратен с изричното съгласие на засегнатото лице или по надлежно обосновани причини за спешност на разследването. Окончателният доклад от разследването се позовава на това становище.
В надлежно обосновани случаи, в които е необходимо да се запази поверителността на разследването и/или които водят до използване на процесуално-следствени действия от компетентността на национален съдебен орган, генералният директор може да реши да отложи изпълнението на задължението за покана за представяне на становище на засегнатото лице.
В случаите, посочени в член 1, параграф 2 от приложение IХ от Правилника за персонала, ако дадена институция, орган, служба или агенция не изпрати отговор в срок от един месец след отправеното от генералния директор искане за отлагане на изпълнението на задължението за покана за представяне на становище на засегнатото лице, това се счита за положителен отговор.
5. Изслушваното лице има право да използва всеки от официалните езици на институциите на Съюза. Въпреки това от длъжностните лица и другите служители на Съюза може да бъде изискано да използват официален език на институциите на Съюза, който владеят добре.
Член 10
Поверителност и защита на данните
1. Информацията, предадена или получена в хода на външни разследвания, в каквато и форма да е тя, е защитена от съответните разпоредби.
2. Информацията, изпратена или получена в хода на вътрешните разследвания, в каквато и форма да е тя, е предмет на професионална тайна и се ползва от защитата, предвидена в разпоредбите, приложими за институциите на Съюза.
3. Засегнатите институции, органи, служби или агенции осигуряват спазването на поверителността на разследванията, провеждани от Службата, наред със законните права на засегнатите лица, а когато е образувано съдебно производство - спазването на всички национални разпоредби, приложими към това производство.
4. Службата може да назначи длъжностно лице за защита на данните в съответствие с член 24 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
5. Генералният директор гарантира, че информацията за обществеността се дава по неутрален и безпристрастен начин и че тя се огласява при спазване на поверителността на разследванията и в съответствие с принципите, определени в настоящия член и в член 9, параграф 1.
В съответствие с Правилника за персонала, персоналът на Службата се въздържа от неразрешено разкриване на информацията, получена в хода на служебните задължения, освен когато тази информация е вече публикувана или достъпна за обществеността, и продължава да спазва това си задължение след напускане на службата си.
Член 11
Доклад за разследването и действия след разследването
1. След завършване на дадено разследване от Службата се изготвя доклад под разпореждането на генералния директор. В доклада се представя правното основание за разследването, предприетите процесуални действия, установените факти и първоначалната им правна квалификация, оценка на финансовите последици от установените факти, спазването на процесуалните гаранции в съответствие с член 9 и заключенията от разследването.
Докладът е придружен от препоръки на генералния директор за това дали да се предприемат действия или не. В тези препоръки при необходимост се посочват евентуални дисциплинарни, административни, финансови и/или съдебни действия на засегнатите институции, органи, служби и агенции и на компетентните органи на засегнатите държави-членки и се прави по-конкретно оценка на размера на сумите, които следва да бъдат възстановени, и предварителна правна квалификация на установените факти.
2. При изготвяне на тези доклади и препоръки се взема под внимание и националното законодателство на засегнатата държава-членка. Докладите, изготвени на тази основа, представляват допустими доказателства в административни или съдебни производства на държавите-членки, където е възникнала необходимост от използването им, по начина и при условията, приложими за административните доклади, изготвени от инспектори на националната администрация. Тези доклади са предмет на оценка по същите правила като приложимите за административните доклади, изготвени от инспектори от националната администрация, и имат същата доказателствена стойност като тях.
3. Докладите и препоръките, изготвени след провеждането на външно разследване, както и съответните свързани документи се изпращат на компетентните органи на засегнатите държави-членки в съответствие с правилата, свързани с външните разследвания и при необходимост на компетентните служби на Комисията.
4. Докладите и препоръките, изготвени след провеждането на вътрешно разследване, както и съответните свързани документи се изпращат на засегнатата институция, орган, служба или агенция. Тази институция, орган, служба или агенция предприемат такива действията, по-специално дисциплинарни или правни, каквито резултатите от тези разследвания налагат, и докладват за тях на Службата в срока, определен в препоръките, придружаващи доклада, и по искане на Службата.
5. Когато в доклада, изготвен след вътрешно разследване, се разкрива наличието на факти, които могат да доведат до наказателно производство, тази информация се предава на съдебните органи на засегнатата държава-членка.
6. При поискване от Службата компетентните органи на засегнатите държави-членки своевременно изпращат на Службата информация за предприетите действия, ако има такива, след предаването от генералния директор на неговите препоръки в съответствие с параграф 3 и след предаване от Службата на информацията в съответствие с параграф 5.
7. Без да се засяга параграф 4, ако след завършване на разследването не са открити никакви доказателства срещу засегнатото лице, генералният директор прекратява разследването по отношение на това лице и уведомява това лице в срок от десет работни дни.
8. Информатор, който е предоставил на Службата информация, довела до разследване или свързана с такова, може, ако желае, да бъде уведомен от Службата, че разследването е приключило. Службата обаче може да отхвърли искането, ако счете, че то накърнява законните интереси на засегнатото лице, ефективността на разследването и на действията, предприемани вследствие на него, или изисквания за поверителност.
Член 12
Обмен на информация между Службата и компетентните органи на държавите-членки
1. Без да се засягат членове 10 и 11 от настоящия регламент и разпоредбите на Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96, Службата може да изпрати на компетентните органи на засегнатите държави-членки информация, получена в хода на външни разследвания, в достатъчен срок, за да могат да предприемат целесъобразни действия в съответствие с националното си законодателство.
2. Без да се засягат членове 10 и 11, генералният директор изпраща на съдебните органи на засегнатата държава-членка информация, получена от Службата в хода на вътрешни разследвания, отнасяща се до факти, които попадат в компетентността на националните съдебни органи.
В съответствие с член 4 и без да се засяга член 10, генералният директор изпраща също на засегнатата институция, орган, служба или агенция информацията, посочена в първа алинея от настоящия параграф, включително самоличността на засегнатото лице, резюме на установените факти, предварителната правна квалификация и оценката на последиците за финансовите интереси на Съюза.
Прилага се член 9, параграф 4.
3. Компетентните органи на засегнатата държава-членка, без да се засяга националното им законодателство, уведомяват своевременно Службата, по собствена инициатива или при поискване от Службата, за действията, предприети въз основа на изпратената им информация съгласно настоящия член.
4. Службата може да представя доказателства в производства пред национални юрисдикции в съответствие с националното законодателство и Правилника за персонала.
Член 13
Сътрудничество на Службата с Евроюст и Европол
1. В рамките на мандата си за защита на финансовите интереси на Съюза Службата си сътрудничи по целесъобразност с Евроюст и с Европейската полицейска служба (Европол). Когато е необходимо, за улесняване на това сътрудничество Службата урежда с Евроюст и Европол административни договорености. Тези работни договорености могат да засягат обмена на оперативна, стратегическа или техническа информация, включително лични данни и класифицирана информация, и при поискване - доклади за напредъка.
Когато това може да подпомогне и засили координацията и сътрудничеството между националните разследващи органи и прокуратурата или когато Службата е изпратила на компетентните органи на държавите-членки информация, даваща основание да се подозира наличие на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза под формата на тежко престъпление, тя предава съответната информация на Евроюст, в рамките на мандата на Евроюст.
2. Компетентните органи на засегнатите държави-членки се информират своевременно от Службата в случаите, когато предоставена от тях информация се изпраща от Службата на Евроюст или на Европол.
Член 14
Сътрудничество с трети държави и международни организации
1. Службата може да сключва по целесъобразност административни договорености с компетентните органи в трети държави и с международни организации. Службата координира действията си по целесъобразност с компетентните служби на Комисията и с Европейската служба за външна дейност, по-специално преди сключване на тези договорености. Тези договорености могат да засягат обмена на оперативна, стратегическа или техническа информация, включително доклади за напредъка при поискване.
2. Службата информира компетентните органи на засегнатите държави-членки преди предоставена от тях информация да бъде изпратена от Службата на компетентните органи в трети държави или на международни организации.
Службата документира всички случаи на предаване на лични данни, включително основанията за предаването им, в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 15
Надзорен съвет
1. Надзорният съвет осъществява редовно наблюдение на изпълнението на разследващите функции на Службата с цел да се укрепи независимостта на Службата при правилното упражняване на компетентностите, които са ѝ дадени с настоящия регламент.
Надзорният съвет по-специално наблюдава свързаните с прилагането на процесуалните гаранции и продължителността на разследванията елементи в контекста на информацията, предоставена от генералния директор съгласно член 7, параграф 8.
Надзорният съвет изпраща на генералния директор становища, включително препоръки по целесъобразност, относно inter alia ресурсите, необходими за осъществяване на разследващите функции на Службата, приоритетите на Службата относно разследванията и продължителността на разследванията. Тези становища могат да се изготвят също и по собствена инициатива, при поискване от генералния директор или при поискване от дадена институция, орган, служба или агенция, без обаче това да влияе върху провеждането на текущите разследвания.
Копие от становищата, изготвени съгласно трета алинея се предоставя на институциите, органите, службите или агенциите.
В надлежно обосновани ситуации Надзорният съвет може да поиска от Службата допълнителна информация по разследвания, включително доклади и препоръки по приключили разследвания, без обаче да се намесва в провеждането на текущи разследвания.
2. Надзорният съвет се състои от пет независими членове, които са изпълнявали висши съдебни или разследващи функции или сравними функции, свързани с областта на дейност на Службата. Те се назначават по общо съгласие между Европейския парламент, Съвета и Комисията.
В решението за назначаване на членовете на Надзорния съвет се включва също резервен списък на потенциални членове, които могат да заменят членове на Надзорния съвет за остатъка на мандата им в случай на оставка, смърт или постоянна недееспособност на един или повече от членовете.
3. Мандатът на членовете на Надзорния съвет е пет години и не може да бъде подновяван. Замяната става, като се редуват замяна на двама и замяна на трима членове, с цел запазване на експертния състав на Надзорния съвет.
4. При изтичане на мандата им членовете на Надзорния съвет остават на длъжност, докато бъдат заменени.
5. Ако член на Надзорния съвет престане да отговаря на условията, необходими за изпълнението на задълженията му, или за него е установено виновно извършване на сериозно нарушение, Европейският парламент, Съветът и Комисията могат по общо съгласие да го освободят от длъжност.
6. В съответствие с приложимите разпоредби на Комисията, на членовете на Надзорния съвет се изплащат дневни и им се възстановяват разходите, направени от тях при изпълнение на задълженията.
7. При изпълнение на задълженията си членовете на Надзорния съвет не търсят и не приемат указания нито от правителства, нито от институции, органи, служби или агенции.
8. Надзорният съвет избира своя председател. Надзорният съвет приема свой процедурен правилник, който се представя за информация на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Европейския надзорен орган по защита на данните преди приемането му. Заседанията на Надзорния съвет се свикват по инициатива на неговия председател или на генералния директор. Надзорният съвет заседава най-малко 10 пъти в годината. Той приема решенията си с мнозинство от съставящите го членове. Секретариатът му се предоставя от Службата, в тесни консултации с Надзорния съвет.
9. Надзорният съвет приема годишно поне един доклад за дейността си, който обхваща по-специално оценката за независимостта на Службата, прилагането на процесуалните гаранции и продължителността на разследванията. Тези доклади се изпращат на Европейския парламент, на Съвета, на Комисията и на Сметната палата.
Надзорният съвет може да представя на Европейския парламент, на Съвета, на Комисията и на Сметната палата доклади за резултатите от разследванията на Службата и действията, предприети въз основа на тези резултати.
Член 16
Обмен на мнения с институциите
1. Европейският парламент, Съветът и Комисията се срещат веднъж годишно с генералния директор за обмен на мнения на политическо равнище и за да обсъдят политиката на Службата по отношение на методите за предотвратяване и борба с измамите, корупцията и всяка друга форма на незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. Надзорният съвет участва в обмена на мнения. По искане на Европейския парламент, Съвета, Комисията, генералния директор или Надзорния съвет могат да бъдат поканени да присъстват ad hoc представители на Сметната палата, Евроюст и/или Европол.
2. Обменът на гледни точки може да се отнася до:
а)
стратегическите приоритети за политиките на Службата относно разследването;
б)
докладите за дейността и становищата на Надзорния съвет, предвидени в член 15;
в)
докладите на генералния директор съгласно член 17, параграф 4 и по целесъобразност други доклади от институциите, свързани с мандата на Службата;
г)
рамките на отношенията между Службата и институциите, органите, службите и агенциите;
д)
рамките на отношенията между Службата и компетентните органи на държавите-членки;
е)
връзките на Службата с компетентните органи на трети държави, както и с международни организации, в рамките на споразуменията, посочени в настоящия регламент;
ж)
ефективността на работата на Службата по отношение на изпълнението на мандата ѝ.
3. Всички институции, участващи в обмена на мнения, гарантират, че обменът на мнения не нарушава провеждането на текущите разследвания.
4. Участващите в обмена институции отчитат в действията си изразените в рамките на този обмен мнения. В докладите, посочени в член 17, параграф 4, генералният директор предоставя информация за предприетите от Службата действия, ако има такива.
Член 17
Генерален директор
1. Службата се оглавява от генерален директор. Генералният директор се назначава от Комисията в съответствие с процедурата, определена в параграф 2. Мандатът на генералния директор е седем години и не може да бъде подновяван.
2. С оглед на назначаването на нов генерален директор Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз покана за подаване на кандидатури. Поканата се публикува най-малко шест месеца преди края на мандата на действащия генерален директор. След положително становище от Надзорния съвет относно процедурата за подбор, прилагана от Комисията, тя съставя списък на кандидатите с подходяща квалификация. Комисията назначава генералния директор след провеждане на консултация с Европейския парламент и със Съвета.
3. При изпълнението на своите задължения генералният директор не търси и не приема указания нито от правителства, нито от институции, органи, служби или агенции във връзка със започването и провеждането на външни и вътрешни разследвания или на изготвянето на докладите след разследванията. Ако генералният директор прецени, че дадена мярка, предприета от Комисията, поставя под съмнение неговата независимост, той незабавно уведомява Надзорния съвет и взема решение дали да подаде жалба срещу Комисията пред Съда на Европейския съюз.
4. Генералният директор докладва редовно на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата за констатациите, направени при разследванията, провеждани от Службата, предприетите действия и срещнатите проблеми, като същевременно спазва поверителността на разследванията, законните права на засегнатите лица и информаторите, а при необходимост и националните разпоредби, приложими при съдебни производства.
5. Всяка година, в контекста на годишния план за управлението, генералният директор определя приоритетите на политиката на Службата относно разследванията и преди публикуването на плана ги изпраща на Надзорния съвет.
Генералният директор периодично информира Надзорния съвет за дейностите на Службата, изпълнението на разследващата ѝ функция и предприетите последващи действия в резултат на разследванията.
Генералният директор периодично информира Надзорния съвет за:
а)
случаи, в които препоръките на генералния директор не са били спазени;
б)
случаи, в които е изпратена информация на съдебни органи на държавите-членки;
в)
продължителността на разследванията в съответствие с член 7, параграф 8.
6. Генералният директор може да делегира упражняването на някои от своите функции по член 5, член 7, параграф 2, член 11, параграф 7 и член 12, параграф 2 на един или повече членове на персонала на Службата в писмена форма, определяйки условията на делегирането и ограниченията му.
7. Генералният директор въвежда вътрешна процедура за консултиране и контрол, включително проверка на законосъобразността, по отношение inter alia на зачитането на процесуалните гаранции и основните права на засегнатите лица и спазването на националното законодателство на засегнатите държави-членки, като специално се спазва разпоредбата на член 11, параграф 2.
8. Генералният директор приема насоки за процедурите на разследване, прилагани от персонала на Службата. Тези насоки са в съответствие с настоящия регламент и включват inter alia:
а)
провеждането на разследванията;
б)
процесуалните гаранции;
в)
подробна информация за вътрешните процедури за консултиране и контрол, включително проверка на законосъобразността;
г)
защитата на данните.
Тези насоки, както и техните изменения, се приемат, след като на Надзорния съвет е дадена възможността да представи забележки по тях, изпращат се за сведение на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията и се публикуват за информация на уебсайта на Службата на официалните езици на институциите на Съюза.
9. Преди налагане на дисциплинарно наказание на генералния директор, Комисията се консултира с Надзорния съвет.
Дисциплинарните наказания на генералния директор са предмет на мотивирано решение, което се изпраща за информация на Европейския парламент, на Съвета и на Надзорния съвет.
10. Всяко позоваване на „директора“ на Службата в правни текстове се разбира като позоваване на генералния директор.
Член 18
Финансиране
Бюджетните средства за Службата, включително за Надзорния съвет и неговия секретариат, се вписват в специална бюджетна линия в рамките на раздела за общия бюджет на Европейския съюз, отнасящ се до Комисията, и са подробно изложени в приложение към този раздел.
Щатното разписание на Службата, включително секретариата на Надзорния съвет, се прилага към щатното разписание на Комисията.
Член 19
Доклад за оценка
До 2 октомври 2017 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за оценка относно прилагането на настоящия регламент. Докладът се придружава от становище на Надзорния съвет и включва становище относно необходимостта за изменение на регламента.
Член 20
Отменени разпоредби
Отменят се Регламент (ЕО) № 1073/1999 и Регламент (Евратом) № 1074/1999.
Позоваванията на отменените регламенти се считат за позовавания на настоящия регламент и се тълкуват в съответствие с таблицата на съответствието в приложение II.
Член 21
Влизане в сила и временни разпоредби
1. Настоящият регламент влиза в сила на първия ден от месеца, следващ публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. За продължителността на мандата на членовете на Надзорния съвет, които са действащи към датата на влизане в сила на настоящия регламент, се прилага член 15, параграф 3. Незабавно след влизането в сила на настоящия регламент председателят на Европейския парламент избира измежду членовете на Надзорния съвет чрез жребий двама членове, чиито служебни задължения трябва да приключат, чрез дерогация от първото изречение на член 15, параграф 3, при изтичане на първите 36 месеца от техния мандат. Автоматично се назначават двама нови членове с мандат от пет години, които да заменят напускащите членове, въз основа на и по реда в списъка, посочен в член 1, параграф 2 от Решение 2012/45/ЕС, Евратом на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията от 23 януари 2012 г. за назначаване на членовете на надзорния комитет на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (13). Тези двама членове са първите двама в посочения по-горе списък.
3. Третото изречение на член 17, параграф 1 се прилага за срока на мандата на генералния директор, действащ към датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 11 септември 2013 година.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 883/2013/EU, EURATOM RENDELETE
(2013. szeptember 11.)
az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról, valamint az 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet és az 1074/1999/Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak - az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződéssel és különösen annak 106a. cikkével együtt értelmezett - 325. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel a Számvevőszék véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
Az Unió intézményei és a tagállamok nagy jelentőséget tulajdonítanak az Unió pénzügyi érdekei védelmének és a csalás, a korrupció, valamint az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelemnek. A Bizottság felelőssége e vonatkozásban szorosan kötődik a költségvetésnek az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 317. cikke szerinti végrehajtására vonatkozó feladatához, és az e célt szolgáló fellépés fontosságát az EUMSZ 325. cikke megerősíti.
(2)
E célkitűzés eléréséhez minden rendelkezésre álló eszközt teljes körűen igénybe kell venni, különösen az Unióra háruló vizsgálati feladatok keretében, ugyanakkor az uniós és a tagállami felelősségi körök közötti jelenlegi megosztást és egyensúlyt fenn kell tartani.
(3)
A csalás elleni küzdelemhez rendelkezésre álló eszközök megerősítése céljából az egyes intézmények belső szervezeti autonómiájának tiszteletben tartása mellett a Bizottság a saját szervezeti egységei között az 1999/352/EK, ESZAK, Euratom határozattal (3) létrehozta a csalások igazgatási kivizsgálásának feladatát ellátó Európai Csalás Elleni Hivatalt (a továbbiakban: a Hivatal). A Bizottság a Hivatal számára a vizsgálati feladatainak ellátásához teljes függetlenséget biztosított. Az 1999/352/EK, ESZAK, Euratom határozat értelmében a Hivatal a vizsgálatok lefolytatása céljából az uniós jog által ráruházott hatásköröket gyakorolja.
(4)
Az 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (4) a Hivatal által lefolytatott vizsgálatok szabályozása céljából fogadták el. A Hivatal vizsgálati tevékenységének hatékonyabbá tétele érdekében, valamint a Hivatal tevékenységének az Unió intézményei általi értékelésére - és mindenekelőtt a 2003. áprilisi bizottsági értékelő jelentésre, továbbá az 1/2005. sz. (5) és a 2/2011. sz. (6), a Hivatal irányításáról szóló számvevőszéki különjelentésre - tekintettel felül kell vizsgálni a hatályos jogi keretet.
(5)
A Hivatal megbízatásának ki kell terjednie a Szerződések által vagy azok alapján létrehozott intézményeken, szerveken, hivatalokon és ügynökségeken (a továbbiakban: intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek) belüli vizsgálatok lefolytatására, a vonatkozó uniós jogi aktusok által a Bizottságra ruházott vizsgálati hatáskör gyakorlására, valamint arra, hogy a Bizottság részéről támogatásban részesítse a tagállamokat a nemzeti illetékes hatóságaik közötti szoros és rendszeres együttműködés megszervezése során. A gyakorlati működés során szerzett tapasztalataira építve a Hivatalnak hozzá kell továbbá járulnia az Unió pénzügyi érdekeit sértő csalás, korrupció és bármely más jogellenes tevékenység megelőzését és az azokkal szembeni küzdelmet szolgáló módszerek megtervezéséhez és kidolgozásához.
(6)
A Hivatalnak a Bizottság által megállapított felelősségi köre a pénzügyi érdekek védelmén túl kiterjed az uniós érdekeknek a közigazgatási vagy büntetőeljárásokat eredményező szabálytalan magatartásokkal szemben való védelmével kapcsolatos valamennyi tevékenységre.
(7)
Ez a rendelet nem érinti a Szerződések rendelkezéseiből következő szélesebb körű védelmet.
(8)
Mivel fennáll a csalással, a korrupcióval és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenységgel szembeni küzdelem megerősítésének igénye, a Hivatalnak jogosultnak kell lennie belső vizsgálatok lefolytatására minden intézményben, szervben, hivatalban és ügynökségben.
(9)
A külső vizsgálatokat illetően a Hivatalt meg kell bízni az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek csalással és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelmében a Bizottság által végzett helyszíni ellenőrzésekről és vizsgálatokról szóló, 1996. november 11-i 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendelet (7) alapján a Bizottságra ruházott hatáskörök gyakorlásával. A Hivatal számára lehetővé kell tenni továbbá, hogy a tagállamokon belüli helyszíni ellenőrzések és vizsgálatok elvégzése céljából a Bizottságra ruházott egyéb hatásköröket is gyakorolja, mégpedig abból a célból, hogy az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18-i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet (8) 9. cikkében előírtak szerint szabálytalanságokat derítsen fel.
(10)
A Hivatal működésének hatékonysága nagyban függ a tagállamokkal való együttműködéstől. Célszerű, hogy a tagállamok megnevezzék azon illetékes hatóságaikat, amelyek megadják a Hivatal számára a feladatai végrehajtásához szükséges segítséget. Azoknak a tagállamoknak, amelyek még nem hoztak létre nemzeti szinten olyan szakszolgálatot, amelynek feladata az Unió pénzügyi érdekeinek védelmének és a csalás elleni küzdelemnek a koordinációja, egy szolgálatot (csalás elleni koordinációs szolgálat) kell kijelölniük a Hivatallal való hatékony együttműködés és információcsere elősegítése céljából.
(11)
A Hivatalnak a külső vizsgálatok esetén hozzáféréssel kell rendelkeznie az Unió intézményei, szervei, hivatalai és ügynökségei birtokában lévő valamennyi releváns információhoz.
(12)
A vizsgálatokat a Szerződésekkel és különösen az Európai Unió kiváltságairól és mentességeiről szóló 7. jegyzőkönyvvel összhangban kell lefolytatni, tiszteletben tartva mind az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzatáról, valamint egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételeiről szóló 259/68/EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendeletet (9) (a továbbiakban: személyzeti szabályzat), mind pedig az európai parlamenti képviselők statútumát, továbbá teljes mértékben tiszteletben tartva az emberi jogokat és az alapvető szabadságokat, különösen a méltányosság elvét, az érintett személyek jogát arra, hogy a velük kapcsolatos ügyekben kinyilváníthassák álláspontjukat, és azt az elvet, hogy a vizsgálat eredményeként levont következtetések kizárólag bizonyító erejű tényeken alapulhatnak. E célból az intézményeknek, szerveknek, hivataloknak és ügynökségeknek meg kell állapítaniuk azokat a szabályokat és feltételeket, amelyek belső vizsgálatok lefolytatására vonatkoznak.
(13)
A belső vizsgálatokat csak abban az esetben lehet lefolytatni, ha a Hivatal számára biztosítják az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek valamennyi helyiségébe a belépési jogosultságot és a birtokukban levő valamennyi információhoz és dokumentumhoz a hozzáférést.
(14)
A Hivatal számára a megbízatása keretében eljuttatott információk helytállóságát a lehető leghamarabb ellenőrizni kell. A Hivatalnak e célból egy adott vizsgálat megindítása előtt hozzáférést kell biztosítani az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek adatbázisaiban tárolt minden releváns információhoz, amennyiben ez elengedhetetlenül szükséges az állítások tényszerűségének értékeléséhez.
(15)
Pontosan meg kell határozni, hogy a Hivatal miként tájékoztassa az intézményeket, szerveket, hivatalokat és ügynökségeket a folyamatban lévő vizsgálatokról abban az esetben, ha valamely tisztviselő, egyéb alkalmazott, egy intézmény vagy szerv tagja, hivatal- vagy ügynökségvezető, vagy a személyzet valamely tagja érintett a vizsgálat tárgyát képező ügyben, vagy ha az Unió pénzügyi érdekeinek védelme céljából óvintézkedésekre lehet szükség.
(16)
Világos szabályokat kell megállapítani, amelyek - miközben megerősítik, hogy az Unió pénzügyi érdekeit érintő ügyekre vonatkozó belső vizsgálatok lefolytatásában a Hivatal az elsődlegesen illetékes szerv - lehetővé teszik az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek számára, hogy gyors vizsgálatokat folytassanak le azokban az ügyekben, amelyek esetében a Hivatal úgy határoz, hogy nem jár el.
(17)
Annak biztosítására, hogy a Hivatal az e rendeletben ráruházott feladatok végrehajtása során független legyen, a Hivatal főigazgatójának hatáskört kell biztosítani arra, hogy a vizsgálatok lefolytatását saját hatáskörében elrendelhesse. Amennyiben a Hivatal vizsgálatot folytat, a Hivatallal való eltérő megállapodás hiányában a vonatkozó intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek nem folytathatnak egyidejűleg ugyanabban az ügyben vizsgálatot.
(18)
A vizsgálatokat az intézményektől, szervektől, hivataloktól és ügynökségektől, valamint a Felügyelő Bizottságtól teljesen független módon, a főigazgató felügyelete alatt kell végrehajtani. A főigazgatót e célból fel kell hatalmazni arra, hogy a Hivatal alkalmazottai számára iránymutatásokat fogadhasson el a vizsgálati eljárásokról. Ezeknek az iránymutatásoknak gyakorlati útmutatóként kell szolgálniuk a Hivatal alkalmazottai számára a vizsgálatok lefolytatásának menetéről, az eljárási garanciákról és az érintett személyek vagy tanúk jogairól, valamint a követendő belső tanácsadói és ellenőrzési eljárásokról, ideértve a jogszerűség ellenőrzését is. Annak érdekében, hogy a vizsgálatok még átláthatóbbak legyenek, ezen iránymutatásokat közé kell tenni a Hivatal honlapján. Ezen iránymutatások nem hoznak létre az e rendeletből eredő jogokon és kötelezettségeken felüli egyéb jogokat és kötelezettségeket, és nem módosítják azokat.
(19)
A Hivatal alkalmazottainak a vizsgálatokat a személyzeti szabályzat 21. cikkével összhangban, a vizsgálati eljárásokról szóló iránymutatások szerint, valamint a főigazgatótól a konkrét esetek kapcsán kapott egyéni utasítások alapján kell lefolytatniuk.
(20)
A személyzeti szabályzattal összhangban a Hivatal alkalmazottainak a vizsgálati feladataikat teljesen függetlenül, az összeférhetetlenséget kerülve kell végezniük. Amennyiben egy vizsgálat olyan ügyre vonatkozik, amelyben a Hivatal egy adott alkalmazottja személyesen érintett és emiatt függetlensége korlátozott vagy korlátozottnak tekinthető, az érintett alkalmazottnak erről azonnal tájékoztatnia kell a főigazgatót, különösen ha a vizsgálat tárgyát képező ügyben más minőségben jár vagy járt el.
(21)
A Hivatal külső és belső vizsgálatai részben eltérő szabályok szerint zajlanak. A Hivatal számára ugyanakkor lehetővé kell tenni, hogy amennyiben szükséges, egyetlen vizsgálatban alkalmazza a külső vizsgálatokra és a belső vizsgálatokra jellemző eljárásokat, és így ne kelljen két külön vizsgálatot indítania.
(22)
A jogbiztonság érdekében szükség van a Hivatal által lefolytatott vizsgálatokra alkalmazandó eljárási garanciák meghatározására, figyelemmel e vizsgálatok adminisztratív jellegére.
(23)
Az eljárási garanciákat és az érintett személyek és tanúk alapvető jogait hátrányos megkülönböztetés nélkül, mindenkor, a külső és belső vizsgálatok minden szakaszában tiszteletben kell tartani, különösen a folyamatban lévő vizsgálatokkal kapcsolatos tájékoztatás során. A Hivatal által lefolytatott vizsgálatokra vonatkozó információknak az Európai Parlament, a Tanács, a Bizottság és a Számvevőszék számára - akár kétoldalú módon, akár véleménycsere keretében - történő átadásakor tiszteletben kell tartani a vizsgálatok bizalmas jellegét, az érintett személyek törvény által biztosított jogait, valamint adott esetben a bírósági eljárásokra vonatkozó nemzeti rendelkezéseket. A vizsgálatok során továbbított vagy megszerzett információkat az adatvédelemre vonatkozó uniós jognak megfelelően kell kezelni. Az információcserére az arányosság elve és a szükséges ismeret elve az irányadó.
(24)
A vizsgált személyeket megillető, személyhez fűződő jogok védelmének megerősítése érdekében a vizsgálat végső szakaszában levont következtetésekben csak akkor nevezhető nevén az érintett személy, ha korábban lehetősége volt észrevételeket tenni az őt érintő tényekre vonatkozóan.
(25)
A főigazgatónak gondoskodnia kell arról, hogy a nyilvánosságra hozott információk ne sértsék az érintett személyek törvény által biztosított jogait.
(26)
A Hivatalnak, valamint a vizsgálatban érintett intézményeknek, szerveknek, hivataloknak és ügynökségeknek az Európai Unió Alapjogi Chartájával összhangban védelemben kell részesíteniük a véleménynyilvánítás szabadságát és az újságírói forrásokat.
(27)
A főigazgatóra kell, hogy háruljon az a feladat, hogy a vizsgálatok során gyűjtött személyi adatok védelméről és az információ bizalmas jellegének tiszteletben tartásáról gondoskodjon. Az Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai számára a személyzeti szabályzatban előírt jogvédelemmel egyenértékű védelmet kell biztosítani.
(28)
Annak biztosítása érdekében, hogy figyelembe lehessen venni a Hivatal által lefolytatott vizsgálatok során feltárt tényeket, és meg lehessen hozni a megkívánt utólagos intézkedéseket, a jelentéseknek elfogadható bizonyíték erejével kell rendelkezniük a közigazgatási és bírósági eljárásokban. E célból e jelentéseket a tagállamokban hatályos közigazgatási jelentések szabályait előíró rendelkezések figyelembevételével kell elkészíteni.
(29)
Amennyiben megállapítást nyer, hogy egy adott belső vizsgálat végleges jelentésében feltárt tények büntetőeljárás megindítását eredményezhetik, az erre vonatkozó információkat továbbítani kell az érintett tagállam nemzeti igazságügyi hatóságainak. A végleges vizsgálati jelentést kísérő ajánlásokban a főigazgatónak ki kell térnie arra, hogy a tények jellegének és pénzügyi hatásuk mértékének fényében az érintett intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség által hozott belső intézkedések lehetővé tesznek-e egy hatékonyabb nyomon követést.
(30)
Amennyiben a főigazgató az érintett tagállam igazságügyi hatóságai számára a belső vizsgálatok során a Hivatal által feltárt információkat továbbít, az információk továbbítása nem befolyásolhatja azt, hogy a nemzeti igazságügyi hatóság jogi szempontból szükségesnek ítéli-e vizsgálati eljárás megindítását.
(31)
Arról, hogy a lefolytatott vizsgálatot követően, a Hivatal által készített végleges vizsgálati jelentés alapján milyen intézkedések meghozatalára van szükség, az illetékes nemzeti hatóságoknak vagy adott esetben az intézményeknek, szerveknek, hivataloknak vagy ügynökségeknek kell dönteniük.
(32)
A Hivatalnak - hatékonyabb működése érdekében - tudnia kell, hogy vizsgálatainak eredményei nyomán milyen lépésekre került sor. Ennek megfelelően a Hivatal kérésére az Unió intézményeinek, szerveinek, hivatalainak és ügynökségeinek, valamint adott esetben a tagállamok illetékes hatóságainak tájékoztatást kell nyújtaniuk arról, hogy a Hivataltól kapott információk alapján hoztak-e intézkedéseket, és ha igen, melyek ezek.
(33)
A Hivatal, az Eurojust, az Europol és a tagállamok illetékes hatóságai közötti fokozottabb együttműködés előnyeire tekintettel lehetővé kell tenni a Hivatal számára, hogy az előbbiekkel igazgatási megállapodásokat kössön, amely megállapodások mindenekelőtt arra irányulhatnak, hogy újabb jogi kötelezettségek megállapítása nélkül megkönnyítsék a technikai és műveleti kérdésekben való gyakorlati együttműködést és információcserét.
(34)
Annak érdekében, hogy a Hivatal, az Eurojust, és a tagállamok illetékes hatóságai még szorosabban együttműködhessenek azokban az ügyekben, amelyek bűnügyi vizsgálat tárgyát képezhetik, a Hivatalnak tájékoztatnia kell az Eurojustot, különösen a csalás, korrupció, vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más, súlyos bűncselekmény formájában megvalósuló jogellenes tevékenység gyanúja esetén. A Hivatalnak még azt megelőzően tájékoztatnia kell az érintett tagállam illetékes hatóságait, hogy az e hatóságoktól kapott információkat továbbítaná az Eurojust vagy az Europol felé, abban az esetben, ha az információk mellé egy konkrét bűnügyi nyomozati intézkedésre való felszólítást is csatoltak.
(35)
A Hivatal, az Unió releváns intézményei, szervei, hivatalai és ügynökségei, a tagállamok illetékes hatóságai, a harmadik országbeli illetékes hatóságok, és a nemzetközi szervezetek közötti eredményes együttműködés érdekében kölcsönös információcserét kell megvalósítani. Ezen információcsere során a feleknek tiszteletben kell tartaniuk a bizalmas kezelésre vonatkozó elveket, valamint azokat az adatvédelmi szabályokat, amelyeket a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) ír elő. A Hivatalnak meg kell győződnie különösen arról, hogy az információkat fogadni kívánó fél rendelkezik-e a megfelelő illetékességgel, valamint arról, hogy az információ továbbítása valóban szükséges-e. Az Eurojusttal való információcserének az Eurojust megbízatásának keretében kell történnie, amely kiterjed a súlyos nemzetközi bűncselekményekkel kapcsolatos ügyek koordinációjára.
(36)
Figyelembe véve az Unió külső segítségnyújtásra szolgáló alapjainak mértékét, a Hivatal által ebben az ágazatban lefolytatott vizsgálatok számát és a vizsgálatokat szolgáló nemzetközi együttműködést, lehetővé kell tenni a Hivatal számára, hogy feladatai teljesítése során adott esetben más illetékes szolgálatokkal koordinálva, igazgatási megállapodások útján - újabb jogi kötelezettségek megállapítása nélkül - gyakorlati segítséget kérjen harmadik országok illetékes hatóságaitól és nemzetközi szervezetektől.
(37)
A Hivatalnak a feladatai ellátásában függetlenséget kell élveznie. E függetlenség megerősítése érdekében a Hivatal vizsgálati tevékenységét egy felügyelő bizottságnak kell rendszeresen ellenőriznie; a Felügyelő Bizottság tagjai független, a Hivatal illetékességi területein magas képzettséggel rendelkező külső személyek. A Felügyelő Bizottság nem akadályozhatja a folyamatban lévő vizsgálatok lefolytatását, és feladatai közé tartozna, hogy segítse a főigazgatót feladati ellátásában.
(38)
Célszerű meghatározni a Felügyelő Bizottság tagjainak kinevezésére vonatkozó kritériumokat és eljárást, és részletesen meg kell határozni a Felügyelő Bizottság megbízatásával járó feladatokat.
(39)
Tartaléklistát kell készíteni, amely tartalmazza azokat a jelölteket, akik a Felügyelő Bizottság tagjainak helyébe léphetnek a hivatali idő fennmaradó részére abban az esetben, ha e tagok közül egy vagy több lemond tisztségéről, elhalálozik vagy egyéb okból nem tudja ellátni feladatait.
(40)
Annak érdekében, hogy a Felügyelő Bizottság hatékonyan láthassa el feladatait, a Hivatalnak biztosítania kell, hogy e bizottság titkársága függetlenül működhessen.
(41)
Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság között évente egyszer véleménycserét kell szervezni. Ennek a véleménycserének többek között a vizsgálati gyakorlat stratégiai prioritásaira és a megbízatása teljesítése során a Hivatal által végzett munka hatékonyságára kell kiterjednie, és semmilyen módon nem befolyásolhatja a Hivatal vizsgálati tevékenységének függetlenségét. A véleménycseréket technikai szinten kell előkészíteni és amennyiben szükséges, az érintett intézmények megfelelő szolgálatai közötti előkészítő ülést kell tartani. A Hivatal munkájának hatékonyságáról folytatott véleménycserék alkalmával a részt vevő intézmények számára lehetővé kell tenni, hogy megtárgyalhassák azokat a statisztikai információkat, amelyek a Hivatal vizsgálatait követően hozott, és a Hivatal által továbbított információk fényében megtett intézkedésekre vonatkoznak.
(42)
A Hivatal teljes mértékben független irányításának érdekében a főigazgatót nem megújítható hét éves időtartamra kell kinevezni.
(43)
A Hivatal főigazgatója által végzett feladatok rendkívül fontosak az Európai Parlament és a Tanács számára is. A főigazgatóvá kinevezett személynek az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság részéről a lehető legnagyobb mértékű támogatást és bizalmat kell élveznie. A Bizottságnak ezért arra kell törekednie, hogy a konzultációs eljárás keretében közös megállapodást érjen el az Európai Parlamenttel és a Tanáccsal.
(44)
A főigazgató tisztségének betöltésére irányuló pályázati felhívást legkésőbb a hivatalban lévő főigazgató megbízatásának lejárta előtt hat hónappal közé kell tenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában. A pályázati felhívást a Bizottságnak kell elkészítenie, az Európai Parlamenttel és a Tanáccsal folytatott szoros konzultációk eredményeire építve. A pályázati felhívásban meg kell határozni a kiválasztási feltételeket, így azokat a követelményeket is, amelyeknek a jelölteknek meg kell felelniük ahhoz, hogy betölthessék a tisztséget.
(45)
A főigazgatónak rendszeres időközönként tájékoztatnia kell a Felügyelő Bizottságot egyrészt azokról az esetekről, amelyekben információt továbbított a tagállamok igazságügyi hatóságai számára, másrészt pedig a Hivatal azon eseteinek számáról, amelyekkel a Hivatal egy adott tagállam ugyanazon igazságügyi hatóságaival - a Hivatal által lefolytatott vizsgálatot követő intézkedések útján - közösen foglalkozott.
(46)
A működési gyakorlaton alapuló tapasztalat azt mutatja, hogy hasznos lenne, ha a főigazgató átruházhatná bizonyos feladatainak gyakorlását a Hivatal egy vagy több alkalmazottjára.
(47)
A főigazgatónak létre kell hoznia egy belső tanácsadói és ellenőrzési mechanizmust, ideértve a jogszerűség ellenőrzését is, különösen az eljárási garanciáknak, az érintett személyek alapvető jogainak és az érintett tagállamok nemzeti jogának a tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettség kapcsán.
(48)
A Hivatal függetlenségének biztosítása érdekében a Bizottságnak a kinevezéssel megbízott hatóság hatásköreit a főigazgatóra kell ruháznia.
(49)
Ez a rendelet semmilyen módon nem csökkenti a tagállamok azon hatásköreit és felelősségét, hogy a csalás, a korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelem céljából megtegyék a szükséges intézkedéseket. Az a tény, hogy az e területtel kapcsolatos külső igazgatási vizsgálatok lefolytatását egy független hivatalra bízzák, teljes mértékben megfelel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl a csalás, a korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelem megerősítéséhez szükséges mértéket.
(50)
A Bizottságnak meg kell vizsgálnia, hogy az Európai Ügyészség létrehozása esetén felül kell-e vizsgálni ezt a rendeletet.
(51)
Ez a rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat és különösen betartja az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert elveket.
(52)
A 45/2001/EK rendelet 28. cikkének (2) bekezdése értelmében egyeztetésre került sor az európai adatvédelmi biztossal, aki véleményét 2011. június 1-én nyújtotta be (11).
(53)
E rendelet a szükséges módosítások jelentős számára tekintettel az 1073/1999/EK rendeletet hatályon kívül helyezi, és annak helyébe lép.
(54)
Az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés (EAK) 106a. cikke (1) bekezdésének megfelelően, amely az EUMSZ 325. cikkének alkalmazását kiterjeszti az Európai Atomenergia-közösségre (Euratom), a Hivatal által lefolytatott vizsgálatokra az Unió tekintetében vonatkozó szabályok az Euratom tekintetében is érvényesek. Az EAK 106a. cikke (2) bekezdésének megfelelően az EUMSZ 325. cikkében foglalt, az Unióra való hivatkozások az Euratomra való hivatkozásnak is tekintendők, így az e rendeletben foglalt, az Unióra való hivatkozások - amennyiben a szövegkörnyezet megkívánja - magukban foglalják az Euratomra való hivatkozást is. Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról szóló, 1999. május 25-i 1074/1999/Euratom tanácsi rendeletet (12) ezért hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Célkitűzések és feladatok
(1) A csalás, a korrupció és az Európai Unió, valamint az Európai Atomenergia-közösség (amennyiben a szövegkörnyezet úgy kívánja, a továbbiakban együttesen: az Unió) pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelem megerősítése érdekében az 1999/352/EK, ESZAK, Euratom határozattal létrehozott Európai Csalás Elleni Hivatal (a továbbiakban: Hivatal) azokat a vizsgálati hatásköröket gyakorolja, amelyeket a Bizottságra a következők ruháznak:
a)
az Unió vonatkozó jogi aktusai; és
b)
az Unió által harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel kötött vonatkozó együttműködési és kölcsönös segítségnyújtási megállapodások.
(2) A Hivatal a Bizottság segítségével megszervezi a tagállamok számára a szoros és rendszeres együttműködést az illetékes hatóságaik között, annak érdekében, hogy összehangolják tevékenységeiket az Unió pénzügyi érdekeinek a csalással szembeni védelme céljából. A Hivatal hozzájárul a csalás, a korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység megelőzését és az azokkal szembeni küzdelmet szolgáló módszerek megtervezéséhez és kidolgozásához. A Hivatal előmozdítja és koordinálja az Unió pénzügyi érdekeinek védelme terén szerzett gyakorlati tapasztalatok és legjobb eljárási gyakorlatok tagállamokkal való és tagállamok közötti megosztását, valamint támogatja a tagállamok által önkéntes alapon hozott, csalás elleni közös intézkedéseket.
(3) E rendelet alkalmazása nem érinti:
a)
az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Európai Unió kiváltságairól és mentességeiről szóló 7. jegyzőkönyvet;
b)
az európai parlamenti képviselők statútumát;
c)
a személyzeti szabályzatot;
d)
a 45/2001/EK rendeletet.
(4) A Hivatal a Szerződések által vagy azok rendelkezései alapján létrehozott intézményeken, szerveken, hivatalokon és ügynökségeken (a továbbiakban: intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek) belül igazgatási vizsgálatokat folytat le a csalás, a korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelem céljából. E célból feltárja a szakmai feladatok ellátásával kapcsolatos, az Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai általi olyan kötelezettségmulasztásnak minősülő súlyos eseteket, amelyek, fegyelmi vagy - az esettől függően - büntetőeljárást vonhatnak maguk után, illetve a kötelezettségeknek az intézmények és szervek azon tagjai, továbbá azok a hivatal- és ügynökségvezetők, illetve az intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek személyzetének azon tagjai általi, a fentiekkel egyenértékű mulasztásának súlyos eseteit, akik nem tartoznak a személyzeti szabályzat hatálya alá (a továbbiakban együttesen: tisztviselők, egyéb alkalmazottak, intézmények vagy szervek tagjai, hivatal- vagy ügynökségvezetők vagy a személyzeti tagjai).
(5) E rendelet alkalmazásában a tagállamok illetékes hatóságai, továbbá az intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek igazgatási megállapodásokat köthetnek a Hivatallal. E megállapodások különösen az információ továbbítására és a vizsgálatok lefolytatására vonatkoznak.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. „az Unió pénzügyi érdekei”: az Európai Unió költségvetésének, az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek költségvetésének, valamint az ezek által irányított és ellenőrzött költségvetéseknek a hatálya alá tartozó bevételek, kiadások és eszközök;
2. „szabálytalanság”: a 2988/95/EK, Euratom rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében meghatározott szabálytalanság;
3. „csalás, korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység”: e kifejezéseknek a vonatkozó uniós aktusokban meghatározott jelentése;
4. „igazgatási vizsgálatok” (a továbbiakban: vizsgálatok): az 1. cikkben meghatározott célkitűzések elérése érdekében, valamint adott esetben a vizsgált tevékenységek szabálytalan jellegének megállapítása céljából a Hivatal által végzett felügyeleti, ellenőrzési és egyéb intézkedések a 3. és 4. cikkel összhangban; e vizsgálatok nem befolyásolhatják a tagállamok illetékes hatóságainak a büntetőeljárás kezdeményezésére vonatkozó hatáskörét;
5. „érintett személy”: bármely személy vagy gazdasági szereplő, aki csalással, korrupcióval vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elkövetésével gyanúsítható és ezért a Hivatal által folytatott vizsgálat tárgyát képezi;
6. „gazdasági szereplő”: e kifejezésnek a 2988/95/EK, Euratom és a 2185/96/Euratom, EK rendeletben meghatározott jelentése;
7. „igazgatási megállapodás”: a Hivatal által kötött technikai és/vagy gyakorlati jellegű megállapodás, amely különösen az érintett felek közötti együttműködés és információcsere előmozdítására irányul, és amely nem hoz létre további jogi kötelezettséget.
3. cikk
Külső vizsgálatok
(1) A Hivatal a 2185/96/Euratom, EK rendelettel a Bizottságra ruházott hatásköröket gyakorolja, hogy helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat folytasson a tagállamokban, valamint - a hatályos együttműködési és kölcsönös segítségnyújtási megállapodásokkal és bármely más hatályos jogi eszközzel összhangban - a harmadik országokban és a nemzetközi szervezeteknél.
Vizsgálati feladatainak részeként a Hivatal az ellenőrzéseket és vizsgálatokat a tagállamokban a 2988/95/EK, Euratom rendelet 9. cikkének (1) bekezdése, továbbá az említett rendelet 9. cikkének (2) bekezdésében említett ágazati szabályok szerint, a harmadik országokban és a nemzetközi szervezeteknél pedig a hatályos együttműködési és kölcsönös segítségnyújtási megállapodásokkal és bármely más hatályos jogi eszközzel összhangban folytatja le.
(2) Az uniós finanszírozásra vonatkozó támogatási megállapodással, határozattal vagy szerződéssel összefüggő csalás, korrupció vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység fennállásának megállapítása érdekében a Hivatal a 2185/96/Euratom, EK rendeletben megállapított rendelkezések és eljárások szerint helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat folytathat le a gazdasági szereplőknél.
(3) A helyszíni ellenőrzések és vizsgálatok során a Hivatal alkalmazottai az alkalmazandó uniós jog értelmében, az érintett tagállam szabályainak és gyakorlatainak megfelelően, az e rendeletben előírt eljárási garanciákat betartva járnak el.
A Hivatal kérésére az érintett tagállam illetékes hatósága megadja a Hivatal alkalmazottainak a szükséges segítséget ahhoz, hogy feladataikat a 7. cikk (2) bekezdésében említett írásbeli meghatalmazásnak megfelelően, hatékonyan végezhessék. Amennyiben a nemzeti szabályozás értelmében az említett segítségnyújtáshoz igazságügyi hatóság általi előzetes felhatalmazásra van szükség, az ilyen felhatalmazást kérelmezni kell.
Az érintett tagállamnak a 2185/96/Euratom, EK rendeletnek megfelelően gondoskodnia kell arról, hogy a Hivatal alkalmazottai a tagállam illetékes hatóságaira vonatkozó feltételekkel azonos feltételek mellett, az érintett tagállam nemzeti jogával összhangban hozzáférhessenek valamennyi olyan, a vizsgálat tárgyára vonatkozó információhoz és dokumentumhoz, amely szükségesnek bizonyul a helyszíni ellenőrzések és vizsgálatok hatékony és eredményes lefolytatásához.
(4) A tagállamok e rendelet alkalmazásában kijelölnek egy szolgálatot (a továbbiakban: csalás elleni koordinációs szolgálat), amely elősegíti a Hivatallal való hatékony együttműködést és információcserét, ideértve az operatív jellegű információk cseréjét is. Adott esetben a nemzeti joggal összhangban a csalás elleni koordinációs szolgálat e rendelet alkalmazásában illetékes hatóságnak tekinthető.
(5) Külső vizsgálat során a Hivatal a csalás, a korrupció vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység fennállásának megállapításához szükséges mértékben hozzáférhet a vizsgálat tárgyát képező üggyel kapcsolatos bármely olyan releváns információhoz, ideértve az adatbázisokban tárolt információkat is, amelyek az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek birtokában vannak. E célból a 4. cikk (2) és (4) bekezdése alkalmazandó.
(6) Amennyiben a Hivatal még azt megelőzően csalásra, korrupcióra vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenységre utaló információ birtokába jut, hogy határozatot hoztak volna arról, hogy indítsanak-e külső vizsgálatot, a Hivatal tájékoztathatja az érintett tagállam illetékes hatóságait, és szükség esetén a Bizottság illetékes szolgálatait is.
Az érintett tagállamok illetékes hatóságai a 2988/95/EK, Euratom rendelet 9. cikkének (2) bekezdésében említett ágazati szabályok sérelme nélkül gondoskodnak arról, hogy megfelelő intézkedésre kerüljön sor, amelyben a nemzeti joggal összhangban a Hivatal is részt vehet. Az érintett tagállamok illetékes hatóságai kérésre tájékoztatják a Hivatalt a meghozott intézkedésekről, valamint az e bekezdés első albekezdésben említett tájékoztatás alapján tett megállapításaikról.
4. cikk
Belső vizsgálatok
(1) Az 1. cikkben említett területeken a Hivatal az intézményeken, szerveken, hivatalokon és ügynökségeken belül igazgatási vizsgálatokat (a továbbiakban: belső vizsgálatok) folytat le.
A Hivatal ezeket a belső vizsgálatokat az e rendeletben és az egyes intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek által elfogadott határozatokban előírt feltételeknek megfelelően folytatja le.
(2) Feltéve, hogy az (1) bekezdésben említett rendelkezéseket betartják:
a)
a Hivatal közvetlenül és előzetes bejelentés nélkül hozzáférhet az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek birtokában levő minden releváns információhoz, ideértve az adatbázisokban tárolt információkat is, és beléphet az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek épületeinek minden helyiségébe. A Hivatal felhatalmazást kap arra, hogy megvizsgálja az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek számláit. A Hivatal jogosult minden dokumentumról és az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek birtokában lévő minden adathordozó tartalmáról másolatot vagy kivonatot készíteni, és szükség esetén az ilyen dokumentumokat vagy adatokat megőrizni annak biztosítása céljából, hogy azok ne tűnhessenek el;
b)
a Hivatal írásbeli vagy - akár meghallgatás útján - szóbeli információkat kérhet a tisztviselőktől, egyéb alkalmazottaktól, az intézmények vagy szervek tagjaitól, a hivatal- vagy ügynökségvezetőktől vagy a személyzet tagjaitól.
(3) A 2185/96/Euratom, EK rendeletben foglalt rendelkezésekkel és eljárásokkal összhangban a Hivatal helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat végezhet a gazdasági szereplők helyiségeiben, hogy hozzáférjen a belső vizsgálat tárgyát képező üggyel összefüggő lényeges információkhoz.
(4) Az intézményeket, szerveket, hivatalokat és ügynökségeket minden olyan esetben tájékoztatják, amikor a Hivatal alkalmazottai belső vizsgálatot folytatnak helyiségeikben, illetve amikor birtokukban lévő dokumentumokat vizsgálnak vagy ilyen információt kérnek. A 10. és 11. cikk sérelme nélkül a Hivatal bármikor megküldheti a belső vizsgálatok lefolytatása alkalmával megszerzett információt az érintett intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség számára.
(5) Az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek megfelelő eljárásokat vezetnek be és megteszik a szükséges intézkedéseket ahhoz, hogy minden szakaszban biztosítsák a belső vizsgálatok bizalmas jellegének megőrzését.
(6) Olyan esetekben, amikor a belső vizsgálatok feltárják, hogy egy tisztviselő, egyéb alkalmazott, az intézmény vagy szerv tagja, hivatal- vagy ügynökségvezető vagy a személyzet egy tagja érintett személy lehet, értesíteni kell azt az intézményt, szervet, hivatalt vagy ügynökséget, amelyhez e személy tartozik.
Olyan esetekben, amikor a szokásos kommunikációs csatornák használatával nem biztosítható a belső vizsgálat bizalmas jellegének megőrzése, a Hivatal megfelelő alternatív csatornákat használ az információk továbbítására.
Kivételes esetekben a főigazgató indokolással ellátott határozata alapján elhalasztható az információ továbbítása, amely határozatot a vizsgálat lezárása után továbbítani kell a Felügyelő Bizottság számára.
(7) Az egyes intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek által elfogadandó, az (1) bekezdés szerinti határozatnak különösen szabályt kell tartalmaznia a tisztviselők, egyéb alkalmazottak, intézmények vagy szervek tagjai, hivatal- vagy ügynökségvezetők, vagy a személyzet tagjai azon kötelezettségére vonatkozóan, hogy a Hivatallal együttműködjenek és számára információt szolgáltassanak, biztosítva mindemellett a belső vizsgálat bizalmas jellegének megőrzését.
(8) Amennyiben a Hivatal még azt megelőzően csalásra, korrupcióra, vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenységre utaló információ birtokába jut, hogy határozatot hoztak volna arról, hogy indítsanak-e belső vizsgálatot, a Hivatal tájékoztathatja az érintett intézményt, szervet, hivatalt vagy ügynökséget. Az érintett intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség kérésre tájékoztatja a Hivatalt a meghozott intézkedésekről és a tájékoztatás alapján tett megállapításairól.
Szükség esetén a Hivatal tájékoztatja az érintett tagállam illetékes hatóságait is. Ebben az esetben a 9. cikk (4) bekezdésének második és harmadik albekezdésében foglalt eljárási követelmények alkalmazandók. Amennyiben az illetékes hatóságok úgy határoznak, hogy a számukra továbbított információ alapján nemzeti jogukkal összhangban intézkedést hoznak, erről kérésre tájékoztatják a Hivatalt.
5. cikk
Vizsgálatok indítása
(1) A főigazgató vizsgálatot indíthat, ha kellő gyanú - amely alapulhat bármely harmadik fél vagy névtelen forrás által nyújtott információn is - áll fenn arra vonatkozóan, hogy csalást, korrupciót vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenységet követtek el. A főigazgató vizsgálat megindítására vonatkozó határozatának figyelembe kell vennie a 17. cikk (5) bekezdésével összhangban megállapított, a vizsgálati gyakorlat prioritásait és a Hivatal éves irányítási tervét. E határozatnak figyelembe kell vennie továbbá, hogy a Hivatal forrásait hatékonyan kell felhasználni és az alkalmazott eszközöknek arányosnak kell lenniük ez elérni kívánt célokkal. A belső vizsgálatokat illetően különös figyelmet kell fordítani arra, hogy mely intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség tudja a legjobban lefolytatni a vizsgálatot, és ennek során különösen a tények természetét, az ügy tényleges vagy lehetséges pénzügyi hatását, valamint azt kell szem előtt tartani, hogy mekkora a valószínűsége annak, hogy az ügyet bírósági útra kell terelni.
(2) A külső vizsgálat indítására vonatkozó határozatot a főigazgató saját hatáskörében vagy egy intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség, illetve egy érintett tagállam kérelme alapján hozza meg.
A belső vizsgálat indítására vonatkozó határozatot a főigazgató saját hatáskörében vagy egy tagállam kérelme, illetve azon intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség kérelme alapján hozza meg, amelyen belül a vizsgálatot le kell folytatni.
(3) Az alatt az idő alatt, amíg a főigazgató mérlegeli, hogy a (2) bekezdésben említett kérelem alapján megindítja-e a belső vizsgálatot, illetve az alatt az idő alatt, amíg a Hivatal belső vizsgálatot folytat, a Hivatallal való eltérő megállapodás hiányában az érintett intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek nem indíthatnak párhuzamosan vizsgálatot ugyanabban az ügyben.
(4) A vizsgálat megindításával kapcsolatos határozatot a (2) bekezdésben említett kérelemnek a Hivatalhoz történő beérkezésétől számított két hónapon belül meg kell hozni. A határozatról haladéktalanul értesítik a kérelmező tagállamot, intézményt, szervet, hivatalt vagy ügynökséget. A vizsgálat mellőzéséről szóló határozatot meg kell indokolni. Amennyiben a két hónapos határidő lejártáig a Hivatal nem hozott határozatot, úgy kell tekinteni, hogy a Hivatal úgy határozott, hogy nem indít vizsgálatot az ügyben.
Amennyiben egy tisztviselő, egyéb alkalmazott, intézmény vagy szerv tagja, hivatal- vagy ügynökségvezető vagy a személyzet egy tagja a személyzeti szabályzat 22a. cikkének megfelelően eljárva csalás vagy szabálytalanság gyanújával összefüggő információt szolgáltat a Hivatalnak, a Hivatal tájékoztatja e személyt arról, hogy indít-e vizsgálatot a szóban forgó tényekkel kapcsolatban.
(5) Amennyiben a főigazgató úgy határoz, hogy nem indít belső vizsgálatot, haladéktalanul továbbíthat minden releváns információt az érintett intézménynek, szervnek, hivatalnak vagy ügynökségnek, hogy az a rá alkalmazandó szabályok alapján meghozhassa a megfelelő intézkedéseket. A Hivatal adott esetben egyezteti az intézménnyel, szervvel, hivatallal vagy ügynökséggel az információt nyújtó forrás bizalmas jellegének védelmét célzó megfelelő intézkedéseket, és szükség esetén kérheti, hogy tájékoztassák a meghozott intézkedésekről.
(6) Amennyiben a főigazgató úgy határoz, hogy nem indít külső vizsgálatot, haladéktalanul továbbíthat minden releváns információt az érintett tagállam illetékes hatóságainak, hogy azok szükség esetén és a nemzeti szabályozás alapján meghozhassák a megfelelő intézkedéseket. Amennyiben szükséges, a Hivatal tájékoztatja az érintett intézményt, szervet, hivatalt vagy ügynökséget is.
6. cikk
Vizsgálat indítását megelőzően biztosított hozzáférés az adatbázisokban tárolt információkhoz
(1) A Hivatal számára egy adott vizsgálat megindítása előtt hozzáférést kell biztosítani az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek adatbázisaiban tárolt bármely releváns információhoz, amennyiben ez elengedhetetlenül szükséges az állítások tényszerűségének értékeléséhez. E hozzáférési jogot a Hivatal az állítások gyors értékeléséhez szükséges, általa megállapítandó időkorláton belül gyakorolja. E hozzáférési jog gyakorlása során a Hivatal tiszteletben tartja a szükségesség és az arányosság elvét.
(2) Az érintett intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség lojális együttműködést tanúsít és lehetővé teszi a Hivatal számára, hogy a 4. cikk (1) bekezdése szerinti határozatokban megállapítandó feltételek mellett hozzáférjen minden releváns információhoz.
7. cikk
Vizsgálati eljárás
(1) A főigazgató a vizsgálatok lefolytatását szükség esetén írásbeli utasításokkal irányítja. A vizsgálatokat a főigazgató irányítása alatt a Hivatal általa kijelölt alkalmazottai folytatják le.
(2) A Hivatal alkalmazottai a feladataikat a személyazonosságukat és beosztásukat feltüntető írásos meghatalmazás felmutatásával végzik. A főigazgató e meghatalmazást akként állítja ki, hogy megjelöli benne a vizsgálat tárgyát és célját, a vizsgálat lefolytatásának jogalapját, valamint az e jogalap által biztosított vizsgálati hatásköröket.
(3) A tagállamok illetékes hatóságai a nemzeti szabályozás szerint megadják a szükséges segítséget ahhoz, hogy a Hivatal alkalmazottai hatékonyan teljesíthessék feladatukat.
Az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek gondoskodnak arról, hogy a tisztviselőik, egyéb alkalmazottaik, tagjaik, vezetőik vagy személyzetük tagjai megadják a szükséges segítséget ahhoz, hogy a Hivatal alkalmazottai hatékonyan teljesíthessék feladatukat.
(4) Arra az esetre, ha egy vizsgálat a belső és külső vizsgálat elemeit egyaránt alkalmazza, a 3. és a 4. cikk alkalmazandó.
(5) A vizsgálatokat az eset körülményeivel és összetettségével arányos időtartam alatt megszakítás nélkül kell lefolytatni.
(6) Amennyiben a vizsgálatok azt mutatják, hogy az Unió pénzügyi érdekeinek védelme céljából igazgatási óvintézkedések meghozatalára lehet szükség, a Hivatal haladéktalanul tájékoztatja az érintett intézményt, szervet, hivatalt vagy ügynökséget a folyamatban lévő vizsgálatról. Az átadott információknak az alábbiakat kell tartalmazni:
a)
az érintett tisztviselőnek, egyéb alkalmazottnak, az intézmények vagy szervek érintett tagjának, az érintett hivatal- vagy ügynökségvezetőnek vagy a személyzet érintett tagjának a személyazonossága, valamint a szóban forgó tények összefoglalása;
b)
minden olyan információ, amely segíthet az érintett intézménynek, szervnek, hivatalnak vagy ügynökségnek annak eldöntésében, hogy indokolt-e igazgatási óvintézkedéseket hozni az Unió pénzügyi érdekeinek védelmében;
c)
a bizalmas jelleg megőrzése céljából javasolt bármely különleges intézkedés, különösen azokban az esetekben, amelyek olyan vizsgálati intézkedésekkel járnak, amelyek a vizsgálatokra alkalmazandó nemzeti szabályozásnak megfelelően egy nemzeti igazságügyi hatóság, illetve - külső vizsgálat esetén - egy nemzeti hatóság hatáskörébe tartoznak.
Az érintett intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség a Hivatallal szorosan együttműködve bármikor úgy határozhat, hogy meghozza a megfelelő óvintézkedéseket, ideértve a bizonyítékok megóvását szolgáló intézkedéseket is, és haladéktalanul értesíti a Hivatalt az ilyen határozatról.
(7) Amennyiben szükséges, a Hivatal kérésére a tagállamok illetékes hatóságai a nemzeti szabályozás értelmében meghozzák a megfelelő óvintézkedéseket, különösen a bizonyítékok megóvását szolgáló intézkedéseket.
(8) Amennyiben egy vizsgálat nem zárható le a megindítását követő 12 hónapon belül, a főigazgató a 12 hónapos időtartam lejártakor és ezt követően hathavonta jelentést készít a Felügyelő Bizottság számára, amelyben ismerteti a vizsgálat elhúzódásának okait, és a helyzet orvoslása érdekében tervezett intézkedéseket.
8. cikk
A Hivatal tájékoztatásának kötelezettsége
(1) Az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek haladéktalanul továbbítanak a Hivatal felé minden olyan információt, amely esetlegesen csalással, korrupcióval vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenységgel lehet kapcsolatos.
(2) Az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek, valamint - amennyiben azt nemzeti joguk lehetővé teszi - a tagállamok illetékes hatóságai a Hivatal kérésére vagy saját kezdeményezésükre továbbítanak a Hivatalnak minden olyan birtokukban lévő dokumentumot és információt, amely a Hivatal által végzett, folyamatban lévő vizsgálatra vonatkozik.
(3) Az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek, valamint - amennyiben azt nemzeti joguk lehetővé teszi - a tagállamok illetékes hatóságai továbbítanak a Hivatalnak minden egyéb, csalás, korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelemmel összefüggésben birtokukban lévő, lényegesnek ítélt dokumentumot vagy információt is.
9. cikk
Eljárási garanciák
(1) Vizsgálatai során a Hivatal az érintett személy mellett és ellen szóló bizonyítékokat keres. A vizsgálatokat objektíven és pártatlanul folytatja le, tiszteletben tartva az ártatlanság vélelmét és az e cikkben meghatározott eljárási garanciákat.
(2) A Hivatal a vizsgálat időtartama alatt bármikor meghallgathatja az érintett személyt vagy a tanúkat. A meghallgatott személyek nem kötelezhetők arra, hogy saját magukra nézve terhelő vallomást tegyenek.
A meghallgatáson való megjelenésre vonatkozó felszólítást legalább tíz munkanappal a meghallgatás időpontja előtt meg kell küldeni az érintett személy számára. Az érintett személy kifejezett egyetértésével vagy a vizsgálat sürgősségét alátámasztó megfelelő indokok alapján e határidő lerövidíthető. Ez utóbbi esetben a felszólítást legalább 24 órával a meghallgatás időpontja előtt meg kell küldeni. A felszólításnak ismertetnie kell az érintett személy jogait, különös tekintettel arra a jogra, hogy a meghallgatáson egy általa választott személlyel jelenjen meg.
A meghallgatáson való megjelenésre vonatkozó felszólítást legalább 24 órával a meghallgatás időpontja előtt meg kell küldeni a tanúk számára. A tanú kifejezett egyetértésével vagy a vizsgálat sürgősségét alátámasztó megfelelő indokok alapján e határidő lerövidíthető.
A második és harmadik albekezdésben előírt követelmények nem alkalmazandók arra az esetre, ha helyszíni ellenőrzések és vizsgálatok keretében kerül sor nyilatkozatok rögzítésére.
Amennyiben egy meghallgatás alkalmával bizonyítékok merülnek fel arra vonatkozóan, hogy egy tanú érintett személy lehet, a meghallgatást be kell fejezni. Az e bekezdésben, valamint a (3) és (4) bekezdésben előírt eljárási szabályok azonnal alkalmazandók. Az érintett tanút haladéktalanul tájékoztatni kell azokról a jogokról, amelyek őt mint érintett személyt megilletik, és kérésére meg kell küldeni számára a korábban általa tett és jegyzőkönyvben rögzített nyilatkozatok egy példányát. A Hivatal nem használhatja fel e személy ellen az általa korábban tett nyilatkozatokat anélkül, hogy először megadná neki a lehetőséget arra, hogy észrevételeket tegyen e nyilatkozatokkal kapcsolatban.
A Hivatal a meghallgatásról jegyzőkönyvet készít, amelyet hozzáférhetővé tesz a meghallgatott személy számára, hogy az jóváhagyhassa vagy észrevételezhesse azt. A Hivatal az érintett személynek átadja a meghallgatásról készült jegyzőkönyv egy példányát.
(3) Amint egy vizsgálat feltárja, hogy egy tisztviselő, egyéb alkalmazott, intézmény vagy szerv tagja, hivatal- vagy ügynökségvezető vagy a személyzet tagja érintett személy lehet, e tisztviselőt, egyéb alkalmazottat, az intézmény vagy szerv e tagját, e hivatal- vagy ügynökségvezetőt vagy a személyzet e tagját erről tájékoztatni kell, feltéve, hogy ez nem befolyásolja a vizsgálat vagy a nemzeti igazságügyi hatóság hatáskörébe tartozó vizsgálati eljárások lefolytatását.
(4) A 4. cikk (6) bekezdésének és a 7. cikk (6) bekezdésének sérelme nélkül, a vizsgálat befejezésekor meg kell adni a lehetőséget az érintett személy számára, hogy észrevételeket tegyen a rá vonatkozó tényállással kapcsolatban, mégpedig azt megelőzően, hogy a Hivatal rögzítené az érintett személyt név szerint megnevező következtetéseit.
E célból a Hivatal az érintett személyt felszólítja arra, hogy írásban, vagy a Hivatal által kijelölt alkalmazott általi meghallgatás keretében tegye meg észrevételeit. E felszólítás tartalmazza az érintett személyre vonatkozó tényállás összefoglalását és a 45/2001/EK rendelet 11. és 12. cikke által előírt információkat, továbbá megjelöli az észrevételek benyújtásának határidejét, amely nem lehet kevesebb, mint a felszólítás kézhezvételétől számított tíz munkanap. Az érintett személy kifejezett egyetértésével vagy a vizsgálat sürgősségét alátámasztó megfelelő indokok alapján e határidő lerövidíthető. A végleges vizsgálati jelentés az összes ilyen észrevételt feltünteti.
Azokban a kellően indokolt esetekben, amikor szükség van a vizsgálat bizalmas jellegének megőrzésére, és/vagy azon esetekben, amelyek nemzeti igazságügyi hatóság hatáskörébe tartozó vizsgálati eljárás igénybevételével járnak, a főigazgató eltekinthet azon kötelezettség teljesítésétől, amely szerint az érintett személyt fel kell szólítani észrevételei megtételére.
A személyzeti szabályzat IX. melléklete 1. cikkének (2) bekezdésében említett esetekben, amennyiben az intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség elmulasztja egy hónapon belül megválaszolni a főigazgató arra irányuló kérését, hogy eltekinthessen azon kötelezettség teljesítésétől, amely szerint az érintett személyt fel kell szólítani észrevételei megtételére, úgy kell tekinteni, hogy az intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség helyt adott a főigazgató kérésének.
(5) A meghallgatott személyeknek joguk van az Unió intézményeinek bármelyik hivatalos nyelvét használni. Az Unió tisztviselői vagy egyéb alkalmazottai azonban kötelezhetők arra, hogy az Unió intézményeinek egy olyan hivatalos nyelvét használják, amelyre vonatkozóan alapos ismeretekkel rendelkeznek.
10. cikk
Bizalmas jelleg és adatvédelem
(1) A külső vizsgálatok lefolytatása során bármilyen formában továbbított vagy megszerzett információt a vonatkozó rendelkezések alapján védelemben kell részesíteni.
(2) A belső vizsgálatok lefolytatása során bármilyen formában továbbított vagy megszerzett információ szakmai titoktartás tárgyát képezi, és azt az Unió intézményeire vonatkozó szabályok értelmében védelemben kell részesíteni.
(3) Az érintett intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek gondoskodnak a Hivatal által folytatott vizsgálatok bizalmas jellegének megőrzéséről, az érintett személyek törvény által biztosított jogainak tiszteletben tartásáról, valamint arról, hogy bírósági eljárás indítása esetén maradéktalanul figyelembe vegyék a nemzeti eljárási szabályokat.
(4) A Hivatal a 45/2001/EK rendelet 24. cikkével összhangban adatvédelmi tisztviselőt nevezhet ki.
(5) A főigazgató gondoskodik arról, hogy a nyilvánosság semleges és pártatlan tájékoztatást kapjon, valamint arról, hogy a nyilvánosságra hozatal során tartsák tiszteletben a vizsgálatok bizalmas jellegét, és tartsák be az e cikkben és a 9. cikk (1) bekezdésében rögzített elveket.
A személyzeti szabályzat előírásainak megfelelően a Hivatal alkalmazottai tartózkodnak a feladataik ellátása során tudomásukra jutott információk jogosulatlan nyilvánosságra hozatalától, kivéve, ha az említett információt már nyilvánosságra hozták, vagy az a nyilvánosság számára hozzáférhető, és e kötelezettség őket a szolgálati jogviszonyuk megszűnését követően is terheli.
11. cikk
Vizsgálati jelentés és a vizsgálatot követő intézkedések
(1) A Hivatal által lefolytatott vizsgálat befejezését követően a Hivatal a főigazgató irányítása alatt jelentést készít. E jelentésben ismertetni kell a vizsgálat jogalapját, a követett eljárási lépéseket, a megállapított tényeket és azok előzetes jogi minősítését, a megállapított tények becsült pénzügyi következményeit, és be kell számolni a 9. cikkben előírt eljárási garanciák tiszteletben tartásáról, valamint a vizsgálat következtetéseiről.
A jelentéshez mellékelni kell a főigazgató arra vonatkozó ajánlásait, hogy szükség van-e intézkedésekre. Ezen ajánlásokban adott esetben fel kell tüntetni az intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek, illetve az érintett tagállamok illetékes hatóságai által kezdeményezendő fegyelmi, közigazgatási, pénzügyi és/vagy bírósági eljárást, valamint meg kell jelölni különösen a becsült visszakövetelendő összeget, valamint a megállapított tények előzetes jogi minősítését.
(2) Az ilyen jelentések és ajánlások elkészítése során figyelembe kell venni az érintett tagállam nemzeti jogát. Az ennek alapján elkészített jelentések a közigazgatási vagy bírósági eljárás során elfogadható bizonyítéknak minősülnek abban a tagállamban, amelyben azok felhasználása szükségesnek bizonyul, ugyanolyan módon és ugyanolyan feltételek mellett, mint az adott ország nemzeti közigazgatási vizsgálói által készített jelentések. A jelentésekre a nemzeti közigazgatási vizsgálók által készített közigazgatási jelentésekre alkalmazott értékelési szabályokkal azonos értékelési szabályok vonatkoznak, és az ilyen jelentésekkel egyenértékű bizonyítékként kell figyelembe venni őket.
(3) A külső vizsgálatot követően készített jelentéseket és ajánlásokat, valamint az azokkal összefüggő összes vonatkozó dokumentumot a külső vizsgálatokra vonatkozó szabályoknak megfelelően meg kell küldeni az érintett tagállamok illetékes hatóságainak, valamint szükség esetén a Bizottság illetékes szolgálatainak is.
(4) A belső vizsgálatot követően készített jelentéseket és ajánlásokat, valamint az azokkal összefüggő összes vonatkozó dokumentumot meg kell küldeni az érintett intézménynek, szervnek, hivatalnak vagy ügynökségnek. Ezen intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség a belső vizsgálat eredményének megfelelően fegyelmi vagy jogi jellegű intézkedéseket hoz, és erről a jelentést kísérő ajánlásokban megjelölt időtartamon belül, - illetve a Hivatal külön kérésére - jelentést küld a Hivatalnak.
(5) Amennyiben a belső vizsgálatot követően készített jelentésben feltárt tények büntetőeljárást vonhatnak maguk után, ezt az információt továbbítani kell az érintett tagállam igazságügyi hatóságainak.
(6) A Hivatal kérésére az érintett tagállamok illetékes hatóságai kellő időben megküldik a Hivatalnak az azzal kapcsolatos információkat, hogy - ha volt ilyen - milyen intézkedéseket hoztak azt követően, hogy a főigazgató a (3) bekezdésnek megfelelően megküldte számukra ajánlásait, valamint azt követően, hogy a Hivatal az (5) bekezdésnek megfelelően információt továbbított az igazságügyi hatóságoknak.
(7) A (4) bekezdés sérelme nélkül, ha a vizsgálat úgy fejeződik be, hogy nem találtak az érintett személyre nézve terhelő bizonyítékokat, akkor az e személyre vonatkozó vizsgálatot a főigazgató lezárja, és erről e személy számára 10 munkanapon belül tájékoztatást küld.
(8) Amennyiben azt egy olyan információnyújtó személy kéri, aki a Hivatalnak vizsgálat megindítását eredményező vagy azzal összefüggő információt szolgáltatott, a Hivatal a vizsgálat lezárásáról értesítést küldhet ezen információnyújtó személy számára. A Hivatal azonban elutasíthatja az ilyen irányú kérést, ha úgy ítéli meg, hogy az értesítés sértené az érintett személy jogos érdekeit, hátrányosan befolyásolná a vizsgálat és az azt követő intézkedések hatékonyságát, vagy ellentétes lenne az információ bizalmas kezelésére vonatkozó követelményekkel.
12. cikk
A Hivatal és a tagállamok illetékes hatóságai közötti információcsere
(1) E rendelet 10. és 11. cikkének, valamint a 2185/96/Euratom, EK rendelet rendelkezéseinek sérelme nélkül, a Hivatal a külső vizsgálatok lefolytatása során megszerzett információkat továbbíthatja az érintett tagállamok illetékes hatóságai számára az ahhoz kellő időben, hogy azok nemzeti joguknak megfelelően meghozhassák a megfelelő intézkedéseket.
(2) A 10. és a 11. cikk sérelme nélkül, a főigazgató továbbítja az érintett tagállam igazságügyi hatóságainak a belső vizsgálat során a Hivatal tudomására jutott azon információkat, amelyek valamely nemzeti igazságügyi hatóság joghatósága alá tartozó tényekre vonatoznak.
A 4. cikknek megfelelően, valamint a 10. cikk sérelme nélkül, a főigazgató az érintett intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség számára is megküldi az e bekezdés első albekezdésében említett információt, beleértve az érintett személy személyazonosságát, a feltárt tények összefoglalását, azok előzetes jogi minősítését, valamint azt, hogy megközelítőleg milyen mértékben sérültek az Unió pénzügyi érdekei.
A 9. cikk (4) bekezdése alkalmazandó.
(3) Az érintett tagállam illetékes hatóságai, a nemzeti joguk sérelme nélkül, saját kezdeményezésükre vagy a Hivatal kérése alapján kellő időben tájékoztatják a Hivatalt az e cikk értelmében számukra továbbított információk alapján tett intézkedésekről.
(4) A Hivatal a nemzeti jognak és a személyzeti szabályzatnak megfelelően részt vehet a nemzeti bíróságok és törvényszékek előtt folytatott bizonyítási eljárásban.
13. cikk
A Hivatal együttműködése az Eurojusttal és az Europollal
(1) Az Unió pénzügyi érdekeinek védelmére vonatkozó megbízatásának keretein belül a Hivatal adott esetben együttműködik az Eurojusttal és az Európai Rendőrségi Hivatallal (Europol). Amennyiben a szóban forgó együttműködés előmozdítása érdekében szükséges, a Hivatal igazgatási megállapodásokat köt az Eurojusttal és az Europollal. Az igazgatási megállapodások az operatív, stratégiai vagy technikai információk cseréjére vonatkozhatnak, ideértve a személyes adatok és a minősített adatok cseréjét, valamint az elért eredményekről szóló jelentések kérés alapján történő cseréjét is.
A Hivatal - az Eurojust megbízatásának hatálya alá tartozó esetekben - a vonatkozó információkat továbbítja az Eurojust számára is, ha ez támogathatja és erősítheti a bűncselekmények kivizsgálására, valamint az ezekkel kapcsolatos büntetőeljárás lefolytatására hatáskörrel rendelkező nemzeti bűnüldöző hatóságok közötti koordinációt és együttműködést, illetve ha a Hivatal csalás, korrupció vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más, súlyos bűncselekmény formájában megvalósuló jogellenes tevékenység fennállásának gyanúját megalapozó információkat küldött meg a tagállamok illetékes hatóságainak.
(2) A Hivatal kellő időben tájékoztatja az érintett tagállamok illetékes hatóságait arról, ha az általuk rendelkezésre bocsátott információt továbbította az Eurojustnak vagy az Europolnak.
14. cikk
Együttműködés harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel
(1) A Hivatal adott esetben igazgatási megállapodásokat köthet harmadik országok illetékes hatóságaival és nemzetközi szervezetekkel. A Hivatal adott esetben egyeztet a Bizottság illetékes szolgálataival és az Európai Külügyi Szolgálattal, különösen a szóban forgó megállapodások megkötése előtt. A megállapodások az operatív, stratégiai vagy technikai információk cseréjére vonatkozhatnak, ideértve az elért eredményekről szóló jelentések kérés alapján történő cseréjét is.
(2) A Hivatal tájékoztatást küld az érintett tagállamok illetékes hatóságainak arról, ha az általuk rendelkezésre bocsátott információt továbbítja harmadik országok illetékes hatóságainak vagy nemzetközi szervezeteknek.
A Hivatal a 45/2001/EK rendelettel összhangban nyilvántartást vezet a személyes adatok továbbításáról, beleértve azt is, hogy az adattovábbításra milyen indokok alapján került sor.
15. cikk
Felügyelő Bizottság
(1) A Felügyelő Bizottság a Hivatal vizsgálati feladatköre ellátásának rendszeres nyomon követésével biztosítja, hogy a Hivatal független módon és megfelelően gyakorolja az e rendeletben ráruházott jogköröket.
A Felügyelő Bizottság a főigazgató által a 7. cikk (8) bekezdésének megfelelően rendelkezésre bocsátott információk alapján nyomon követi különösen az eljárási garanciák alkalmazásával és a vizsgálatok időtartamával kapcsolatos fejleményeket.
A Felügyelő Bizottság véleményeket, illetve adott esetben ajánlásokat készít a főigazgató számára, többek között a Hivatal vizsgálati funkciójának betöltéséhez szükséges forrásokról, a Hivatal vizsgálati prioritásairól, valamint a vizsgálatok időtartamáról. A Felügyelő Bizottság saját kezdeményezésére, a főigazgató kérése alapján, illetve egy intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség kérésére nyilváníthat véleményt, de ezen véleménnyilvánításával nem avatkozhat be a folyamatban lévő vizsgálati eljárásokba.
Az intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek részére meg kell küldeni a harmadik albekezdés szerint kinyilvánított vélemények egy példányát.
Kellően indokolt esetben a Felügyelő Bizottság a vizsgálatokkal kapcsolatban további információkat kérhet a Hivataltól, beleértve a lezárt vizsgálatokkal kapcsolatos jelentéseket és ajánlásokat is, de ezzel nem érintheti a folyamatban lévő vizsgálati eljárásokat.
(2) A Felügyelő Bizottság öt olyan független tagból áll, akik a Hivatal tevékenységi területeinek valamelyikén sok éves igazságügyi, nyomozói vagy ezekkel egyenértékű tapasztalattal rendelkeznek. A tagok kinevezése az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közös megegyezésével történik.
A Felügyelő Bizottság tagjainak kinevezéséről szóló határozat magában foglal továbbá egy tartaléklistát, amely azokat a jelölteket tartalmazza, akik a Felügyelő Bizottság tagjainak helyébe léphetnek a hivatali idő fennmaradó részére lemondás, haláleset vagy tartós munkaképtelenség esetén.
(3) A felügyelő bizottsági tagok hivatali ideje öt év, amely ezt követően nem hosszabbítható meg. Annak érdekében, hogy a Felügyelő Bizottság által képviselt szakértelem folytonossága biztosítva legyen, a bizottsági tagok közül egyszerre hármat, majd azt követően kettőt kell lecserélni.
(4) A felügyelő bizottsági tagok az új tagok kinevezéséig hivatali idejük lejártával is hivatalban maradnak.
(5) Ha a Felügyelő Bizottság egy tagja már nem felel meg a hivatal betöltéséhez szükséges feltételeknek, illetve ha az illető tagot súlyos kötelességszegés elkövetésében bűnösnek találták, az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közös megegyezéssel felmentheti hivatalából.
(6) A Bizottság alkalmazandó szabályaival összhangban a Felügyelő Bizottság tagjai napidíjra jogosultak, valamint meg kell számukra téríteni a feladataik ellátása során felmerülő költségeiket.
(7) A Felügyelő Bizottság tagjai feladataik ellátása során sem kormányoktól, sem pedig intézményektől, szervektől, hivataloktól vagy ügynökségektől nem kérhetnek és nem fogadhatnak el utasításokat.
(8) A Felügyelő Bizottság kijelöli elnökét. Ezen túlmenően kidolgozza saját eljárási szabályzatát, amelyet tájékoztatás céljából az elfogadás előtt megküld az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az európai adatvédelmi biztosnak. A Felügyelő Bizottság az elnök vagy a főigazgató kezdeményezésére ül össze. A Felügyelő Bizottság évente legalább tíz ülést tart. A Felügyelő Bizottság a tagjai többségi szavazata alapján hoz határozatot. Titkársági feladatainak ellátásáról a Hivatal gondoskodik, a Felügyelő Bizottsággal szoros együttműködésben.
(9) A Felügyelő Bizottság legalább évente egyszer tevékenységi jelentést készít, amelyben kitér különösen a Hivatal függetlenségének értékelésére, az eljárási garanciák alkalmazására és a vizsgálatok időtartamára. E jelentéseket meg kell küldeni az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Számvevőszéknek.
A Felügyelő Bizottság megküldheti az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Számvevőszéknek a Hivatal vizsgálatainak eredményeiről és az azok alapján tett intézkedésekről készített jelentéseket.
16. cikk
Véleménycsere az intézményekkel
(1) Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság évente egy alkalommal politikai szintű véleménycserét folytat a főigazgatóval, amelynek során megvitatják, hogy a Hivatal milyen módszereket követ a csalás, a korrupció, valamint az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység megelőzése és az ellenük folytatott küzdelem terén. A Felügyelő Bizottság részt vesz a véleménycserében. A Számvevőszék, az Eurojust és/vagy az Europol képviselői - az Európai Parlament, a Tanács, a Bizottság, a főigazgató vagy a Felügyelő Bizottság kérésére - eseti meghívást kaphatnak a véleménycserére.
(2) A véleménycsere témái között szerepelhetnek az alábbiak:
a)
a Hivatal vizsgálati gyakorlatának stratégiai prioritásai;
b)
a Felügyelő Bizottság által a 15. cikk értelmében készített vélemények és tevékenységi jelentések;
c)
a főigazgató által a 17. cikk (4) bekezdése értelmében készített jelentések, valamint adott esetben bármely olyan jelentés, amelyet az intézmények a Hivatal megbízatásával összefüggésben készítettek;
d)
a Hivatal és az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek közötti kapcsolatok keretei;
e)
a Hivatal és a tagállamok illetékes hatóságai közötti kapcsolatok keretei;
f)
a Hivatal és harmadik országok illetékes hatóságai, valamint nemzetközi szervezetek között, az e rendeletben említett megállapodások keretein belül kialakított kapcsolatok;
g)
a Hivatal által a megbízatása teljesítése során végzett munka hatékonysága.
(3) A véleménycserében részt vevő valamennyi intézmény gondoskodik arról, hogy a véleménycsere ne járjon a folyamatban lévő vizsgálati eljárásokba való beavatkozással.
(4) A véleménycserében részt vevő intézmények tevékenységük során figyelembe veszik a véleménycsere alkalmával kifejtett véleményeket. A főigazgató a 17. cikk (4) bekezdésében említett jelentésekben tájékoztatást ad a Hivatal által adott esetben végrehajtott tevékenységekről.
17. cikk
Főigazgató
(1) A Hivatalt a főigazgató irányítja. A főigazgatót a (2) bekezdésben meghatározott eljárás alapján a Bizottság nevezi ki. A főigazgató hivatali ideje hét év, amely nem meghosszabbítható.
(2) Új főigazgató kinevezéséhez a Bizottság pályázati felhívást tesz közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában. A pályázati felhívást a hivatalban lévő főigazgató megbízatásának lejárta előtt legalább hat hónappal közzé kell tenni. Azt követően, hogy a Felügyelő Bizottság kedvező véleményt nyilvánított a Bizottság által végrehajtott kiválasztási eljárásról, a Bizottság elkészíti a megfelelő végzettséggel rendelkező jelöltek listáját. Az Európai Parlamenttel és a Tanáccsal folytatott konzultációt követően a Bizottság kinevezi a főigazgatót.
(3) A főigazgató a külső és belső vizsgálatok megindításával és lefolytatásával vagy az egyes vizsgálatok lefolytatását követően a jelentések elkészítésével kapcsolatos feladatai vonatkozásában nem kérhet és nem fogadhat el utasítást kormányoktól, illetve intézményektől, szervektől, hivataloktól vagy ügynökségektől. Ha a főigazgató úgy ítéli meg, hogy a Bizottság által hozott valamely intézkedés aláássa a függetlenségét, akkor erről azonnal értesíti a Felügyelő Bizottságot, továbbá határoz arról, hogy a Bizottság intézkedése miatt kíván-e keresetet benyújtani a Bírósághoz.
(4) A főigazgató rendszeresen jelentést tesz az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Számvevőszéknek a Hivatal által lefolytatott vizsgálatok eredményeiről, a végrehajtott intézkedésekről és a nehézséget jelentő tényezőkről, tiszteletben tartva ugyanakkor a vizsgálatok bizalmas jellegét, az érintett személyek és az informátorok törvény által biztosított jogait, valamint adott esetben a nemzeti jog bírósági eljárásokra alkalmazandó rendelkezéseit.
(5) A főigazgató a Hivatal irányítási terve keretében minden évben meghatározza a Hivatal által követett vizsgálati gyakorlat prioritásait, valamint azokat közzétételüket megelőzően megküldi a Felügyelő Bizottságnak.
A főigazgató rendszeres időközönként tájékoztatja a Felügyelő Bizottságot a Hivatal tevékenységeiről, a Hivatal vizsgálati funkciója végrehajtásáról és a vizsgálatok alapján hozott intézkedésekről.
A főigazgató rendszeres időközönként tájékoztatja a Felügyelő Bizottságot:
a)
azokról az esetekről, amikor a főigazgató ajánlásait nem tartották be;
b)
azokról az esetekről, amikor a tagállamok igazságügyi hatóságainak továbbítottak információt;
c)
a vizsgálatok időtartamáról a 7. cikk (8) bekezdésének megfelelően.
(6) A főigazgató - írásban és a feltételeket és korlátozásokat meghatározva - átruházhatja az 5. cikk, a 7. cikk (2) bekezdése, a 11. cikk (7) bekezdése és a 12. cikk (2) bekezdése szerinti egyes funkcióinak gyakorlását a Hivatal egy vagy több alkalmazottjára.
(7) A főigazgató olyan belső tanácsadói és ellenőrzési eljárást hoz létre, ideértve a jogszerűség ellenőrzését is, amely többek között az eljárási garanciáknak, az érintett személyek alapvető jogainak, valamint az érintett tagállamok nemzeti jogának a tiszteletben tartásával kapcsolatos, különös tekintettel a 11. cikk (2) bekezdésére.
(8) A főigazgató a Hivatal alkalmazottai által a vizsgálati eljárások tekintetében alkalmazandó iránymutatásokat fogad el. Ezen iránymutatásoknak összhangban kell lenniük e rendelettel, valamint ki kell térniük többek között az alábbiakra:
a)
a vizsgálatok lefolytatása;
b)
az eljárási garanciák;
c)
a belső tanácsadói és ellenőrzési eljárások részletei, ideértve a jogszerűség ellenőrzését is;
d)
az adatvédelem.
Az említett iránymutatásokat, valamint azok módosításait csak akkor lehet elfogadni, ha azokról a Felügyelő Bizottság már benyújthatta észrevételeit; az iránymutatásokat ezt követően tájékoztatás céljából meg kell küldeni az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Bizottságnak, továbbá szintén tájékoztatás céljából az Unió intézményeinek hivatalos nyelvein közzé kell azokat tenni a Hivatal honlapján.
(9) Mielőtt a Bizottság a főigazgatóval szemben fegyelmi szankciót fogadna el, konzultál a Felügyelő Bizottsággal.
A főigazgatóval szemben kezdeményezett fegyelmi szankciókról indokolással ellátott határozatot kell hozni, amelyet tájékoztatás céljából meg kell küldeni az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Felügyelő Bizottságnak.
(10) Bármely jogi szövegben a Hivatal „igazgatójára” történő hivatkozást a főigazgatóra történő hivatkozásként kell értelmezi.
18. cikk
Finanszírozás
A Hivatal számára elkülönített költségvetési előirányzatok teljes összegét, beleértve a Felügyelő Bizottság és annak titkársága számára elkülönített előirányzatokat is, az Európai Unió általános költségvetésének a Bizottságra vonatkozó költségvetési szakaszán belül külön költségvetési tételként kell feltüntetni, és annak részleteit az említett költségvetési szakasz egyik mellékletében kell meghatározni.
A Hivatal létszámtervét, beleértve a Felügyelő Bizottság titkárságának létszámtervét is, a Bizottság létszámtervéhez kell csatolni.
19. cikk
Értékelő jelentés
2017. október 2-ig a Bizottság értékelő jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet alkalmazásáról. Az említett jelentéshez mellékelni kell a Felügyelő Bizottság véleményét, valamint a jelentésben állást kell foglalni arról, hogy szükséges-e módosítani ezt a rendeletet.
20. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az 1073/1999/EK rendelet és az 1074/1999/Euratom rendelet hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett rendeletekre történő hivatkozásokat erre a rendeletre történő hivatkozásként és a II. mellékletben található megfelelési táblázattal összhangban kell értelmezni.
21. cikk
Hatálybalépés és átmeneti rendelkezések
(1) Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hónap első napján lép hatályba.
(2) A 15. cikk (3) bekezdése alkalmazandó az e rendelet hatálybalépésének időpontjában hivatalban lévő felügyelő bizottsági tagok hivatali idejére. E rendelet hatálybalépését követően az Európai Parlament elnöke a Felügyelő Bizottság tagjai közül sorshúzás útján haladéktalanul kijelöl két tagot, akiknek a megbízatása - a 15. cikk (3) bekezdésének első mondatától eltérve - a hivatali idejük első 36 hónapjának leteltével megszűnik. A leköszönő tagok helyére automatikusan ki kell nevezni két új tagot ötéves hivatali időre az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) felügyelő bizottsága tagjainak kinevezéséről szóló, 2012. január 23-i 2012/45/EU, Euratom európai parlamenti, tanácsi és bizottsági határozat (13) 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő lista alapján és az ott meghatározott sorrend figyelembevételével. A két új tag az a két személy lesz, akiknek a neve az említett lista első két helyén szerepel.
(3) A 17. cikk (1) bekezdésének harmadik mondata alkalmazandó az e rendelet hatálybalépésének időpontjában hivatalban lévő főigazgató hivatali idejének időtartamára.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2013. szeptember 11-én.