РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 542/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за изменение на Регламент (ЕС) № 1215/2012 по отношение на правилата, които се прилагат към Единния патентен съд и Съда на Бенелюкс
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 2, букви а), в) и д) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
На 19 февруари 2013 г. Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония, Ирландия, Република Гърция, Френската република, Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Република Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия, Кралство Швеция и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия подписаха Споразумение относно Единен патентен съд (3) („Споразумението относно ЕПС“). В Споразумението относно ЕПС се предвижда, че то не влиза в сила преди първия ден от четвъртия месец след датата на влизане в сила на измененията на Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета (4) по отношение на връзката на посочения регламент със Споразумението относно ЕПС.
(2)
На 15 октомври 2012 г. Кралство Белгия, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия - страни по Договора от 31 март 1965 г. относно създаването и статута на Съда на Бенелюкс („Договора за Съда на Бенелюкс“), подписаха протокол за изменение на този договор. С протокола стана възможно да се прехвърли компетентност на Съда на Бенелюкс по конкретни въпроси, попадащи в приложното поле на Регламент (ЕС) № 1215/2012.
(3)
Необходимо е да се уреди връзката между Регламент (ЕС) № 1215/2012, от една страна, и Споразумението относно ЕПС и Договора за Съда на Бенелюкс, от друга страна, посредством изменения на посочения регламент.
(4)
Единният патентен съд и Съдът на Бенелюкс следва да се считат за съдилища по смисъла на Регламент (ЕС) № 1215/2012, за да се гарантира правна сигурност и предвидимост за ответниците, които могат да бъдат изправени пред тези две съдилища на място на територията на държава членка, различна от определената съгласно правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012.
(5)
Измененията на Регламент (ЕС) № 1215/2012, предвидени в настоящия регламент по отношение на Единния патентен съд, целят установяването на международната компетентност на този съд и не засягат вътрешното разпределение на производствата между отделенията на този съд, нито правилата, предвидени в Споразумението относно ЕПС по отношение на упражняването на компетентност, включително изключителна компетентност, по време на преходния период, предвиден в това споразумение.
(6)
В качеството си на съдилища, които са общи за няколко държави членки, Единният патентен съд и Съдът на Бенелюкс не могат, за разлика от съдилищата в една държава членка, да упражняват своята компетентност въз основа на националното право спрямо ответници, които нямат местоживеене в държава членка. Следователно, за да се даде възможност на тези две съдилища да упражняват компетентност спрямо такива ответници, по отношение на въпросите от компетентността съответно на Единния патентен съд и на Съда на Бенелюкс правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012 следва да се прилагат и спрямо ответници с местоживеене в трети държави. Със съществуващите правила за компетентност на Регламент (ЕС) № 1215/2012 се осигурява тясна връзка между производствата, по отношение на които се прилага посоченият регламент, и територията на държавите членки. Следователно е целесъобразно да се разшири приложното поле на тези правила, така че те да се прилагат за производствата срещу всички ответници, независимо от тяхното местоживеене. При прилагането на правилата относно компетентността, предвидени в Регламент (ЕС) № 1215/2012, Единният патентен съд и Съдът на Бенелюкс (всеки от които е наричан по-долу „общ съд“) следва да прилагат само онези правила, които са подходящи за въпроса, по който им е предоставена компетентност.
(7)
Съответният общ съд следва да може да разглежда спорове, които включват ответници от трети държави, въз основа на правилото за субсидиарна компетентност в производства, свързани с нарушение на европейски патент, причиняващо вреди както в рамките на Съюза, така и извън него. Тази субсидиарна компетентност следва да бъде упражнявана, когато имущество, което принадлежи на ответника, се намира на територията на която и да било държава членка - страна по инструмента за създаване на съответния общ съд, и когато спорът е свързан с която и да е такава държава членка в достатъчна степен, например когато ищецът е с местоживеене в тази държава или когато доказателствата във връзка със спора се намират в нея. Когато установява компетентността си, общият съд следва да вземе предвид стойността на въпросното имущество, която не следва да бъде незначителна и която следва да направи изпълнението на съдебното решение възможно, поне отчасти, в държавите членки, които са страни по инструмента за създаване на съответния общ съд.
(8)
Правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012 относно висящ процес (lis pendens) и свързани искове, които имат за цел предотвратяването на успоредни производства и постановяването на противоречиви съдебни решения, следва да се прилагат, когато са предявени искове пред общ съд и пред съд на държава членка, в която Споразумението относно ЕПС или, в зависимост от случая, Договора за Съда на Бенелюкс не се прилага.
(9)
Правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012 относно висящ процес (lis pendens) и свързани искове следва да се прилагат също така в случаите, в които по време на преходния период, предвиден в Споразумението относно ЕПС, искове по някои видове спорове са предявени в Единния патентен съд, от една страна, и в национален съд на държава членка, която е страна по Споразумението относно ЕПС, от друга страна.
(10)
Съдебните решения на Единния патентен съд или на Съда на Бенелюкс следва да се признават и изпълняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 1215/2012 и в държава членка, която не е страна по Споразумението относно ЕПС или по Договора за Съда на Бенелюкс, в зависимост от случая.
(11)
Съдебните решения, постановени от съдилищата на държава членка, която не е страна по Споразумението относно ЕПС или по Договора за Съда на Бенелюкс, в зависимост от случая, следва да се признават и изпълняват в друга държава членка в съответствие с Регламент (ЕС) № 1215/2012.
(12)
Поради това Регламент (ЕС) № 1215/2012 следва да бъде съответно изменен.
(13)
Доколкото целта на настоящия регламент не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците му може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(14)
В съответствие с член 3 и член 4а, параграф 1 от Протокол (№ 21) относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към ДЕС и към Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), тези държави членки са нотифицирали желанието си да участват в приемането и прилагането на настоящия регламент.
(15)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол (№ 22) относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане, без да се засяга възможността Дания да прилага измененията на Регламент (ЕС) № 1215/2012, предвидени в настоящия регламент, съгласно член 3 от Споразумението от 19 октомври 2005 г. между Европейската общност и Кралство Дания относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (5),
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В глава VII на Регламент (ЕС) № 1215/ 2012 се вмъкват следните членове:
„Член 71а
1. За целите на настоящия регламент съд, който е общ за няколко държави членки съгласно параграф 2 („общ съд“), е съд на държава членка, когато съгласно инструмента за неговото създаване същият общ съд упражнява компетентност по въпроси, попадащи в приложното поле на настоящия регламент.
2. За целите на настоящия регламент всяко от следните съдилища представлява общ съд:
а)
Единният патентен съд, създаден със Споразумението относно Единен патентен съд, подписано на 19 февруари 2013 г. („Споразумението относно ЕПС“); и
б)
Съдът на Бенелюкс, създаден с Договора от 31 март 1965 г. относно създаването и статута на Съда на Бенелюкс („Договорът за Съда на Бенелюкс“).
Член 71б
Компетентността на всеки общ съд се определя, както следва:
1)
общият съд е компетентен, когато съгласно настоящия регламент съдилищата на държава членка, която е страна по инструмента за създаване на общия съд, биха били компетентни по въпрос, уреден от този инструмент;
2)
когато ответникът няма местоживеене в държава членка и настоящият регламент не предоставя компетентност спрямо него по друг начин, глава II се прилага, доколкото е уместно, независимо от местоживеенето на ответника.
Може да се подаде молба пред общия съд за временни, включително обезпечителни, мерки, дори ако съдилищата на трета държава са компетентни по съществото на делото;
3)
когато общият съд е компетентен спрямо ответник съгласно точка 2 относно спор, свързан с нарушение на европейски патент, причиняващо вреди в рамките на Съюза, този съд може да упражни компетентност и по отношение на вреди извън Съюза, причинени от това нарушение.
Тази компетентност се предоставя само ако имуществото, което принадлежи на ответника се намира на територията на държава членка, която е страна по инструмента за създаване на общия съд и спорът е свързан в достатъчна степен с тази държава членка.
Член 71в
1. Членове 29-32 се прилагат, когато е предявен иск в общ съд и в съд на държава членка, която не е страна по инструмента за създаване на този общ съд.
2. Членове 29-32 се прилагат, когато по време на преходния период, предвиден в член 83 от Споразумението относно ЕПС, е предявен иск в Единния патентен съд и в съд на държава членка, която е страна по Споразумението относно ЕПС.
Член 71г
Настоящият регламент се прилага по отношение на признаването и изпълнението на:
а)
съдебните решения на общ съд, които трябва да бъдат признати и изпълнени в държава членка, която не е страна по инструмента за създаване на общия съд; и
б)
съдебните решения, постановени от съдилищата на държава членка, която не е страна по инструмента за създаване на общия съд, които трябва да бъдат признати и изпълнени в държава членка - страна по този инструмент.
Когато обаче признаването и изпълнението на съдебно решение, постановено от съответния общ съд, се иска в държава членка - страна по инструмента за създаване на този съд, вместо правилата на настоящия регламент се прилагат правилата на съответния инструмент за признаване и прилагане.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 10 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 542/2014/EU RENDELETE
(2014. május 15.)
az 1215/2012/EU rendeletnek az Egységes Szabadalmi Bíróság és a Benelux Bíróság vonatkozásában alkalmazandó szabályok tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 81. cikke (2) bekezdésének a), c) és e) pontjára,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A Belga Királyság, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, a Dán Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, az Észt Köztársaság, Írország, a Görög Köztársaság, a Francia Köztársaság, az Olasz Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Luxemburgi Nagyhercegség, Magyarország, a Máltai Köztársaság, a Holland Királyság, az Osztrák Köztársaság, a Portugál Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság, a Szlovák Köztársaság, a Finn Köztársaság, a Svéd Királyság, valamint Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága 2013. február 19-én megállapodást (3) írt alá az Egységes Szabadalmi Bíróságról (a továbbiakban: az ESZB-megállapodás). Az ESZB-megállapodás értelmében a megállapodás nem léphet hatályba az 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletet (4) módosító, a rendelet és az ESZB-megállapodás viszonyát rendező jogszabály hatálybalépését követő negyedik hónap első napjáig.
(2)
A Belga Királyság, a Luxemburgi Nagyhercegség és a Holland Királyság, amelyek a Benelux Bíróság létrehozásáról és jogállásáról szóló, 1965. március 31-i megállapodás (a továbbiakban: a Benelux Bíróságról szóló megállapodás) részesei, 2012. október 15-én az említett megállapodás módosításáról szóló jegyzőkönyvet írtak alá. A jegyzőkönyv az 1215/2012/EU rendelet hatálya alá tartozó specifikus ügyekben lehetővé teszi a joghatóságnak a Benelux Bíróságra való átruházását.
(3)
Az ESZB-megállapodásnak és a Benelux Bíróságról szóló megállapodásnak az 1215/2012/EU rendelettel való viszonyát a rendelet módosításával szükséges szabályozni.
(4)
Az Egységes Szabadalmi Bíróságot és a Benelux Bíróságot az 1215/2012/EU rendelet értelmében vett bíróságnak kell tekinteni annak érdekében, hogy érvényesüljön a jogbiztonság és a kiszámíthatóság követelménye azon alperesek esetében, akik az említett két bíróság előtt, az 1215/2012/EU rendelet szabályai alapján joghatósággal rendelkező tagállamtól eltérő tagállamban perelhetők.
(5)
Az 1215/2012/EU rendelet e rendelet szerinti, az Egységes Szabadalmi Bíróságra vonatkozó módosításainak célja e bíróság nemzetközi joghatóságának létrehozása, és nem érintik sem az eljárásoknak az említett bíróság divíziói közötti belső elosztását, sem pedig az ESZB-megállapodásban foglalt azon szabályokat, amelyek a joghatóságnak - a kizárólagos joghatóságot is beleértve - a megállapodás szerinti átmeneti időszakban való gyakorlására vonatkoznak.
(6)
A több tagállam közös bíróságaként működő Egységes Szabadalmi Bíróság és Benelux Bíróság - a tagállami bíróságokkal ellentétben - nem gyakorolhat joghatóságot a nemzeti jog alapján azon alperesekkel szemben, akik egyik tagállamban sem rendelkeznek lakóhellyel vagy székhellyel. Annak lehetővé tétele érdekében, hogy az említett két bíróság ezen alperesekkel szemben joghatóságot gyakorolhasson, az Egységes Szabadalmi Bíróság és a Benelux Bíróság hatáskörébe tartozó ügyek tekintetében az 1215/2012/EU rendelet szabályainak hatályát a harmadik országokban lakóhellyel vagy székhellyel rendelkező alperesekre is ki kell terjeszteni. Az 1215/2012/EU rendelet meglévő joghatósági szabályai szoros kapcsolatot biztosítanak a rendelet hatálya alá tartozó eljárások és a tagállamok területe között. Ennek következtében helyénvaló ezeket a szabályokat valamennyi alperesre kiterjeszteni, függetlenül attól, hogy hol rendelkeznek lakóhellyel vagy székhellyel. Helyénvaló, hogy az 1215/2012/EU rendelet joghatósági szabályainak alkalmazásakor az Egységes Szabadalmi Bíróság és Benelux Bíróság (a továbbiakban egyenként: közös bíróság) kizárólag azokat a szabályokat alkalmazza, amelyek az ezen bíróságokra ruházott hatáskörbe tartozó ügyekre vonatkoznak.
(7)
Lehetővé kell tenni a közös bíróságok számára, hogy szubszidiárius joghatósági szabály alapján eljárhassanak harmadik országbeli alperest érintő eljárásokban egy európai szabadalom olyan bitorlása miatt, amely az Unión belül és kívül is kárt okozott. Ilyen szubszidiárius joghatóságot kell gyakorolni abban az esetben, ha az alperes vagyontárgya a közös bíróságot létrehozó eszközben részes tagállamban található, és a szóban forgó jogvita megfelelő mértékben kapcsolódik az adott tagállamhoz például amiatt, hogy a felperes ott rendelkezik lakóhellyel vagy székhellyel, vagy azért, mert a jogvitához kapcsolódó bizonyíték ott található. Joghatóságának megállapításakor a közös bíróságnak figyelembe kell vennie az adott vagyontárgy értékét, amely nem lehet jelentéktelen, és amelynek lehetővé kell tennie a határozatnak a közös bíróságot létrehozó eszközben részes tagállamokban történő - legalább részleges - végrehajtását.
(8)
Az 1215/2012/EU rendeletnek a máshol folyamatban levő eljárások (perfüggőség) és az összefüggő eljárások kezelésére vonatkozó rendelkezéseit, amelyek a párhuzamos eljárások és az egymásnak ellentmondó határozatok megelőzését célozzák, a valamely közös bíróság előtt, valamint az ESZB-megállapodás vagy adott esetben a Benelux Bíróságról szóló megállapodás hatályán kívül eső tagállamok bíróságai előtt megindított eljárások során alkalmazni kell.
(9)
Az 1215/2012/EU rendeletnek a máshol folyamatban levő eljárások (perfüggőség) és az összefüggő eljárások kezelésére vonatkozó rendelkezéseit egyformán alkalmazni kell az ESZB-megállapodás szerinti átmeneti időszak során bizonyos típusú jogvitákat érintő olyan eljárások tekintetében, amelyeket egyrészről az Egységes Szabadalmi Bíróság előtt, másrészről az ESZB-megállapodásban részes tagállam nemzeti bírósága előtt indítanak meg.
(10)
Az Egységes Szabadalmi Bíróság és a Benelux Bíróság határozatait az 1215/2012/EU rendelettel összhangban kell azon tagállamokban elismerni, illetve végrehajtani, amelyek nem részesei az ESZB-megállapodásnak, illetve a Benelux Bíróságról szóló megállapodásnak.
(11)
Az ESZB-megállapodásban, illetve a Benelux Bíróságról szóló megállapodásban nem részes tagállamok bíróságainak határozatait az 1215/2012/EU rendelettel összhangban kell ismerni, illetve végrehajtani a többi tagállamban.
(12)
Az 1215/2012/EU rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.
(13)
Mivel e rendelet célját a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, Uniós szintén azonban e cél - léptéke és hatása miatt - jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(14)
Az EUSZ-hez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez (EUMSZ) csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. jegyzőkönyv 3. cikkével és a 4a. cikkének (1) bekezdésével összhangban e tagállamok bejelentették, hogy részt kívánnak venni ennek a rendeletnek az elfogadásában és alkalmazásában.
(15)
Az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó, Dánia arra vonatkozó lehetőségének sérelme nélkül, hogy az Európai Közösség és a Dán Királyság közötti, a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2005. október 19-én aláírt megállapodás 3. cikke értelmében alkalmazza az 1215/2012/EU rendelet tekintetében e rendelettel végrehajtott módosításokat (5),
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1215/2012/EU rendelet VII. fejezete a következő cikkekkel egészül ki:
„71a. cikk
(1) E rendelet alkalmazásában több tagállam (2) bekezdésben meghatározott közös bírósága (a továbbiakban: közös bíróság) tagállami bíróságnak tekintendő, amikor az ilyen közös bíróság a létrehozásáról rendelkező eszköz alapján az e rendelet hatálya alá tartozó ügyekben gyakorol joghatóságot.
(2) E rendelet alkalmazásában az alábbi bíróságok mindegyike közös bíróságnak minősül:
a)
az Egységes Szabadalmi Bíróság, amelyet a 2013. február 19-én aláírt, az Egységes Szabadalmi Bíróságról szóló megállapodás (a továbbiakban: az ESZB-megállapodás) hozott létre; valamint
b)
a Benelux Bíróság, amelyet a Benelux Bíróság létrehozásáról és működéséről szóló, 1965. március 31-én aláírt megállapodás (a továbbiakban: a Benelux Bíróságról szóló megállapodás) hozott létre.
71b. cikk
A közös bíróság joghatósága az alábbiak szerint állapítandó meg:
1.
a közös bíróság joghatósággal rendelkezik azon esetekben, amikor e rendelet értelmében a közös bíróságot létrehozó eszközben részes valamely tagállam bíróságai joghatósággal rendelkeznének valamely, az ezen eszköz hatálya alá tartozó ügyben;
2.
amennyiben az alperes egyik tagállamban sem rendelkezik lakóhellyel vagy székhellyel, és ez a rendelet nem biztosít vele szemben egyéb módon joghatóságot, a II. fejezetet megfelelően alkalmazni kell, az alperes lakóhelyétől vagy székhelyétől függetlenül;
Közös bírósághoz abban az esetben is lehet ideiglenes, többek között biztosítási intézkedésre irányuló kérelemmel fordulni, ha az ügy érdemét illetően valamely harmadik ország bíróságai rendelkeznek joghatósággal;
3.
ha egy közös bíróság a 2. pont alapján joghatósággal rendelkezik egy alperessel szemben egy olyan jogvitában, amely egy európai szabadalomnak az Unióban kárt okozó bitorlásával kapcsolatos, az adott bíróság a szóban forgó bitorlás következtében az Unión kívül felmerült károkat illetően is gyakorolhatja a joghatóságot.
Ez a joghatóság csak akkor állapítható meg, ha az alperesnek vagyontárgya van a közös bíróságot létrehozó eszközben részes bármely tagállamban, és a szóban forgó jogvita megfelelő mértékben kapcsolódik bármely részes tagállamhoz.
71c. cikk
(1) A 29-32. cikkek alkalmazandók, ha az eljárást valamely közös bíróság előtt és a közös bíróságot létrehozó eszközben nem részes tagállam bírósága előtt indítják meg.
(2) A 29-32. cikkek alkalmazandók, ha az ESZB-megállapodás 83. cikkében említett átmeneti időszak során az eljárást az Egységes Szabadalmi Bíróság előtt és az ESZB-megállapodásban részes tagállam bírósága előtt indítják meg.
71d. cikk
E rendeletet alkalmazni kell az alábbiak elismerésére és végrehajtására:
a)
közös bíróság által hozott határozatok, amelyeket a közös bíróságot létrehozó eszközben nem részes tagállamban kell elismerni és végrehajtani; valamint
b)
a közös bíróságot létrehozó eszközben nem részes tagállam bíróságai által hozott határozatok, amelyeket az adott eszközben részes tagállamban kell elismerni és végrehajtani.
Amikor azonban a közös bíróság határozatának elismerését és végrehajtását egy olyan tagállamban kérik, amely részese a közös bíróságot létrehozó eszköznek, e rendelet szabályai helyett az említett eszköznek az elismerésre és végrehajtásra vonatkozó szabályait kell alkalmazni.”.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2015. január 10-től kell alkalmazni.
Ez a rendelet a Szerződéseknek megfelelően teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban.
Kelt Brüsszelben 2014. május 15-én.