ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 153/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти относно изискванията към централните контрагенти
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (2), и по-специално член 25, параграф 8, член 26, параграф 9, член 29, параграф 4, член 34, параграф 3, член 41, параграф 5, член 42, параграф 5, член 44, параграф 2, член 45, параграф 5, член 46, параграф 3, член 47, параграф 8 и член 49, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Разпоредбите от настоящия регламент са тясно свързани помежду си, тъй като се отнасят до организационните изисквания, в т.ч. съхраняването на данни и непрекъснатостта на стопанската дейност, и пруденциалните изисквания, в т.ч. по отношение на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд, механизмите за контрол на ликвидния риск, каскадния принцип при неизпълнение, обезпеченията, инвестиционната политика, преразглеждането на модели, стрес тестове и бек тестове. С оглед на съгласуването на посочените разпоредби, които следва да влязат в сила едновременно, и на осигуряването на възможност за цялостен поглед и лесен достъп до тях за лицата, които трябва да спазват произтичащите от тях задължения, е желателно всички регулаторни технически стандарти, изисквани съгласно дял III и дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012, да бъдат включени в един регламент.
(2)
С оглед на глобалния характер на финансовите пазари настоящият регламент следва да вземе предвид издадените от Комитета по платежни и сетълмент системи и Международната организация на комисиите по ценни книжа принципи по отношение на пазарните инфраструктури (по-долу „Принципи на КПСС - МОКЦК“), които служат като световен еталон за регулаторните изисквания към централните контрагенти (по-долу „ЦК“).
(3)
За да бъдат гарантирани сигурността и стабилността на ЦК при всякакви пазарни условия, е от основно значение ЦК да приемат процедури за разумно управление на риска, надлежно обхващащи всички рискове, на които те са или може да бъдат изложени. В тази връзка стандартите за управление на риска, прилагани на практика от ЦК, следва да бъдат по-строги от посочените в настоящия регламент, ако това се счита за целесъобразно с оглед управлението на риска.
(4)
За да бъдат ясно установени ограниченият брой произхождащи от Регламент (ЕС) № 648/2012 концепции, както и за да бъдат определени техническите понятия, необходими за разработването на настоящия технически стандарт, е необходимо да бъдат определени няколко понятия.
(5)
Важно е да се гарантира, че признатите ЦК от трета държава не нарушават нормалното функциониране на пазарите в Съюза. За целта е особено важно да бъде гарантирано, че признатите ЦК не са в състояние да занижат своите изисквания по отношение на управлението на риска под стандартите на Съюза, което може да създаде предпоставки за регулаторен арбитраж. Информацията, която трябва да се предостави на ЕОЦКП във връзка с признаването на ЦК от трета държава, следва да позволи на ЕОЦКП да прецени дали въпросният ЦК отговаря изцяло на пруденциалните изисквания, приложими в тази трета държава. Освен това с определянето на еквивалентността от страна на Комисията следва да се гарантира, че законовите и подзаконовите разпоредби на третата държава са еквивалентни на всяка от разпоредбите по дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012 и по настоящия регламент.
(6)
За да се осигури подходящо равнище на защита на инвеститорите, при признаването на ЦК от трета държава Европейският орган за ценни книжа и пазари (по-долу „ЕОЦКП“) може да изиска допълнителна информация освен строго необходимата за установяване дали са изпълнени условията по Регламент (ЕС) № 648/2012.
(7)
Компетентният орган на третата държава извършва текуща оценка дали ЦК от тази трета държава спазва изцяло пруденциалните изисквания на третата държава. С информацията, която подалият заявление ЦК от трета държава трябва да предостави на ЕОЦКП, не би следвало да се цели дублиране на оценката на компетентния орган на третата държава, а да се гарантира, че ЦК е обект на ефективен надзор и правоприлагане в съответната трета държава и по този начин да се осигури висока степен на защита на инвеститорите.
(8)
За да може ЕОЦКП да извърши цялостна оценка, информацията, предоставена от подалия заявление ЦК от трета държава, следва да бъде допълнена от информацията, необходима за оценяване на ефективността на текущия надзор, изпълнителните правомощия и действията, предприети от компетентния орган на третата държава. Тази информация следва да се предоставя в рамките на споразумение за сътрудничество, установено в съответствие с Регламент (ЕС) № 648/2012. Това споразумение за сътрудничество следва да гарантира, че ЕОЦКП бива своевременно информиран за всички надзорни мерки или действия по правоприлагане, предприети спрямо подалия заявление ЦК от трета държава, за всяка промяна на условията, при които на съответния ЦК е било предоставено разрешение, както и относно всяка актуализация на информацията, която ЦК е предоставил първоначално в процеса на признаване.
(9)
Изискванията по Регламент (ЕС) № 648/2012 относно йерархичната структура на отчитане на вътрешния риск трябва да бъдат допълнително уточнени с оглед прилагане на рамка за управление на риска, която включва структурата, правата и отговорностите на вътрешния процес по управление на риска. В правилата за управление следва да бъдат отчитани различните режими на дружествено право в Съюза, за да се гарантира стабилната нормативна уредба за дейността на ЦК.
(10)
Ролята и отговорностите на функцията по проверка на съответствието на ЦК следва да бъдат уточнени, за да се гарантира, че ЦК прилага необходимите процедури за съблюдаване на настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012 на Комисията (3).
(11)
Необходимо е ясно да се определят отговорностите на ръководния съвет и висшия ръководен състав, както и да се определят минимални изисквания за дейността на ръководния съвет, за да се гарантира, че организационната структура на ЦК му позволява да изпълнява неговите задачи и дейности по последователен и организиран начин. За гарантиране на отчетността е необходимо също да се установи ясна и пряка йерархична структура на отчитане.
(12)
С цел да се гарантира стабилното и разумно управление на ЦК е важно неговата политика за възнагражденията да не насърчава поемането на прекомерни рискове. Политиката за възнагражденията ще доведе до желаните последствия, ако тя бъде целесъобразно контролирана и преразглеждана от ръководния съвет, който следва да създаде специален комитет, надлежно следящ за изпълнението на политиката за възнагражденията.
(13)
За да се гарантира, че ЦК разполагат с човешките ресурси, необходими за изпълнението на всички техни задължения, че те са отговорни за изпълнението на своите дейности и че компетентните органи разполагат със съответните точки за контакт в рамките на поднадзорните им ЦК, ЦК следва да назначат поне директор по управление на риска, директор по проверка на съответствието и директор по технологиите
(14)
ЦК следва целесъобразно да оценяват и контролират доколко членовете на ръководния съвет, участващи в ръководните органи на различни дружества, могат да попаднат в конфликт на интереси както в рамките, така и извън групата на ЦК. Членовете на ръководния съвет не следва да бъдат възпрепятствани да участват в ръководни органи, освен когато това поражда конфликти на интереси.
(15)
За постигането на ефективна одитна функция ЦК следва да определи отговорностите и йерархичната структура на отчитане на своите вътрешни одитори, за да се гарантира, че съответните въпроси биват своевременно отнасяни до ръководния съвет на ЦК и компетентните органи. При установяването и поддържането на функцията по вътрешен одит следва ясно да бъдат определени нейната мисия, независимост и обективност, обхват и отговорност, правомощия, отчетност и стандарти на работа.
(16)
С оглед ефективното изпълнение на задълженията си съответният компетентен орган следва да разполага с достъп до цялата информация, необходима да се установи дали ЦК съблюдава условията на неговото разрешение. Тази информация следва да бъде своевременно предоставяна от ЦК.
(17)
Съхраняваните от ЦК данни следва да предоставят цялостна представа за кредитните експозиции на ЦК към клиринговите членове и да позволяват текущ мониторинг на произтичащия системен риск. Тези данни следва да позволяват на компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членове на Европейската система на централните банки (по-долу „ЕСЦБ“) да пресъздадат по подходящ начин клиринговия процес с цел да се оцени съответствието му с регулаторните изисквания, включително изискванията за отчитане. Съхраняваните данни са полезни и за ЦК с оглед спазване на регулаторните изисквания и задължения към клиринговите членове, както и при съдебни спорове.
(18)
Данните, отчитани от ЦК пред регистрите на трансакции, следва да бъдат съхранявани, за да могат компетентните органи да проверят дали ЦК спазват задължението за отчетност, установено в Регламент (ЕС) № 648/2012, и да получат лесен достъп до информацията, която не може да бъде намерена в регистрите на трансакции.
(19)
По отношение на изискването за съхраняване на данни за сделките следва да се прилагат понятията, използвани при предвиденото в член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012 задължение за отчетност, с което да се гарантира целесъобразното отчитане от страна на ЦК.
(20)
С оглед осигуряване непрекъснатостта на стопанската дейност при смущения алтернативният обработвателен център на ЦК следва да бъде достатъчно отдалечен и географски обособен от основния център, така че да не бъде засегнат от същото катастрофично събитие, което би могло да причини спирането на функциите на основния център. Необходимо е да бъдат подготвени сценарии, с помощта на които да се анализира въздействието от кризисни събития върху основните услуги, включително сценарии, които предвиждат спирането на функциите на системите вследствие на природно бедствие. Тези анализи следва да подлежат на периодичен преглед.
(21)
Като част от системно значимата инфраструктура на финансовите пазари ЦК следва да могат да възстановят основните си функции в рамките на два часа, като в идеалния случай техните резервни системи трябва да започнат обработката на данни непосредствено след настъпването на инцидент. ЦК следва също така да гарантират с много висока степен на вероятност, че няма да бъдат загубени данни.
(22)
При неизпълнение от страна на клирингов член е важно останалите участници на пазара да не понесат значителни загуби. Следователно посредством допълнителните обезпечения, предоставени от неизправната страна, ЦК трябва да осигурят най-малко покритието на съответната част от евентуалните загуби, които ЦК биха претърпели в рамките на процеса по приключване на вземането. Правилата следва да определят минималния процент, който допълнителните обезпечения следва да покриват за различните класове финансови инструменти. Освен това ЦК следва да прилагат принципи, позволяващи равнищата на допълнително обезпечаване да бъдат целесъобразно адаптирани според характеристиките на всеки финансов инструмент или портфейл, по отношение на който извършват клиринг.
(23)
Съществуването на силно конкурентна среда не следва да е причина за ЦК да намаляват допълнителното обезпечаване до равнища, които застрашават тяхната сигурност. Поради това при изчисляването на допълнителното обезпечение следва да се спазват специфични изисквания по отношение на неговите основни компоненти. В този смисъл допълнителните обезпечения следва да са съобразени с всички възможни пазарни условия, в т.ч. периоди на сътресения.
(24)
Следва да бъдат установени правила за определяне на подходящия процент и времевите хоризонти за периода на ликвидация и изчисляването на променливостта за минали периоди. Въпреки това, за да бъде гарантирано, че ЦК управляват надлежно риска, на който са изложени, е желателно да не се посочва подходът, който ЦК следва да предприеме за изчисляване на изискваното допълнително обезпечение по тези параметри. По същите причини ЦК не следва да бъдат възпрепятствани да използват различни надеждни методологични подходи за допълнително обезпечаване на ниво портфейл. Те следва да могат да прилагат методи, основани на корелациите между ценовия риск на финансовия инструмент или набора от финансови инструменти, по отношение на които те осъществяват клиринг, както и други подходящи методи, основани на еквивалентни статистически зависимости.
(25)
Когато се определя времевият период, през който ЦК е изложен на пазарен риск, свързан с управлението на позицията на неизправната страна, ЦК следва да отчете съответните характеристики на финансови инструменти или портфейли, за които е осъществил клиринг, например степента на ликвидност и размера на позицията или нейната концентрация. ЦК следва да направи предпазлива оценка на времето, необходимо за цялостното приключване на позицията на неизправната страна след привличането на последното допълнително обезпечение, размера на позицията и нейната концентрация.
(26)
За да не се дестабилизира или влошава финансовата обстановка, ЦК следва, доколкото е възможно, да прилага далновидни методологии по отношение на допълнителните обезпечения, които ограничават вероятност от проциклични промени в изискванията за допълнително обезпечение, без това да нарушава устойчивостта на ЦК.
(27)
При извънборсовите деривати е обикновено оправдано използването на по-голям доверителен интервал, тъй като при тях ценообразуването може да бъде по-ненадеждно, а данните за минали периоди, на които се основават приблизителните оценки на експозицията - по-ограничени. ЦК може да извършват клиринг на извънборсови деривати, които не са засегнати от тези фактори и чиито характеристики на риска съвпадат с тези на борсово търгуваните деривати, като те следва да могат да извършват последователен клиринг на тези продукти независимо от метода на изпълнение.
(28)
Подходящото определение на екстремни, но реалистични пазарни условия представлява основен елемент от управлението на риска на ЦК. С оглед актуализирането на рамката за управление на риска на ЦК понятието екстремни, но реалистични пазарни условия не следва да се разглежда статично, а по-скоро като явление, което се променя с течение на времето и се различава за отделните пазари. Един пазарен сценарий може да бъде екстремен, но реалистичен за даден ЦК и същевременно да не бъде от голямо значение за друг ЦК. ЦК следва да изгради устойчива вътрешна рамка за определяне на пазарите, във връзка с които е изложен на риск, и да прилага общ минимален набор от стандарти за определяне на екстремните, но реалистични условия на всеки от определените пазари. Той следва също така да разгледа обективно възможността за настъпване на едновременни сътресения на няколко пазара.
(29)
За да бъде осигурено наличието на подходящи и надеждни правила за управление, използваната от ЦК рамка за установяване на екстремни, но реалистични пазарни условия следва да бъде обсъдена от комитета за управление на риска и одобрена от ръководния съвет. Тя следва да подлежи най-малко веднъж годишно на преглед, резултатите от който биват обсъдени от комитета за управление на риска и след това представени пред ръководния съвет. Прегледът следва да гарантира, че промените в мащаба и концентрацията на експозициите на ЦК, както и тенденциите на пазарите, на които той оперира, са отразени в определението на екстремни, но реалистични пазарни условия. Този преглед обаче не следва да замества оценката, която ЦК текущо извършва на адекватността на своя гаранционен фонд съобразно променящите се пазарни условия.
(30)
За да се осигури ефективното управление на техния ликвиден риск, от ЦК следва да се изисква да изградят рамка за управление на ликвидния риск. Въпросната рамка следва да зависи от естеството на задълженията на ЦК и да обхваща инструментите, с които той разполага за оценка на своя ликвиден риск, за определяне на ликвидните затруднения, които могат да възникнат, и за гарантиране на адекватността на ликвидните му средства.
(31)
От ЦК следва да се изисква, когато оценява адекватността на ликвидните си средства, да взема предвид размера и ликвидността на ресурсите, с които разполага, както и евентуалния риск от концентрация на тези активи. Важно е ЦК да могат да установят всички основни видове концентрация на ликвиден риск в рамките на своите ресурси, за да могат при необходимост да получат незабавен достъп до ликвидните си ресурси. ЦК следва също така да отчетат допълнителните рискове, произтичащи от множеството взаимовръзки, взаимозависимости и концентрации.
(32)
Тъй като ликвидността по трансакциите трябва да бъде гарантирана към определената дата или дори в рамките на деня на трансакцията, ЦК може да използва парични средства при емитиращата централна банка, парични средства при кредитоспособни търговски банки, предварително договорени кредитни линии, предварително договорени репо сделки, високоликвидно обезпечение, държано при попечител, и инвестиции, които са леснодостъпни и обратими в парични средства при предварително определени и много надеждни договорености за финансиране, включително при неблагоприятни пазарни условия. Само при определени условия тези парични средства и обезпечения следва да се считат за предварително договорени ликвидни финансови ресурси.
(33)
За да се осигурят необходимите стимули за ЦК да спазва пруденциалните изисквания и да поддържа съответната сума на подходящо равнище, като същевременно избягва регулаторния арбитраж, е важно да се установи обща методология за изчисляване и поддържане на определен размер целеви собствени ресурси, с които ЦК следва да разполага и да използва съгласно каскадния принцип при неизпълнение. Важно е тези ресурси, служещи за покриване на загуби от неизпълнение, да бъдат отделени и функционално независими от минималния изискуем капитал на ЦК, който покрива други рискове, на които ЦК може да бъде изложен.
(34)
За да им бъдат осигурени равностойни условия на конкуренция, е необходимо ЦК да прилагат съгласувана методология за изчисляване на собствените ресурси, които трябва да се използват съгласно каскадния принцип при неизпълнение. Ако бъде позволено на ЦК да прилагат по своя преценка ненапълно изяснени методологии, отделните ЦК ще постигнат твърде различни резултати, като по този начин ще бъдат създадени стимули за регулаторен арбитраж. Ето защо е изключително важно методологията да не оставя възможност за индивидуална интерпретация от страна на ЦК. За тази цел би било целесъобразно да се използва обикновен процент, основан на ясно разграничими параметри и ясна методология, с което да се осигури съгласуваност при изчисляването на собствените ресурси на ЦК, които да бъдат използвани съгласно каскадния принцип при неизпълнение.
(35)
Следва да бъде установен минимален набор от критерии, за да се гарантира, че подходящото обезпечение е високоликвидно и може бързо да бъде превърнато в парични средства при минимално въздействие върху цената. Тези критерии следва да се отнасят до емитента на обезпечението, възможността то да бъде реализирано на пазара и дали неговата стойност се намира в правопропорционална зависимост от кредитоспособността на члена, предоставил обезпечението, с оглед покриване на евентуалния утежняващ риск. ЦК следва да може да прилага допълнителни критерии, необходими за постигане на желаното ниво на надеждност.
(36)
ЦК следва да приемат единствено високоликвидни обезпечения с минимален кредитен и пазарен риск. За да се гарантира, че държаните от ЦК обезпечения са високоликвидни във всеки един момент, е необходимо ЦК да установят прозрачни и предвидими политики и процедури за оценка и постоянен мониторинг на ликвидността на активите, приети като обезпечение, както и да прилагат подходящи методологии за оценка. За целта ЦК следва също да използват граници на концентрация, с които се цели поддържането на необходимата диверсификация на обезпеченията, гарантираща, че те може да бъдат ликвидирани своевременно, без стойността им да бъде повлияна от значителен пазарен риск. Когато определят своите политики относно допустимите обезпечения и границите на концентрация, ЦК следва да вземат под внимание глобалната наличност на съответното обезпечение с оглед на потенциалните макроикономически ефекти на своите политики.
(37)
За да се избегне утежняващият риск, на клиринговите членове не следва като цяло да бъде разрешено да използват като обезпечение собствените си ценни книжа или ценни книжа, емитирани от дружество от тяхната група. ЦК следва да могат обаче да позволят на клиринговите членове да предоставят обезпечени облигации, които са защитени от неплатежоспособност на емитента. Съответното обезпечение следва все пак да бъде отделено по подходящ начин от емитента и да отговоря на минимални критерии за приемане на обезпечението. Клирингов член не следва да емитира финансови инструменти, чиято основна цел е да бъдат използвани като обезпечение от друг клирингов член.
(38)
За да се осигури стабилността на ЦК, те следва да приемат като обезпечение издадените от търговски банки гаранции единствено след задълбочена оценка на емитента и на правната, договорната и оперативната рамка на гаранцията. Необезпечените експозиции на ЦК към търговски банки следва да се избягват. Следователно гаранции на търговски банки могат да бъдат приемани само при строго определени условия. Тези условия са изпълнени обикновено на пазари, характеризиращи се с висока концентрация на търговски банки, които желаят да предоставят кредити на нефинансовите клирингови членове. Ето защо в тези случаи следва да се допускат по-високи граници на концентрация.
(39)
С цел да ограничи пазарния си риск ЦК следва да бъде задължен да преоценява ежедневно своите обезпечения. Той следва да прилага проценти за намаляване на стойността на обезпечението, които по предпазлив начин отразяват потенциалното намаление на стойността на обезпечението за интервала между неговата последна преоценка и момента, към който се счита за логично то да бъде ликвидирано при неблагоприятни пазарни условия. Степента на обезпеченост следва също така да е съобразена с потенциалните експозиции към утежняващ риск.
(40)
Прилагането на проценти за намаляване на стойността на обезпечението следва да помогне на ЦК да избегнат значителните и неочаквани корекции на размера на изискваното обезпечение, като по този начин се предотвратява, доколкото е възможно, процикличното въздействие.
(41)
Приеманите от ЦК обезпечения не следва да бъдат концентрирани върху ограничен брой емитенти или ограничен брой активи, с което се цели да се избегнат потенциалните значителни отрицателни ценови ефекти в случай на ускорена ликвидация на обезпечението. Поради тази причина концентрираните позиции от обезпечения не следва да се считат за високоликвидни.
(42)
Ликвидният, пазарният и кредитният риск следва да се разглеждат както на равнище портфейл, така и за всеки отделен финансов инструмент. Концентрацията на равнище портфейл може да има значителен отрицателен ефект върху ликвидността на обезпечението или на финансовите инструменти, в които ЦК може да инвестира своите финансови ресурси, тъй като продажбата на значителни позиции при неблагоприятни пазарни условия вероятно ще доведе до намаляване на пазарната цена. По същата причина съхраняваните от ЦК обезпечения следва да се наблюдават и оценяват постоянно, за да се гарантира тяхната ликвидност.
(43)
Пазарите на енергийни деривати са много силно обвързани със стоковите спот пазари, които се характеризират с висок дял нефинансови клирингови членове. Голяма част от участниците на тези пазари са едновременно и производители на съответните стоки. Осигуряването на достатъчно обезпечение с цел пълно покриване на гаранциите на търговските банки би могло да накара тези нефинансови клирингови членове да се освободят от значителна част от текущите си позиции или да им попречи да продължат да осъществяват клиринг на своите позиции като пряк клирингов член на ЦК. Този процес би могъл да причини смущения на енергийните пазари, свързани с ликвидността и разнообразието на участниците на пазара. Поради това неговото прилагане следва да бъде отложено съгласно ясно установен график.
(44)
С цел да се осигури последователното прилагане на рамката, установена в Регламент (ЕС) № 648/2012, посочените в окончателните правила изисквания следва да бъдат аналогични за всички сектори. Енергийните дружества оперират понастоящем в добре уредена среда, която ще се нуждае от време за адаптация към установените нови изисквания с цел да се избегнат неблагоприятните последици за реалната икономика. Следователно за този тип пазари е желателно да се установи дата на прилагане, която ще позволи настоящата пазарна практика да бъде постепенно адаптирана, без да бъдат ненужно засегнати пазарната структура и ликвидността.
(45)
В инвестиционната политика на ЦК следва да се отдаде най-висок приоритет на принципите на запазване на капитала и постигане на максимална ликвидност. Инвестиционната политика следва също така да гарантира, че няма да възникнат конфликти с търговските интереси на ЦК.
(46)
Критериите, които финансовите инструменти следва да покриват, за да бъдат считани за приемливи инвестиции на ЦК, следва да са съобразени с принцип 16 от Принципите на КПСС - МОКЦК, за да се постигне съгласуваност в международен мащаб. По-специално от ЦК следва да бъде изискано да прилагат ограничителни стандарти към емитента на финансовия инструмент, прехвърляемостта на финансовия инструмент и кредитния, пазарния, валутния и свързания с променливостта риск на финансовия инструмент. ЦК следва да гарантира, че неговите прекомерни експозиции към даден финансов инструмент, вид финансов инструмент, отделен емитент, вид емитент или индивидуален попечител не засягат мерките, предприети за ограничаване на рисковите експозиции на неговите инвестиции.
(47)
Когато използва деривати, ЦК се излага на допълнителни кредитни и пазарни рискове и затова е необходимо да се определи ограничен набор от обстоятелства, при които ЦК може да инвестира своите финансови ресурси в деривати. Като бъде отчетено, че целта на ЦК е да неутрализира пазарния риск, единствените рисковете, които ЦК ще трябва да хеджира, са свързани с приетото от него обезпечение или произтичат от неизпълнение на клирингов член. Рисковете по отношение на обезпечението, прието от ЦК, могат да бъдат ефективно управлявани чрез процентите за намаляване на стойността на обезпечението, като в този случай не се смята за необходимо ЦК да използва деривати. ЦК следва също така да използва деривати единствено за управлението на ликвидния риск, произтичащ от експозиции към различни валути, и с оглед хеджиране на портфейл на намиращ се в неизпълнение клирингов член само когато това е предвидено в процедурите на ЦК за управление на неизпълнението.
(48)
За да се гарантира тяхната стабилност, на ЦК следва да бъде разрешено да поддържат единствено минимално количество парични средства под формата на необезпечени депозити. За да предпазят паричните си средства, ЦК следва постоянно да гарантират, че към всеки един момент те са целесъобразно защитени срещу ликвиден риск.
(49)
Необходимо е да се установят строги изисквания към стрес тестовете и бек тестовете, за да се осигури доброто функциониране на моделите на ЦК, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск, като се отчитат всички рискове, на които ЦК е изложен, за да може ЦК да разполага във всеки един момент с необходимите средства за покриване на тези рискове.
(50)
За осигуряването на последователно прилагане на изискванията към ЦК е необходимо да се определят подробни разпоредби по отношение на видовете тестове, които трябва да бъдат осъществявани, в т.ч. стрес тестове и бек тестове. За да се разшири кръгът от ценни книжа и дериватни договори, които може да подлежат на клиринг в бъдеще, да бъдат отразени различията между дейността и подходите за управление на риска на ЦК, да се позволи отразяването на бъдещи промени и нови рискове, както и да се осигури достатъчна гъвкавост, е необходим подход, който е основан на покриването на критерии.
(51)
При одобряването на моделите на ЦК, техните методологии и рамка за управление на ликвидния риск е необходимо участието на подходяща независима трета страна, така че преди тяхното прилагане да бъдат установени и предприети необходимите корективни мерки и да бъдат избегнати потенциалните съществени конфликти на интереси. Независимата трета страна следва да бъде целесъобразно отделена от подразделението на ЦК, което разработва, прилага и ще управлява модела или политиките, които са в процес на утвърждаване, и не следва да бъде в съществен конфликт на интереси. Тези условия могат да бъдат изпълнени или от вътрешна страна, подчинена на отделна йерархична структура на отчитане, или от външна страна.
(52)
Различните елементи на финансовите ресурси на ЦК, по-специално покритието на допълнителното обезпечение, гаранционните фондове и другите финансови ресурси, имат за цел да обхващат различни сценарии и цели. Поради това е необходимо да се предвидят специфични изисквания, отразяващи тези цели, и да се осигури последователното им прилагане сред ЦК. Когато определя необходимото покритие, ЦК не следва да нетира експозициите между намиращите се в неизпълнение клирингови членове, за да се избегне намаляването на потенциалното въздействие на тези експозиции.
(53)
Различните видове финансови инструменти, по отношение на които ЦК може да извършва клиринг, са изложени на множество специфични рискове. Поради това ЦК следва да бъде задължен в своите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск да отчита всички рискове, свързани с пазарите, на които предоставя клирингови услуги, за да гарантира, че адекватно оценява своята потенциална бъдеща експозиция. За да бъдат тези рискове надлежно отчетени, изискванията по отношение на стрес тестовете следва да включват специфичните рискове, свързани с различните видове финансови инструменти.
(54)
За да гарантира, че моделът за изчисляване на първоначалното допълнително обезпечение адекватно отразява неговите потенциални експозиции, ЦК следва да извършва бек тест на ключовите параметри и допускания на модела в допълнение към ежедневните бек тестове на покритието на допълнителното обезпечение, с което се проверява целесъобразността на изисканите допълнителни обезпечения. Това е необходимо, за да се гарантира, че моделите на ЦК изчисляват точно първоначалното допълнително обезпечение.
(55)
Надлежният анализ на чувствителността на изискваните допълнителни обезпечения може да бъде от съществено значение, когато пазарите са неликвидни или нестабилни, и следва да се използва за определяне на въздействието на основните променливи параметри на модела. Анализът на чувствителността е ефективен инструмент за проучване на скрити недостатъци, които не могат да бъдат открити чрез бек тестове.
(56)
Липсата на редовни стрес тестове и бек тестове може да доведе до равнище на финансовите и ликвидните средства на ЦК, което е недостатъчно за покриване на действителните рискове, на които той е изложен. Подходящите тестове ще позволяват също така в моделите на ЦК, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск да бъдат своевременно отразявани пазарните промени и новите рискове. Ето защо ЦК следва да използват своевременно резултатите от тестовете, когато преразглеждат своите модели, методологии и рамка за управление на ликвидния риск.
(57)
Моделирането на екстремни пазарни условия може да помогне на ЦК да установи границите на своите настоящи модели, рамката за управление на ликвидния риск и финансовите и ликвидни средства. То обаче изисква ЦК да използват собствената си преценка при моделиране на различните пазари и продукти. Провеждането на обратни стрес тестове следва да се счита за полезен, но не и основен инструмент за определяне на подходящото ниво на финансовите ресурси.
(58)
Участието на клиринговите членове, клиенти и други заинтересовани страни в изпитването на процедурите на ЦК за управление на неизпълнението чрез симулационни проверки е от съществено значение, за да се гарантира, че те разполагат с познанията и оперативния капацитет, позволяващи им да участват успешно в управление на неизпълнението. При симулациите следва да се възпроизвежда сценарий на неизпълнение, представящ ролята и отговорностите на клиринговите членове, клиенти и други заинтересовани страни. Освен това е важно ЦК да разполага с подходящи механизми, които му позволяват да установи дали са необходими корективни действия и дали прилаганите правила и процедури се отличават с липса на яснота, или позволяват индивидуална интерпретация. Изпитването на процедурите на ЦК за управление на неизпълнението е особено важно, когато в процеса на приключване се разчита на подкрепата на изправните клирингови членове или трети страни или когато процедурите при неизпълнение никога не са били изпитвани в условията на реално неизпълнение.
(59)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП).
(60)
ЕОЦКП се консултира по целесъобразност с Европейския банков орган (по-долу „ЕБО“), Европейския съвет за системен риск и членовете на ЕСЦБ, преди да представи проектите на технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент. В съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (4) ЕОЦКП проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, анализира свързаните с тях потенциални разходи и ползи и поиска становището на Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена в съответствие с член 37 от Регламент (ЕС) № 1095/2010,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„базисен риск“ е рискът, произтичащ от непълно корелираните промени между два или повече актива или договора, по отношение на които централен контрагент (по-долу „ЦК“) извършва клиринг;
2.
„доверителен интервал“ е процентът на промяна на експозицията за всеки финансов инструмент, на който е извършен клиринг, в рамките на определен наблюдаван минал период, който ЦК трябва да покрие през дадения период на ликвидация;
3.
„приемлива печалба“ е печалбата от пряката собственост върху физическата стока, която зависи както от пазарните условия, така и от други фактори, като например разходи по физическото съхранение;
4.
„допълнително обезпечение“ е обезпечението, посочено в член 41 от Регламент (ЕС) № 648/2012, което може да включва първоначално допълнително обезпечение и променлив маржин;
5.
„първоначално допълнително обезпечение“ е допълнителното обезпечение, привлечено от ЦК за покриване на потенциалната бъдеща експозиция към клиринговите членове, осигуряващи допълнителното обезпечение, и когато е приложимо, към оперативно съвместимите ЦК във времевия интервал между привличането на последното допълнително обезпечение и ликвидирането на позициите в резултат на неизпълнение от страна на клирингов член или оперативно съвместим ЦК;
6.
„променлив маржин“ е обезпечението, привлечено или изплатено с оглед на текущите експозиции, произтичащи от действителните промени в пазарната цена;
7.
„риск от внезапно неизпълнение“ е рискът от неочаквано неизпълнение на контрагент или емитент, преди пазарът да е имал време да отрази това чрез увеличаване на неговия риск от неизпълнение;
8.
„период на ликвидация“ е използваният за изчисляване на допълнителното обезпечение период от време, който ЦК счита за необходим за уреждането на своята експозиция към намиращ се в неизпълнение клирингов член и в рамките на който ЦК е изложен на пазарен риск, свързан с управлението на позициите на неизправната страна;
9.
„наблюдаван минал период“ е времевият хоризонт, използван за изчисляване на променливостта за минали периоди;
10.
„изключения при изпитване“ са резултатите от тест, които показват, че моделът или рамката за управление на ликвидния риск на ЦК не са доведели до желаното ниво на покритие;
11.
„утежняващ риск“ е рискът от експозиция към контрагент или емитент, когато обезпечението, предоставено от този контрагент или емитирано от този емитент, се характеризира с висока степен на корелация с неговия кредитен риск.
ГЛАВА II
ПРИЗНАВАНЕ НА УСТАНОВЕН В ТРЕТА ДЪРЖАВА ЦК
(член 25 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 2
Информация, която се представя на ЕОЦКП за признаването на ЦК
Заявлението за признаване, подадено от установен в трета държава ЦК, съдържа най-малко следната информация:
а)
пълното наименование на юридическото лице;
б)
самоличност на акционерите или съдружниците, имащи квалифицирано дялово участие;
в)
списък на държавите членки, в които ЦК възнамерява да предоставя услуги;
г)
класове финансови инструменти, за които се извършва клиринг;
д)
данни, които ще бъдат включени в уебсайта на ЕОЦКП в съответствие с член 88, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 648/2012;
е)
данни за неговите финансови ресурси, формата и начините, по които те се поддържат, както и мерките за осигуряване на тяхната сигурност, включително процедури за управление на неизпълнението;
ж)
данни относно методологията във връзка с допълнителните обезпечения и изчисляването на гаранционния фонд;
з)
списък на допустимите обезпечения;
и)
разбивка по всяка от валутите на ЕС на обемите, включително при нужда и на прогнозните обеми, на извършения от подалия заявлението ЦК клиринг;
й)
резултати от стрес тестовете и бек тестовете, проведени през годината, предхождаща датата на заявлението;
к)
неговите правила и вътрешни процедури, както и доказателство за пълното им съответствие с изискванията, приложими в тази трета държава;
л)
данни за всички споразумения за възлагане на дейности на външни подизпълнители;
м)
данни относно споразуменията за отделяне и тяхната правна обоснованост и приложимост;
н)
данни относно въведените от ЦК изисквания за достъп и условия за временно преустановяване и прекратяване на членство;
о)
данни за всяко споразумение за оперативна съвместимост, включително информацията, предоставена на компетентния орган на третата държава с оглед оценяване на споразумението.
ГЛАВА III
ОРГАНИЗАЦИОННИ ИЗИСКВАНИЯ
(член 26 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 3
Правила за управлението
1. Ключовите компоненти на правилата за управлението на ЦК, определящи неговата организационна структура, както и ясно определените и надлежно документирани политики, процедури и процеси, съгласно които функционират ръководният му съвет и неговият висш ръководен състав, включват следното:
а)
състава, ролята и отговорностите на ръководния съвет и комитетите към него;
б)
ролята и отговорностите на ръководния състав;
в)
структурата на висшия ръководен състав;
г)
йерархичната структура на отчитане между висшия ръководен състав и ръководния съвет;
д)
процедури за назначаване на членове на ръководния съвет и висшия ръководен състав;
е)
организация на функциите по управление на риска, проверка на съответствието и вътрешен контрол;
ж)
процесите за осигуряване на отчетността пред заинтересованите страни.
2. ЦК разполага с необходимия персонал, за да изпълни всички задължения по настоящия регламент и Регламент (ЕС) № 648/2012. ЦК не предоставя персонала си на други дружества от групата, освен в рамките на споразумения за възлагане на дейности на външни подизпълнители в съответствие с член 35 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. ЦК установява йерархия на отговорностите, която е ясна, последователна и целесъобразно документирана. ЦК гарантира, че функциите на директора по управление на риска, директора по проверка на съответствието и директора по технологиите се изпълняват от отделни лица, които са служители на ЦК, на които е възложена изключителната отговорност да изпълняват тези функции.
4. Когато ЦК е част от група, той отчита евентуалните последствия от това върху собствените си правила за управлението, включително дали разполага с необходимата степен на независимост за изпълнение на регулаторните си задължения като отделно юридическо лице и дали неговата независимост може да бъде нарушена от структурата на групата или от факта, че член на неговия ръководен съвет участва и в ръководния съвет на друго дружество от същата група. Такъв ЦК трябва да подготви специфични процедури за предотвратяване и управление на конфликти на интереси, в т.ч. и по отношение на споразуменията за възлагане на дейности на външни подизпълнители.
5. Когато ЦК използва двустепенна система на управление, ролята и отговорностите на ръководния съвет, установени в настоящия регламент и в Регламент (ЕС) № 648/2012, се разпределят целесъобразно между надзорния съвет и управителния съвет.
6. Политиките, процедурите и системите за управление на риска, както и съответните механизми за контрол са част от съгласувана и последователна рамка на управление, която се преразглежда и актуализира редовно.
Член 4
Механизми за управление на риска и вътрешен контрол
1. ЦК разполага със стабилна рамка за цялостно управление на всички съществени рискове, на които е или може да бъде изложен. ЦК установява документирани политики, процедури и системи, които разкриват, измерват, проследяват и управляват тези рискове. Когато установява политиките, процедурите и системите за управление на риска, ЦК ги структура по начин, гарантиращ, че клиринговите членове управляват правилно и ограничават рисковете, които те създават за ЦК.
2. ЦК извършва интегриран и цялостен преглед на всички съответни рискове. Тук спадат рисковете, които поема от и създава за своите клирингови членове и доколкото е приложимо, клиенти, както и рисковете, които поема от и създава за други дружества, в т.ч. оперативно съвместими ЦК, системи за сетълмент на ценни книжа и платежни системи, банки, извършващи сетълмент, доставчици на ликвидност, централни депозитари на ценни книжа, обслужвани от ЦК места за търговия и други ключови доставчици на услуги.
3. ЦК разработва подходящи инструменти за управление на риска, които му позволяват да управлява и докладва всички основни рискове. Тук спадат разкриването и управлението на системните, пазарните и други взаимовръзки. Ако ЦК предоставя свързани с клиринг услуги, които представляват отделен от неговите функции рисков профил и потенциално създават значителни допълнителни рискове за него, ЦК трябва да управлява тези допълнителни рискове по подходящ начин. Това може да включва правното отделяне на допълнителните услуги, които ЦК предоставя, от основните му функции.
4. С правилата за управлението се гарантира, че ръководният съвет на ЦК поема окончателната отговорност и отчетност за управление на рисковете на ЦК. Ръководният съвет определя, установява и документира подходящите граници и капацитет за поемане на риск от страна на ЦК. Ръководният съвет и висшият ръководен състав гарантират, че политиките, процедурите и контролните механизми на ЦК са в съответствие с неговите граници и капацитет за поемане на риск и че посочват начина, по който ЦК установява, докладва, проследява и управлява рисковете.
5. ЦК прилага надеждни системи за информация и контрол на рисковете, които предоставят на ЦК, по целесъобразност, на неговите клирингови членове и доколкото е приложимо, клиенти възможността да получат своевременна информация и да прилагат целесъобразно политиките и процедурите за управление на риска. Тези системи гарантират най-малко, че кредитните и ликвидните експозиции се следят непрекъснато на равнище ЦК, на равнище клирингов член, както и доколкото е приложимо - на равнище клиент.
6. ЦК гарантира, че функцията по управление на риска разполага с нужните правомощия, средства, опит и достъп до цялата необходима информация и че е достатъчно независима от другите функции на ЦК. Директорът по управлението на риска на ЦК прилага рамката за управление на риска, включително установените от ръководния съвет политики и процедури.
7. ЦК разполага с подходящи механизми за вътрешен контрол, които подпомагат ръководния съвет при мониторинга и оценката на адекватността и ефективността на неговите политики, процедури и системи за управление на риска. Тези механизми включват надеждни административни и счетоводни процедури, стабилна функция по проверка на съответствието и независима функция за вътрешен одит и одобряване или преразглеждане.
8. Финансовите отчети на ЦК се изготвят на годишна основа и се заверяват от задължителни одитори или одиторски дружества по смисъла на Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5).
Член 5
Политика и процедури по проверка на съответствието
1. ЦК установява, прилага и поддържа подходящи политики и процедури, предназначени да разкриват риска от неспазване на задълженията на ЦК и неговите служители по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, както и свързаните с това рискове, и въвеждат подходящи мерки и процедури, предназначени да сведат до минимум този риск, както и да позволят на компетентните органи да упражняват ефективно своите правомощия по посочените регламенти.
2. ЦК гарантира, че неговите правила, процедури и договорни споразумения са ясни и изчерпателни и осигуряват спазването на настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, както и на всички други приложими регулаторни и надзорни изисквания.
Правилата, процедурите и договорните споразумения на ЦК се съхраняват в писмен вид или на друг траен носител. Тези правила, процедури и договорни споразумения, както и всички съпътстващи материали трябва да бъдат точни, актуални и леснодостъпни за компетентните органи, клиринговите членове и по целесъобразност, клиентите.
ЦК установява и анализира надеждността на правилата, процедурите и договорните споразумения на ЦК. За целите на анализа може да се потърси независимо правно становище. ЦК разполага с механизъм за предлагане и въвеждане на промени в своите правила и процедури, като преди въвеждането на съществени промени се консултира с всички засегнати клирингови членове и представя предложените промени пред компетентния орган.
3. Когато разработва своите правила, процедури и договорни споразумения, ЦК взема предвид съответните регулаторни принципи, стандартите за сектора и пазарните протоколи и ясно посочва в кои случаи тези практики са залегнали в документацията, уреждаща правата и задълженията на ЦК, неговите клирингови членове и заинтересованите трети страни.
4. ЦК установява и анализира потенциалните случаи на стълкновение на правни норми и разработва правила и процедури, които намаляват произтичащите от това правни рискове. За целите на анализа ЦК може при нужда да потърси независимо правно становище.
В правилата и процедурите на ЦК се посочва ясно правото, което би следвало да се прилага по отношение на всеки един аспект от дейностите и операциите на ЦК.
Член 6
Функция по проверка на съответствието
1. ЦК установява и поддържа постоянна и ефективна функция по проверка на съответствието, която е независима от другите функции на ЦК. ЦК гарантира, че функцията по проверка на съответствието разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до цялата необходима информация.
При установяването на своята функция по проверка на съответствието ЦК взема предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази дейност.
2. Директорът по проверка на съответствието е натоварен най-малко със следните отговорности:
а)
да наблюдава и редовно оценява адекватността и ефективността на въведените в съответствие с член 5, параграф 4 мерки, както и на предприетите действия за отстраняване на всички пропуски при спазването на задълженията от страна на ЦК;
б)
да администрира политиките и процедурите по проверка на съответствието, установени от висшия ръководен състав и ръководния съвет;
в)
да консултира и съдейства на лицата, отговорни за изпълнението на услугите и дейностите на ЦК, във връзка със спазване на задълженията на ЦК по настоящия регламент, Регламент (ЕО) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, и други приложими нормативни изисквания, ако има такива;
г)
да отчита редовно пред ръководния съвет спазването от страна на ЦК и неговите служители на задълженията им по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012;
д)
да установява процедури за ефективно преодоляване на случаите на неспазване;
е)
да гарантира, че ангажираните с функцията по проверка на съответствието лица не участват в изпълнението на наблюдаваните от тях услуги или дейности и че конфликтите на интереси на тези лица биват надлежно разкривани и отстранявани.
Член 7
Организационна структура и отделяне на йерархичната структура на отчитане
1. ЦК определя състава, ролята и отговорностите на ръководния съвет, висшия ръководен състав и комитетите към ръководния съвет. Тези договорености са ясно определени и надлежно документирани. Ръководният съвет създава най-малко одитен комитет и комитет по възнагражденията. Създаденият в съответствие с член 28 от Регламент (ЕС) № 648/2012 комитет за управление на риска изпълнява консултативни функции към ръководния съвет.
2. Ръководният съвет поема най-малко следните отговорности:
а)
установяване на ясни цели и стратегии на ЦК;
б)
ефективен мониторинг на висшия ръководен състав;
в)
установяване на подходящи политики за възнагражденията;
г)
установяване и надзор на функцията по управление на риска;
д)
надзор на функциите по проверка на съответствието и по вътрешен контрол;
е)
надзор на споразуменията за възлагане на дейности на външни подизпълнители;
ж)
надзор на спазването на всички разпоредби по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, и на всички други регулаторни и надзорни изисквания;
з)
осигуряване на отчетност пред акционерите или собствениците и служителите, клиринговите членове и техните клиенти и другите заинтересовани страни.
3. Висшият ръководен състав е натоварен най-малко със следните отговорности:
а)
осигуряване на съгласуваност на дейностите на ЦК с определените от ръководния съвет цели и стратегия на ЦК;
б)
разработване и установяване на процедури по проверка на съответствието и вътрешен контрол, които насърчават целите на ЦК;
в)
подлагане на процедурите за вътрешен контрол на редовен преглед и изпитване;
г)
осигуряване на достатъчно средства за управление на риска и проверка на съответствието;
д)
активно участие в процеса на контрол на риска;
е)
осигуряване на надлежното преодоляване на рисковете, които ЦК поема във връзка с извършваните от него клиринг и клирингови дейности.
4. Когато ръководният съвет делегира задачи на комитети или подкомитети, той запазва правомощията за одобрение на решенията, които биха могли да имат съществено въздействие върху рисковия профил на ЦК.
5. Договореностите, при които функционират ръководният съвет и висшият ръководен състав, включват процеси за установяване, преодоляване и управление на потенциални конфликти на интереси на членовете на ръководния съвет и висшия ръководен състав.
6. ЦК разполага с ясна и пряка йерархична структура на отчитане между неговия ръководен съвет и висшия му ръководен състав, с което се гарантира, че висшият ръководен състав носи отговорност за своите резултати. Йерархичната структура за отчитане на управлението на риска, проверката на съответствието и вътрешен одит е ясна и отделена от структурата за другите дейности на ЦК. Директорът по управлението на риска се отчита пряко пред ръководния съвет или чрез председателя на комитета за управление на риска. Директорът по проверка на съответствието и функцията по вътрешен одит се отчитат пряко пред ръководния съвет.
Член 8
Политика за възнагражденията
1. Комитетът по възнагражденията разработва и развива политиката за възнагражденията, контролира нейното изпълнение от страна на висшия ръководен състав и редовно преглежда нейното практическо изпълнение. Самата политика се документира и преразглежда най-малко веднъж годишно.
2. Политиката за възнагражденията е изготвена така, че нивото и структурата на възнагражденията да бъдат съгласувани с разумното управление на риска. Политиката отчита както бъдещите, така и настоящите рискове и тяхното въздействие. Графикът на изплащане на възнагражденията трябва да зависи от времевия хоризонт на рисковете. При променливите възнаграждения конкретно политиката трябва да отдаде дължимото внимание на евентуалните времеви несъответствия между резултати и риск и да гарантира, че плащанията биват целесъобразно отлагани във времето. Между фиксираните и променливите елементи на общото възнаграждение съществува баланс, съответстващ на риска.
3. С политиката за възнагражденията се гарантира, че възнаграждението на персонала, ангажиран с управление на риска, проверка на съответствието и вътрешен одит, не зависи от резултатите от стопанската дейност на ЦК. Равнището на възнаграждение е съобразено с отговорностите, както и с равнището на възнаграждение в съответната сфера на стопанска дейност.
4. Политиката за възнагражденията подлежи на ежегоден независим одит. Резултатите от тези одити се предоставят на компетентния орган.
Член 9
Системи за информационни технологии
1. При разработването на своите системи за информационни технологии ЦК гарантира, че те са надеждни и сигурни, както и в състояние да обработват информацията, необходима за безопасното и ефикасно изпълнение на дейностите и операциите на ЦК.
Структурата на информационните технологии е надлежно документирана. Системите са разработени, за да покрият оперативните нужди на ЦК и рисковете, на които той е изложен. Те са устойчиви, включително при неблагоприятни пазарни условия, а при необходимост може да бъдат разширени, за да обработят допълнителната информация. ЦК предвижда процедури и планира капацитет, в т.ч. достатъчно излишен капацитет, за да може при сериозни смущения системата да обработи всички висящи трансакции в рамките на деня. ЦК предвижда процедури за въвеждането на нови технологии, включително ясни планове за връщане към предишното технологично състояние.
2. С цел да осигури висока степен на сигурност при обработването на информация, както и да предвиди възможности за връзка със своите клирингови членове, клиенти и доставчици на услуги, ЦК изгражда своите информационни системи на базата на международно признати технически стандарти и на най-добрите практики в сектора. Преди първоначалната употреба, след въвеждането на значителни изменения, както и след настъпването на сериозни смущения ЦК подлага своите системи на строги тестове, симулиращи неблагоприятни пазарни условия. Клиринговите членове и клиенти, оперативно съвместимите ЦК и другите заинтересовани страни участват, доколкото е уместно, в подготовката и провеждането на тези тестове.
3. ЦК поддържа стабилна рамка за информационна сигурност, посредством която управлява по подходящ начин риска в областта на информационната сигурност. Рамката включва подходящи механизми, политики и процедури за защита на информацията от неразрешено оповестяване, за осигуряване на точността и целостта на данните и за гарантиране на достъпа до услугите на ЦК.
4. Рамката за информационна сигурност включва най-малко следните елементи:
а)
контрол на достъпа до системата;
б)
подходящи предпазни мерки срещу проникване и злоупотреба с данни;
в)
специфични устройства за запазване на автентичността и целостта на данните, включително криптографски техники;
г)
надеждни мрежи и процедури за точно и бързо прехвърляне на данни при ниски нива на смущение;
д)
одитни пътеки.
5. Системите за информационни технологии и рамката за информационна сигурност се преразглеждат най-малко веднъж годишно. Те подлежат на независими одити. Резултатите от тези одити се докладват на ръководния съвет и се предоставят на компетентния орган.
Член 10
Оповестяване
1. ЦК осигурява безплатен обществен достъп до следната информация:
а)
информация относно неговите правила за управлението, в т.ч.:
i)
неговата организационна структура, както и ключови цели и стратегии;
ii)
ключови елементи на политиката за възнагражденията;
iii)
ключова финансова информация, включително най-актуалните одитирани финансови отчети;
б)
информация относно неговите правила, в т.ч.:
i)
процедури за управление на неизпълнението, процедури и допълнителни текстове;
ii)
информация във връзка с непрекъснатостта на стопанската дейност;
iii)
информация относно неговите системи, техники и резултати в областта на управлението на риска в съответствие с глава XII;
iv)
пълната информация относно неговата структура и операции, както и относно правата и задълженията на клиринговите членове и клиенти, необходима за ясното разграничаване и цялостното разбиране на рисковете и разходите, свързани с използването на услугите на ЦК;
v)
настоящите клирингови услуги на ЦК, включително подробна информация за обхвата на всяка една услуга;
vi)
неговите системи, техники и резултати в областта на управлението на риска, включително информация относно финансовите ресурси, инвестиционната политика, източниците на ценови данни и моделите, използвани при изчисляване на допълнителните обезпечения;
vii)
законодателството и правилата, които уреждат:
1)
достъпа до ЦК;
2)
договорите, сключени от ЦК с клирингови членове и доколкото е приложимо, с клиенти;
3)
договорите, които ЦК приема за клиринг;
4)
всяко споразумение за оперативна съвместимост;
5)
използването на обезпечения и вноски в гаранционния фонд, включително ликвидирането на позиции и обезпечения и степента, до която обезпечението е защитено срещу искове на трети страни;
в)
информация относно допустимите обезпечения и приложимите проценти за намаляване на тяхната стойност;
г)
списък на всички настоящи клирингови членове, включително критерии за приемане, временно преустановяване и прекратяване на членството.
Когато компетентният орган е съгласен с ЦК, че всяко разкриване на информацията по буква б) или в) от настоящия параграф може да изложи на риск търговската тайна или сигурността и стабилността на ЦК, ЦК може да реши да оповести тази информация по начин, който предотвратява или намалява тези рискове, или да не я оповестява.
2. ЦК оповестява пред обществеността безплатно информацията относно всяка съществена промяна в своите правила за управлението, целите, стратегиите и ключовите политики, както и в действащите правила и процедури.
3. Информацията, която трябва да бъде публично оповестена от ЦК, е достъпна на неговия уебсайт. Информацията е достъпна най-малко на езика, обичайно използван в сферата на международните финанси.
Член 11
Вътрешен одит
1. ЦК създава и поддържа функция по вътрешен одит, която е отделена и независима от другите функции и дейности на ЦК и която изпълнява следните задачи:
а)
изработва, прилага и поддържа план за одит, с помощта на който се проверяват и оценяват адекватността и ефективността на системите, механизмите и процедурите на ЦК за вътрешен контрол и правилата за управлението;
б)
издава препоръки въз основа на работата, извършена в съответствие с буква а);
в)
проверява спазването на тези препоръки;
г)
докладва пред ръководния съвет по въпроси, свързани с вътрешния одит.
2. Функцията по вътрешен одит разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до цялата документация, необходима за нейното осъществяване. Тя е достатъчно независима от управлението и се отчита директно пред ръководния съвет.
3. Вътрешният одит оценява ефективността на процедурите на ЦК за управление и механизмите за контрол на риска по начин, пропорционален на рисковете, пред които са изправени различните сфери на дейност, и независимо от оценяваните области на дейността. Функцията по вътрешен одит разполага с достъп до информацията, необходима за извършването на преглед на всички дейности и операции, процеси и системи на ЦК, включително възложените на външни подизпълнители.
4. Изготвените от вътрешния одит оценки се основават на цялостен одитен план, който се преразглежда и докладва на компетентния орган най-малко веднъж годишно. ЦК гарантира, че при настъпването на определени събития може в кратък срок да извърши необходимите специални одити. Одитният план и прегледът се одобряват от ръководния съвет.
5. Клиринговите операции, процесите по управление на риска, както и механизмите за вътрешен контрол и счетоводното отчитане подлежат на независим одит. Независимите одити се извършват най-малко веднъж годишно.
ГЛАВА IV
СЪХРАНЯВАНЕ НА ДАННИ
(член 29 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 12
Общи изисквания
1. ЦК съхранява данните на траен носител, позволяващ информацията да бъде предоставена на компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членовете на ЕСЦБ в такава форма и вид, че да бъдат спазени следните условия:
а)
възможно е да се възпроизведат всички основни етапи на извършената от ЦК обработка;
б)
възможно е да се регистрира, проследи и извлече първоначалното съдържание на данните, преди всякакви поправки или други изменения;
в)
въведени са мерки за предотвратяване на неправомерното изменение на данни;
г)
съществуват подходящи мерки за осигуряване на сигурността и поверителността на съхраняваните данни;
д)
в системата за съхраняване на данни е изграден механизъм за установяване и отстраняване на грешки;
е)
системата за съхраняване на данни осигурява навременното възстановяване на данни в случай на повреда в системата.
2. Когато данните или информацията са съхранявани за период, по-кратък от шест месеца, те се предоставят на органите, изброени в параграф 1, възможно най-бързо и най-късно в рамките на работния ден, следващ деня на получаване на искане от съответния орган.
3. Когато данните или информацията са съхранявани за период, по-дълъг от шест месеца, те се предоставят на органите, изброени в параграф 1, възможно най-бързо и в рамките на пет работни дни от получаване на искане от съответния орган.
4. Когато обработваната от ЦК информация съдържа лични данни, ЦК съблюдават своите задължения по Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (7).
5. Когато ЦК съхранява данните извън Съюза, той гарантира, че компетентният орган, ЕОЦКП и съответните членове на ЕСЦБ могат да получат идентичен достъп до данните в рамките на същите срокове, както при съхраняване на данните в рамките на Съюза.
6. Всеки ЦК посочва съответните лица, които в рамките на установените в параграфи 2 и 3 срокове за предоставяне на съответните данни могат да пояснят съдържанието на неговите данни пред компетентните органи.
7. Всички данни, които ЦК трябва да съхранява в съответствие с настоящия регламент, подлежат на проверка от страна на компетентния орган. При поискване ЦК предоставя на компетентния орган пряк достъп до данните, изисквани по членове 13 и 14.
Член 13
Съхраняване на данни за трансакциите
1. ЦК съхранява данните за всички трансакции по всички договори, по отношение на които той осъществява клиринг, и гарантира, че съхраняваните от него данни включват цялата информация, необходима за пълното и точно възстановяване на клиринговия процес по всеки договор, и че данните по всяка трансакция могат да бъдат еднозначно идентифицирани и открити най-малко по всички критерии, свързани с ЦК, оперативно съвместим ЦК, клирингов член, клиент, ако е известен на ЦК, и финансов инструмент.
2. По отношение на всяка трансакция, за която е получено искане за клиринг, ЦК - веднага след получаване на съответната информация, съхранява и актуализира следните данни:
а)
цена, ставка или спред и количество;
б)
клирингов капацитет, който посочва дали трансакцията е за покупка или продажба от гледна точка на регистрирането от ЦК;
в)
идентификация на инструмента;
г)
идентификация на клиринговия член;
д)
идентификация на мястото, където е бил сключен договорът;
е)
дата и час на намеса на ЦК;
ж)
дата и час на прекратяване на договора;
з)
условия и срокове на сетълмента;
и)
дата и час на сетълмента или на откупуване на трансакцията, както и по целесъобразност следните елементи:
i)
дата и час на първоначално сключване на договора;
ii)
първоначалните условия и страни по договора;
iii)
ако е приложимо, идентификация на оперативно съвместимия ЦК, който извършва клиринг на една част от сделката;
iv)
самоличността на клиента, включително на непреките клиенти, когато тя е известна на ЦК, и в случай на отказ, идентификация на страната, която е прехвърлила договора.
Член 14
Съхраняване на данни за позициите
1. ЦК съхранява данни за позициите, държани от всеки клирингов член. За всяка сметка, водена в съответствие с член 39 от Регламент (ЕС) № 648/2012, се съхраняват отделни данни, като ЦК гарантира, че съхраняваните от него данни включват цялата информация, необходима за пълното и точно възстановяване на трансакциите, с които позицията е създадена, както и че данните по всяка трансакция могат да бъдат еднозначно идентифицирани и открити най-малко по всички критерии, свързани с ЦК, оперативно съвместим ЦК, клирингов член, клиент, ако е известен на ЦК, и финансов инструмент.
2. Към края на всеки работен ден ЦК съхранява за всяка позиция следните данни, доколкото те са свързани с въпросната позиция:
а)
идентификация на клиринговия член, на клиента, ако е известен на ЦК, както и по целесъобразност на всеки оперативно съвместим ЦК, поддържащ такава позиция;
б)
знака на позицията;
в)
ежедневно изчисляваната стойност на позицията, включително данни за стойностите, на които договорите се оценяват, както и всяка друга необходима информация.
3. По отношение на всяка отделна сметка на клирингов член и клиент, ако той е известен на ЦК, ЦК съхранява и актуализира данни за стойността на допълнителните обезпечения, вноските в гаранционния фонд и посочените в член 43 от Регламент (ЕС) № 648/2012 други финансови ресурси, изисквани от ЦК, както и съответната стойност на действително предоставените от клиринговия член средства към края на деня и промените в тази стойност, които могат да възникнат в рамките на деня.
Член 15
Съхраняване на данни за стопанската дейност
1. ЦК съхранява адекватни и точни данни за дейностите, свързани с неговата стопанска дейност и вътрешна организация.
2. Посочените в параграф 1 данни се актуализират при всяка съществена промяна в съответните документи и включват най-малко:
а)
организационната структура на ръководния съвет и съответните комитети, звеното за клиринг, звеното за управление на риска, както и всички други релевантни звена или подразделения;
б)
самоличността на акционерите или съдружниците, преки или непреки, физически или юридически лица, които имат квалифицирано участие, и данни за размера на това участие;
в)
документите, удостоверяващи политиките, процедурите и процесите, изисквани по глава III и член 29;
г)
протоколите от заседанията на ръководния съвет и, ако е приложимо, от заседанията на подкомитетите към ръководния съвет и от комитетите към висшия ръководен състав;
д)
протоколите от заседанията на комитета за управление на риска;
е)
протоколите от заседанията на консултативните групи с клиринговите членове и клиенти, ако има такива;
ж)
вътрешни и външни одитни доклади, доклади за управлението на риска, доклади за проверка на съответствието, както и доклади на консултантските фирми, включително отговорите от страна на ръководството;
з)
политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие, изисквани съгласно член 17;
и)
плана и дневните отчети на ликвидността, изисквани съгласно член 32;
й)
данни за всички активи, пасиви и капиталови сметки, изисквани съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
к)
получени жалби, включително име, адрес и номер на сметката на жалбоподателя; датата, на която е получена жалбата; имената на всички лица, посочени в жалбата; описание на естеството на жалбата; уреждане на жалбата и дата, на която жалбата е била приключена;
л)
данни за всяко прекъсване или неправилно функциониране на услугите, включително подробен доклад относно графика, последствията и корективните действия;
м)
данни за резултатите от проведените стрес тестове и бек тестове;
н)
писмена кореспонденция с компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членове на ЕСЦБ;
о)
правни становища, получени в съответствие с глава III;
п)
когато е приложимо, документацията относно споразуменията за оперативна съвместимост с други ЦК;
р)
информацията по член 10, параграф 1, буква б), подточка vii) и буква г);
с)
документите, описващи разработването на нови бизнес инициативи.
Член 16
Съхраняване на данните, отчитани пред регистър на трансакции
ЦК установява и съхранява цялата информация и данни, които трябва да бъдат отчитани в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012, заедно с данни за датата и часа на отчитане на трансакцията.
ГЛАВА V
НЕПРЕКЪСНАТОСТ НА ДЕЙНОСТТА
(член 34 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 17
Стратегия и политика
1. ЦК разполага с политика за непрекъснатост на стопанската дейност и план за възстановяване при катастрофично събитие, които са одобрени от ръководния съвет. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и планът за възстановяване при катастрофично събитие подлежат на независим преглед, резултатите от който се докладват на ръководния съвет.
2. В политиката за непрекъснатост на стопанската дейност са посочени всички ключови стопански функции и съответни системи и са включени стратегията, политиките и целите на ЦК, гарантиращи непрекъснатостта на тези функции и системи.
3. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност е съобразена с външните връзки и взаимозависимости в рамките на финансовата инфраструктура, включително местата за търговия, на които ЦК осъществява клиринг, системите за разплащане и за сетълмент на ценни книжа, както и кредитните институции, използвани от ЦК или свързан ЦК. В нея биват отчетени и ключовите функции или услуги, чието изпълнение е било възложено на трети страни.
4. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и планът за възстановяване при катастрофично събитие съдържат ясно определени и документирани механизми, които се използват при свързани с непрекъснатостта извънредни ситуации, бедствия или кризи и които са предназначени да осигурят минимално ниво на обслужване на ключовите функции.
5. В плана за възстановяване при катастрофично събитие са посочени и включени цели по отношение на етапите и времето за възстановяване на ключовите функции и е определена най-подходящата стратегия за възстановяване на всяка от тези функции. Тези механизми имат за цел да гарантират, че при извънредни ситуации ключовите функции ще бъдат приключени навреме, а договорените нива на обслужване - постигнати.
6. В политиката за непрекъснатост на стопанската дейност на ЦК е определено максимално допустимото време, през което ключовите функции и системи са неизползваеми. Максималното време за възстановяване на ключовите функции на ЦК, което се посочва в политиката за непрекъснатост на стопанската дейност, не надхвърля 2 часа. Процедурите и плащанията по ежедневното приключване се осъществяват в рамките на изискваното време и при всякакви обстоятелства.
7. Когато определя времето за възстановяване на всяка една функция, ЦК отчита потенциалното цялостно въздействие върху ефективността на пазара.
Член 18
Анализ на въздействието върху стопанската дейност
1. ЦК извършва анализ на въздействието върху стопанската дейност, чиято цел е да установи кои стопански функции са от ключово значение за гарантиране на услугите на ЦК. В анализа се отчита значението на тези функции за други институции и функции във финансовата инфраструктура.
2. ЦК използва сценариен анализ на риска, чиято цел е да установи как различните сценарии влияят на рисковете, свързани с неговите ключови стопански функции.
3. Когато оценява рисковете, ЦК отчита зависимостта от външни доставчици, в т.ч. и на комунални услуги. ЦК предприема действия за управление на тези зависимости чрез подходящи договорни и организационни разпоредби.
4. Анализът на въздействието върху стопанската дейности и сценарийният анализ се актуализират редовно и най-малкото веднъж годишно, както и след инцидент или съществени организационни промени. Анализите отчитат всички съществени промени, включително пазарните и технологичните тенденции.
Член 19
Възстановяване при катастрофично събитие
1. ЦК разполага с механизми за осигуряване на непрекъснатостта на своите ключови функции, основани на сценарии за катастрофични събития. Тези механизми обхващат най-малко наличието на необходимите човешки ресурси, максималната продължителност на прекъсване на ключовите функции, както и преминаването към алтернативен обработвателен център и възстановяване на функциите в рамките на този център.
2. ЦК поддържа алтернативен обработвателен център, който може да гарантира непрекъснатост на всички ключови функции на ЦК, идентична на тази в основния център. Географският рисков профил на алтернативния център е различен от този на основния център.
3. ЦК поддържа или разполага с незабавен достъп до алтернативния стопански център, позволяващ на служителите да гарантират най-малко непрекъснатостта на обслужването, когато основният център не е на разположение.
4. ЦК разглежда необходимостта от изграждане на допълнителни обработвателни центрове, особено когато диверсификацията на рисковите профили на основния и алтернативния център не е достатъчна, за да гарантира изцяло, че целите по отношение на непрекъснатостта на стопанската дейност на ЦК ще бъдат изпълнени при всички сценарии.
Член 20
Изпитване и мониторинг
1. ЦК подлага своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие на изпитване и мониторинг, извършвани редовно и след всяка значителна модификация или изменение в системите или съответните функции, за да гарантира, че с политиката за непрекъснатост на стопанската дейност ще бъдат постигнати поставените цели, включително двучасовия максимален срок за възстановяване на функциите. Тестовете са планирани и документирани.
2. Изпитванията на политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие отговарят на следните условия:
а)
включват сценарии за широкомащабни катастрофични събития и преминаване от основния към алтернативния център;
б)
включват участието на клирингови членове, външни доставчици и съответните институции във финансовата инфраструктура, по отношение на които са установени взаимозависимости в политиката за непрекъснатост на стопанската дейност.
Член 21
Поддържане
1. ЦК преразглежда редовно и актуализира своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност, за да включи всички ключови функции, както и най-подходящата стратегия за тяхното възстановяване.
2. ЦК преразглежда редовно и актуализира своя план за възстановяване при катастрофично събитие, за да бъдат включени най-подходящите стратегии за възстановяване на всички ключови функции.
3. В актуализираните варианти на политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие се вземат предвид резултатите от тестовете и препоръките от независимите прегледи, другите прегледи и от компетентните органи. След всяко значително смущение ЦК преразглежда своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие, за да установи причините и всички необходими подобрения на своите операции, политика за непрекъснатост на стопанската дейност и план за възстановяване при катастрофично събитие.
Член 22
Управление на кризи
1. ЦК разполага с функция за управление на кризи, която се задейства при извънредни ситуации. Процедурата за управление на кризи е ясна и писмено документирана. Ръководният съвет контролира функцията за управление на кризи и редовно получава и преглежда отчетите за нея.
2. Функцията за управление на кризи включва добре структурирани и ясни процедури за управление на вътрешната и външната комуникация по време на криза.
3. След настъпването на кризисно събитие ЦК извършва преглед на начина, по който е преодолял кризата. Прегледът обхваща, когато е приложимо, участието на клиринговите членове и други външни заинтересовани страни.
Член 23
Комуникация
1. ЦК разполага с комуникационен план, документиращ начина, по който висшият ръководен състав, ръководният съвет и съответните външни заинтересовани страни, в т.ч. компетентни органи, клирингови членове, клиенти, агенти по сетълмента, системи за разплащане и за сетълмент на ценни книжа, както и места за търговия, ще бъдат целесъобразно осведомявани по време на криза.
2. Сценарийните анализи, анализите на риска, прегледите и резултатите от мониторинга и изпитванията биват докладвани на ръководния съвет.
ГЛАВА VI
ДОПЪЛНИТЕЛНИ ОБЕЗПЕЧЕНИЯ
(член 41 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 24
Процент
1. ЦК изчислява първоначалното допълнително обезпечение, което покрива произтичащите от промените на пазара експозиции, за всеки обезпечаван на продуктова основа финансов инструмент в рамките на периода, определен в член 25, и при допускане за времеви хоризонт за ликвидация на позицията съгласно посоченото в член 26. За изчисляването на първоначалните допълнителни обезпечения ЦК спазва най-малко следните доверителни интервали:
а)
99,5 % за извънборсови деривати;
б)
99 % за финансови инструменти, различни от извънборсови деривати.
2. Когато определя подходящите доверителни интервали за всеки клас финансови инструменти, по отношение на които осъществява клиринг, ЦК взема също така предвид най-малко следните фактори:
а)
сложността и равнището на несигурност при ценообразуването на класа финансови инструменти, които могат да ограничат възможностите за одобряване на изчисленията на първоначалното обезпечение и променливия маржин;
б)
рисковите параметри на класа финансови инструменти, в т.ч. променливост, дюрация, ликвидност, нелинейни ценови характеристики, риск от внезапно неизпълнение и утежняващ риск;
в)
степента, до която другите механизми за контрол на риска не ограничават целесъобразно кредитните експозиции;
г)
присъщия за класа финансови инструменти ливъридж, включително дали класът финансови инструменти се характеризира с високо ниво на променливост, високо ниво на концентрация сред няколко участници на пазара или трудности при закриване.
3. ЦК информира съответния си компетентен орган и своите клирингови членове относно критериите, използвани за определяне на процента, прилаган за изчисляване на допълнителните обезпечения за всеки клас финансови инструменти.
4. Когато ЦК извършва клиринг на извънборсови деривати, чиито характеристики на риска съвпадат с тези на дериватите, търгувани на регулиран пазар или на еквивалентен пазар на трета страна, ЦК може на базата на рисковите фактори, посочени в параграф 2, да използва за тези договори доверителни интервали от най-малко 99 %, ако рисковете по договорите за извънборсови деривати, по отношение на които той извършва клиринг, са подходящо ограничени чрез този доверителен интервал и условията по параграф 2 са спазени.
Член 25
Времеви хоризонт, използван за изчисляване на променливостта за минали периоди
1. ЦК гарантира, че съгласно своята методология и процес за одобряване на модела, установени в съответствие с глава XII, първоначалните допълнителни обезпечения покриват най-малко при определения в член 24 доверителен интервал и за определения в член 26 период на ликвидация експозициите, произтичащи от променливостта за минали периоди, изчислена на базата на данни, обхващащи най-малко последните 12 месеца.
ЦК гарантира, че данните, използвани за изчисляване на променливостта за минали периоди, отразяват всички възможни условия на пазара, включително периодите на напрежение.
2. При изчисляването на променливостта за минали периоди ЦК може да използва други времеви хоризонти, при условие че с използването на тези времеви хоризонти се постигат допълнителни обезпечения, които са поне толкова високи, колкото получените при определения в параграф 1 времеви период.
3. Параметрите на допълнителните обезпечения за финансови инструменти, за които липсват данни за минали периоди, се основават на консервативни допускания. ЦК адаптира своевременно изчисленията на необходимите допълнителни обезпечения посредством анализ на ценовите данни за минали периоди на новите финансови инструменти.
Член 26
Времеви хоризонти за периода на ликвидация
1. ЦК определя времевите хоризонти за периода на ликвидация, като взема предвид характеристиките на подлежащия на клиринг финансов инструмент, пазара, на който той се търгува, както и периода за изчисляване и привличане на допълнителните обезпечения. Тези периоди за ликвидация представляват най-малко:
а)
пет работни дни за извънборсови деривати;
б)
два работни дни за финансови инструменти, различни от извънборсови деривати.
2. Когато определя подходящия период на ликвидация, ЦК оценява и сумира най-малко:
а)
възможно най-дългия период между момента на привличане на последните допълнителни обезпечения и момента, в който ЦК декларира неизпълнението или започва процедурата по управление на неизпълнението;
б)
очаквания период, необходим за разработване и изпълнение на стратегията за управление на неизпълнението на клирингов член според особеностите на всеки клас финансови инструменти, включително равнището на ликвидност, размера и концентрацията на позициите, както и пазарите, които ЦК ще използва, за да приключи или хеджира изцяло позицията на клиринговия член;
в)
когато е приложимо, необходимия период за покриване на риска от контрагента, на който ЦК е изложен.
3. При оценяване на определените в параграф 2 периоди ЦК взема предвид най-малко факторите, посочени в член 24, параграф 2, и времевия хоризонт за изчисляване на променливостта за минали периоди, посочен в член 25.
4. Когато извършва клиринг на извънборсови деривати, чиито характеристики на риска съвпадат с тези на дериватите, търгувани на регулиран пазар или на еквивалентен пазар на трета страна, ЦК може да използва времеви хоризонт за периода на ликвидация, различен от посочения в параграф 1, при условие че той може да удостовери пред съответния си компетентен орган:
а)
че с оглед на специфичните характеристики на съответните извънборсови деривати този времеви хоризонт би бил по-подходящ от посочения в параграф 1;
б)
че този времеви хоризонт е най-малко два работни дни.
Член 27
Допълнително обезпечаване на ниво портфейл
1. ЦК може да допусне необходимите допълнителни обезпечения по финансовите инструменти да бъдат компенсирани или намалени, ако ценовият риск на един финансов инструмент или набор от финансови инструменти се характеризира с високо и постоянно равнище на корелация или се основава на еквивалентни параметри за статистическа зависимост с ценовия риск на други финансови инструменти.
2. ЦК документира своя подход за допълнително обезпечаване на ниво портфейл и гарантира, че корелацията или еквивалентните параметри за статистическа зависимост между два или повече подлежащи на клиринг финансови инструменти са доказали своята надеждност в рамките на изчисления в съответствие с член 25 минал период, както и устойчивостта си при неблагоприятни исторически или хипотетични условия. ЦК удостоверява съществуването на икономическа обосновка за ценовата зависимост.
3. Всички финансови инструменти, по отношение на които се прилага обезпечаване на ниво портфейл, са обхванати от един и същ гаранционен фонд. Чрез дерогация, ако ЦК може предварително да удостовери пред съответния му компетентен орган и своите клирингови членове начина, по който потенциалните загуби ще бъдат разпределени между различните гаранционни фондове, и в своите правила е установил необходимите за целта разпоредби, обезпечаването на ниво портфейл може да се прилага спрямо финансови инструменти, обхванати от различни гаранционни фондове.
4. Когато допълнителното обезпечаване на ниво портфейл обхваща множество инструменти, намаленият размер на допълнителните обезпечения не надхвърля 80 % от разликата между сумата на допълнителните обезпечения, изчислени поотделно за всеки продукт, и допълнителните обезпечения, изчислени въз основа на комбинираната прогнозна оценка на експозицията на комбинирания портфейл. Когато ЦК не е изложен на потенциален риск от намаляване на допълнителното обезпечение, той може да приложи намаление, достигащо до 100 % от тази разлика.
5. Намаляването на допълнителните обезпечения на ниво портфейл е обект на солидна програма от стрес тестове в съответствие с глава XII.
Член 28
Процикличност
1. ЦК гарантира, че с неговата политика за подбор и преразглеждане на доверителния интервал, периода на ликвидация и наблюдавания минал период се постигат далновидни, стабилни и предпазливи изисквания по отношение на допълнителното обезпечение, които ограничават процикличността до ниво, което не застрашава устойчивостта и финансовата сигурност на ЦК. Това изисква, доколкото е възможно, да се избягват резките или съществените промени в изискванията по отношение на допълнителното обезпечение и да се установят прозрачни и предвидими процедури за адаптиране на тези изисквания при промяна на условията на пазара. За целта ЦК използва поне един от следните варианти:
а)
прилага буфер, който възлиза на най-малко 25 % от изчислените допълнителни обезпечения и може да бъде временно изчерпан, ако изчислените изисквания за допълнително обезпечение нараснат значително;
б)
придава най-малко 25-процентово тегло на неблагоприятните данни в рамките на изчисления в съответствие с член 26 минал период;
в)
гарантира, че неговите изисквания за допълнително обезпечение не са по-ниски от тези, които биха били изчислени при променливост, определена въз основа на 10-годишен исторически период.
2. Когато преразглежда параметрите на модела за определяне на допълнителните обезпечения с оглед по-доброто отразяване на текущите пазарни условия, ЦК взема предвид всяко потенциално проциклично въздействие на това преразглеждане.
ГЛАВА VII
ГАРАНЦИОНЕН ФОНД
(член 42 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 29
Рамка и управление
1. Когато определя минималния размер на гаранционния фонд и сумата на другите финансови ресурси, необходими за спазване на изискванията по членове 42 и 43 от Регламент (ЕС) № 648/2012, ЦК отчита груповите зависимости и прилага вътрешна рамка за определяне на видовете екстремни, но реалистични пазарни условия, които биха могли да го изложат на прекомерен риск.
2. Рамката съдържа декларация, в която се описва как ЦК определя екстремните, но реалистични пазарни условия. Тя е изцяло документирана и се съхранява в съответствие с член 12.
3. Рамката се обсъжда от комитета за управление на риска и се одобрява от ръководния съвет. Надеждността на рамката и способността ѝ да отразява промените на пазара подлежат най-малко веднъж годишно на преглед. Прегледът се обсъжда от комитета за управление на риска и се докладва на ръководния съвет.
Член 30
Установяване на екстремни, но реалистични пазарни условия
1. Описаната в член 29 рамка отразява рисковия профил на ЦК, като по целесъобразност се отчитат трансграничните и валутните експозиции. В нея са посочени всички пазарни рискове, на които ЦК би бил изложен при неизпълнение от страна на един или повече клирингови членове, включително неблагоприятни промени в пазарните цени на инструментите, на които е извършен клиринг, ограничена пазарна ликвидност на тези инструменти и спад на ликвидационната стойност на обезпечението. Рамката отразява също допълнителните рискове за ЦК, произтичащи от едновременното неспазване на задълженията на дружествата, принадлежащи към групата на намиращия се в неизпълнение клирингов член.
2. В рамката са посочени поотделно всички пазари, на които ЦК би имал експозиция в случай на неизпълнение на клирингов член. За всеки от посочените пазари ЦК определя екстремните, но реалистични условия въз основа на:
а)
набор от исторически сценарии - включително периоди на екстремни промени на пазара, наблюдавани през последните 30 години или от момента на съществуване на надеждни данни - които биха изложили ЦК на прекомерен финансов риск. Ако ЦК реши, че е малко вероятно да се повторят наблюдавани в миналото значителни ценови изменения, той обосновава пред компетентния орган защо те не са включени в рамката;
б)
набор от потенциални бъдещи сценарии, основани на съгласувани допускания по отношение на пазарната променливост и ценовата корелация между пазарите и финансовите инструменти, като се отчитат както количествените, така и качествените оценки на потенциалните пазарни условия.
3. Рамката отчита също така в количествено и качествено изражение до каква степен екстремните ценови промени биха могли да възникнат в няколко от установените пазари едновременно. В рамката е отчетена възможността ценовите корелации за минали периоди да не бъдат приложими при екстремни, но реалистични пазарни условия.
Член 31
Преглед на екстремни, но реалистични сценарии
Описаните в член 30 процедури се преразглеждат редовно от ЦК, като се вземат под внимание всички съответни пазарни промени и мащабът и концентрацията на експозициите на клиринговите членове. Съвкупността от исторически и хипотетични сценарии, използвани от ЦК за установяване на екстремните, но реалистични пазарни условия, се преразглежда от ЦК, след консултации с комитета за управление на риска, поне веднъж годишно и по-често, ако развитието на пазара или настъпването на съществени промени в съвкупността от договори, по отношение на които ЦК е извършил клиринг, влияе върху стоящите в основата на сценариите допускания и следователно изисква промяната на сценариите. Съществените промени в рамката се отчитат пред ръководния съвет.
ГЛАВА VIII
МЕХАНИЗМИ ЗА КОНТРОЛ НА ЛИКВИДНИЯ РИСК
(член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 32
Оценка на ликвидния риск
1. ЦК установяват стабилна рамка за управление на ликвидния риск, която включва ефективни оперативни и аналитични инструменти за текущо и своевременно установяване, измерване и мониторинг на сетълмента и финансовите потоци, включително използваната от него ликвидност в рамките на деня. ЦК редовно оценяват структурата и функционирането на своята рамка за управление на ликвидността, в т.ч. чрез отчитане на резултатите от стрес тестове.
2. Рамката за управление на ликвидността на ЦК е достатъчно устойчива, за да гарантира, че ЦК е в състояние да изпълни дължимите си задължения за плащане и сетълмент във всички съответни валути, включително и в рамките на деня, когато това е целесъобразно. Рамката за управление на ликвидността на ЦК включва също така оценка на неговите потенциални бъдещи нужди от ликвидни средства в рамките на широк спектър от потенциални стресови сценарии. Към стресовите сценарии спада неизпълнение от страна на клиринговите членове съгласно член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012 - от датата на неизпълнението до края на периода на ликвидация, и ликвидният риск, генериран от инвестиционната политика и процедури на ЦК при екстремни, но реалистични пазарни условия.
3. Рамката за управление на ликвидността включва план за ликвидността, който се документира и съхранява в съответствие с член 12. Планът за ликвидността включва най-малко процедури на ЦК за:
а)
поне ежедневно управление и мониторинг на неговите ликвидни нужди съгласно набор от пазарни сценарии;
б)
поддържане на достатъчно ликвидни финансови ресурси за покриване на неговите ликвидни нужди и разграничаване между използваните различни видове ликвидни средства;
в)
ежедневна оценка и измерване на ликвидните активи, с които ЦК разполага, и необходимите му ликвидни средства;
г)
установяване на източниците на ликвиден риск;
д)
оценяване на сроковете, през които ликвидните финансови средства на ЦК трябва да бъдат на разположение;
е)
отчитане на ликвидните средства, които са потенциално необходими с оглед правото на клиринговите членове да разменят парични срещу непарични обезпечения;
ж)
процесите при недостиг на ликвидност;
з)
попълването на всички ликвидни финансови ресурси, които могат да се използват при неблагоприятни събития.
Ръководният съвет на ЦК одобрява плана след консултация с комитета за управление на риска.
4. ЦК оценява ликвидния риск, пред който е изправен, включително невъзможността на ЦК или неговите клирингови членове да покрият дължимите си задължения за плащане в рамките на процедурата по клиринг или сетълмент, като бъде отчетена и инвестиционната дейност на ЦК. Рамката за управление на риска обхваща ликвидните средства, които са необходими с оглед на отношенията между ЦК и всяко лице, към което ЦК има ликвидна експозиция, включително:
а)
банки, извършващи сетълмент;
б)
платежни системи;
в)
системи за сетълмент на ценни книжа;
г)
ностро агенти;
д)
банки попечители;
е)
доставчици на ликвидност;
ж)
оперативно съвместими ЦК;
з)
доставчици на услуги.
5. В своята рамка за управление на ликвидния риск ЦК взема под внимание всички взаимозависимости между лицата, изброени в параграф 4, и различните взаимовръзки, които може да съществуват между ЦК и посочено в параграф 4 лице.
6. ЦК изработва ежедневен доклад за нуждите и ресурсите по параграф 3, букви а) - в), както и тримесечен доклад относно плана за ликвидността по параграф 3, букви г) - з). Докладите се документират и съхраняват в съответствие с глава IV.
Член 33
Достъп до ликвидност
1. ЦК съхранява във всяка от съответните валути ликвидни средства, съответстващи на необходимите му ликвидни средства съгласно член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и член 32 от настоящия регламент. Тези ликвидни средства са ограничени до:
а)
парични депозити при емитиращата централна банка;
б)
парични депозити при лицензирани кредитни институции в съответствие с член 47;
в)
предварително договорени кредитни линии или сходни механизми с изправни клирингови членове;
г)
предварително договорени споразумения за обратно изкупуване;
д)
активно търгувани финансови инструменти, които отговарят на изискванията по член 45 и член 46 и за които ЦК може да удостовери, че са леснодостъпни и обратими в парични средства в рамките на деня при предварително определени и много надеждни договорености за финансиране, включително при неблагоприятни пазарни условия.
2. ЦК следи валутите, в които неговите задължения са деноминирани, и взема предвид потенциалното въздействие на неблагоприятни пазарни условия върху способността му да получи достъп до чуждестранните валутни пазари по начин, който съответства на цикъла за сетълмент на ценни книжа в чуждестранна валута и системите за сетълмент на ценни книжа.
3. Предварително договорените кредитни линии, осигурени срещу предоставено от клиринговите членове обезпечение, не трябва да се отчитат два пъти като ликвидни средства. ЦК предприема действия за мониторинг и контрол на концентрацията на експозиции от ликвиден риск към всеки отделен доставчик на ликвидност.
4. ЦК провежда стриктни надлежни проверки на възможностите на своите доставчици на ликвидност да действат съгласно договореностите за ликвидност.
5. ЦК периодично изпитва своите процедури за достъп до предварително установените механизми за финансиране. Това може да включва тестово изтегляне на суми от банкови кредитни линии, проверка на бързината на достъп до ресурсите и надеждността на процедурите.
6. В рамките на плана си за ликвидността ЦК разполага с подробни процедури за използване на своите ликвидни финансови ресурси с оглед покриване на задълженията си за плащане при недостиг на ликвидност. В процедурите по отношение на ликвидността се посочва ясно кога трябва да се използват отделните ресурси. В процедурите се описват и начините за достъп до парични депозити или овърнайт инвестиции на парични депозити, за изпълнение на пазарни трансакции със сетълмент в рамките на деня или за ползване на предварително установени линии за ликвидност. Тези процедури се подлагат на редовно изпитване. ЦК установява също така подходящ план за подновяване на договорености за финансиране преди изтичането на техния срок.
Член 34
Риск от концентрация
1. ЦК следи отблизо и контролира концентрацията на своята експозиция към ликвиден риск, включително своите експозиции към лицата, изброени в член 32, параграф 4, и към лицата от същата група.
2. Рамката за управление на ликвидния риск на ЦК включва използването на граници на експозиция и на концентрация.
3. ЦК определя процеси и процедури при нарушение на границите на концентрация.
ГЛАВА IX
КАСКАДЕН ПРИНЦИП ПРИ НЕИЗПЪЛНЕНИЕ
(член 45 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 35
Изчисляване на размера на собствените ресурси на ЦК, които да се използват в рамките на каскадния принцип при неизпълнение
1. ЦК завежда и посочва отделно в баланса си сумата на собствените си ресурси, заделени за посочената в член 45, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012 цел.
2. ЦК изчислява минималната сума, посочена в параграф 1, като умножава по 25 % минималния капитал, включително неразпределената печалба и резервите, притежавани в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и Делегиран регламент (ЕС) № 152/2013 на Комисията (8).
ЦК преразглежда тази минимална сума най-малко веднъж годишно.
3. Когато ЦК е създал повече от един гаранционен фонд за различните класове финансови инструменти, по отношение на които той осъществява клиринг, общият размер на целевите собствени ресурси, изчислени съгласно параграф 1, се разпределя между гаранционните фондове пропорционално на размера на всеки гаранционен фонд, посочва се отделно в баланса и се използва за случаи на неизпълнение в отделните пазарни сегменти, за които се отнася гаранционният фонд.
4. За съблюдаване на изискванията по параграф 1 не се използват ресурси, различни от капитал, включително неразпределена печалба и резерви, както е посочено в член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
Член 36
Поддържане на сумата на собствените ресурси на ЦК, които се използват в рамките на каскадния принцип при неизпълнение
1. ЦК информира незабавно компетентния орган, ако сумата на целевите собствени ресурси спадне под изискваната в член 35 стойност, заедно с основанията за нарушението и подробно писмено описание на мерките и графика за възстановяване на тази сума.
2. Когато настъпи последващо неизпълнение от страна на един или повече клирингови членове, преди ЦК да е възстановил целевите собствени ресурси, за целите на член 45 от Регламент (ЕС) № 648/2012 се използва само остатъчната сума на разпределените целеви собствени ресурси.
3. ЦК възстановява целевите собствени ресурси най-късно в рамките на един месец от получаване на уведомлението по параграф 1.
ГЛАВА X
ОБЕЗПЕЧЕНИЕ
(член 46 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 37
Общи изисквания
ЦК установява и прилага прозрачни и предвидими политики и процедури за оценка и постоянен мониторинг на ликвидността на активите, приети като обезпечение, и при необходимост предприема корективни действия.
ЦК преразглежда най-малко веднъж годишно своите политики и процедури по отношение на допустимите активи. Такъв преглед се извършва също така и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
Член 38
Парично обезпечение
За целите на член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 високоликвидното обезпечение от парични средства е деноминирано в една от следните валути:
а)
валута, по отношение на която ЦК може да удостовери пред компетентните органи, че е в състояние да управлява съответния ѝ риск;
б)
валута, в която ЦК извършва клиринг на трансакции, в рамките на изискваното обезпечение за покриване на експозициите на ЦК в тази валута.
Член 39
Финансови инструменти
За целите на член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 за високоликвидно обезпечение може да се считат финансовите инструменти, банковите гаранции и златото, които отговарят на изложените в приложение I условия.
Член 40
Оценяване на обезпеченията
1. С оглед оценяване на високоликвидните обезпечения, посочени в член 37, ЦК установява и прилага политики и процедури за мониторинг в почти реално време на кредитното качество, пазарната ликвидност и променливостта на цената на всеки приет като обезпечение актив. ЦК проверява редовно и най-малко веднъж годишно адекватността на своите политики и процедури за оценяване. Такава проверка се извършва също така и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
2. ЦК оценява по пазарни стойности и в почти реално време своите обезпечения, а когато това не е възможно, ЦК трябва да може да удостовери пред компетентните органи, че е в състояние да управлява съответните рискове.
Член 41
Проценти за намаляване на стойността на обезпечението
1. ЦК установява и прилага политики и процедури, с които по предпазлив начин да определя процентите за намаляване на стойността на обезпечението.
2. Процентите за намаляване на стойността на обезпечението са съобразени с евентуалната необходимост от ликвидиране на обезпечението при неблагоприятни пазарни условия и отчитат времето, необходимо за неговата ликвидация. ЦК удостоверява пред компетентния орган, че процентите за намаляване на стойността на обезпечението се изчисляват по консервативен начин, за да бъде, доколкото е възможно, ограничено процикличното въздействие. Процентът за намаляване на стойността на всеки служещ като обезпечение актив се определя, като се вземат под внимание приложимите критерии, в т.ч.:
а)
видът на актива и свързаното с финансовия инструмент ниво на кредитен риск според вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
б)
падежът на актива;
в)
историческата и хипотетичната бъдеща променливост на цената на актива при неблагоприятни пазарни условия;
г)
ликвидността на основния пазар, включително спредовете между цените „продава“ и „купува“;
д)
валутният риск, ако има такъв;
е)
утежняващият риск.
3. ЦК проверява редовно адекватността на процентите за намаляване на стойността на обезпечението. ЦК преразглежда политиките и процедурите за определяне на процентите за намаляване на стойността на обезпечението най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК, като следва, доколкото е възможно, да избягва резките или съществените промени в тези проценти, които могат да доведат до процикличност. Политиките и процедурите за определяне на процентите за намаляване на стойността на обезпечението се одобряват от независимо лице най-малко веднъж годишно.
Член 42
Граници на концентрация
1. ЦК установява и прилага политики и процедури за поддържане на необходимата диверсифицикация на обезпечението, която позволява неговата ликвидация в рамките на определения период на държане без значителни пазарни последствия. В тези политики и процедури се определят мерките за намаляване на риска, които трябва да бъдат прилагани при превишаване на посочените в параграф 2 граници.
2. ЦК определя граници на концентрацията на ниво:
а)
отделни емитенти;
б)
вид емитент;
в)
вид актив;
г)
отделен клирингов член;
д)
всички клирингови членове.
3. Границите на концентрация се определят по консервативен начин, като се вземат предвид всички приложими критерии, в т.ч.:
а)
финансовите инструменти, емитирани от емитенти от един и същ икономически сектор, област на дейност и географски регион;
б)
равнището на кредитен риск на финансовия инструмент или на емитента според вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
в)
ликвидността и променливостта на цената на финансовите инструменти.
4. ЦК гарантира, че най-много 10 % от неговите обезпечения са гарантирани от една кредитна институция или еквивалентна финансова институция от трета държава или от предприятие, което е част от групата на кредитната институция или финансовата институция от трета държава. Когато обезпеченията, получени от ЦК под формата на гаранции на търговски банки, надхвърлят 50 % от общия размер на обезпеченията, тази граница може да бъде увеличена до 25 %.
5. При изчисляване на предвидените в параграф 2 граници ЦК включва общата стойност на експозицията на ЦК към емитента, включително сумата на използваните от ЦК кумулативни кредитни линии, депозитни сертификати, срочни депозити, спестовни сметки, депозитни сметки, текущи сметки, инструментите на паричния пазар и механизми за обратни репо сделки. Тези ограничения не се прилагат по отношение на обезпечението, държано от ЦК в превишение на минималните изисквания по отношение на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд или другите финансови ресурси.
6. При определяне на границите на концентрация за експозицията на ЦК към отделен емитент ЦК сумира и третира като отделен риск експозицията си към всички финансови инструменти, емитирани или изрично гарантирани от емитента или от групата на емитента, и към финансовите инструменти, емитирани от предприятия, чиято изключителна цел е да притежават средства за производство, които са от съществено значение за дейността на емитента.
7. ЦК проверява редовно адекватността на своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация. ЦК преразглежда своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
8. ЦК информира компетентния орган и клиринговите членове относно приложимите граници на концентрация и всяко изменение на тези граници.
9. Ако ЦК наруши в значителна степен границите на концентрация, установени в неговите политики и процедури, той незабавно уведомява компетентния орган. ЦК отстранява нарушението във възможно най-кратък срок.
ГЛАВА XI
ИНВЕСТИЦИОННА ПОЛИТИКА
(член 47 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 43
Високоликвидни финансови инструменти
За целите на член 47, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 дълговите инструменти се считат за високоликвидни и с минимален кредитен и пазарен риск, когато те са дългови инструменти, отговарящи на всяко едно от посочените в приложение II условия.
Член 44
Споразумения за депозиране на финансови инструменти при висока степен на сигурност
1. Ако ЦК не е в състояние да депозира посочените в член 45 финансови инструменти или тези, предоставени му под формата на допълнителни обезпечения, вноските в гаранционния фонд или вноските към други финансови ресурси, чрез прехвърляне на собственост и право на обезпечение към оператор на система за сетълмент на ценни книжа, която осигурява пълната защита на тези инструменти, то тези финансови инструменти се депозират при:
а)
централна банка, която осигурява пълната защита на тези инструменти и при нужда предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти;
б)
лицензирана кредитна институция според определението от Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9), която осигурява пълното отделяне и защита на тези инструменти, предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти при нужда и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
в)
финансова институция от трета държава, която подлежи на и спазва пруденциални правила, считани от компетентните органи за поне толкова строги, колкото установените в Директива 2006/48/ЕО, разполага с надеждни счетоводни практики, процедури за съхранение и вътрешен контрол, осигурява пълното отделяне и защита на тези инструменти, предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти при нужда и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава.
2. Когато финансовите инструменти са депозирани в съответствие с параграф 1, буква б) или в), те се съхраняват при условия, които предотвратяват всякакви загуби на ЦК вследствие на неизпълнение или неплатежоспособност на лицензираната финансова институция.
3. Споразуменията за депозиране при висока степен на сигурност на финансови инструменти, предоставени под формата на допълнителни обезпечения, вноски в гаранционния фонд или вноски към други финансови ресурси, позволяват на ЦК повторната употреба на тези финансови инструменти само когато са изпълнени условията по член 39, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и с повторната употреба се цели извършване на плащания, управление на неизпълнение на клирингов член или изпълнение на споразумение за оперативна съвместимост.
Член 45
Споразумения за поддържане на парични средства при висока степен на сигурност
1. За целите на член 47, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012, когато паричните средства не са депозирани при централна банка, този депозит отговаря на всяко едно от следните условия:
а)
депозитът е в една от следните валути:
i)
валута, по отношение на която ЦК може с високо ниво на увереност да удостовери, че е в състояние да управлява съответния ѝ риск;
ii)
валута, в която ЦК извършва клиринг на трансакции, в рамките на полученото в тази валута обезпечение;
б)
депозитът е открит при една от следните институции:
i)
лицензирана кредитна институция според определението от Директива 2006/48/ЕО, която е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
ii)
финансова институция от трета държава, която подлежи на и спазва пруденциални правила, считани от компетентните органи за поне толкова строги, колкото установените в Директива 2006/48/ЕО, разполага с надеждни счетоводни практики, процедури за съхранение и вътрешен контрол и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава.
2. Когато паричните средства се поддържат чрез овърнайт депозит в съответствие с параграф 1, най-малко 95 % от тези парични средства, изчислени като средна стойност за един календарен месец, се депозират посредством механизми, които осигуряват обезпечаването на паричните средства чрез високоликвидни финансови инструменти, които отговарят на изискванията по член 45, с изключение на изискването по параграф 1, буква в) от същия член.
Член 45
Граници на концентрация
1. ЦК установява и прилага политики и процедури, гарантиращи, че финансовите инструменти, в които са инвестирани неговите финансови ресурси, са достатъчно диверсифицирани.
2. ЦК определя граници на концентрация и следи концентрацията на ниво:
а)
отделни финансови инструменти;
б)
видове финансови инструменти;
в)
отделни емитенти;
г)
видове емитенти;
д)
контрагенти, с които са сключени споразумения по член 44, параграф 1, букви б) и в) или по член 45, параграф 2.
3. При определяне на вида емитент ЦК взема предвид следното:
а)
географското разпределение;
б)
взаимозависимостите и множеството взаимовръзки между даденото лице и ЦК;
в)
равнището на кредитен риск;
г)
експозициите на ЦК към емитента във вид на продукти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
4. В политиките и процедурите се определят мерките за намаляване на риска, които трябва да бъдат прилагани при превишаване на границите на концентрация.
5. При определяне на границите на концентрация за експозицията на ЦК към отделен емитент или попечител ЦК сумира и третира като отделен риск експозицията си към всички финансови инструменти, емитирани или изрично гарантирани от емитента, и към всички финансови ресурси, депозирани при попечителя.
6. ЦК проверява редовно адекватността на своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация. В допълнение ЦК преразглежда своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковата експозиция на ЦК.
7. Ако ЦК наруши границите на концентрация, установени в неговите политики и процедури, той незабавно уведомява компетентния орган. ЦК отстранява нарушението във възможно най-кратък срок.
Член 46
Непарични обезпечения
Когато обезпечението е получено под формата на финансови инструменти съгласно разпоредбите на глава X, се прилагат единствено членове 44 и 45.
ГЛАВА XII
ПРЕГЛЕД НА МОДЕЛИ, СТРЕС ТЕСТОВЕ И БЕК ТЕСТОВЕ
(член 49 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
РАЗДЕЛ 1
Модели и програми
Член 47
Одобряване на модели
1. Моделите, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск на ЦК, използвани за количествено определяне, агрегиране и управление на неговите рискове, преминават през широкообхватна процедура за одобряване. Всяко съществено изменение или промяна на неговите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск е обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, и преди прилагане се одобрява от квалифицирано и независимо лице.
2. Прилаганият от ЦК процес за одобряване се документира, като в него се посочват най-малко политиките, използвани за изпитване на методологиите за допълнителните обезпечения, гаранционния фонд и другите финансови ресурси, и рамката за изчисляване на ликвидните финансови ресурси. Всяко съществено изменение или промяна на тези политики е обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, и преди прилагане се одобрява от квалифицирано и независимо лице.
3. Широкообхватната процедура за одобряване включва най-малко следното:
а)
оценка на концептуалната обоснованост на моделите и рамката, като се отчитат използваните при разработването доказателства в подкрепа на това;
б)
преглед на текущите процедури за мониторинг, включително проверка на процесите и сравнителните показатели;
в)
преглед на параметрите и допусканията, направени при разработването на неговите модели, техните методологии и рамката;
г)
преглед на адекватността и целесъобразността на моделите, техните методологии и рамката, приета по отношение на видовете договори, към които се прилагат;
д)
преглед на целесъобразността на сценариите на стрес тестовете в съответствие с глава VII и член 52;
е)
анализ на резултатите от тестовете.
4. ЦК определя критериите, по които оценява дали неговите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск могат да бъдат успешно одобрени. Критериите включват успешните резултати от тестовете.
5. Когато ценовите данни не са леснодостъпни или надеждни, ЦК отчита тези ограничения, като използва най-малко консервативни допускания, основаващи се на наблюдаваните корелирани или свързани пазари и текущите тенденции на пазара.
6. Когато ценовите данни не са леснодостъпни или надеждни, използваните за целта системи и модели за оценка са обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, одобряване и изпитване. Моделите за оценка на ЦК се одобряват при разнообразни пазарни сценарии от квалифицирано и независимо лице, за да се гарантира целесъобразността на генерираните чрез тези модели цени, като при необходимост ЦК коригира начина на изчисляване на първоначалното допълнително обезпечение с оглед отразяване на установените рискове, свързани с модела.
7. ЦК редовно извършва оценка на теоретичните и емпиричните характеристики на своя модел за определяне на допълнителните обезпечения за всички финансови инструменти, по отношение на които той осъществява клиринг.
Член 48
Програми за изпитване
1. ЦК разполага с политики и процедури, които съдържат подробно описание на програмите за стрес тестове и бек тестове, провеждани за определяне на целесъобразността, точността, надеждността и устойчивостта на моделите и техните методологии, които се използват за изчисляване на неговите механизми за контрол на риска, включително допълнителните обезпечения, вноските в гаранционния фонд и другите финансови ресурси при широк набор от пазарни условия.
2. В политиките и процедурите на ЦК се посочва подробно програмата за стрес тестове, която се използва за определяне на целесъобразността, точността, надеждността и устойчивостта на рамката за управление на ликвидния риск.
3. Политиките и процедурите включват най-малко методологии за инициирането на подбора и разработването на подходящи тестове, в т.ч. подбор на данни за портфейла и пазара, периодичност на изпитването, специфични характеристики на риска на финансовите инструменти, за които е извършен клиринг, анализ на резултатите от тестовете и изключенията, както и съответните необходими корективни мерки.
4. При провеждането на всеки тест ЦК включва всички клиентски позиции.
РАЗДЕЛ 2
Бек тестове
Член 49
Процедура за извършване на бек тестове
1. ЦК оценява степента на покритие на допълнителните обезпечения, като извършва последваща съпоставка на наблюдаваните с очакваните резултати, получени при използване на моделите за определяне на допълнителните обезпечения. Такива основани на бек тестове анализи се извършват ежедневно, за да се прецени дали съществуват изключения при изпитването на степента на покритие на допълнителните обезпечения. Степента на покритие се оценява на базата на текущите позиции във финансови инструменти и на клиринговите членове, като се вземат под внимание възможните последици от допълнително обезпечаване на ниво портфейл и по целесъобразност оперативно съвместимите ЦК.
2. В програмата си за извършване на бек тестове ЦК прилага подходящи исторически времеви хоризонти, за да гарантира, че използваният период на наблюдение е достатъчен за ограничаване на отрицателното въздействие върху статистическата значимост.
3. В програмата си за извършване на бек тестове ЦК прилага най-малко ясни статистически тестове и определени от него критерии за оценка на резултатите от бек тестовете.
4. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите бек тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на модела за определяне на допълнителните обезпечения.
5. Резултатите и анализите от бек тестовете се предоставят на разположение на всички клирингови членове и всички известни на ЦК клиенти. Всички други клиенти получават при поискване достъп до резултатите и анализите от бек тестовете от съответните клирингови членове. Тази информация следва да бъде обобщена по начин, който запазва поверителността, като клиринговите членове и клиенти получават достъп единствено до подробните резултати и анализи от бек тестовете на своите портфейли.
6. ЦК формулира процедурите за определяне на действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на бек тестовете.
РАЗДЕЛ 3
Изпитване и анализи на чувствителността
Член 50
Процедура за изпитване и анализ на чувствителността
1. ЦК провежда изпитвания и анализи на чувствителността, за да оцени покритието на своя модел за определяне на допълнителните обезпечения при разнообразни пазарни условия чрез използване на данни от минали периоди за настъпили неблагоприятни пазарни условия и хипотетични данни за ненастъпили неблагоприятни пазарни условия.
2. За да разбере по какъв начин степента на покритие на допълнителните обезпечения може да бъде засегната от много неблагоприятни пазарни условия и промени в основните параметри на модела, ЦК използва широк набор от параметри и допускания, с които обхваща различните исторически и хипотетични условия, включително периодите с най-високо ниво на променливост, които са били наблюдавани на обслужваните от него пазари, и екстремните промени в корелационните зависимости между цените на договорите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
3. Анализ на чувствителността се извършва по отношение на редица действителни и представителни портфейли на клирингови членове. Представителните портфейли се избират въз основа на тяхната чувствителност към съществените рискови фактори и корелациите, на които е изложен ЦК. Тези изпитвания и анализи на чувствителността са разработени с цел изпитване на ключовите параметри и допускания на модела за определяне на първоначалното допълнително обезпечение при редица доверителни интервали, за да се определи чувствителността на системата към допускане на грешки при калибрирането на тези параметри и допускания. Трябва да се обърне дължимото внимание на срочната структура на рисковите фактори и предполагаемата корелация между тях.
4. ЦК оценява потенциалните загуби по позициите на клиринговия член.
5. ЦК отчита по целесъобразност параметрите, отразяващи едновременното неизпълнение от страна на клиринговите членове, които емитират финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг. Когато е приложимо, се отчитат също последствията от неизпълнението на клиент, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
6. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите от своите изпитвания и анализи на чувствителността на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на модела за определяне на допълнителните обезпечения.
7. ЦК формулира процедурите за определяне на действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на чувствителността.
РАЗДЕЛ 4
Стрес тестове
Член 51
Процедура за извършване на стрес тестове
1. При извършваните от ЦК стрес тестове на моделите, използвани за оценка на рисковите експозиции, се прилагат неблагоприятни параметри, допускания и сценарии, за да се гарантира, че финансовите ресурси на ЦК са достатъчни, за да покрият тези експозиции при екстремни, но реалистични пазарни условия.
2. Програмата за стрес тестове на ЦК изисква от него да провежда редовно редица стрес тестове, обхващащи продуктовата гама на ЦК и всички елементи на неговите модели и техните методологии, както и на рамката му за управление на ликвидния риск.
3. Програмата за стрес тестове на ЦК изисква извършването на стрес тестове по определени за целта сценарии, включващи както минали, така и хипотетични екстремни, но реалистични пазарни условия в съответствие с глава VII. Използваните минали условия се преглеждат и адаптират, когато това е целесъобразно. ЦК взема предвид и други форми на подходящи сценарии за стрес тестове, сред които техническа или финансова неизправност на извършващите сетълмент банки, ностро агенти, банки попечители, доставчици на ликвидност или оперативно съвместими ЦК.
4. ЦК има възможност бързо да адаптира своите стрес тестове с оглед включване на нови или възникващи рискове.
5. ЦК взема предвид потенциалните загуби, възникнали от неизпълнението на евентуално известен му клиент, извършващ клиринг чрез няколко клирингови членове.
6. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите стрес тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на неговите модели, методологии, както и на рамката му за управление на ликвидния риск.
7. Резултатите и анализите от стрес тестовете се предоставят на разположение на всички клирингови членове и всички известни на ЦК клиенти. Всички други клиенти получават достъп до резултатите и анализите от стрес тестовете от съответните клирингови членове при поискване. Тази информация следва да бъде обобщена по начин, който запазва поверителността, като клиринговите членове и клиенти получават достъп единствено до подробните резултати и анализи от стрес тестовете на своите портфейли.
8. ЦК определя процедурите, определящи подробно действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на стрес тестовете.
Член 52
Рискови фактори, подлагани на стрес тестове
1. ЦК установява и разполага с подходящ метод за измерване на съответните рискови фактори, които са специфични за договорите, по отношение на които той осъществява клиринг, и биха могли да повлияят върху неговите загуби. В стрес тестовете на ЦК се отчитат най-малко рисковите фактори, определени за следните видове финансови инструменти:
а)
договори, свързани с лихвен процент: рисковите фактори по отношение на лихвените проценти във всяка валута, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти. Моделът на кривата на доходността е разделен на различни падежни интервали, за да бъдат обхванати колебанията в променливостта на лихвените проценти по цялата крива на доходността. Броят на съответните рискови фактори зависи от сложността на лихвените договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг. Базисният риск, произтичащ от непълно корелираните движения между лихвените проценти по държавни ценни книжа и други инструменти с фиксирана доходност, се представя самостоятелно;
б)
договори, свързани с обменния курс: рисковите фактори по отношение на всяка една чуждестранна валута, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти, и на обменния курс между валутата на исканията за допълнително обезпечение и валутата, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти;
в)
договори, свързани с акции: рисковите фактори по отношение на променливостта на отделните емисии от акции за всеки един от пазарите, на които ЦК осъществява клиринг, и на променливостта на различните сектори на съвкупния пазар на акции. Сложността и естеството на техниките за моделиране на даден пазар съответстват на експозицията на ЦК на пазара като цяло, както и на съответната му концентрация в отделни емисии на акции от този пазар;
г)
договори, свързани със стоки: рисковите фактори, които отчитат различните категории и подкатегории договори за стоки и свързаните с тях деривати, по отношение на които ЦК извършва клиринг, включително по целесъобразност колебанията в приемливата печалба между дериватните позиции и паричните позиции в стоката;
д)
договори, свързани с кредит: рисковите фактори по отношение на риска от внезапно неизпълнение, включително кумулативния риск вследствие на неизпълнение на повече от един контрагент, базисния риск и променливост на нормата на възстановяване.
2. В своите стрес тестове ЦК взема предвид най-малко следните фактори:
а)
корелации, включително между установени рискови фактори и сходни договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг;
б)
фактори, свързани с предполагаемата променливост и променливостта за минали периоди на подлежащия на клиринг договор;
в)
специфични характеристики на всички нови договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг;
г)
риска от концентрация, в т.ч. към клирингов член и към лице от групата на клиринговите членове;
д)
взаимозависимости и множество взаимовръзки;
е)
съответните рискове, включително валутен риск;
ж)
установените граници на експозициите;
з)
утежняващия риск.
Член 53
Общи финансови ресурси, подлагани на стрес тестове
1. С програмата за стрес тестове на ЦК се гарантира, че неговите съвкупни допълнителни обезпечения, вноски в гаранционния фонд и други финансови ресурси са достатъчни, за да покрият най-малко неизпълнението на двамата клирингови членове, към които ЦК има най-големи експозиции, при екстремни, но реалистични пазарни условия. Чрез програмата за стрес тестове се проучват също така потенциалните загуби вследствие на неизпълнението на лицата от съответната група на всеки от двамата клирингови членове, към които ЦК има най-големи експозиции, при екстремни, но реалистични пазарни условия.
2. С програмата за стрес тестове на ЦК се гарантира, че неговите допълнителни обезпечения и гаранционен фонд са достатъчни, за да покрият най-малко неизпълнението от страна на клиринговия член, към който ЦК има най-големите експозиции, или от страна на клиринговите членове, към които ЦК има вторите и третите по големина експозиции, ако тяхната сума е по-голяма, съгласно член 42 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. ЦК провежда задълбочен анализ на потенциалните загуби, които може да претърпи, и оценява потенциалните загуби по позициите на клиринговия член, включително риска, че ликвидацията на тези позиции може да окаже въздействие върху пазара и степента на покритие на допълнителните обезпечения на ЦК.
4. В своите стрес тестове ЦК отчита по целесъобразност последствията от неизпълнението на клирингов член, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг. По целесъобразност се отчитат също последствията от неизпълнението на клиент, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
5. В стрес тестовете на ЦК се отчита предвиденият в член 26 период на ликвидация.
Член 54
Ликвидни финансови ресурси, подлагани на стрес тестове
1. С програмата на ЦК за извършване на стрес тестове на неговите ликвидни финансови ресурси се гарантира, че те отговарят на изложените в глава VIII изисквания.
2. ЦК разполага с ясни и прозрачни правила и процедури за преодоляване на разкритите в рамките на стрес тестовете проблеми по отношение на недостатъчната ликвидност на финансовите ресурси, за да се осигури сетълментът на задълженията за плащане.
ЦК разполага също с ясни процедури за използване на резултатите и анализите от своите стрес тестове, за да оцени и адаптира адекватността на своята рамка за управление на ликвидния риск и доставчиците на ликвидност.
3. Сценариите, използвани при извършването на стрес тестове по отношение на ликвидните финансови ресурси, отчитат структурата и дейността на ЦК и включват всички лица, които могат да представляват значителен ликвиден риск за него. Тези стрес тестове отчитат още всяка силна обвързаност или сходни експозиции между неговите клирингови членове, включително дружества, които са част от една и съща група, и оценяват вероятността от неизпълнение на повече от един контрагент и верижния ефект, който подобно неизпълнение може да предизвика сред неговите клирингови членове.
РАЗДЕЛ 5
Обхват и използване на резултатите от изпитването
Член 55
Поддържане на достатъчно покритие
1. ЦК установява и поддържа процедури за разкриване на промените в пазарните условия, в т.ч. увеличаване на променливостта или намаляване на ликвидността на финансовите инструменти, по отношение на които осъществява клиринг, за да може своевременно да адаптира изчисленията си на изискваното допълнително обезпечение и надлежно да отчете новите пазарни условия.
2. ЦК извършва тестове по отношение на своите проценти за намаляване на стойността на обезпечението, за да гарантира, че при екстремни, но реалистични пазарни условия обезпечението може да бъде ликвидирано най-малко по намалената стойност.
3. Ако вместо на ниво продукт ЦК набира обезпеченията на ниво портфейл, той постоянно преразглежда и изпитва компенсациите между продуктите. ЦК основава тези компенсации на предпазлива и икономически обоснована методология, която отразява степента на ценова зависимост между продуктите. По-специално ЦК изпитва как се променят корелациите по време на периоди на реални и хипотетични тежки пазарни условия.
Член 56
Преглед на модели въз основа на резултатите от тестове
1. ЦК разполага с ясни процедури за определяне на размера на допълнителните обезпечения, които може да се наложи да привлече, включително в рамките на деня, и за пренастройване на модела за определяне на допълнителните обезпечения, когато бек тестовете показват, че моделът не е функционирал според очакванията и поради това не е установил подходящия размер на първоначалните допълнителни обезпечения, необходим за постигане на желаното ниво на увереност. Установената от ЦК необходимост от допълнително обезпечение се отразява в следващото искане за предоставяне на допълнително обезпечение.
2. ЦК оценява източника на разкритите от бек тестовете изключения. В зависимост от източника на изключенията ЦК решава дали е необходима съществена промяна на модела за определяне на допълнителните обезпечения или на захранващите го модели и дали е нужно пренастройване на текущите параметри.
3. ЦК оценява източниците на разкритите от стрес тестовете изключения. В зависимост от естеството на изключенията ЦК решава дали е необходима съществена промяна на неговите модели, техните методологии или на рамката за управление на ликвидния риск и дали е нужно пренастройване на текущите параметри и допускания.
4. Когато резултатите от тестовете показват недостатъчно покритие на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд или другите финансови ресурси, ЦК увеличава цялостното покритие на своите финансови ресурси до приемливо ниво преди следващото искане за предоставяне на допълнително обезпечение. Когато резултатите от тестовете показват недостатъчна ликвидност на финансовите ресурси, ЦК увеличава възможно най-бързо своите ликвидни финансови ресурси до приемливо ниво.
5. Когато преразглежда своите модели, методологии и рамка за управление на ликвидния риск, ЦК следи честотата на поява на тестови изключения, за да може своевременно и целесъобразно да определи и премахне проблемите.
РАЗДЕЛ 6
Обратни стрес тестове
Член 57
Обратни стрес тестове
1. ЦК провежда обратни стрес тестове, предназначени да установят при какви пазарни условия неговите съвкупни допълнителни обезпечения, гаранционен фонд и други финансови ресурси няма да осигурят необходимото покритие на кредитните експозиции и неговите ликвидни финансови ресурси могат да бъдат недостатъчни. При провеждане на тези тестове ЦК моделира екстремни пазарни условия, които не се считат за реалистични, за да може да определи границите на своите модели, рамката за управление на ликвидния риск, финансовите ресурси и ликвидните финансови ресурси.
2. ЦК разработва обратни стрес тестове, съобразени със специфичните рискове на пазарите и на договорите, по отношение на които предоставя клирингови услуги.
3. ЦК използва условията, определени в параграф 1, и резултатите и анализите от своите обратни стрес тестове, за да може да определи екстремните, но реалистични сценарии в съответствие с глава VII.
4. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите обратни стрес тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с техния преглед.
РАЗДЕЛ 7
Процедури при неизпълнение
Член 58
Изпитване на процедурите при неизпълнение
1. ЦК изпитва и преразглежда своите процедури при неизпълнение, за да осигури тяхната практичност и ефективност. ЦК извършва симулационни проверки като част от изпитването на своите процедури при неизпълнение.
2. Въз основа на изпитването на своите процедури при неизпълнение ЦК установява всяка несигурност и целесъобразно адаптира своите процедури с оглед нейното ограничаване.
3. Чрез провеждането на симулационни проверки ЦК удостоверява дали всички клирингови членове, евентуално клиенти и други заинтересовани страни, включително оперативно съвместими ЦК и всички свързани доставчици на услуги, са надлежно информирани и запознати с процедурите при неизпълнение.
РАЗДЕЛ 8
Одобряване и честота на изпитване
Член 59
Честота
1. ЦК подлага своите модели и техните методологии на широкообхватна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
2. ЦК подлага своята рамка за управление на ликвидния риск на широкообхватна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
3. ЦК подлага своите модели за оценка на цялостна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
4. ЦК преглежда целесъобразността на посочените в член 51 политики най-малко веднъж годишно.
5. ЦК анализира и следи резултатите от своя модел и покритието на финансовите ресурси в случай на неизпълнение, като подлага на ежедневни бек тестове покритието на допълнителните обезпечения и провежда ежедневни стрес тестове при използване на стандартни и предварително определени параметри и допускания.
6. ЦК анализира и следи своята рамка за управление на ликвидния риск, като подлага своите ликвидни финансови ресурси на най-малко ежедневни стрес тестове.
7. ЦК провежда най-малко веднъж месечно подробен и задълбочен анализ на резултатите от тестовете, за да гарантира верността на своите сценарии за стрес тестове, модели и рамка за управление на ликвидния риск, основни параметри и допускания. При неблагоприятни пазарни условия този анализ се провежда по-често, включително когато финансови инструменти, за които се извършва клиринг, или обслужваните като цяло пазари се характеризират с високо ниво на променливост, станат по-слабо ликвидни или когато размерът или концентрацията на позициите, притежавани от неговите клирингови членове, нарасне значително или се очаква ЦК да действа при неблагоприятни пазарни условия.
8. Най-малко веднъж месечно се извършва анализ на чувствителността, като се използват резултатите от изпитванията на чувствителността. Този анализ се провежда по-често, когато пазарите са необичайно нестабилни или по-слабо ликвидни или когато нарасне значително размерът или концентрацията на позициите, притежавани от неговите клирингови членове.
9. ЦК подлага на тест най-малко веднъж годишно компенсациите между финансовите инструменти и промяната на корелациите по време на реални и хипотетични тежки пазарни условия.
10. Използваните от ЦК проценти за намаляване на стойността на обезпечението се подлагат на тест най-малко веднъж месечно.
11. ЦК провежда обратни стрес тестове най-малко веднъж на три месеца.
12. Най-малко веднъж на три месеца ЦК изпитва и преразглежда своите процедури при неизпълнение и извършва най-малко веднъж годишно симулационни проверки в съответствие с член 61. ЦК извършва също симулационни проверки след всяка съществена промяна в своите процедури при неизпълнение.
РАЗДЕЛ 9
Времеви хоризонти при извършването на тестове
Член 60
Времеви хоризонти
1. Използваните при стрес тестове времеви хоризонти се определят в съответствие с глава VII и обхващат в перспектива екстремните, но реалистични пазарни условия.
2. Времевите хоризонти, използвани при бек тестовете за минали периоди, включват най-малко данни от текущата година или от момента, в който ЦК е започнал да извършва клиринг на съответния финансов инструмент, ако този период е по-малък от година.
РАЗДЕЛ 10
Публично оповестяване
Член 61
Информация, която трябва да бъде публично оповестена
1. ЦК оповестява публично общите принципи, които стоят в основата на неговите модели и техните методологии, естеството на провежданите тестове, обобщените на високо равнище резултати от тестовете и всички предприети корективни действия.
2. ЦК оповестява публично ключовите аспекти на своите процедури при неизпълнение, в т.ч.:
а)
обстоятелствата, при които могат да бъдат предприемани действия;
б)
лицата, които могат да предприемат тези действия;
в)
обхвата на действията, които могат да бъдат предприети, включително третиране на собствените и клиентските позиции, фондове и активи;
г)
механизми за покриване на задълженията на ЦК към изправните клирингови членове;
д)
механизми за подпомагане покриването на задълженията на намиращ се в неизпълнение клирингов член към неговите клиенти.
Член 62
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Буква з) от раздел 2 от приложение I се прилага след третата година от влизането в сила на настоящия регламент по отношение на сделките с деривати по смисъла на член 2, параграф 4, букви б) и г) от Регламент (ЕС) № 1227/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
A BIZOTTSÁG 153/2013/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2012. december 19.)
a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a központi szerződő felekre vonatkozó követelményekről szóló szabályozási technikai standardok tekintetében történő kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Központi Bank véleményére (1),
tekintettel a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról szóló, 2012. július 4-i 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 25. cikke (8) bekezdésére, 26. cikke (9) bekezdésére, 29. cikke (4) bekezdésére, 34. cikke (3) bekezdésére, 41. cikke (5) bekezdésére, 42. cikke (5) bekezdésére, 44. cikke (2) bekezdésére, 45. cikke (5) bekezdésére, 46. cikke (3) bekezdésére, 47. cikke (8) bekezdésére és 49. cikke (4) bekezdésére,
mivel:
(1)
E rendelet rendelkezései szervezeti követelményekre vonatkoznak - többek között a nyilvántartásra és az üzletmenet-folytonosságra, valamint a prudenciális követelményekre, egyebek mellett a biztosítékok, a garanciaalap, a likviditási kockázat kezelése, a többlépcsős veszteségfedezés, a biztosítékeszköz, a befektetési politika, a modellek felülvizsgálata, a stressztesztelés és az utótesztelés vonatkozásában -, ezért szorosan összefüggnek egymással. Annak érdekében, hogy biztosítsuk ezen, egy időben hatályba léptetendő rendelkezések koherenciáját, és elősegítsük, hogy a betartásukra kötelezett személyek átfogóan szemlélhessék őket és könnyen hozzájuk férhessenek, célszerű a 648/2012/EU rendelet III. és IV. címe által előírt szabályozási technikai standardokat egyetlen rendeletbe foglalni.
(2)
Tekintettel a pénzügyi piacok globális jellegére, e rendelet figyelembe veszi a Fizetési és Elszámolási Rendszerek Bizottsága és az Értékpapírfelügyeletek Nemzetközi Szervezete által kiadott, a pénzpiaci infrastruktúrákra vonatkozó elveket (a CPSS-IOSCO-elvek), amelyek a központi szerződő felekre vonatkozó szabályozási követelmények esetében általános viszonyítási pontként szolgálnak.
(3)
Annak biztosításához, hogy a központi szerződő felek bármilyen piaci feltételek mellett biztonságosak és stabilak legyenek, fontos, hogy olyan prudens kockázatkezelési eljárásokat fogadjanak el, amelyek megfelelő módon fedezik mindazon kockázatokat, amelyeknek a központi szerződő fél ki van vagy ki lehet téve. E tekintetben, amennyiben az kockázatkezelési szempontból megfelelőnek ítéltetik, a központi szerződő felek által ténylegesen alkalmazott kockázatkezelési standardoknak szigorúbbaknak kell lenniük az e rendeletben rögzítetteknél.
(4)
A 648/2012/EU rendeletből származó korlátozott számú fogalom egyértelmű meghatározása, továbbá ezen technikai standard megalkotásához szükséges technikai kifejezések pontosítása céljából néhány fogalmat definiálni kell.
(5)
Fontos annak biztosítása, hogy a harmadik országbeli elismert központi szerződő felek ne zavarják meg az uniós piacok rendes működését. Ezért elengedhetetlen azt biztosítani, hogy az elismert központi szerződő felek ne lehessenek olyan helyzetben, amely lehetővé teszi számukra a kockázatkezelési követelmények uniós standard alá csökkentését - ez ugyanis szabályozási arbitrázshoz vezethet. Az EÉPH-hoz valamely harmadik országbeli központi szerződő fél elismeréséhez kapcsolódóan eljuttatandó információnak lehetővé kell tennie az EÉPH számára annak értékelését, hogy az adott központi szerződő fél teljes egészében megfelel-e az érintett harmadik országban alkalmazandó prudenciális követelményeknek. Ezenfelül az egyenértékűség Bizottság általi megállapításának biztosítania kell, hogy a harmadik ország törvényei és rendeletei a 648/2012/EU rendelet IV. címe és e rendelet valamennyi rendelkezésével egyenértékűek.
(6)
A befektetővédelem megfelelő szintjét biztosítandó, a harmadik országbeli központi szerződő felek elismerése során az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (EÉPH) a szigorúan véve szükségeseken túl további információkat kérhet annak értékeléséhez, hogy a 648/2012/EU rendeletben rögzített feltételek teljesülnek-e.
(7)
A harmadik országbeli illetékes hatóságok feladata annak folyamatos értékelése, hogy a harmadik országbeli központi szerződő fél teljes körűen megfelel-e e harmadik ország prudenciális követelményeinek. A harmadik országbeli kérelmező központi szerződő fél által az EÉPH-nak benyújtandó információk célja nem a harmadik országbeli illetékes hatóság által készített értékelés megismétlése, hanem annak biztosítása, hogy a központi szerződő fél hatékony felügyelet és végrehajtás tárgyát képezi az adott harmadik országban, és ezáltal magas szintű befektetővédelem garantálása.
(8)
Annak érdekében, hogy az EÉPH teljes körű értékelést hajthasson végre, a harmadik országbeli kérelmező központi szerződő fél által benyújtott információt ki kell egészíteni a harmadik ország illetékes hatósága által végzett folyamatos felügyelet és hozott intézkedések, valamint az e hatóság végrehajtási jogkörei hatékonyságának értékeléséhez szükséges információkkal. Ezen információkat a 648/2012/EU rendelettel összhangban megkötött együttműködési megállapodások keretében kell nyújtani. Ezen együttműködési megállapodások biztosítják, hogy az EÉPH kellő időben tájékoztatást kap az elismerést kérelmező központi szerződő féllel szemben hozott minden felügyeleti vagy végrehajtási intézkedésről, azon feltételek bármely változásáról, amelyek mellett az érintett központi szerződő fél megkapta az engedélyt, valamint a központi szerződő fél által az elismerési folyamat során eredetileg benyújtott információk minden releváns változásáról.
(9)
A belső kockázatkezelési eljárás struktúráját, jogait és felelősségeit is tartalmazó kockázatkezelési keret végrehajtásához a 648/2012/EU rendelet belső kockázatkezelési beszámolási láncokhoz kapcsolódó rendelkezéseinek további pontosítására van szükség. Az irányítási rendszereknek figyelembe kell venniük az Unióban található eltérő társasági jogi szabályozást annak biztosítása érdekében, hogy a központi szerződő felek stabil jogi keretrendszerben működjenek.
(10)
Azt biztosítandó, hogy a központi szerződő fél a megfelelő eljárásokat alkalmazza az e rendeletnek, a 648/2012/EU rendeletnek és az 1248/2012/EU bizottsági végrehajtási rendeletnek (3) való megfelelés érdekében, pontosítani kell a központi szerződő fél megfelelési funkciójának szerepét és feladatait.
(11)
Azt biztosítandó, hogy a központi szerződő fél számára szervezeti struktúrája lehetővé tegye szolgáltatásainak és tevékenységeinek folyamatos és szabályszerű végrehajtását, szükséges egyértelműen meghatározni az igazgatóság és a felső vezetés felelősségi körét, valamint pontosítani az igazgatóság működésének minimumkövetelményeit. Az elszámoltathatóság biztosítása érdekében ugyancsak szükséges világos és közvetlen beszámolási láncokat kialakítani.
(12)
A központi szerződő fél stabil és prudens irányításának biztosítása érdekében fontos, hogy javadalmazási politikája a túlzott kockázatvállalás ellen hasson. Annak érdekében, hogy a javadalmazási politika elérje a szándékolt hatást, az igazgatóságnak megfelelő módon kell ellenőriznie és felülvizsgálnia a javadalmazási politikát, megvalósulásának felügyeletére pedig különbizottságot kell létrehoznia.
(13)
Azt biztosítandó, hogy a központi szerződő felek valamennyi kötelezettségük teljesítése érdekében a megfelelő szintű humán erőforrással működnek, elszámoltathatók tevékenységeik végrehajtása kapcsán, valamint az illetékes hatóságok rendelkeznek a releváns kapcsolattartási pontokkal azon központi szerződő feleknél, amelyeket felügyelnek, a központi szerződő feleknek rendelkezniük kell legalább egy kockázatkezelési vezetővel, egy megfelelés-ellenőrzési vezetővel és egy technológiai vezetővel.
(14)
A központi szerződő feleknek megfelelő módon értékelniük kell és nyomon kell követniük, hogy a különböző jogalanyok igazgatóságában részt vevő igazgatósági tagok között milyen mértékű összeférhetetlenség áll fenn, akár a központi szerződő fél csoportján belül, akár azon kívül. Az igazgatósági tagok nem akadályozhatók abban, hogy más igazgatóságokban is részt vegyenek - kivéve, ha ez összeférhetetlenséghez vezet.
(15)
Annak érdekében, hogy hatékony ellenőrzési funkcióval rendelkezzen, a központi szerződő félnek meg kell határoznia belső ellenőrei felelősségi körét és beszámolási láncát azt biztosítandó, hogy a problémák kellő időben a központi szerződő fél igazgatósága és az illetékes hatóság elé kerülnek. A belső ellenőrzési funkció létrehozása és fenntartása esetén világosan meg kell határozni annak küldetését, függetlenségét és objektivitását, hatókörét és felelősségi körét, felhatalmazását, elszámoltathatóságát és működési elveit.
(16)
Feladatainak hatékony ellátása érdekében az érintett illetékes hatóságnak hozzáférést kell biztosítani minden, annak meghatározásához szükséges információhoz, hogy a központi szerződő fél teljesíti-e az engedélyezés feltételeit. Az ilyen információkat a központi szerződő fél indokolatlan késedelem nélkül rendelkezésre bocsátja.
(17)
A központi szerződő fél által vezetett nyilvántartásnak elő kell segítenie a központi szerződő fél klíringtagokkal szembeni hitelkockázatának alapos ismeretét, és lehetővé kell tennie a benne foglalt rendszerszintű kockázat nyomon követését. Azt is lehetővé kell tennie az illetékes hatóságok, az EÉPH, valamint a Központi Bankok Európai Rendszere (KBER) érintett tagjai számára, hogy a szabályozási, köztük a jelentéstételi kötelezettségeknek való megfelelés értékelése érdekében megfelelő módon rekonstruálják az elszámolási eljárást. Amennyiben nyilvántartásra kerül, ez az adat hasznos lehet a központi szerződő felek számára a szabályozási követelmények és a klíringtagokkal szemben fennálló kötelezettségek teljesítése kapcsán, valamint vitás ügyekben.
(18)
A központi szerződő felek által a kereskedési adattárak felé jelentett adatokat nyilvántartásba kell venni annak érdekében, hogy az illetékes hatóságok felhatalmazást kapjanak a 648/2012/EU rendeletben rögzített jelentéstételi kötelezettségek központi szerződő felek általi teljesítésének ellenőrzésére, valamint hogy könnyen hozzáférjenek azokhoz az információkhoz, amelyek a kereskedési adattárakban nem találhatók meg.
(19)
A kereskedések vonatkozásában az adat-nyilvántartási követelményeknek ugyanazon elveket kell követniük, amelyeket a központi szerződő felek megfelelő jelentéstételének biztosítása érdekében a 648/2012/EU rendelet 9. cikkében rögzített jelentéstételi kötelezettségek követnek.
(20)
Annak érdekében, hogy fennakadások idején biztosítható legyen az üzletmenet-folytonosság, a központi szerződő fél másodlagos adatfeldolgozási helyszínének az elsődleges helyszíntől elegendően messze és földrajzilag kellőképpen elhatárolt helyszínen kell elhelyezkednie, hogy ne legyen rá hatással ugyanaz a vészhelyzet, amely az elsődleges helyszín kiesését okozhatja. Forgatókönyveket kell kidolgozni a válsághelyzetek kritikus szolgáltatásokra gyakorolt hatásának elemzésére - ezek között szerepelniük kell olyan forgatókönyveknek is, amelyekben a rendszerek természeti katasztrófák miatti kiesése szerepel. Ezen elemzéseket rendszeresen felül kell vizsgálni.
(21)
A központi szerződő felek rendszerszintű jelentőségű pénzügyi piaci infrastruktúrák, kritikus funkcióiknak két órán belül helyre kell állniuk; a tartalékrendszerek ideális esetben közvetlenül az incidenst követően megkezdik az adatfeldolgozást. A központi szerződő feleknek azt is igen nagy valószínűség mellett kell biztosítaniuk, hogy nem veszik el adat.
(22)
Fontos, hogy valamely klíringtag nemteljesítése ne okozzon jelentős veszteséget más piaci szereplőknek. Ezért a központi szerződő feleknek legalább a pozíciólezárási folyamat során a központi szerződő félnél esetlegesen felmerülő veszteségek egy jelentős részét fedezniük kell a nemteljesítő klíringtagok által befizetett biztosítékok révén. Szabályokban kell rögzíteni a különböző pénzügyieszköz-osztályok esetében a biztosítékok által fedezendő százalékos arány minimumát. Emellett a központi szerződő feleknek alapelveket kell követniük annak érdekében, hogy a biztosítékaik szintjét megfelelő módon az általuk elszámolt pénzügyi eszközök vagy portfóliók sajátosságaihoz igazítsák.
(23)
A központi szerződő felek nem csökkenthetik olyan alacsonyra a biztosítékok szintjét, hogy az erős versenyhelyzetben veszélyeztesse biztonságukat. Ezért a biztosítékok kiszámítása során az alapvető komponensekre vonatkozó különös rendelkezéseket kell teljesíteni. Ennek megfelelően a biztosítékoknak a piaci feltételek egész sorát figyelembe kell venniük, többek között a stresszhelyzeteket is.
(24)
Szabályokat kell létrehozni a likvidációs időszakra vonatkozó megfelelő százalékos arány és időhorizont, valamint a múltbéli volatilitás kiszámításának meghatározására. Mindazonáltal annak biztosítása érdekében, hogy a központi szerződő felek megfelelő módon kezeljék a felmerülő kockázatokat, kívánatos, hogy e rendelet ne határozza meg, hogy a központi szerződő félnek milyen megközelítést kell követnie a biztosítékra vonatkozó követelmények e paraméterek alapján történő kiszámításához. Ugyanezen okokból a központi szerződő felek nem akadályozhatók abban, hogy a portfólió alapú biztosítékigény-számítás kialakítása során különböző megbízható módszertani megközelítésekre támaszkodjanak; lehetővé kell tenni számukra, hogy az általuk elszámolt pénzügyi eszköznek vagy pénzügyi eszközök készletének az árkockázatai közötti korreláción alapuló módszerekre, illetve bármely más megfelelő, a függés egyenértékű statisztikai paraméterén alapuló módszerekre támaszkodjanak.
(25)
Azon időszak meghatározása érdekében, amely során a központi szerződő fél a nemteljesítő fél pozíciójának kezeléséhez kapcsolódó piaci kockázatnak van kitéve, a központi szerződő félnek figyelembe kell vennie az elszámolt pénzügyi eszköz vagy portfólió releváns jellemzőit, például likviditási szintjüket, valamint a pozíció méretét vagy koncentrációját. A központi szerződő feleknek prudens módon kell értékelniük a nemteljesítő fél pozíciójának teljes körű lezárásához szükséges (a biztosítékok legutóbbi beszedésétől számított) időt, a pozíció méretét és koncentrációját.
(26)
Pénzügyi instabilitás okozását vagy súlyosbítását elkerülendő, a központi szerződő feleknek az ésszerűség keretein belül lehetséges legnagyobb mértékben olyan jövőbe tekintő biztosítéki módszereket kell elfogadniuk, amelyek anélkül korlátozzák a biztosítéki követelményekben bekövetkező prociklikus változások valószínűségét, hogy aláásnák a központi szerződő fél rugalmasságát.
(27)
A tőzsdén kívüli származtatott ügyletek esetében tipikusan indokolt a nagyobb konfidencia-intervallum, mivel ezen eszközökre jellemző lehet a kitettségre vonatkozó becslések alapjául szolgáló árazás kevésbé megbízható jellege és a múltbéli adatok rövidebb terjedelme. A központi szerződő felek elszámolhatnak olyan tőzsdén kívüli származtatott ügyleteket, amelyek esetében nem érvényesül a fenti jelenség, és amelyek a tőzsdén jegyzett származtatott ügyletekével megegyező kockázati jellemzőkkel rendelkeznek - lehetővé kell tenni számukra ezen ügyletek következetesen, a végrehajtási módtól függetlenül történő elszámolását.
(28)
A központi szerződő felek kockázatkezelésének alapvető eleme a rendkívüli, de valószerű piaci körülmények megfelelő meghatározása. A központi szerződő felek kockázatkezelési keretének naprakészen tartása érdekében a rendkívüli, de valószerű piaci körülményeket nem szabad statikus koncepciónak tekinteni: ezek olyan feltételek, amelyek az idő múlásával változnak és különbözőek az egyes piacokon. Előfordulhat, hogy egy piaci forgatókönyv az egyik központi szerződő fél számára rendkívüli, de valószerű körülményeket jelent, míg egy másik számára nem bír különösebb jelentőséggel. A központi szerződő félnek stabil belső szakpolitikai keretrendszert kell kialakítania azon piacok azonosítására, amelyeknek ki van téve, és az egyes azonosított piacok rendkívüli, de valószerű körülményeinek meghatározásához szabályok közös minimumkészletét kell alkalmaznia. Objektív módon figyelembe kell vennie a több piacon egyidejűleg jelentkező nyomás lehetőségét is.
(29)
A megfelelő és stabil irányítási rendszerek meglétét biztosítandó, a központi szerződő fél által a rendkívüli, de valószerű piaci körülmények azonosításához használt keretet meg kell vitatni a kockázatkezelési bizottsággal, és az igazgatóságnak jóvá kell hagynia azt. A keretrendszert legalább évente felül kell vizsgálni, a felülvizsgálat eredményeit meg kell vitatni a kockázatkezelési bizottsággal, majd meg kell osztani az igazgatósággal. A felülvizsgálatnak biztosítania kell, hogy a rendkívüli, de valószerű piaci körülmények definíciója tükrözi a központi szerződő fél kitettségének mértékében és koncentrációjában bekövetkező változásokat, valamint azon piacok alakulását, amelyeken a központi szerződő fél működik. Ez a felülvizsgálat azonban nem helyettesítheti azt a folyamatos értékelést, amely során a központi szerződő fél a piaci körülmények alakulásának tükrében vizsgálja garanciaalapjának megfelelőségét.
(30)
Likviditási kockázatuk hatékony kezelése érdekében a központi szerződő felek számára elő kell írni likviditásikockázat-kezelési keret létrehozását. E keret a központi szerződő fél kötelezettségeitől függ, és azon eszközökre kell kiterjednie, amelyek a felmerülő likviditási kockázat értékelésére, a valószínűleg fellépő likviditási nyomás meghatározására és a likvid források megfelelőségének biztosítására a központi szerződő fél rendelkezésére állnak.
(31)
A központi szerződő fél számára elő kell írni, hogy a likvid források megfelelőségének értékelése során vegye figyelembe az általa tartott források méretét és likviditását, valamint ezen eszközök lehetséges koncentrációs kockázatát. Fontos, hogy a központi szerződő felek forrásaikon belül a likviditási kockázat koncentrációjának minden főbb típusát azonosítani tudják, hogy ezáltal a likvid források szükség esetén azonnal rendelkezésre álljanak. A központi szerződő feleknek figyelembe kell venniük továbbá a többszörös kapcsolatokból, a kölcsönös függésekből és a koncentrációból eredő további kockázatokat is.
(32)
Mivel a likviditásnak rendelkezésre kell állnia az ugyanazon napi, sőt, a napon belüli tranzakciókhoz, a központi szerződő fél a következőket alkalmazhatja: számlapénz a központi banknál; számlapénz hitelképes kereskedelmi bankoknál; hitelkeretre vonatkozó kötelezettségvállalások; repóügyletre vonatkozó kötelezettségvállalások; letéti őrzésben lévő, kiváló piacképességű biztosítékeszköz; valamint olyan, rendelkezésre álló befektetések, amelyek jó megbízhatóságú, előzetes finanszírozási megállapodások alapján stresszhelyzeti piaci körülmények között is készpénzre válthatók. Az ilyen számlapénz és biztosítékeszközök csak bizonyos feltételek mellett tekinthetők az előzetes megállapodás alapján nyújtott likvid pénzügyi források részének.
(33)
Annak érdekében, hogy a központi szerződő felek részesüljenek a prudenciális követelmények megállapításához és az összeg megfelelő szinten tartásához, valamint egyidejűleg a szabályozási arbitrázs elkerüléséhez szükséges ösztönzőkben, fontos kialakítani az elkülönített saját források azon konkrét összegének kiszámítására és fenntartására vonatkozó közös módszertant, amely összeget a központi szerződő félnek a többlépcsős veszteségfedezés során kell felhasználnia. Elengedhetetlen a nemteljesítésből eredő veszteségek fedezésére szolgáló források elkülönítése és számukra az esetlegesen felmerülő különböző kockázatokkal szemben fedezetet nyújtó, a központi szerződő felek minimum-tőkekövetelményeivel összefüggő funkciótól eltérő funkció biztosítása.
(34)
Fontos, hogy a központi szerződő felek következetes módszertant alkalmazzanak a többlépcsős veszteségfedezés során felhasználandó saját források kiszámításához, hogy ezáltal biztosítsák a központi szerződő felek közötti egyenlő feltételrendszert. Ha lehetővé tennénk a központi szerződő felek számára egy nem kellőképpen egyértelmű módszertan végrehajtását, az igen eltérő eredményekre vezetne a különböző központi szerződő felek esetében, ami ösztönözné a szabályozási arbitrázst. Ezért elengedhetetlen, hogy a módszertan ne adjon mérlegelési jogkört a központi szerződő feleknek. E célból helyénvaló lenne egy egyértelműen azonosítható mértékre alapozott egyszerű százalékos kulcsot és egyértelmű módszertant alkalmazni a központi szerződő felek többlépcsős veszteségfedezés során felhasználandó saját forrásai következetes számításának biztosítására.
(35)
Rögzíteni kell a kritériumok egy minimumcsoportját annak biztosítására, hogy az elfogadható biztosítékeszköz nagymértékben likvid legyen és gyorsan, minimális árhatással legyen átváltható készpénzre. E kritériumoknak hivatkozniuk kell a biztosítékeszköz kibocsátójára, arra a mértékre, amelyig a biztosíték a piacon likviddé tehető, valamint a rossz irányú kockázatok kezelése érdekében arra, hogy értéke korrelál-e a biztosítékot nyújtó tag hitelképességével. A központi szerződő fél számára lehetővé kell tenni, hogy amennyiben az a stabilitás kívánatos szintjének eléréséhez szükséges, további kritériumokat alkalmazzon.
(36)
A központi szerződő felek csak nagymértékben likvid és minimális hitel- és piaci kockázattal járó biztosítékeszközt fogadhatnak el. Annak biztosításához, hogy a központi szerződő felek biztosítékeszközei mindenkor nagymértékben likvidek maradjanak, szükséges, hogy a központi szerződő felek átlátható és kiszámítható politikákat és eljárásokat hozzanak létre a biztosítékként elfogadott eszközök likviditásának értékelésére és folyamatos nyomon követésére, és megfelelő értékelési módszereket alkalmazzanak. E célból a központi szerződő felek koncentrációs limiteket is alkalmaznak, ezek feladata a biztosítékeszköz megfelelő mértékű diverzifikációjának fenntartása, azt biztosítandó, hogy azonnal, az értékét befolyásoló jelentős piaci kockázat nélkül likviddé tehető. Az elfogadható biztosítékeszközökre és a koncentrációs limitekre vonatkozó politikájuk meghatározása során a központi szerződő feleknek - tekintettel politikájuk lehetséges makrogazdasági hatásaira - figyelembe kell venniük e biztosítékok globális elérhetőségét.
(37)
A rossz irányú kockázatok elkerülése érdekében a klíringtagok számára nem megengedhető, hogy saját értékpapírjaikat vagy az ugyanazon csoportba tartozó más jogalany által kibocsátott értékpapírokat használják biztosítékeszközként. A központi szerződő fél számára lehetővé kell azonban tenni, hogy engedélyezze a klíringtagok számára olyan fedezett kötvények biztosítékként való nyújtását, amely kötvények el vannak szigetelve a kibocsátó fizetésképtelenségétől. A mögöttes biztosítékeszközt mindazonáltal megfelelő módon el kell választani a kibocsátótól, és annak teljesítenie kell a biztosíték elfogadhatóságára vonatkozó minimumkritériumokat. A klíringtagok nem bocsáthatnak ki pénzügyi eszközt azzal az elsődleges céllal, hogy azt más klíringtag biztosítékeszközként használja fel.
(38)
A központi szerződő felek biztonságát garantálandó, a központi szerződő fél csak a kibocsátónak, valamint a garancia jogi, szerződési és operatív kereteinek alapos értékelését követően fogadhatja el valamely kereskedelmi bank garanciáját biztosítékeszközként. A központi szerződő felek kereskedelmi bankoknak való, fedezet nélküli kitettsége kerülendő. Ezért a kereskedelmi bankok garanciái csak szigorú feltételek mellett fogadhatók el. Ezek a feltételek általában azokon a piacokon teljesülnek, amelyekre a nem pénzügyi klíringtagoknak történő hitelnyújtásra kész kereskedelmi bankok magas koncentrációja jellemző. Ezért ezekben az esetekben magasabb koncentrációs limitet kell engedélyezni.
(39)
Piaci kockázatát korlátozandó, a központi szerződő fél számára a biztosítékeszközök legalább napi rendszerességű értékelését kell előírni. A központi szerződő fél prudenciális levonásokat (haircut) alkalmaz, mely levonásoknak tükrözniük kell azt, hogy a biztosítékeszköz értéke mennyivel csökkenhet utolsó újraértékelése és azon időpont között, amikorra ésszerűen feltételezhető, hogy a biztosítékeszköz értékesítésére stresszhelyzeti piaci körülmények között kerül sor. A biztosítékeszköz mértékének figyelembe kell vennie az esetleges rossz irányú kockázatokat is.
(40)
A levonások alkalmazásának lehetővé kell tennie a központi szerződő felek számára, hogy elkerüljék az előírt biztosítékeszköz összegén végrehajtandó jelentős és váratlan kiigazításokat, a lehetséges mértékig elkerülve ezáltal a prociklikus hatásokat.
(41)
A központi szerződő fél nem koncentrálhatja biztosítékeszközeit korlátozott számú kibocsátóra vagy korlátozott számú eszközre, hogy ezáltal elkerülhesse az esetleges számottevő negatív árhatásokat abban az esetben, ha a biztosítékeszközt rövid idő alatt kell értékesíteni. Fentiek miatt a koncentrált biztosítékeszköz-pozíciók nem tekinthetők nagymértékben likvidnek.
(42)
A likviditást, a hitel- és piaci kockázatot a portfólió és az egyes pénzügyi eszközök szintjén egyaránt mérlegelni kell. A koncentrált portfólió jelentős negatív hatással lehet a biztosítékeszköz, illetve azon pénzügyi eszközök likviditására, amelyekbe a központi szerződő fél pénzügyi forrásait fektetheti, mivel valószínűtlen, hogy nagy pozíciók a piaci ár lenyomása nélkül értékesíthetők stresszhelyzeti piaci körülmények között. Ugyanezen okokból a központi szerződő fél által tartott biztosítékeszközt folyamatosan nyomon kell követni és értékelni kell, azt biztosítandó, hogy a biztosíték megőrzi likviditását.
(43)
A származékos energiapiacok különösen erős kapcsolódást mutatnak az azonnali árupiacokhoz, és ezeken a származékos piacokon magas a nem pénzügyi klíringtagok aránya. Ezeken a piacokon továbbá a piaci szereplők jelentős része az alapul szolgáló áruk termelője is. A kereskedelmi bankok garanciáinak teljes körű fedezéséhez szükséges biztosítékeszközhöz való hozzáférés arra kényszerítheti e nem pénzügyi klíringtagokat, hogy jelenlegi pozíciójuk jelentős részét értékesítsék, vagy akadályozhatja őket abban, hogy folytassák pozícióiknak a központi szerződő fél közvetlen klíringtagjaként történő elszámolását. Ez a folyamat a piaci szereplők likviditása és sokszínűsége tekintetében zavarokat okozhat az energiapiacokon. Ezért alkalmazását később, egyértelműen meghatározott ütemterv szerint kell majd megkezdeni.
(44)
A 648/2012/EU rendelettel létrehozott keret következetes alkalmazását biztosítandó, a rájuk alkalmazandó szabályok végleges formájának minden szektorral szemben hasonló követelményeket kell támasztania. Az energiavállalatok jelenleg jól bejáratott keretrendszerben működnek, időre lesz szükség ahhoz, hogy e keretrendszert a reálgazdaságra gyakorolt káros hatások nélkül lehessen az új követelményekhez igazítani. Ezért az ilyen piactípusok vonatkozásában kívánatosnak tűnik olyan alkalmazási időpontot meghatározni, amely anélkül teszi lehetővé a jelenlegi piaci gyakorlatról történő átállást, hogy az indokolatlanul befolyásolná a piaci struktúrát és a likviditást.
(45)
A központi szerződő fél befektetési politikáján belül a legmagasabb prioritást a tőkemegőrzésnek és a likviditásmaximalizálásnak kell kapnia. Emellett a befektetési politikának azt is biztosítania kell, hogy ne merüljön fel a központi szerződő fél kereskedelmi érdekeivel ellentétes érdek.
(46)
A nemzetközi konzisztencia biztosítása érdekében azoknak a kritériumoknak, amelyeket a pénzügyi eszközöknek teljesíteniük kell ahhoz, hogy a központi szerződő fél figyelembe vehető befektetésének minősüljenek, tekintetbe kell venniük a CPSS-IOSCO-elvek közül a 16. elvet. A központi szerződő fél számára mindenekelőtt elő kell írni, hogy a pénzügyi eszköz kibocsátója, átruházhatósága, valamint hitel-, piaci, volatilitási és árfolyamkockázata tekintetében alkalmazzon korlátozó szabályokat. A központi szerződő félnek biztosítania kell, hogy a befektetései kockázati kitettségének korlátozására hozott intézkedéseket ne ássa alá azzal, hogy bármely egyedi pénzügyi eszköz, pénzügyi eszközök bármely típusa, bármely egyedi kibocsátó, kibocsátótípus vagy letétkezelő vonatkozásában túlzott mértékű kitettséget vállal.
(47)
A származtatott ügyletek alkalmazása további hitel- és piaci kockázatnak teszi ki a központi szerződő felet, ezért szükséges meghatározni azon korlátozó feltételeket, amelyek mellett a központi szerződő fél származtatott eszközökbe fektetheti pénzügyi forrásait. Tekintve, hogy a központi szerződő félnek a piaci kockázat tekintetében semleges nettó pozíció elérésére kell törekednie, csupán azon kockázatokat szükséges fedeznie, amelyek az általa elfogadott biztosítékeszközöket érintik, illetve amelyek valamely klíringtag nemteljesítéséből erednek. A központi szerződő fél által elfogadott biztosítékeszközre vonatkozó kockázatok megfelelő módon kezelhetők levonások révén, ezért nem minősül szükségesnek, hogy a központi szerződő fél e vonatkozásban származtatott eszközöket alkalmazzon. A központi szerződő fél csak a különböző pénznemeknek való kitettségből eredő likviditási kockázat kezelésére, valamint a nemteljesítő klíringtag portfóliójának fedezése céljából használhat származtatott eszközöket, és csak azokban az esetekben, amikor ezt a nemteljesítés kezelésére vonatkozó eljárások előirányozzák.
(48)
A központi szerződő felek biztonságát garantálandó, a központi szerződő felek számára csak minimális mértékű számlapénz tartása engedélyezhető fedezetlen letétek formájában. Számlapénzállományának biztosítása során a központi szerződő félnek mindig biztosítania kell, hogy megfelelően védve van a likviditási kockázattal szemben.
(49)
Annak biztosítására, hogy a központi szerződő fél modelljei, módszertanai és likviditásikockázat-kezelési kerete megfelelőképpen működnek, szigorú stressztesztelési és utótesztelési követelményeket szükséges meghatározni, figyelembe véve mindazon kockázatokat, amelyeknek a központi szerződő fél ki van téve, hogy a központi szerződő fél mindenkor megfelelő forrásokkal rendelkezzen e kockázatok fedezésére.
(50)
A központi szerződő felekre vonatkozó követelmények következetes alkalmazásának biztosítása érdekében szükséges részletes rendelkezéseket meghatározni az elvégzendő tesztek típusai tekintetében, ideértve a stresszteszteket és az utóteszteléseket is. A jövőben esetlegesen elszámolásra kerülő értékpapírok és származtatott ügyletek széles körének lefedése, a központi szerződő felek üzletvitelre és kockázatkezelésre vonatkozó megközelítésében tapasztalható különbségek tükrözése, a jövőbeli fejlemények és az új kockázatok kezelésének lehetővé tétele, valamint elegendő rugalmasság biztosítása érdekében kritériumalapú megközelítésre van szükség.
(51)
A központi szerződő fél modelljeinek, azok módszertanának és likviditásikockázat-kezelési keretének jóváhagyása során fontos egy megfelelő független felet igénybe venni, hogy a végrehajtás előtt valamennyi szükséges korrekciós intézkedés azonosítható és végrehajtható, és minden lényeges összeférhetetlenség elkerülhető legyen. A független félnek kellőképpen elkülönültnek kell lennie a központi szerződő fél azon részétől, amely a felülvizsgálandó modellt vagy politikákat kifejleszti, végrehajtja és működtetni fogja; a független féllel kapcsolatban nem merülhet fel lényeges összeférhetetlenség. E feltételek teljesíthetők különálló beszámolási lánccal rendelkező belső fél vagy külső fél révén.
(52)
A központi szerződő fél pénzügyi forrásainak különböző szegmensei, nevezetesen a biztosítékkal való ellátottság, a garanciaalapok és egyéb pénzügyi források feladata különböző forgatókönyvek és célkitűzések lefedése. Ezért e célkitűzések tükrözése és a központi szerződő felek mindegyike esetében a következetes alkalmazás biztosítása érdekében szükséges különös rendelkezésekről gondoskodni. Annak érdekében, hogy elkerülhető legyen a nemteljesítő klíringtagok közötti kitettségek potenciális hatásának csökkentése, a szükséges fedezet értékelése során a központi szerződő fél nem nettósíthatja e kitettségeket.
(53)
Azon pénzügyi eszközök különböző típusai, amelyeket a központi szerződő fél elszámolhat, egyedi kockázatok széles körének képezik tárgyát. A központi szerződő fél számára a jövőbeli lehetséges kitettségek megfelelő mérését biztosítandó ezért elő kell írni, hogy modelljeiben, azok módszertanában és a likviditásikockázat-kezelési keretében vegye figyelembe az azon piacok szempontjából releváns összes kockázatot, amely piacokon klíringszolgáltatásokat nyújt. Annak érdekében, hogy e kockázatok megfelelő módon figyelembevételre kerüljenek, a stressztesztelésre vonatkozó követelményeknek magukban kell foglalniuk a pénzügyi eszközök különböző típusai szempontjából releváns, eszközspecifikus kockázatokat is.
(54)
Azt biztosítandó, hogy az alapbiztosíték számításához használt modell megfelelő módon tükrözi a lehetséges kitettségeket, a biztosítékkal való ellátottság napi rendszerességű utótesztelésén túl (ami a lehívott biztosíték megfelelőségét vizsgálja) a központi szerződő félnek a modell kulcsfontosságú paraméterei és feltevései vonatkozásában is utótesztelést kell végeznie. Ez elengedhetetlen annak biztosításához, hogy a központi szerződő fél modelljei pontosan számítsák ki az alapbiztosítékot.
(55)
A biztosítéki követelmények szigorú érzékenységi elemzésének megnőhet a jelentősége, ha a piacok nem likvidek vagy magas a volatilitásuk; az elemzést a fontos változó modellparaméterek hatásának meghatározására kell használni. Az érzékenységi elemzés hatékony eszköz azon rejtett hiányosságok felderítésére, amelyek az utótesztelés segítségével nem azonosíthatók.
(56)
Amennyiben a központi szerződő fél elmulasztja a stressztesztek és utótesztelések rendszeres elvégzését, ez azt eredményezheti, hogy pénzügyi és likvid forrásai nem lesznek megfelelőek azon kockázatok fedezésére, amelyeknek a központi szerződő fél ténylegesen ki van téve. A megfelelő tesztek azt is lehetővé teszik a központi szerződő fél modelljei, azok módszertana és a likviditásikockázat-kezelési keret számára, hogy gyorsan tudjanak reagálni a piacok változására és az új kockázatokra. Ezért a központi szerződő félnek haladéktalanul fel kell használnia a tesztek eredményét modelljei, azok módszertana és a likviditásikockázat-kezelési keret felülvizsgálatához.
(57)
A rendkívüli piaci körülmények modellezése segítséget nyújthat a központi szerződő félnek abban, hogy meghatározza jelenlegi modelljeinek, a likviditásikockázat-kezelési keretnek és a pénzügyi és likvid forrásainak korlátait. Ugyanakkor ez azt is megkívánja a központi szerződő féltől, hogy a különböző piacok és termékek modellezése során éljen mérlegelési jogkörével. A fordított stresszteszt hasznos (bár nem a legfontosabb) irányítási eszköz a pénzügyi források megfelelő szintjének meghatározásához.
(58)
Annak biztosítására, hogy a nemteljesítés kezelésében való sikeres részvételhez szükséges tudással és működési képességgel rendelkezzenek, elengedhetetlen szimulációs gyakorlatok révén bevonni a klíringtagokat, az ügyfeleket és más releváns érdekelt feleket a központi szerződő fél nemteljesítés kezelésére vonatkozó eljárásainak tesztelésébe. A szimulációs gyakorlatoknak egy nemteljesítési forgatókönyvet kell leképezniük, demonstrálva a klíringtagok, az ügyfelek és egyéb releváns érdekelt felek feladatait és felelősségi körét. Emellett fontos, hogy a központi szerződő fél megfelelő mechanizmusokkal rendelkezzen, amelyek lehetővé teszik számára, hogy megbizonyosodjon róla: szükség van-e korrekciós intézkedésre, és azonosítson minden olyan pontot, ahol a szabályok és eljárások nem egyértelműek vagy teret biztosítanak a mérlegelésre. A központi szerződő fél nemteljesítés kezelésére vonatkozó eljárásainak tesztelése különösen akkor fontos, ha az eljárás a teljesítő klíringtagok vagy harmadik felek segítségére támaszkodik a pozíciólezárási folyamat során, és ha az eljárást még nem tesztelték valós nemteljesítési helyzetben.
(59)
Ez a rendelet az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (EÉPH) által a Bizottságnak benyújtott szabályozási technikaistandard-tervezeteken alapul.
(60)
Az e rendelet alapját képező technikaistandard-tervezetek benyújtása előtt az EÉPH szükség szerint konzultált az Európai Bankhatósággal (EBH), az Európai Rendszerkockázati Testülettel (ERKT) és a KBER tagjaival. Az EÉPH az európai felügyeleti hatóság (Európai Értékpapírpiaci Hatóság) létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 10. cikkével összhangban nyilvános konzultációkat folytatott le e szabályozási technikaistandard-tervezetek kapcsán, elemezte a lehetséges kapcsolódó költségeket és hasznot, és kikérte az 1095/2010/EU rendelet 37. cikke szerint létrehozott Értékpapírpiaci Érdekképviseleti Csoport véleményét,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. „báziskockázat”: a központi szerződő fél által elszámolt kettő vagy több eszköz vagy ügylet közötti, nem tökéletesen korreláló mozgásokból eredő kockázat;
2. „konfidencia-intervallum”: minden egyes elszámolt pénzügyi eszköz esetében azon kitettségek meghatározott visszatekintési időszak alatt bekövetkező változásainak százalékos aránya, amelyeket a központi szerződő félnek egy adott likvidációs időszak alatt fedeznie kell;
3. „kényelmi hozam”: a fizikai áru közvetlen tulajdonlásából eredő haszon, amelyet mind a piaci feltételek, mind pedig egyéb tényezők, pl. a fizikai tárolás költségei befolyásolnak;
4. „biztosítékok”: a 648/2012/EU rendelet 41. cikkében említett biztosítékok, amelyek magukban foglalhatják az alapbiztosítékokat és a változó biztosítékokat;
5. „alapbiztosíték”: a központi szerződő fél által a biztosítékot nyújtó klíringtagoknak vagy adott esetben interoperábilis központi szerződő feleknek való, a biztosítékok legutóbbi beszedése és a valamely klíringtag vagy valamely interoperábilis központi szerződő fél nemteljesítését követő pozíciólezárás közötti időtartamban felmerülő potenciális jövőbeli kitettség fedezésére beszedett biztosíték;
6. „változó biztosíték”: a piaci ár tényleges változásából eredő jelenlegi kitettség tükrözésére beszedett vagy kifizetett biztosítékok;
7. „váratlan csőd kockázata”: annak kockázata, hogy valamely partner vagy kibocsátó váratlanul nem teljesít, még mielőtt a piacnak ideje lenne figyelembe venni a nemteljesítés megnövekedett kockázatát;
8. „likvidációs időszak”: a központi szerződő fél által a nemteljesítő tagnak való kitettség kezeléséhez szükségesnek becsült biztosíték kiszámításához használt időszak, amely időszak alatt a központi szerződő fél ki van téve a nemteljesítő tag pozícióinak kezeléséhez kapcsolódó piaci kockázatnak;
9. „visszatekintési időszak”: a múltbéli volatilitás kiszámításához használt időhorizont;
10. „tesztelési kivétel”: teszteredmény, amely azt mutatja, hogy a központi szerződő fél modellje vagy a likviditásikockázat-kezelési kerete nem eredményezte a fedezettel való ellátottság szándékolt szintjét;
11. „rossz irányú kockázat”: a partnernek vagy kibocsátónak való kitettségből származó kockázat, amennyiben az e partner által nyújtott vagy kibocsátó által kibocsátott biztosítékeszköz erősen korrelál a partner vagy kibocsátó hitelkockázatával.
II. FEJEZET
HARMADIK ORSZÁGBELI KÖZPONTI SZERZŐDŐ FÉL ELISMERÉSE
(A 648/2012/EU rendelet 25. cikke)
2. cikk
A központi szerződő fél elismerése érdekében az EÉPH-nak benyújtandó információk
A valamely harmadik országban székhellyel rendelkező központi szerződő fél által benyújtott, elismerés iránti kérelemnek legalább a következő információkat kell tartalmaznia:
a)
a jogalany teljes neve;
b)
a minősített részesedéssel rendelkező részvényesek vagy tagok személyazonossága;
c)
azon tagállamok jegyzéke, ahol a központi szerződő fél szolgáltatást kíván nyújtani;
d)
az elszámolt pénzügyi eszközök osztályai;
e)
az EÉPH honlapján a 648/2012/EU rendelet 88. cikke (1) bekezdésének e) pontjával összhangban megjelentetendő részletek;
f)
a pénzügyi forrásokra vonatkozó részletes információk, tartásuk formája és módszerei, valamint a biztosításukat célzó intézkedések, ideértve a nemteljesítés kezelésére vonatkozó eljárásokat;
g)
részletes információk a biztosíték módszertanáról és a garanciaalap számításáról;
h)
a figyelembe vehető biztosítékeszközök jegyzéke;
i)
a kérelmező központi szerződő fél által elszámolt értékek bontása az egyes elszámolt uniós valuták szerint, szükség esetén előretekintő formában;
j)
a kérelem benyújtását megelőző évben elvégzett stressztesztek és utótesztelések eredményei;
k)
a központi szerződő fél szabályai és belső eljárásai, amelyeket az érintett harmadik országban alkalmazandó követelményeknek való teljes körű megfelelés igazolása kísér;
l)
a kiszervezési megállapodások részletei;
m)
az elkülönítésre vonatkozó intézkedések részletei és a jogi megalapozottságra és érvényesíthetőségre vonatkozó információk;
n)
a központi szerződő fél hozzáférési követelményeinek részletei, valamint a tagság felfüggesztésére és megszüntetésére vonatkozó feltételek;
o)
az interoperabilitási megállapodások részletei, ideértve a harmadik ország illetékes hatóságához az adott megállapodás értékelése céljából benyújtott információkat is.
III. FEJEZET
SZERVEZETI KÖVETELMÉNYEK
(A 648/2012/EU rendelet 26. cikke)
3. cikk
Irányítási rendszer
(1) A központi szerződő fél szervezeti struktúráját, valamint az igazgatóság és a felső vezetés működésének alapjául szolgáló, egyértelműen meghatározott és jól dokumentált politikáit, eljárásait és folyamatait meghatározó irányítási rendszer kulcsfontosságú elemei a következőket foglalják magukban:
a)
az igazgatóság és valamennyi igazgatósági bizottság összetétele, szerepe és felelősségi köre;
b)
a vezetés szerepei és felelősségi körei;
c)
a felső vezetés struktúrája;
d)
a felső vezetés és az igazgatóság közötti beszámolási láncok;
e)
az igazgatóság tagjainak és a felső vezetésnek a kinevezési eljárása;
f)
a kockázatkezelési, megfelelési és belső ellenőrzési funkciók kialakítása;
g)
a részvényesekkel szembeni elszámoltathatóság folyamata.
(2) A központi szerződő fél megfelelő személyzettel rendelkezik ahhoz, hogy eleget tegyen az e rendeletből és a 648/2012/EU rendeletből eredő minden kötelezettségének. A központi szerződő fél nem osztja meg személyzetét a csoporthoz tartozó más jogalanyokkal, kivéve, ha a 648/2012/EU rendelet 35. cikke szerinti kiszervezési megállapodás feltételei ezt előírják.
(3) A központi szerződő fél egyértelmű, következetes és jól dokumentált felelősségi köröket alakít ki. A központi szerződő fél biztosítja, hogy a kockázatkezelési vezető, a megfelelés-ellenőrzési vezető és a technológiai vezető funkcióját különböző személyek töltik be, akik a központi szerződő fél e funkciók ellátásának kizárólagos felelősségével felruházott munkavállalói.
(4) A valamely csoport részét képező központi szerződő félnek figyelembe kell vennie a csoport által az ő irányítási rendszerére gyakorolt minden hatást, többek között azt, hogy rendelkezik-e az ahhoz szükséges függetlenségi szinttel, hogy különálló jogi személyként teljesítse szabályozási kötelezettségeit, és függetlenségét negatívan befolyásolhatja-e a csoport szerkezete vagy valamely olyan igazgatósági tag, aki ugyanazon csoport más jogalanyainál is igazgatósági tag. Az ilyen központi szerződő fél mérlegeli mindenekelőtt az összeférhetetlenségek megelőzését és kezelését célzó konkrét eljárásokat, többek között a kiszervezési megállapodások tekintetében.
(5) Amennyiben a központi szerződő fél kétszintű igazgatósági rendszert tart fenn, az igazgatóság e rendeletben és a 648/2012/EU rendeletben megállapított szerepeit és felelősségi köreit megfelelő módon kell hozzárendelni a felügyelőbizottsághoz és az igazgatótanácshoz.
(6) A kockázatkezelési politikák, eljárások, rendszerek és ellenőrzések a rendszeresen felülvizsgált és frissített, koherens és konzisztens irányítási rendszer részét képezik.
4. cikk
Kockázatkezelés és belső ellenőrzési mechanizmusok
(1) A központi szerződő fél szilárd kerettel rendelkezik mindazon lényegi kockázatok átfogó kezelésére, amelyeknek ki van vagy ki lehet téve. A központi szerződő fél e kockázatok azonosítására, mérésére, nyomon követésére és kezelésére dokumentált politikákat, eljárásokat és rendszereket hoz létre. A kockázatkezelési politikák, eljárások és rendszerek létrehozása során a központi szerződő fél oly módon strukturálja azokat, hogy biztosítsa: a klíringtagok megfelelő módon kezelik és visszaszorítják a kockázatokat, amelyeknek kiteszik a központi szerződő felet.
(2) A központi szerződő fél integrált és átfogó módon figyelembe vesz minden releváns kockázatot. Ezek között szerepelnek a központi szerződő fél által a klíringtagokkal, illetve ésszerű mértékig az ügyfelekkel szemben viselt, illetve ezeknek okozott kockázatok, valamint azok a kockázatok, amelyeket például, de nem kizárólag a következő jogalanyokkal szemben visel, illetve azoknak okoz: interoperábilis központi szerződő felek, értékpapír-kiegyenlítési és -kifizetési rendszerek, kiegyenlítő bankok, likviditást biztosító struktúrák, központi értéktárak, a központi szerződő fél által kiszolgált kereskedési helyszínek és egyéb kritikus szolgáltatást nyújtók.
(3) A központi szerződő fél megfelelő kockázatkezelési eszközöket dolgoz ki, hogy képes legyen minden releváns kockázatot kezelni és azokról jelentést tenni. Ez magában foglalja a rendszerszintű, piaci és egyéb kölcsönös függések azonosítását és kezelését. Amennyiben a központi szerződő fél az elszámoláshoz kapcsolódó olyan szolgáltatásokat nyújt, amelyek funkcióitól eltérő kockázati profilt jelentenek, és amelyek potenciálisan számottevő többletkockázatot okoznak neki, a központi szerződő fél megfelelő módon kezeli e többletkockázatot. Ez magában foglalhatja többek között a központi szerződő fél által nyújtott egyéb szolgáltatásoknak az alapvető funkcióktól történő jogi elkülönítését.
(4) Az irányítási rendszer biztosítja, hogy a központi szerződő fél kockázatainak kezeléséért a központi szerződő fél igazgatóságát terheli a végső felelősség és az elszámoltathatóság. Az igazgatóság definiálja, meghatározza és dokumentálja a központi szerződő fél kockázati toleranciájának és kockázatviselő képességének megfelelő szintjét. Az igazgatóság és a felső vezetés biztosítja, hogy a központi szerződő fél politikái, eljárásai és ellenőrzései összhangban vannak a központi szerződő fél kockázati toleranciájával és kockázatviselő képességével, és kiterjednek arra, hogyan azonosítja, jelenti, követi nyomon és kezeli kockázatait a központi szerződő fél.
(5) A központi szerződő fél stabil információs és kockázatellenőrzési rendszert alkalmaz, amely képessé teszi a központi szerződő felet, adott esetben annak klíringtagjait és amennyiben lehetséges, ügyfeleit, hogy kellő időben információhoz jussanak és megfelelő módon alkalmazzák a kockázatkezelési politikákat és eljárásokat. E rendszerek legalább azt biztosítják, hogy a hitel- és likviditási kockázatokat folyamatosan nyomon követik a központi szerződő fél szintjén, a klíringtagok szintjén és az ésszerűség határain belül az ügyfelek szintjén.
(6) A központi szerződő fél biztosítja, hogy a kockázatkezelési funkció rendelkezik a megfelelő hatáskörrel, erőforrásokkal, szakértelemmel és hozzáféréssel valamennyi releváns információhoz, valamint hogy kellő mértékben független a központi szerződő fél egyéb funkcióitól. A központi szerződő fél kockázatkezelési vezetője végrehajtja a kockázatkezelési keretet, ideértve az igazgatóság által létrehozott politikákat és eljárásokat is.
(7) A központi szerződő fél megfelelő belső ellenőrzési mechanizmusokkal rendelkezik, hogy segítséget nyújtson az igazgatóságnak kockázatkezelési politikái, eljárásai és rendszerei megfelelőségének és hatékonyságának nyomon követéséhez és értékeléséhez. E mechanizmusok magukban foglalják a megbízható adminisztratív és számviteli eljárásokat, egy stabil megfelelési funkciót és egy független belső ellenőrzési és jóváhagyási vagy felülvizsgálati funkciót.
(8) A központi szerződő fél pénzügyi kimutatása éves alapon készül, azt a 2006/43/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) szerinti jogszabály szerint engedélyezett könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló cég ellenőrzi.
5. cikk
Megfelelőségi politika és eljárások
(1) A központi szerződő fél olyan megfelelő politikákat és eljárásokat hoz létre, hajt végre és tart fenn, amelyeket úgy alakítottak ki, hogy feltárják a központi szerződő fél e rendeletből, a 648/2012/EU rendeletből és az 1248/2012/EU végrehajtási rendeletből eredő kötelezettségei teljesítésének a központi szerződő fél és annak munkavállalói általi elmulasztásának kockázatát, valamint a kapcsolódó kockázatokat; a központi szerződő fél továbbá olyan megfelelő intézkedéseket és eljárásokat vezet be, amelyek e kockázatok minimalizálását célozzák és lehetővé teszik az illetékes hatóságok számára az e rendeletek szerinti hatásköreik hatékony gyakorlását.
(2) A központi szerződő fél biztosítja, hogy szabályai, eljárásai és szerződéses megállapodásai világosak és átfogóak, és biztosítják az e rendeletnek, a 648/2012/EU rendeletnek, valamint az 1248/2012/EU végrehajtási rendeletnek, továbbá minden egyéb alkalmazandó szabályozási és felügyeleti követelménynek való megfelelést.
A központi szerződő fél szabályait, eljárásait és szerződéses megállapodásait írásba kell foglalni vagy más tartós adathordozón kell tárolni. E szabályok, eljárások és szerződéses megállapodások és bármely kapcsolódó dokumentáció pontos, naprakész és az illetékes hatóságok, a klíringtagok és adott esetben az ügyfelek rendelkezésére áll.
A központi szerződő fél azonosítja szabályait, eljárásait és szerződéses megállapodásait és elemzi azok megbízhatóságát. Szükség esetén ezen elemzés céljából független jogi vélemény kérhető. A központi szerződő fél a szabályai és eljárásai módosításának javaslására és végrehajtására vonatkozóan eljárással rendelkezik, és bármely lényegi módosítás előtt minden érintett klíringtaggal konzultál, az illetékes hatóságnak pedig benyújtja a tervezett módosításokat.
(3) Szabályainak, eljárásainak és szerződéses megállapodásainak kialakítása során a központi szerződő fél figyelembe veszi a vonatkozó szabályozási alapelveket, ágazati szabványokat és piaci protokollokat, és egyértelműen jelzi, ha e gyakorlatokat beépítette a központi szerződő fél, klíringtagjai és más releváns harmadik felek jogait és kötelezettségeit szabályozó dokumentációba.
(4) A központi szerződő fél azonosítja és elemzi a jogi kérdések kapcsán felmerülő potenciális konfliktusokat, és szabályokat és eljárásokat dolgoz ki az ilyen kérdésekből eredő jogi kockázatok csökkentésére. Szükség esetén ezen elemzés céljából a központi szerződő fél független jogi véleményt kérhet.
A központi szerződő fél szabályai és eljárásai egyértelmű hivatkozást tartalmaznak arra a jogszabályra, amelyet a központi szerződő fél tevékenységeinek és műveleteinek valamennyi aspektusára alkalmazni kívánnak.
6. cikk
Megfelelési funkció
(1) A központi szerződő fél állandó és hatékony megfelelési funkciót hoz létre és tart fenn, amely a központi szerződő fél egyéb funkcióitól függetlenül működik. A központi szerződő fél biztosítja, hogy a megfelelési funkció rendelkezzen a szükséges hatáskörrel, erőforrásokkal, szakértelemmel és valamennyi releváns információhoz való hozzáféréssel.
A megfelelési funkció létrehozásakor a központi szerződő fél figyelembe veszi üzleti tevékenységének jellegét, nagyságrendjét és összetettségét, továbbá az ilyen üzleti tevékenység során végzett szolgáltatások és tevékenységek jellegét és körét.
(2) A megfelelés-ellenőrzési vezető legalább a következő felelősségi körökkel rendelkezik:
a)
folyamatosan felügyeli és értékeli az 5. cikk (4) bekezdésének megfelelően bevezetett intézkedések kielégítő voltát és hatékonyságát, valamint azokat az intézkedéseket, amelyek célja a központi szerződő fél részéről a saját kötelezettségeinek való megfelelésben észlelt hiányosságok kezelése;
b)
kezeli a felső vezetés és az igazgatóság által létrehozott megfelelési politikákat és eljárásokat;
c)
tanácsot és segítséget nyújt a központi szerződő fél szolgáltatásainak és tevékenységeinek végrehajtásáért felelős személyeknek a központi szerződő fél e rendeletből, a 648/2012/EU rendeletből, valamint az 1248/2012/EU végrehajtási rendeletből és adott esetben egyéb szabályozási követelményekből eredő kötelezettségei teljesítéséhez;
d)
rendszeresen jelentést tesz az igazgatóságnak arról, hogy a központi szerződő fél és annak munkavállalói megfelelnek-e e rendeletnek, a 648/2012/EU rendeletnek és az 1248/2012/EU végrehajtási rendeletnek;
e)
eljárásokat alakít ki a meg nem felelés eseteinek hatékony orvoslására;
f)
biztosítja, hogy a megfelelési funkcióban érintett releváns személyek ne legyenek érintettek az általuk felügyelt szolgáltatások vagy tevékenységek végrehajtásában, és az e személyekkel kapcsolatos bármely összeférhetetlenség megfelelő módon feltárásra és megszüntetésre kerül.
7. cikk
Szervezeti struktúra és a beszámolási láncok szétválasztása
(1) A központi szerződő fél meghatározza az igazgatóság, a felső vezetés és valamennyi igazgatósági bizottság összetételét, szerepét és felelősségi körét. E rendszernek világosan meghatározottnak és jól dokumentáltnak kell lennie. Az igazgatóság legalább egy auditbizottságot és egy javadalmazási bizottságot létrehoz. A 648/2012/EU rendelet 28. cikkével összhangban létrehozott kockázatkezelési bizottság az igazgatóság tanácsadó bizottságaként működik.
(2) Az igazgatóság legalább a következőkért felelős:
a)
a központi szerződő fél világos célkitűzéseinek és stratégiáinak kidolgozása;
b)
a felső vezetés hatékony ellenőrzése;
c)
a megfelelő javadalmazási politikák kialakítása;
d)
a kockázatkezelési funkció kialakítása és felügyelete;
e)
a megfelelési funkció és a belső ellenőrzési funkció felügyelete;
f)
a kiszervezési megállapodások felügyelete;
g)
az e rendelet, a 648/2012/EU rendelet, valamint az 1248/2012/EU végrehajtási rendelet valamennyi rendelkezésének és minden egyéb szabályozási és felügyeleti követelménynek való megfelelés felügyelete;
h)
elszámoltathatóság biztosítása a részvényesek vagy tulajdonosok, a munkavállalók, a klíringtagok és azok ügyfelei, valamint az egyéb érintett felek felé.
(3) A felső vezetés legalább a következőkért felelős:
a)
biztosítja a központi szerződő fél tevékenységeinek az igazgatóság által meghatározott célkitűzésekkel és stratégiával való összhangját;
b)
kialakítja és életbe lépteti a központi szerződő fél célkitűzéseinek elérését ösztönző megfelelési és belső ellenőrzési eljárásokat;
c)
rendszeres felülvizsgálatnak és tesztelésnek veti alá a belső ellenőrzési eljárásokat;
d)
biztosítja, hogy elegendő erőforrást rendeljenek a kockázatkezeléshez és a megfeleléshez;
e)
aktívan részt vesz a kockázat-ellenőrzési folyamatban;
f)
biztosítja az elszámolás és az elszámoláshoz kapcsolódó tevékenységek kapcsán a központi szerződő fél vonatkozásában felmerülő kockázatok megfelelő kezelését.
(4) Amennyiben az igazgatóság bizottságokhoz vagy albizottságokhoz delegál egyes feladatokat, megtartja azon döntések jóváhagyásának jogát, amelyek számottevő hatással lehetnek a központi szerződő fél kockázati profiljára.
(5) Az igazgatóság és a felső vezetés működésének alapjául szolgáló intézkedéseknek eljárásokat kell tartalmazniuk az igazgatóság és a felső vezetés tagjai közötti potenciális összeférhetetlenségek azonosítására, megszüntetésére és kezelésére.
(6) A központi szerződő fél világos és közvetlen beszámolási láncokat alakít ki az igazgatóság és a felső vezetés között annak biztosítására, hogy a felső vezetés elszámoltatható a teljesítményéért. A kockázatkezelés, a megfelelés és a belső ellenőrzés beszámolási láncai világosak és elkülönülnek a központi szerződő fél egyéb működésétől. A kockázatkezelési vezető közvetlenül vagy a kockázatkezelési bizottság elnökén keresztül számol be az igazgatóságnak. A megfelelés-ellenőrzési vezető és a belső ellenőrzési funkció közvetlenül az igazgatóságnak számol be.
8. cikk
Javadalmazási politika
(1) A javadalmazási bizottság kidolgozza és továbbfejleszti a javadalmazási politikát, felügyeli annak a felső vezetés általi végrehajtását és rendszeresen felülvizsgálja a gyakorlati működését. Magát a politikát dokumentálni kell és legalább éves gyakorisággal felül kell vizsgálni.
(2) A javadalmazási politikát úgy kell kialakítani, hogy a javadalmazás szintje és szerkezete összhangban legyen a prudens kockázatkezeléssel. A politikának a jövőbeli kockázatok mellett a meglévő kockázatokat és a kockázatok kimenetelét is figyelembe kell vennie. A kifizetések ütemezésekor tekintettel kell lenni a kockázatok időhorizontjára. A politikának különösen a változó javadalmazás esetében kellőképpen figyelembe kell vennie a teljesítmény és a kockázati időszakok közötti lehetséges ütközéseket, és biztosítania kell a kifizetések megfelelő elhalasztását. A teljes javadalmazás rögzített és változó komponenseinek egyensúlyban kell lenniük egymással és meg kell felelniük a felelősségteljes kockázatvállalás elvének.
(3) A javadalmazási politika biztosítja, hogy a személyzet kockázatkezelési, megfelelési és belső ellenőrzési funkciókban részt vevő tagjainak javadalmazása független legyen a központi szerződő fél üzleti teljesítményétől. A javadalmazás szintjének összhangban kell lennie a felelősségi körökkel és összehasonlíthatónak kell lennie az üzleti területek javadalmazási szintjével.
(4) A javadalmazási politika évente független ellenőrzés tárgyát képezi. Ezen ellenőrzések eredményét az illetékes hatóság rendelkezésére kell bocsátani.
9. cikk
Információtechnológiai rendszerek
(1) A központi szerződő fél biztosítja, hogy információtechnológiai rendszereinek kialakítása és működése megbízható és biztonságos, és a rendszerek képesek az ahhoz szükséges információk feldolgozására, hogy a központi szerződő fél biztonságos és hatékony módon végezhesse tevékenységeit és folytassa működését.
Az információtechnológiai architektúráknak jól dokumentáltnak kell lenniük. A rendszereket úgy kell kialakítani, hogy azok alkalmasak legyenek a központi szerződő fél operatív igényeinek és a felmerülő kockázatoknak a kezelésére, stresszhelyzeti piaci körülmények között is rugalmasnak kell lenniük, és a kiegészítő információk feldolgozása érdekében szükség esetén méretezhetőnek kell lenniük. A központi szerződő fél biztosítja az annak lehetővé tételéhez szükséges eljárásokat, kapacitástervezést és elegendő szabad kapacitást, hogy a rendszer súlyos zavar felmerülése esetén is minden fennmaradó tranzakciót fel tudjon dolgozni a nap vége előtt. A központi szerződő fél eljárásokat biztosít az új technológiák bevezetéséhez, az egyértelmű felülvizsgálati terveket is ideértve.
(2) Az információfeldolgozás biztonságának magas szintjét biztosítandó, valamint a klíringtagokkal, az ügyfelekkel és a szolgáltatásnyújtókkal való összeköttetés lehetővé tétele érdekében a központi szerződő fél nemzetközileg elismert műszaki szabványokra és ágazati bevált gyakorlatokra alapozza információtechnológiai rendszereit. A központi szerződő fél használatuk megkezdése előtt, számottevő változtatások végrehajtását, valamint súlyos zavar felmerülését követően - stresszhelyzeti körülményeket szimulálva - szigorú tesztelésnek veti alá rendszereit. E tesztek kidolgozásába és végrehajtásába szükség szerint a klíringtagokat és az ügyfeleket, az interoperábilis központi szerződő feleket és más érdekelt feleket is bevonnak.
(3) A központi szerződő fél nagy ellenálló képességű információbiztonsági keretrendszert tart fenn, amely megfelelő módon kezeli az információbiztonsági kockázatot. A keretrendszer megfelelő mechanizmusokat, politikákat és eljárásokat tartalmaz az információk jogosulatlan közzététel elleni védelmére, az adatok pontosságának és integritásának biztosítására és a központi szerződő fél szolgáltatásai elérhetőségének garantálására.
(4) Az információbiztonsági keretrendszer legalább a következő jellemzőkkel rendelkezik:
a)
a rendszerhez való hozzáférés ellenőrzése;
b)
megfelelő védelem a behatolás és az adatokkal való visszaélés ellen;
c)
az adatok valódiságának és integritásának megőrzésére szolgáló speciális készülékek, ideértve a kriptográfiai technikákat is;
d)
az adatok pontos és haladéktalan, nagyobb zavarok nélküli továbbítását biztosító megbízható hálózatok és eljárások;
e)
ellenőrzési nyomvonalak.
(5) Az információtechnológiai rendszereket és az információbiztonsági keretrendszert legalább éves gyakorisággal felülvizsgálják. Független ellenőrzési értékelés tárgyát képezik. Ezen értékelések eredményét továbbítják az igazgatóság felé, és hozzáférhetővé teszik az illetékes hatóság számára.
10. cikk
Közzététel
(1) A központi szerződő fél a következő információkat teszi díjmentesen nyilvánosan hozzáférhetővé:
a)
az irányítási rendszerére vonatkozó információk, ideértve a következőket:
i.
szervezeti struktúrája, fő célkitűzései és stratégiái;
ii.
a javadalmazási politika fő elemei;
iii.
a főbb pénzügyi információk, ideértve a legfrissebb auditált pénzügyi kimutatásokat;
b)
a szabályaira vonatkozó információk, ideértve a következőket:
i.
a nemteljesítések kezelésére szolgáló eljárások, eljárások és kiegészítő szövegek;
ii.
az üzletmenet-folytonosságra vonatkozó releváns információk;
iii.
a XII. fejezettel összhangban a központi szerződő fél kockázatkezelési rendszereire, módszereire és teljesítményére vonatkozó információk;
iv.
a kialakítására és működésére, valamint a klíringtagok és ügyfelek jogaira és kötelezettségeire vonatkozó minden olyan releváns információ, amely a központi szerződő fél szolgáltatásainak igénybevételéhez kapcsolódó kockázatok és költségek egyértelmű azonosításához és teljes körű megértéséhez szükséges;
v.
a központi szerződő fél jelenlegi klíringszolgáltatásai, egyebek mellett részletes információk arról, mit nyújt az egyes szolgáltatások keretében;
vi.
a központi szerződő fél kockázatkezelési rendszerei, módszerei és teljesítménye, többek között információ a pénzügyi forrásokról, a befektetési politikáról, a biztosítékok kiszámítása során alkalmazott, árakra vonatkozó adatforrásokról és modellekről;
vii.
a következők tekintetében irányadó jog és szabályok:
1.
a központi szerződő félhez való hozzáférés;
2.
a központi szerződő fél által a klíringtagokkal és adott esetben az ügyfelekkel kötött ügyletek;
3.
a központi szerződő fél által elszámolásra elfogadott ügyletek;
4.
az interoperabilitási megállapodások;
5.
a biztosítékeszközök és a garanciaalaphoz való hozzájárulások alkalmazása, ideértve a pozíciók és a biztosítékeszközök lezárását, valamint azt, milyen mértékben védettek a biztosítékeszközök harmadik féltől érkező követelésekkel szemben;
c)
az elfogadható biztosítékeszközökre és az alkalmazandó levonásokra vonatkozó információk;
d)
a valamennyi jelenlegi klíringtagot tartalmazó jegyzék, a klíringtagság engedélyezésére, felfüggesztésére és megszüntetésére vonatkozó feltételekkel együtt.
Amennyiben az illetékes hatóság egyetért a központi szerződő féllel abban, hogy az e bekezdés b) vagy c) pontjában felsorolt információk bármelyike üzleti titkokat vagy a központi szerződő fél biztonságát és stabilitását veszélyeztetheti, a központi szerződő fél határozhat úgy, hogy ezen információt e kockázatokat megelőző vagy csökkentő módon hozza nyilvánosságra vagy nem hozza nyilvánosságra.
(2) A központi szerződő fél díjmentesen hozzáférhetővé teszi az irányítási rendszerében, célkitűzéseiben, stratégiáiban és fő politikáiban, valamint alkalmazandó szabályaiban és eljárásaiban bekövetkezett lényegi változásokat.
(3) A központi szerződő fél weboldalán hozzáférhetővé teszi a nyilvánosságra hozandó információkat. Az információknak legalább egy, a nemzetközi pénzügyek területén szokásos nyelven hozzáférhetőnek kell lenniük.
11. cikk
Belső ellenőrzés
(1) A központi szerződő fél olyan belső ellenőrzési funkciót hoz létre és tart fenn, amely elkülönül a központi szerződő fél egyéb funkcióitól és tevékenységeitől, független azoktól és amelynek feladatai a következők:
a)
ellenőrzési terv kialakítása, megvalósítása és fenntartása a központi szerződő fél rendszerei, belső ellenőrzési mechanizmusai és irányítási rendszere megfelelőségének és eredményességének vizsgálata és értékelése céljából;
b)
ajánlások kibocsátása az a) ponttal összhangban végzett munka eredményére alapozva;
c)
az ajánlásoknak való megfelelés ellenőrzése;
d)
jelentéstétel a belső ellenőrzési ügyekről az igazgatóság felé.
(2) A belső ellenőrzési funkciónak rendelkeznie kell a funkciói ellátásához szükséges hatáskörrel, erőforrásokkal, szakértelemmel és valamennyi releváns dokumentumhoz való hozzáféréssel. Elegendő mértékben függetlennek kell lennie a vezetéstől és közvetlenül az igazgatóságnak számol be.
(3) A belső ellenőrzés az egyes üzleti tevékenységek kapcsán felmerülő kockázatokkal arányos módon és az értékelt üzleti területektől függetlenül értékeli a központi szerződő fél kockázatkezelési folyamatait és ellenőrzési mechanizmusait. A belső ellenőrzési funkció rendelkezik a központi szerződő fél valamennyi tevékenységének, működésének, folyamatának és rendszerének (beleértve a kiszervezett tevékenységeket is) felülvizsgálatához szükséges információkhoz való hozzáféréssel.
(4) A belső ellenőrzési értékelések átfogó ellenőrzési terven alapulnak, amely legalább éves gyakorisággal felülvizsgálatra és az illetékes hatóság felé jelentésre kerül. A központi szerződő fél biztosítja, hogy a különleges ellenőrzések eseti alapon, rövid időn belül kerüljenek végrehajtásra. Az ellenőrzések tervezését és felülvizsgálatát az igazgatóság hagyja jóvá.
(5) A központi szerződő fél elszámolási tevékenységei, kockázatkezelési folyamatai, belső ellenőrzési mechanizmusai és beszámolói független ellenőrzés tárgyát képezik. A független ellenőrzésekre legalább éves gyakorisággal kerül sor.
IV. FEJEZET
NYILVÁNTARTÁS
(A 648/2012/EU rendelet 29. cikke)
12. cikk
Általános követelmények
(1) A központi szerződő fél nyilvántartásait olyan tartós adathordozón őrzi, amely lehetővé teszi, hogy az információk benyújthatók legyenek az illetékes hatóságok, az EÉPH és a KBER érintett tagjainak, a következő feltételeket teljesítő formában és módon:
a)
a központi szerződő fél általi feldolgozás minden egyes fontos szakasza rekonstruálható;
b)
valamely bejegyzés helyesbítést vagy egyéb módosítást megelőző, eredeti tartalma nyilvántartásba vehető, nyomon követhető és helyreállítható;
c)
intézkedések vannak életben a bejegyzések jogosulatlan módosításának megelőzésére;
d)
megfelelő intézkedések biztosítják a nyilvántartott adatok biztonságát és bizalmas jellegét;
e)
a nyilvántartási rendszerbe beépítettek egy, a hibák azonosítására és javítására szolgáló mechanizmust;
f)
rendszerhiba esetén a nyilvántartási rendszeren belül biztosított a nyilvántartott adatok időben történő helyreállítása.
(2) Amennyiben a bejegyzések vagy információk hat hónapnál frissebbek, azokat a lehető leghamarabb, és legkésőbb az érintett hatóság kérését követő munkanap végéig kell az (1) bekezdésben felsorolt hatóságok rendelkezésére bocsátani.
(3) Amennyiben a bejegyzések vagy információk hat hónapnál régebbiek, azokat a lehető leghamarabb, és legkésőbb az érintett hatóság kérését követő öt munkanapon belül kell az (1) bekezdésben felsorolt hatóságok rendelkezésére bocsátani.
(4) Amennyiben a központi szerződő fél által feldolgozott bejegyzések személyes adatokat tartalmaznak, a központi szerződő fél figyelembe veszi a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből (6) és a 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletből (7) eredő kötelezettségeit.
(5) Amennyiben a központi szerződő fél az Unión kívül vezeti nyilvántartását, biztosítja, hogy az illetékes hatóság, az EÉPH és a KBER érintett tagjai ugyanolyan mértékben és ugyanazon időszakokban férjenek hozzá az adatokhoz, mint ha azok az Unión belül lennének nyilvántartva.
(6) Minden központi szerződő fél megnevezi azokat a személyeket, akik az érintett adatok nyújtására a (2) és (3) bekezdésben meghatározott időszakon belül el tudják magyarázni az adatok tartalmát az illetékes hatóságoknak.
(7) A központi szerződő fél által e rendelet értelmében nyilvántartandó valamennyi adatnak rendelkezésre kell állnia, hogy az illetékes hatóság megvizsgálhassa azokat. A központi szerződő fél kérésre közvetlen adatátvitelt biztosít az illetékes hatóságnak a 13. és 14. cikk értelmében kért adatokhoz.
13. cikk
Tranzakciós adatok
(1) A központi szerződő fél minden általa elszámolt ügylet kapcsán végrehajtott tranzakciót nyilvántart és biztosítja, hogy a nyilvántartásban mindazon információk szerepeljenek, amelyek az egyes ügyletek elszámolási folyamatának átfogó és pontos rekonstrukciójához szükségesek, valamint hogy minden egyes tranzakcióra vonatkozóan valamennyi bejegyzés egyedileg azonosítható és kereshető legyen, legalább a központi szerződő félre, az interoperábilis központi szerződő félre, a klíringtagra, az ügyfélre (amennyiben az a központi szerződő fél előtt ismert) és a pénzügyi eszközre vonatkozó bármely mező szerint.
(2) A központi szerződő fél minden egyes, elszámolásra kapott tranzakció vonatkozásában a releváns információ kézhezvételét követően haladéktalanul bejegyzést készít a következő adatokról, illetve azokat naprakésszé teszi:
a)
az ár, százalékos arány vagy hozam és a mennyiség;
b)
a klíringkapacitás, amely meghatározza, hogy a központi szerződő fél általi nyilvántartásba vétel szempontjából a tranzakció vétel vagy eladás volt-e;
c)
az eszköz meghatározása;
d)
a klíringtag megnevezése;
e)
az ügyletkötés helyszínének megnevezése;
f)
a központi szerződő fél beavatkozásának dátuma és időpontja;
g)
az ügylet lejártának dátuma és időpontja;
h)
a kiegyenlítés feltételei és módja;
i)
a tranzakció kiegyenlítésének vagy kényszerbeszerzésének dátuma és időpontja, illetve adott esetben a következő adatok:
i.
az ügylet eredeti megkötésének napja és időpontja;
ii.
az ügylet eredeti feltételei és részes felei;
iii.
adott esetben a tranzakció egyik lábát elszámoló interoperábilis központi szerződő fél megnevezése;
iv.
az ügyfél - beleértve a közvetett ügyfelet is - megnevezése, amennyiben ismert a központi szerződő fél előtt, és pozícióátadás esetén az ügyletet átruházó fél megnevezése.
14. cikk
A pozíciók nyilvántartása
(1) A központi szerződő fél nyilvántartást vezet az egyes klíringtagok által tartott pozíciókról. A központi szerződő fél elkülönített nyilvántartást vezet minden egyes, a 648/2012/EU rendelet 39. cikkével összhangban vezetett számla vonatkozásában, és biztosítja, hogy a nyilvántartásban mindazon információk szerepeljenek, amelyek az adott pozíció létrehozását eredményező tranzakciók átfogó és pontos rekonstrukciójához szükségesek, valamint hogy minden egyes bejegyzés egyedileg azonosítható és kereshető legyen, legalább a központi szerződő félre, az interoperábilis központi szerződő félre, a klíringtagra, az ügyfélre (amennyiben az a központi szerződő fél előtt ismert) és a pénzügyi eszközre vonatkozó bármely mező szerint.
(2) A központi szerződő fél minden munkanap végén bejegyzést készít minden egyes pozíció vonatkozásában, beleértve a következő részleteket is olyan mértékig, amilyen mértékig azok kapcsolódnak a szóban forgó pozícióhoz:
a)
a klíringtag, az ügyfél (amennyiben ismert a központi szerződő fél előtt), valamint adott esetben az ilyen pozíciót tartó bármely interoperábilis központi szerződő fél;
b)
a pozíció előjele;
c)
a pozíció értékének naponta történő kiszámítása, nyilvántartásba véve az ügyletek értékelésének alapjául szolgáló árakat és minden más, releváns információt.
(3) A központi szerződő fél minden egyes klíringtag és (amennyiben ismert a központi szerződő fél előtt) ügyfél tekintetében nyilvántartást vezet és azt naprakészen tartja a következőkről: az általa lehívott biztosítékok, garanciaalaphoz való hozzájárulások és a 648/2012/EU rendelet 43. cikkében említett egyéb pénzügyi források, a nap végén a klíringtag által ténylegesen befizetett megfelelő összegek, valamint az ezen összegekben a nap során esetlegesen bekövetkező változások.
15. cikk
Üzleti nyilvántartások
(1) A központi szerződő fél megfelelő és pontos nyilvántartást vezet üzleti tevékenységéről és belső felépítéséről.
(2) Az (1) bekezdésben említett nyilvántartást minden egyes alkalommal el kell készíteni, amikor az érintett dokumentumokban lényegi változás következik be; a nyilvántartás legalább a következőket tartalmazza:
a)
az igazgatóság és az érintett bizottságok, elszámolási egységek, kockázatkezelési egység és minden egyéb, releváns egység vagy részleg szervezeti ábrája;
b)
azon (akár közvetlen vagy közvetett, illetve természetes vagy jogi személy) részvényesek vagy tagok személyazonossága, akik minősített részesedéssel rendelkeznek, valamint e minősített részesedés összege;
c)
a III. fejezet és a 29. cikk által előírt politikákat, folyamatokat és eljárásokat igazoló dokumentumok;
d)
jegyzőkönyvek az igazgatósági ülésekről és adott esetben az igazgatóság albizottságainak és a felső vezetés bizottságainak üléseiről;
e)
a kockázatkezelési bizottság üléseinek jegyzőkönyve;
f)
a klíringtagok és ügyfelek részvételével alakított konzultációs csoportok jegyzőkönyvei, ha vannak ilyenek;
g)
a belső és külső auditjelentések, kockázatkezelési jelentések, megfelelési jelentések és a tanácsadó vállalatok által készített jelentések, ideértve a vezetői válaszokat is;
h)
a 17. cikkben előírt üzletmenet-folytonossági politika és vészhelyzeti helyreállítási terv;
i)
a 32. cikkben előírt likviditási terv és a napi likviditási jelentések;
j)
olyan nyilvántartások, amelyek a 648/2012/EU rendelet 16. cikkében előírtaknak megfelelően tükrözik az összes eszközt és forrást, valamint a tőkeszámlákat;
k)
a beérkezett panaszok, a panaszos nevére, címére és számlaszámára vonatkozó információkkal együtt; a panasz beérkezésének dátuma; a panaszban azonosított valamennyi személy neve; a panasz jellegének leírása; a panasz rendezésének módja és dátuma;
l)
a szolgáltatások bármely megszakításának vagy diszfunkciójának nyilvántartásba vétele, beleértve az időzítésről, a hatásokról és a korrekciós intézkedésekről szóló részletes jelentést;
m)
az elvégzett stressztesztek és utótesztelések eredményeinek nyilvántartásba vétele;
n)
az illetékes hatóságokkal, az EÉPH-val és a KBER érintett tagjaival folytatott írásos kommunikáció;
o)
a III. fejezettel összhangban kapott jogi vélemények;
p)
adott esetben a más központi szerződő felekkel kötött interoperabilitási megállapodásokhoz kapcsolódó dokumentáció;
q)
a 10. cikk (1) bekezdése b) pontjának vii. alpontja, valamint (1) bekezdésének d) pontja szerinti információ;
r)
az új üzleti kezdeményezések alakulását leíró releváns dokumentumok.
16. cikk
A kereskedési adattáraknak bejelentett adatok nyilvántartása
A központi szerződő fél azonosítja és megőrzi mindazon információkat és adatokat, amelyeket a 648/2012/EU rendelet 9. cikkével összhangban be kell jelentenie, a tranzakcióról történő jelentéstétel dátumának és idejének nyilvántartásával együtt.
V. FEJEZET
AZ ÜZLETMENET FOLYTONOSSÁGA
(A 648/2012/EU rendelet 34. cikke)
17. cikk
Stratégia és politika
(1) A központi szerződő fél rendelkezik az igazgatóság által jóváhagyott üzletmenet-folytonossági politikával és vészhelyzeti helyreállítási tervvel. Az üzletmenet-folytonossági politika és a vészhelyzeti helyreállítási terv független felülvizsgálat tárgyát képezi; e felülvizsgálatokról jelentést tesznek az igazgatóságnak.
(2) Az üzletmenet-folytonossági politika azonosít minden kritikus üzleti funkciót és kapcsolódó rendszert, és e funkciók és rendszerek folyamatosságának biztosítása érdekében tartalmazza a központi szerződő fél stratégiáját, politikáját és célkitűzéseit.
(3) Az üzletmenet-folytonossági politika figyelembe veszi a külső kapcsolatokat, valamint a pénzügyi infrastruktúrán belüli kölcsönös függéseket, ideértve azon kereskedési helyszíneket, amelyekre vonatkozóan a központi szerződő fél elszámolást végez, és a központi szerződő fél vagy valamely kapcsolódó központi szerződő fél által használt értékpapír-kiegyenlítési és -kifizetési rendszereket és hitelintézeteket. Ugyancsak figyelembe veszi a harmadik fél szolgáltatókhoz kiszervezett kritikus funkciókat és szolgáltatásokat.
(4) Az üzletmenet-folytonossági politika és a vészhelyzeti helyreállítási terv üzletmenet-folytonossági vészhelyzet, katasztrófa vagy válsághelyzet esetén alkalmazandó, világosan meghatározott és jól dokumentált intézkedéseket tartalmaz, amelyeket úgy alakítottak ki, hogy a kritikus funkciók vonatkozásában biztosítsák a minimális szolgáltatási szintet.
(5) A vészhelyzeti helyreállítási terv azonosítja és tartalmazza a helyreállítási pontra és helyreállítási időre vonatkozó célkitűzéseket a kritikus funkciók tekintetében, és e funkciók mindegyikére vonatkozóan meghatározza a legmegfelelőbb helyreállítási stratégiát. Ezen intézkedéseket úgy kell kialakítani, hogy biztosítsák: rendkívüli helyzetekben a kritikus funkciók végrehajtása időben történik és megvalósul a megállapodás szerinti szolgáltatási szint.
(6) A központi szerződő fél üzletmenet-folytonossági politikája meghatározza azt az elfogadható maximális időtartamot, amely alatt a kritikus funkciók és rendszerek használhatatlanok lehetnek. A központi szerződő fél kritikus funkcióinak az üzletmenet-folytonossági politikában rögzítendő maximális helyreállítási ideje nem lehet több két óránál. A nap végi eljárásokat és kifizetéseket minden körülmények között a kért napon és időpontban kell teljesíteni.
(7) Az egyes funkciók helyreállítási idejének meghatározása során a központi szerződő fél figyelembe veszi a piaci hatékonyságra gyakorolt potenciális átfogó hatást.
18. cikk
Üzleti hatásvizsgálat
(1) A központi szerződő fél üzleti hatásvizsgálatot hajt végre, amelynek célja a központi szerződő fél szolgáltatásainak biztosítása szempontjából kritikus üzleti funkciók azonosítása. E funkcióknak a pénzügyi infrastruktúra más intézményei és funkciói szempontjából való kritikussága az elemzés részét képezi.
(2) A központi szerződő fél forgatókönyv alapú kockázatelemzést alkalmaz, amelyet annak meghatározására alakítottak ki, hogy a különböző forgatókönyvek hogyan befolyásolják a kritikus üzleti funkciókkal kapcsolatos kockázatokat.
(3) A kockázatelemzés során a központi szerződő fél figyelembe veszi a külső szolgáltatóktól, egyebek mellett a közüzemi szolgáltatóktól való függéseket. A központi szerződő fél intézkedéseket hoz annak érdekében, hogy e függéseket megfelelő szerződéses és szervezeti megoldások révén kezelje.
(4) Az üzleti hatásvizsgálatot és a forgatókönyv-elemzést naprakészen kell tartani, legalább éves gyakorisággal, valamint az incidenseket és a jelentős szervezeti változásokat követően felül kell vizsgálni őket. A vizsgálatok minden releváns fejlődést figyelembe vesznek, ideértve a piaci és a technológiai fejlődést is.
19. cikk
Vészhelyzeti helyreállítás
(1) A központi szerződő fél rendelkezik a kritikus funkciók folyamatosságát biztosító, vészhelyzeti forgatókönyvekre épülő intézkedésekkel. E megoldások legalább a következőket kezelik: a megfelelő humán erőforrás rendelkezésre állása, a kritikus funkciók maximális állásideje, valamint a hiba miatti átkapcsolás és helyreállítás egy másodlagos helyszínen.
(2) A központi szerződő fél az elsődleges helyszínnel megegyező másodlagos adatfeldolgozási helyszínt tart fenn, amely képes a központi szerződő fél valamennyi kritikus funkciójának folyamatosságát biztosítani. A másodlagos helyszín földrajzi kockázati profilja különbözik az elsődleges helyszínétől.
(3) A központi szerződő fél másodlagos üzleti helyszínt tart fent vagy legalább közvetlen hozzáféréssel rendelkezik egy másodlagos üzleti helyszínhez, hogy lehetővé tegye személyzete számára a szolgáltatások folytonosságának biztosítását, amennyiben az elsődleges üzleti helyszín nem áll rendelkezésre.
(4) A központi szerződő fél mérlegeli további adatfeldolgozási helyszínek szükségességét, különösen abban az esetben, ha az elsődleges és másodlagos helyszínek kockázati profiljának különbözősége nem biztosítja kellő mértékben, hogy a központi szerződő fél üzletmenet-folytonossági célkitűzései minden forgatókönyv esetén megvalósuljanak.
20. cikk
Tesztelés és ellenőrzés
(1) A központi szerződő fél rendszeres időközönként és a rendszerek vagy kapcsolódó funkciók jelentős módosítását vagy változását követően teszteli és ellenőrzi üzletmenet-folytonossági politikáját és vészhelyzeti helyreállítási tervét annak biztosítása érdekében, hogy az üzletmenet-folytonossági politika eléri a rögzített célkitűzéseket, beleértve a maximum kétórás helyreállítási időszakra vonatkozó célkitűzést is. A teszteket megtervezik és dokumentálják.
(2) Az üzletmenet-folytonossági politika és a vészhelyzeti helyreállítási terv tesztelése teljesíti a következő feltételeket:
a)
súlyos katasztrófákra vonatkozó forgatókönyveket és az elsődleges és másodlagos helyszínek közötti váltást tartalmaz;
b)
tartalmazza a klíringtagok, külső szolgáltatók és a pénzügyi infrastruktúra azon érintett intézményeinek bevonását, amelyek vonatkozásában az üzletmenet-folytonossági politika kölcsönös függést állapított meg.
21. cikk
Naprakészen tartás
(1) A központi szerződő fél rendszeresen felülvizsgálja és aktualizálja üzletmenet-folytonossági politikáját, hogy az kiterjedjen minden kritikus funkcióra és a legmegfelelőbb helyreállítási stratégiákat tartalmazza.
(2) A központi szerződő fél rendszeresen felülvizsgálja és aktualizálja vészhelyzeti helyreállítási tervét, hogy az minden kritikus funkció tekintetében a legmegfelelőbb helyreállítási stratégiákat tartalmazza.
(3) Az üzletmenet-folytonossági politika és a vészhelyzeti helyreállítási terv aktualizálása során figyelembe kell venni a tesztek eredményét, a független felülvizsgálatok ajánlásait, valamint az illetékes hatóságok egyéb felülvizsgálatait. Az okok, valamint a központi szerződő fél működésében, üzletmenet-folytonossági politikájában és vészhelyzeti helyreállítási tervében szükségessé váló javítások meghatározása érdekében a központi szerződő fél minden jelentősebb üzemzavart követően felülvizsgálja üzletmenet-folytonossági politikáját és vészhelyzeti helyreállítási tervét.
22. cikk
Válságkezelés
(1) A központi szerződő fél válságkezelési funkcióval rendelkezik, vészhelyzet esetén az alapján jár el. A válságkezelési eljárásnak egyértelműnek kell lennie és írásban kell dokumentálni. A válságkezelési funkciót az igazgatóság ellenőrzi és rendszeresen jelentéseket kap róla, amelyeket felülvizsgál.
(2) A válságkezelési funkció jól strukturált, egyértelmű eljárásokat tartalmaz a külső és belső válságkommunikáció vészhelyzet során történő kezelésére.
(3) Válsághelyzetet követően a központi szerződő fél felülvizsgálja, hogyan kezelte a válsághelyzetet. A felülvizsgálat adott esetben tartalmazza a klíringtagoktól és más külső érdekelt felektől származó észrevételeket is.
23. cikk
Kommunikáció
(1) A központi szerződő fél rendelkezik kommunikációs tervvel, amelyben dokumentálja, válság esetén milyen módon kell megfelelőképpen tájékoztatni a felső vezetést, az igazgatóságot, valamint az érintett külső érdekelt feleket, ideértve az illetékes hatóságokat, a klíringtagokat, az ügyfeleket, a kiegyenlítő ügynököket, az értékpapír-kiegyenlítési és -kifizetési rendszereket, valamint a kereskedési helyszíneket.
(2) A forgatókönyv-elemzésről, a kockázatelemzésről, a tesztek és ellenőrzések felülvizsgálatáról és eredményéről az igazgatóság jelentést kap.
VI. FEJEZET
BIZTOSÍTÉKOK
(A 648/2012/EU rendelet 41. cikke)
24. cikk
Százalékos arány
(1) A központi szerződő fél az egyes - termékalapú fedezettel biztosított - pénzügyi eszközökre kiszámítja a piaci változásokból eredő kitettségeknek a 25. cikkben meghatározott időtartam tekintetében történő fedezésére szolgáló alapbiztosítékot, a pozíció lezárására vonatkozóan a 26. cikkben meghatározott időhorizontot feltételezve. Az alapbiztosítékok kiszámításához a központi szerződő fél figyelembe veszi legalább a következő konfidencia-intervallumokat:
a)
tőzsdén kívüli származtatott ügyletek esetében 99,5 %;
b)
tőzsdén kívüli származtatott ügyletektől eltérő pénzügyi eszközök esetében 99 %.
(2) A központi szerződő fél az általa elszámolt pénzügyi eszközök egyes kategóriáihoz tartozó megfelelő konfidencia-intervallumok meghatározásához emellett figyelembe veszi legalább a következő tényezőket:
a)
az adott pénzügyieszköz-kategória összetettsége és árazási bizonytalanságának szintje, ami korlátozhatja az alap- és a változó biztosíték kiszámításának jóváhagyását;
b)
a pénzügyieszköz-kategória kockázatainak jellemzői, amelyek - nem kizárólagosan - magukban foglalhatják a volatilitást, az időtartamot, a likviditást, a nem lineáris árjellemzőket, a váratlan csőd kockázatát és a rossz irányú kockázatot;
c)
az egyéb kockázatellenőrzések általi, nem megfelelő hitelkitettség-korlátozás mértéke;
d)
a pénzügyieszköz-kategória eredendő kitettsége, ideértve azt, hogy a pénzügyieszköz-kategória jelentős mértékben volatilis-e, erősen koncentrálódik-e néhány piaci szereplőre, illetve lezárása nehéz lehet-e.
(3) A központi szerződő fél tájékoztatja illetékes hatóságát és klíringtagjait az egyes pénzügyieszköz-kategóriák biztosítékainak kiszámítása során alkalmazott százalékos arány meghatározásához figyelembe vett kritériumokról.
(4) Amennyiben a központi szerződő fél olyan tőzsdén kívüli származtatott ügyleteket számol el, amelyek a (2) bekezdésben felsorolt kockázati tényezők értékelése alapján ugyanolyan kockázati jellemzőkkel rendelkeznek, mint a szabályozott piacokon vagy egyenértékű harmadik országbeli piacon kereskedett származtatott eszközök, a központi szerződő fél a szóban forgó ügyletekre legalább 99 %-os alternatív konfidencia-intervallumot használhat, amennyiben az általa elszámolt tőzsdén kívüli származtatott ügyletek kockázatai megfelelően csökkennek az említett konfidencia-intervallum alkalmazása révén, és a (2) bekezdésben felsorolt feltételeket betartják.
25. cikk
A múltbéli volatilitás kiszámításának időhorizontja
(1) A központi szerződő fél biztosítja, hogy a XII. fejezetnek megfelelően létrehozott modell-módszertana és jóváhagyási folyamata szerint az alapbiztosítékok legalább a 24. cikkben meghatározott konfidencia-intervallumnak megfelelően és a 26. cikkben meghatározott likvidációs időszakban fedezzék azokat a kitettségeket, amelyek a legalább az utolsó 12 hónapra vonatkozó adatok alapján kiszámított múltbéli volatilitásból erednek.
A központi szerződő fél biztosítja, hogy a múltbéli volatilitás kiszámításához felhasznált adatok a piaci feltételek teljes körét, többek között a stresszhelyzeteket is tükrözzék.
(2) A központi szerződő fél alkalmazhat más időhorizontot a múltbéli volatilitás kiszámításához, feltéve, hogy annak használata legalább olyan magas biztosítékkövetelményt eredményez, mint az (1) bekezdésben meghatározott időtartamhoz kapcsolódó biztosítékkövetelmény.
(3) Az olyan pénzügyi eszközök esetében, amelyeknél múltbéli megfigyelési időszak nem alkalmazható, a biztosítékparamétereknek óvatos feltételezéseken kell alapulniuk. A központi szerződő fél az új pénzügyi eszköz árelőzményeinek elemzése alapján haladéktalanul kiigazítja az előírt biztosítékok kiszámítását.
26. cikk
A likvidációs időszak időhorizontja
(1) A központi szerződő fél a likvidációs időszak időhorizontjának meghatározása során figyelembe veszi az elszámolt pénzügyi eszköznek és annak a piacnak a jellemzőit, ahol a pénzügyi eszközzel kereskednek, valamint a biztosítékok kiszámításának és beszedésének időszakát. A likvidációs időszak:
a)
tőzsdén kívüli származtatott ügyletek esetében legalább öt munkanap;
b)
tőzsdén kívüli származtatott ügyletektől eltérő pénzügyi eszközök esetében legalább két munkanap.
(2) A központi szerződő fél a megfelelő likvidációs időszak meghatározásakor minden esetben értékeli és összegzi legalább a következőket:
a)
az a lehetséges leghosszabb időszak, amely a biztosítékok utolsó beszedésétől a nemteljesítés központi szerződő fél általi megállapításáig vagy a nemteljesítés kezelésére szolgáló eljárásnak a központi szerződő fél általi aktiválásáig eltelik;
b)
a valamely klíringtag nemteljesítésének kezelésére szolgáló stratégia kialakításához és végrehajtásához szükséges becsült időszak az egyes pénzügyieszköz-kategóriák sajátosságainak megfelelően, beleértve a likviditás szintjét, valamint a pozíciók méretét és koncentrációját, és azokat a piacokat, amelyeket a központi szerződő fél fel fog használni a klíringtag pozícióinak lezárásához vagy teljes fedezéséhez;
c)
adott esetben az az időszak, amely a központi szerződő felet érintő partnerkockázat fedezéséhez szükséges.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott időszakok értékelésekor a központi szerződő fél figyelembe veszi legalább a 24. cikk (2) bekezdésében említett tényezőket és a 25. cikk szerinti múltbeli volatilitás kiszámításához használt időszakot.
(4) Amennyiben a központi szerződő fél olyan tőzsdén kívüli származtatott ügyleteket számol el, amelyek ugyanolyan kockázati jellemzőkkel rendelkeznek, mint a szabályozott piacokon vagy egyenértékű harmadik országbeli piacon kereskedett származtatott eszközök, a likvidációs időszak tekintetében alkalmazhat az (1) bekezdésben meghatározottól eltérő időhorizontot, amennyiben bizonyítani tudja az illetékes hatóság felé, hogy:
a)
a szóban forgó, tőzsdén kívüli származtatott ügyletek sajátos jellemzőire tekintettel ez az időhorizont megfelelőbb az (1) bekezdésben meghatározottnál;
b)
ez az időhorizont legalább két munkanap.
27. cikk
Portfólióalapú biztosítékigény-számítás
(1) A központi szerződő fél lehetővé teheti az előírt biztosíték beszámítását vagy csökkentését az általa elszámolt pénzügyi eszközök tekintetében, amennyiben valamely pénzügyi eszköznek vagy pénzügyi eszközök készletének árkockázata jelentősen és megbízhatóan korrelál más pénzügyi eszközök árkockázatával, illetve egyenértékű statisztikai paraméteren alapuló, megfelelő függést mutat attól.
(2) A központi szerződő fél dokumentálja a portfólióalapú biztosítékigény kiszámítására vonatkozó módszerét és biztosítja legalább azt, hogy a két vagy több elszámolt pénzügyi eszköz közötti korreláció vagy az egyenértékű statisztikai paraméteren alapuló, megfelelő függés megbízható legyen a 25. cikk szerint számított visszatekintési időszakban, és múltbéli vagy hipotetikus stresszhelyzeti forgatókönyvek esetén ellenállónak bizonyuljon. A központi szerződő fél igazolja, hogy az árkorreláció gazdaságilag indokolt.
(3) Minden olyan pénzügyi eszközt, amelyre portfólióalapú biztosítékigény-számítás alkalmazandó, ugyanannak a garanciaalapnak kell fedeznie. Ettől eltérően, amennyiben a központi szerződő fél előzőleg bizonyítani tudja illetékes hatósága és klíringtagjai felé, milyen módon osztható fel az esetleges veszteség a különböző garanciaalapok között, és szabályzatában megállapította a szükséges előírásokat, a portfólióalapú biztosítékigény-számítás alkalmazható különböző garanciaalapok által fedezett pénzügyi eszközökre is.
(4) Amennyiben a portfólióalapú biztosítékigény-számítás több eszközre vonatkozik, a biztosíték csökkentésének összege nem lehet nagyobb az egyes termékekre egyedi alapon kiszámított biztosítékok összege és a kombinált portfólió kombinált becsült kitettsége alapján kiszámított biztosíték közötti különbség 80 %-ánál. Amennyiben a központi szerződő fél nincs kitéve a biztosíték csökkentéséből eredően potenciális kockázatnak, a különbség legfeljebb 100 %-át kitevő csökkentést alkalmazhat.
(5) A portfólióalapú biztosítékigény-számításhoz kapcsolódó biztosítékcsökkentésnek a XII. fejezettel összhangban megbízható stressztesztelési program tárgyát kell képeznie.
28. cikk
Prociklikusság
(1) A központi szerződő fél biztosítja, hogy a konfidencia-intervallum, a likvidációs időszak és a visszatekintési időszak kiválasztására és felülvizsgálatára vonatkozó politikája jövőbe tekintő, stabil és prudens biztosítéki követelményeket eredményezzen, amelyek csak olyan mértékben korlátozzák a prociklikusságot, amíg az nem befolyásolja negatívan a központi szerződő felek stabilitását és pénzügyi biztonságát. Ez magában foglalja - amennyiben lehetséges - a biztosítéki követelmények hirtelen vagy nagymértékű módosításának elkerülését, valamint átlátható és kiszámítható eljárások létrehozását, amennyiben a biztosítéki követelményeknek a piaci feltételek változása miatti kiigazítására van szükség. E célból a központi szerződő fél alkalmazza legalább az egyik alábbi opciót:
a)
a kiszámított biztosítékok legalább 25 %-át kitevő biztosítéki puffer alkalmazása, mely puffer ideiglenesen felhasználható azokban az időszakokban, amikor a kiszámított biztosítéki követelmények jelentős mértékben emelkednek;
b)
legalább 25 %-os súlyozás hozzárendelése a 26. cikk szerint kiszámított visszatekintési időszakban megfigyelt stresszhelyzetekhez.
c)
annak biztosítása, hogy biztosítéki követelményei nem alacsonyabbak azoknál, amelyeket tízéves múltbéli visszatekintési időszakra becsült volatilitás alkalmazásával számítottak volna ki.
(2) Amennyiben a központi szerződő fél módosítja a biztosítéki modell paramétereit, hogy azok jobban tükrözzék az aktuális piaci feltételeket, figyelembe kell vennie a módosítás esetleges prociklikus hatásait.
VII. FEJEZET
GARANCIAALAP
(A 648/2012/EU rendelet 42. cikke)
29. cikk
Keret és irányítás
(1) Annak érdekében, hogy a központi szerződő fél meghatározza a garanciaalapnak, valamint az egyéb pénzügyi forrásoknak a 648/2012/EU rendelet 42. és 43. cikkében előírt követelmények teljesítéséhez szükséges minimális méretét, illetve összegét, a csoportviszonyok figyelembevételével belső politikai keretet valósít meg azon rendkívüli, de valószerű piaci feltételek típusainak megállapítása céljából, amelyekkel szemben a legnagyobb lehet a kitettsége.
(2) A keret nyilatkozatot tartalmaz, amely ismerteti, hogyan határozza meg a központi szerződő fél a rendkívüli, de valószerű piaci feltételeket. A keretnek teljes mértékben dokumentáltnak kell lennie és megőrzésére a 12. cikk előírásai vonatkoznak.
(3) A kockázatkezelési bizottság megvitatja a keretet, az igazgatóság pedig jóváhagyja azt. A keret megbízhatóságát és a piaci mozgások tükrözésére való képességét legalább évente felül kell vizsgálni. A kockázatkezelési bizottság megvitatja a felülvizsgálatot és jelentést tesz arról az igazgatóságnak.
30. cikk
A rendkívüli, de valószerű piaci feltételek meghatározása
(1) A 29. cikkben ismertetett keret tükrözi a központi szerződő fél kockázati profilját, adott esetben figyelembe véve a több országra kiterjedő és többdevizás kitettségeket. A keret azonosít minden olyan piaci kockázatot, amelynek a központi szerződő fél egy vagy több klíringtagjának nemteljesítése esetén ki lenne téve, többek között az elszámolt eszközök piaci árában bekövetkező kedvezőtlen változásokat, valamint ezen eszközök csökkentett piaci likviditását, és a biztosítékeszköz likvidációs értékének csökkenését. Emellett a keret tükrözi azokat a további kockázatokat, amelyekkel a központi szerződő fél a nemteljesítő klíringtag csoportjában lévő jogalanyok egyszerre bekövetkező csődje esetén kerül szembe.
(2) A keret egyedileg azonosítja azokat a piacokat, amelyekkel szemben a központi szerződő félnek kitettsége van azon forgatókönyv esetén, amikor a klíringtag nem teljesít. A központi szerződő fél az egyes azonosított piacokkal összefüggésben legalább a következőkre alapozva meghatározza a rendkívüli, de valószerű piaci feltételeket:
a)
különböző korábbi forgatókönyvek, többek között olyan rendkívüli piaci változások időszakai az elmúlt 30 évben vagy más, megbízható adatokkal alátámasztott időszakban, amelyek a központi szerződő fél számára a legnagyobb pénzügyi kockázatot jelentették volna. Amennyiben a központi szerződő fél úgy dönt, hogy nem valószerű valamely múltbéli jelentős ármozgás újbóli előfordulása, az illetékes hatóságnak megindokolja, hogy miért nem vette figyelembe a keretben;
b)
különböző lehetséges jövőbeli forgatókönyvek, amelyek a piaci volatilitás, valamint a piacok és pénzügyi eszközök közötti árkorreláció következetes feltételezésén alapulnak, a lehetséges piaci feltételek mennyiségi és minőségi értékelését figyelembe véve.
(3) A keret mennyiségi és minőségi szempontból figyelembe veszi továbbá azt, hogy milyen mértékben kerülhet sor rendkívüli ármozgásokra párhuzamosan több azonosított piacon. A keret figyelembe veszi annak a lehetőségét, hogy a múltbéli árkorrelációk rendkívüli, de valószerű piaci feltételek között már nem állnak fenn.
31. cikk
A rendkívüli, de valószerű forgatókönyvek felülvizsgálata
A központi szerződő fél rendszeresen felülvizsgálja a 30. cikkben ismertetett eljárásokat, figyelembe véve a releváns piaci fejleményeket, valamint a klíringtagokkal szembeni kitettségek nagyságrendjét és koncentrációját. A központi szerződő fél a kockázatkezelési bizottsággal konzultálva legalább évente - illetőleg gyakrabban, amennyiben a piaci fejlemények vagy a központi szerződő fél által elszámolt ügyletek lényeges módosulásai befolyásolják a forgatókönyveket alátámasztó feltételezéseket és a forgatókönyvek kiigazítását teszik szükségessé - felülvizsgálja az általa a rendkívüli, de valószerű piaci feltételek megállapításához használt múltbéli és hipotetikus forgatókönyveket. A keret lényeges módosulásairól jelentést kell tenni az igazgatóságnak.
VIII. FEJEZET
A LIKVIDITÁSI KOCKÁZAT ELLENŐRZÉSE
(A 648/2012/EU rendelet 44. cikke)
32. cikk
A likviditási kockázat értékelése
(1) A központi szerződő fél a likviditási kockázat kezelésére szolgáló megbízható keretet hoz létre, amely hatékony operatív és analitikus eszközöket tartalmaz kiegyenlítési és finanszírozási műveleteinek, többek között napon belüli likviditásának folyamatos és kellő időben történő azonosításához, méréséhez és nyomon követéséhez. A központi szerződő fél rendszeresen értékeli likviditásikockázat-kezelési keretének kialakítását és működését, beleértve a stressztesztek eredményeinek figyelembevételét.
(2) A központi szerződő fél likviditásikockázat-kezelési keretének kellő megbízhatósággal biztosítania kell, hogy a központi szerződő fél bármely releváns pénznemben teljesíteni tudja esedékessé váló - adott esetben napon belüli - fizetési és kiegyenlítési kötelezettségeit. A központi szerződő fél likviditásikockázat-kezelési kerete magában foglalja potenciális jövőbeli likviditási igényeinek értékelését is, potenciális stresszhelyzeti forgatókönyvek széles körére vonatkoztatva. A stresszhelyzeti forgatókönyv tartalmazza a klíringtag 648/2012/EU rendelet 44. cikke szerinti nemteljesítését, a nemteljesítés időpontjától a likvidációs időszak végéig, valamint a központi szerződő fél befektetési politikája és eljárásai által generált likviditási kockázatot rendkívüli, de valószerű piaci feltételek között.
(3) A likviditásikockázat-kezelési keret likviditási tervet tartalmaz, amelyet a 12. cikknek megfelelően kell dokumentálni és megőrizni. A likviditási tervnek tartalmaznia kell legalább a központi szerződő fél alábbiakra vonatkozó eljárásait:
a)
likviditási szükségleteinek kezelése és nyomon követése legalább napi szinten egy sor piaci forgatókönyv tekintetében;
b)
elegendő likvid pénzügyi forrás fenntartása likviditási szükségleteinek fedezésére és a különböző típusú likvid források alkalmazásának megkülönböztetése;
c)
a központi szerződő fél rendelkezésére álló likvid eszközöknek és likviditási szükségleteinek napi szintű vizsgálata és értékelése;
d)
a likviditási kockázat forrásainak megállapítása;
e)
azon időtartamok értékelése, amelyek tekintetében a központi szerződő fél likvid finanszírozási forrásainak rendelkezésre kell állniuk;
f)
azon potenciális likviditási szükségletek mérlegelése, amelyek a klíringtagok azon képességével függnek össze, hogy számlapénzben nyújtott biztosítékeszközt nem számlapénzben nyújtott biztosítékeszközre váltsanak át;
g)
likviditáshiány esetén követendő eljárások;
h)
stresszesemény során felhasználható likvid pénzügyi források feltöltése.
A központi szerződő fél igazgatósága a kockázatkezelési bizottsággal folytatott konzultáció után jóváhagyja a tervet.
(4) A központi szerződő fél értékeli a felmerülő likviditási kockázatot, többek között azt, ha a központi szerződő fél vagy klíringtagja az elszámolási vagy kiegyenlítési folyamat részeként esedékessé váló fizetési kötelezettségét nem tudja kiegyenlíteni, figyelembe véve a központi szerződő fél befektetési tevékenységét is. A kockázat kezelésére szolgáló keret figyelembe veszi azokat a likviditási szükségleteket, amelyek a központi szerződő fél és azon jogalany közötti kapcsolatból erednek, mellyel szemben a központi szerződő félnek likviditási kitettsége van, ezek a jogalanyok a következők lehetnek:
a)
kiegyenlítő bankok;
b)
fizetési rendszerek;
c)
értékpapír-kiegyenlítési rendszerek;
d)
nostro ügynökök;
e)
letétkezelő bankok;
f)
likviditást biztosító struktúrák;
g)
interoperábilis központi szerződő felek;
h)
szolgáltatásnyújtók.
(5) A központi szerződő fél likviditásikockázat-kezelési keretében figyelembe veszi a (4) bekezdésben felsorolt jogalanyok közötti kölcsönös függéseket és azokat a többszörös kapcsolatokat, amelyek a (4) bekezdésben felsorolt jogalanyok és a központi szerződő fél között kialakulhatnak.
(6) A központi szerződő fél napi jelentést készít a (3) bekezdés a)-c) pontja szerinti szükségletekről és forrásokról és negyedéves jelentést állít össze a likviditási tervről a (3) bekezdés d)-h) pontjának megfelelően. A jelentéseket a IV. fejezetnek megfelelően kell dokumentálni és megőrizni.
33. cikk
A likviditáshoz való hozzáférés
(1) A központi szerződő fél a 648/2012/EU rendelet 44. cikke és e rendelet 32. cikke szerint meghatározott likviditási követelményeinek megfelelő likvid forrásokat tart fenn minden egyes releváns pénznemben. Ezek a likvid források az alábbiakra korlátozódnak:
a)
a központi banknál letétbe helyezett számlapénz;
b)
engedélyezett hitelintézetnél letétbe helyezett számlapénz a 47. cikknek megfelelően;
c)
hitelkeretre vonatkozó kötelezettségvállalások vagy teljesítő klíringtagokkal kötött egyenértékű megállapodások;
d)
repóügyletre vonatkozó kötelezettségvállalások;
e)
kiváló piacképességű pénzügyi eszközök, amelyek teljesítik a 45. és 46. cikk szerinti követelményeket, és amelyekkel kapcsolatban a központi szerződő fél bizonyítani tudja, hogy rendelkezésre állnak és jó megbízhatóságú, előzetes finanszírozási megállapodások alapján ugyanazon a napon készpénzre válthatók, stresszhelyzeti piaci körülmények között is.
(2) A központi szerződő fél figyelembe veszi azokat a pénznemeket, amelyekben kötelezettségei denomináltak, valamint a stresszhelyzetek azon képességére gyakorolt esetleges hatását, hogy a valuta- és értékpapír-kiegyenlítési rendszerek értékpapír-kiegyenlítési ciklusának megfelelő módon legyen hozzáférése devizapiacokhoz.
(3) A klíringtag által nyújtott fedezet melletti, hitelkeretre vonatkozó kötelezettségvállalások nem számolhatók el kétszer likvid forrásként. A központi szerződő fél intézkedéseket tesz a likviditást biztosító egyedi struktúrákkal szembeni likviditási kockázati kitettségek koncentrációjának nyomon követésére és ellenőrzésére.
(4) A központi szerződő fél szigorú átvilágítást végez arra vonatkozóan, hogy a likviditást biztosító struktúrák elegendő kapacitással rendelkeznek-e a likviditási megállapodásaiknak megfelelő teljesítésre.
(5) A központi szerződő fél rendszeresen teszteli az előzetes finanszírozási megállapodásaihoz való hozzáférésre szolgáló eljárásait. Ez magában foglalhatja tesztösszegek lehívását a kereskedelmi bankok hitelkeretéből, a forráshoz jutás gyorsaságának és az eljárások megbízhatóságának ellenőrzése céljából.
(6) A központi szerződő fél likviditási terve keretében részletes eljárásokkal rendelkezik arra vonatkozóan, hogyan használja fel likvid pénzügyi forrásait fizetési kötelezettségeinek teljesítésére likviditáshiány esetén. A likviditási eljárások egyértelműen megállapítják, mikor kell felhasználni az egyes forrásokat. Az eljárások azt is meghatározzák, hogyan lehet hozzáférni a számlapénzletétekhez vagy a számlapénzletétek egynapos befektetéséhez, hogyan kell végrehajtani napon belüli piaci tranzakciókat, illetve hogyan lehet lehívni előzetes megállapodás szerinti likviditási keretet. Ezeket az eljárásokat rendszeresen tesztelni kell. A központi szerződő fél emellett megfelelő tervet készít a finanszírozási megállapodások megújítására azok lejárta előtt.
34. cikk
Koncentrációs kockázat
(1) A központi szerződő fél szorosan nyomon követi és ellenőrzi likviditási kockázattal szembeni kitettségeinek koncentrációját, többek között a 32. cikk (4) bekezdésében felsorolt jogalanyokkal szembeni, valamint ugyanazon csoporton belüli jogalanyokkal szembeni kitettségeit.
(2) A központi szerződő fél likviditásikockázat-kezelési kerete magában foglalja a kitettségi és koncentrációs limitek alkalmazását.
(3) A központi szerződő fél meghatározza a koncentrációs limitek túllépése esetén alkalmazandó folyamatokat és eljárásokat.
IX. FEJEZET
TÖBBLÉPCSŐS VESZTESÉGFEDEZÉS
(A 648/2012/EU rendelet 45. cikke)
35. cikk
A központi szerződő fél által többlépcsős veszteségfedezés esetén felhasználandó saját források összegének kiszámítása
(1) A központi szerződő fél bizonyos összegű elkülönített saját forrást tart fenn és állít be mérlegébe a 648/2012/EU rendelet 45. cikkének (4) bekezdésében meghatározott célból.
(2) A központi szerződő fél az (1) bekezdésben említett minimális összeget úgy számolja ki, hogy a 648/2012/EU rendelet 16. cikkének és a 152/2013/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletnek (8) megfelelő minimális tőkét, beleértve az eredménytartalékot és a tartalékokat, megszorozza 25 %-kal.
A központi szerződő fél évente felülvizsgálja ezt a minimális összeget.
(3) Amennyiben a központi szerződő fél az általa elszámolt különböző pénzügyieszköz-kategóriákra egynél több garanciaalapot hozott létre, az (1) bekezdésnek megfelelően kiszámított összes elkülönített saját forrást az egyes garanciaalapok méretének arányában el kell osztani a garanciaalapok között, és azokat külön kell megjeleníteni a mérlegében, és az egyes garanciaalapokhoz tartozó különböző piaci szegmensekben felmerülő nemteljesítés esetén kell felhasználnia.
(4) Az (1) bekezdés szerinti követelmény teljesítéséhez a 648/2012/EU rendelet 16. cikkében meghatározott - az eredménytartalékot és a tartalékokat tartalmazó - tőkén kívül más forrás nem használható fel.
36. cikk
A központi szerződő fél által többlépcsős veszteségfedezés esetén használandó saját források összegének fenntartása
(1) A központi szerződő fél haladéktalanul tájékoztatja az illetékes hatóságot arról, ha a fenntartott elkülönített saját források összege a 35. cikkben meghatározott összeg alá esik, valamint megadja ennek indokait, és írásban átfogóan ismerteti a szóban forgó összeg feltöltésére vonatkozó intézkedéseket és ütemtervet.
(2) Egy vagy több klíringtag azt megelőző nemteljesítése esetén, hogy a központi szerződő fél visszaállítaná az elkülönített saját források összegét, csak a felosztott elkülönített saját források fennmaradó összegét lehet felhasználni a 648/2012/EU rendelet 45. cikkének alkalmazásában.
(3) A központi szerződő fél az (1) bekezdés szerinti értesítéstől számítva legkésőbb egy hónapon belül feltölti az elkülönített saját források összegét.
X. FEJEZET
BIZTOSÍTÉKESZKÖZÖK
(A 648/2012/EU rendelet 46. cikke)
37. cikk
Általános előírások
A központi szerződő fél átlátható és kiszámítható politikákat és eljárásokat hoz létre és hajt végre a biztosítékként elfogadott eszközök likviditásának értékelésére és folyamatos nyomon követésére és adott esetben korrekciós intézkedést tesz.
A központi szerződő fél legalább évente felülvizsgálja a figyelembe vehető eszközökre vonatkozó politikáit és eljárásait. Ezt a felülvizsgálatot akkor is végre kell hajtani, ha a központi szerződő fél kockázati kitettségét befolyásoló lényeges változásra kerül sor.
38. cikk
Számlapénzben nyújtott biztosítékeszköz
A 648/2012/EU rendelet 46. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában a nagymértékben likvid, számlapénzben nyújtott biztosítékeszköz a következők valamelyikében denominált:
a)
olyan pénznem, amelyre vonatkozóan a központi szerződő fél bizonyítani tudja az illetékes hatóságok felé, hogy megfelelően tudja kezelni a kockázatot;
b)
olyan pénznem, amelyben a központi szerződő fél ügyleteket számol el, azon biztosítékeszköz mértékéig, amelyre a központi szerződő fél kitettségének az adott pénznemben történő fedezéséhez szükség van.
39. cikk
Pénzügyi eszközök
(10) A 648/2012/EU rendelet 46. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában azokat a pénzügyi eszközöket, bankgaranciákat és aranyat, amelyek teljesítik az I. mellékletben meghatározott feltételeket, nagymértékben likvid biztosítékeszköznek kell tekinteni.
40. cikk
A biztosítékeszköz értékelése
(1) A 37. cikkben meghatározott, nagymértékben likvid biztosítékeszköz értékelése céljából a központi szerződő fél politikákat és eljárásokat hoz létre és hajt végre a hitelminőség, a piaci likviditás és a biztosítékeszközként elfogadott egyes eszközök árvolatilitásának csaknem valós időben történő ellenőrzéséhez. A központi szerződő fél rendszeresen és legalább éves gyakorisággal ellenőrzi értékelési politikáinak és eljárásainak megfelelőségét. A felülvizsgálatot akkor is végre kell hajtani, ha a központi szerződő fél kockázati kitettségét befolyásoló lényeges változásra kerül sor.
(2) A központi szerződő fél piaci értéken, csaknem valós időben értékeli biztosítékeszközeit, és amennyiben ez nem lehetséges, a központi szerződő félnek bizonyítania kell az illetékes hatóságok felé, hogy képes a kockázatok kezelésére.
41. cikk
Levonások (haircuts)
(1) A központi szerződő fél politikákat és eljárásokat hoz létre és hajt végre a biztosítékeszköz értékére alkalmazandó prudens levonások meghatározásához.
(2) A levonásoknál figyelembe kell venni azt, hogy a biztosítékeszközt esetleg stresszhelyzeti piaci körülmények között kell értékesíteni, valamint az értékesítéshez szükséges időt. A központi szerződő fél bizonyítja az illetékes hatóságnak, hogy a levonások kiszámítása óvatos módon történt, az esetleges prociklikus hatások lehető legteljesebb korlátozása érdekében. Az egyes biztosítékeszközökre alkalmazandó levonást a releváns kritériumok, többek között a következők figyelembevételével kell meghatározni:
a)
az eszköz típusa és a pénzügyi eszközhöz kapcsolódó hitelkockázat szintje a központi szerződő fél belső értékelése alapján. Az értékelés végrehajtása során a központi szerződő fél meghatározott és objektív módszertant alkalmaz, amely nem alapulhat teljes mértékben külső véleményeken és figyelembe veszi az abból eredő kockázatokat, hogy a kibocsátó székhelye az adott országban található;
b)
az eszköz lejárati ideje;
c)
az eszköz múltbéli és hipotetikus jövőbeli árvolatilitása stresszhelyzeti piaci körülmények között;
d)
a mögöttes piac likviditása, beleértve a vételi és eladási ár közötti különbözetet;
e)
az esetleges devizakockázat;
f)
a rossz irányú kockázat.
(3) A központi szerződő fél rendszeresen ellenőrzi a levonások megfelelőségét. A központi szerződő fél legalább évente, valamint akkor is felülvizsgálja a levonásokra vonatkozó politikákat és eljárásokat, ha a központi szerződő fél kockázati kitettségét befolyásoló lényeges változásra kerül sor, azonban - amennyire lehetséges - el kell kerülnie a levonások esetleges hirtelen vagy nagymértékű módosítását, ami prociklikusságot eredményezhet. A levonásokra vonatkozó politikákat és eljárásokat legalább évente független módon jóvá kell hagyni.
42. cikk
Koncentrációs limitek
(1) A központi szerződő fél politikákat és eljárásokat hoz létre és hajt végre annak biztosítására, hogy a biztosíték kellő mértékben diverzifikált annak érdekében, hogy meghatározott tartási időszakban a piac jelentős befolyásolása nélkül likviddé tehető legyen. A politikák és eljárások meghatározzák azokat a kockázatcsökkentő intézkedéseket, amelyeket a (2) bekezdésben megállapított koncentrációs limitek túllépése esetén kell alkalmazni.
(2) A központi szerződő fél a következők szintjén határozza meg a koncentrációs limiteket:
a)
egyedi kibocsátók;
b)
a kibocsátó típusa;
c)
eszköz típusa;
d)
az egyes klíringtagok;
e)
valamennyi klíringtag.
(3) A koncentrációs limiteket konzervatív módon, valamennyi megfelelő kritérium figyelembevételével kell meghatározni, beleértve a következőket:
a)
gazdasági ágazat, tevékenység, földrajzi régió szempontjából azonos típusú kibocsátók által kibocsátott pénzügyi eszközök;
b)
a pénzügyi eszköz, illetve a kibocsátó hitelkockázatának szintje a központi szerződő fél belső értékelése alapján. Az említett értékelés során a központi szerződő fél meghatározott és objektív módszert alkalmaz, amely nem alapulhat teljes mértékben külső véleményeken és figyelembe veszi az abból eredő kockázatokat, hogy a kibocsátó székhelye az adott országban található;
c)
a pénzügyi eszközök likviditása és árvolatilitása.
(4) A központi szerződő fél biztosítja, hogy biztosítékeszközeinek legfeljebb 10 %-ára nyújtson garanciát egyetlen hitelintézet, vagy harmadik országbeli egyenértékű pénzügyi intézmény, illetve olyan jogalany, amely ugyanahhoz a csoporthoz tartozik, mint a hitelintézet vagy a harmadik országbeli pénzügyi intézmény. Amennyiben a központi szerződő fél által kereskedelmi banki garancia formájában kapott biztosíték nagyobb, mint a teljes biztosíték 50 %-a, a fenti limit legfeljebb 25 %-ra növelhető.
(5) A (2) bekezdésben előírt limitek kiszámítása során a központi szerződő fél figyelembe veszi a központi szerződő fél kibocsátóval szembeni kitettségét, többek között a hitelkeretek, a letéti jegyek, lekötött betétek, megtakarítási számlák, letéti számlák, folyószámlák, pénzpiaci eszközök és a központi szerződő fél által használt fordított repóügyletek teljes összegét. Ezek a limitek nem alkalmazandók a központi szerződő fél olyan biztosítékeszközeire, amelyek meghaladják a biztosítékokra, garanciaalapokra, illetve egyéb pénzügyi forrásokra vonatkozó minimumkövetelményeket.
(6) A központi szerződő fél valamely egyedi kibocsátóval szembeni kitettségére vonatkozó koncentrációs limit meghatározásakor aggregálja és egyetlen kockázatként kezeli a kibocsátó vagy egy csoporthoz tartozó jogalany által kibocsátott valamennyi pénzügyi eszközzel szembeni kitettségét, amelyet kifejezetten a kibocsátó vagy egy csoporthoz tartozó jogalany garantál, illetve az olyan pénzügyi eszközökkel szembeni kitettségét, amelyeket olyan kibocsátók bocsátottak ki, amelyek kizárólagos célja a kibocsátó vállalkozása számára létfontosságú termelési eszközök tulajdonlása.
(7) A központi szerződő fél rendszeresen ellenőrzi a koncentrációs limitekre vonatkozó politikáinak és eljárásainak megfelelőségét. A központi szerződő fél legalább évente, illetve a központi szerződő fél kockázati kitettségét befolyásoló lényeges változás esetén felülvizsgálja a koncentrációs limitekre vonatkozó politikáit és eljárásait.
(8) A központi szerződő fél tájékoztatja az illetékes hatóságot és klíringtagjait az alkalmazandó koncentrációs limitekről és azok módosításáról.
(9) Amennyiben a központi szerződő fél jelentős mértékben túllépi a politikáiban és eljárásaiban meghatározott valamely koncentrációs limitet, haladéktalanul értesíti az illetékes hatóságot. A központi szerződő fél a lehető leghamarabb megszünteti a túllépést.
XI. FEJEZET
BEFEKTETÉSI POLITIKA
(A 648/2012/EU rendelet 47. cikke)
43. cikk
Nagymértékben likvid pénzügyi eszközök
A 648/2012/EU rendelet 47. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában azokat a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokat lehet nagymértékben likvidnek, valamint minimális hitel- és piaci kockázatúnak tekinteni, amelyek teljesítik a II. mellékletben meghatározott feltételeket.
44. cikk
Pénzügyi eszközök letéti őrzésére vonatkozó szigorú biztonsági rendelkezések
(1) Amennyiben a központi szerződő fél a 45. cikkben említett pénzügyi eszközöket, illetve azokat az eszközöket, amelyeket biztosítékként, garanciaalappal összefüggő hozzájárulásként, vagy egyéb pénzügyi forráshoz való hozzájárulásként helyeztek el nála tulajdonjog-átruházás és értékpapír-átadás révén, nem tudja letétbe helyezni az értékpapír-kiegyenlítési rendszer működtetőjénél, amely biztosítja a szóban forgó eszközök teljes védelmét, akkor az ilyen pénzügyi eszközöket a következőknél kell letétbe helyezni:
a)
a szóban forgó eszközök teljes védelmét biztosító központi bank, amely lehetővé teszi, hogy a központi szerződő fél szükség esetén azonnal hozzáférjen a pénzügyi eszközökhöz;
b)
a 2006/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (9) szerinti olyan engedélyezett hitelintézet, amely biztosítja a szóban forgó eszközök teljes elkülönítését és védelmét, lehetővé teszi, hogy a központi szerződő fél szükség esetén azonnal hozzáférjen a pénzügyi eszközökhöz, és amelyre vonatkozóan a központi szerződő fél belső értékelése alapján bizonyítani tudja, hogy a hitelkockázata alacsony. Az értékelés során a központi szerződő fél meghatározott és objektív módszert alkalmaz, amely nem alapulhat teljes mértékben külső véleményeken és figyelembe veszi az abból eredő kockázatokat, hogy a kibocsátó székhelye az adott országban található;
c)
harmadik országbeli pénzügyi intézmény, amelyre olyan prudenciális szabályok vonatkoznak, illetve amely olyan szabályoknak felel meg, amelyek az illetékes hatóságok szerint legalább olyan szigorúak, mint a 2006/48/EK irányelv által megállapított szabályok, és amely megbízható számviteli gyakorlatokkal, megőrzési eljárásokkal és belső ellenőrzési szabályokkal rendelkezik, és biztosítja a szóban forgó eszközök teljes elkülönítését és védelmét, lehetővé teszi, hogy a központi szerződő fél szükség esetén azonnal hozzáférjen a pénzügyi eszközökhöz, és amelyre vonatkozóan a központi szerződő fél belső értékelése alapján bizonyítani tudja, hogy a hitelkockázata alacsony. Az értékelés során a központi szerződő fél meghatározott és objektív módszert alkalmaz, amely nem alapulhat teljes mértékben külső véleményeken és figyelembe veszi az abból eredő kockázatokat, hogy a kibocsátó székhelye az adott országban található.
(2) Amennyiben a pénzügyi eszközöket az (1) bekezdés b) vagy c) pontja szerint helyezik letétbe, azokra olyan rendelkezéseknek kell vonatkozniuk, amelyek megakadályozzák, hogy a központi szerződő felet az engedélyezett hitelintézet nemteljesítése vagy fizetésképtelensége miatt veszteség érje.
(3) A biztosítékként, garanciaalappal összefüggő hozzájárulásként, vagy egyéb pénzügyi forráshoz való hozzájárulásként elhelyezett pénzügyi eszközök letéti őrzésére vonatkozó szigorú biztonsági rendelkezések csak akkor tehetik lehetővé a központi szerződő félnek, hogy újra felhasználja ezeket a pénzügyi eszközöket, amennyiben a 648/2012/EU rendelet 39. cikkének (8) bekezdése szerinti feltételek teljesülnek, és amennyiben az újbóli felhasználás célja fizetés teljesítése, klíringtag nemteljesítésének kezelése vagy interoperábilis megállapodás végrehajtása.
45. cikk
Számlapénzkezelésre vonatkozó szigorú biztonsági rendelkezések
(1) A 648/2012/EU rendelet 47. cikke (4) bekezdésének alkalmazásában amennyiben a számlapénz letétbe helyezése nem központi banknál történik, a letétnek teljesítenie kell a következő feltételek mindegyikét:
a)
a letét a következő pénznemek valamelyikében kerül elhelyezésre:
i.
olyan pénznem, amelyre vonatkozóan a központi szerződő fél kellő megbízhatósággal bizonyítani tudja, hogy képes kezelni a kockázatokat;
ii.
olyan pénznem, amelyben a központi szerződő fél ügyleteket számol el, az adott pénznemben kapott biztosítékeszköz mértékéig;
b)
a letétet a következő jogalanyok valamelyikénél kell elhelyezni:
i.
a 2006/48/EK irányelv szerint meghatározott engedélyezett hitelintézet, amelyre vonatkozóan a központi szerződő fél belső értékelése alapján bizonyítani tudja, hogy a hitelkockázata alacsony. Az említett értékelés során a központi szerződő fél meghatározott és objektív módszert alkalmaz, amely nem alapulhat teljes mértékben külső véleményeken és figyelembe veszi az abból eredő kockázatokat, hogy a kibocsátó székhelye az adott országban található;
ii.
harmadik országbeli pénzügyi intézmény, amelyre olyan prudenciális szabályok vonatkoznak, illetve amely olyan szabályoknak felel meg, amelyek az illetékes hatóságok szerint legalább olyan szigorúak, mint a 2006/48/EK irányelv által megállapított szabályok, és amely megbízható számviteli gyakorlatokkal, megőrzési eljárásokkal és belső ellenőrzési szabályokkal rendelkezik, és amelyre vonatkozóan a központi szerződő fél belső értékelése alapján bizonyítani tudja, hogy a hitelkockázata alacsony. Az említett értékelés során a központi szerződő fél meghatározott és objektív módszert alkalmaz, amely nem alapulhat teljes mértékben külső véleményeken és figyelembe veszi az abból eredő kockázatokat, hogy a kibocsátó székhelye az adott országban található;
(2) Amennyiben számlapénz egynapos letéti őrzésére kerül sor az (1) bekezdésnek megfelelően, akkor a számlapénz legalább 95 %-át - egy naptári hónap átlaga alapján számítva - olyan megállapodások alapján kell letétbe helyezni, amelyek a 45. cikk előírásainak (az említett cikk (1) bekezdésének c) pontja szerinti követelmény kivételével) megfelelő, nagymértékben likvid pénzügyi eszközökkel biztosítják a pénzeszköz fedezetét.
45. cikk
Koncentrációs limitek
(1) A központi szerződő fél politikákat és eljárásokat hoz létre és hajt végre annak biztosítására, hogy a pénzügyi eszközök, amelyekbe pénzügyi forrásait befektette, megfelelően diverzifikáltak maradjanak.
(2) A központi szerződő fél a következők szintjén meghatározza pénzügyi forrásaira vonatkozó koncentrációs limiteket és nyomon követi a pénzügyi források koncentrációját:
a)
egyedi pénzügyi eszközök;
b)
pénzügyi eszközök típusai;
c)
egyedi kibocsátók;
d)
kibocsátók típusai;
e)
szerződő felek, amelyekkel a 44. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontjában, vagy a 45. cikk (2) bekezdésében előírt megállapodások jönnek létre.
(3) A kibocsátók típusainak mérlegelése során a központi szerződő fél figyelembe veszi a következőket:
a)
földrajzi eloszlás;
b)
a jogalany és a központi szerződő fél közötti esetleges kölcsönös függések és többszörös kapcsolatok;
c)
a hitelkockázat szintje;
d)
a központi szerződő fél kitettségei a kibocsátóval szemben a központi szerződő fél által elszámolt termékekkel összefüggésben.
(4) A politikák és eljárások meghatározzák a koncentrációs limitek túllépése esetén alkalmazandó kockázatcsökkentési intézkedéseket.
(5) A központi szerződő fél a valamely egyedi kibocsátóval vagy letétkezelővel szembeni kitettségére vonatkozó koncentrációs limit meghatározásakor aggregálja és egyetlen kockázatként kezeli a kibocsátó által kibocsátott, illetve általa kifejezetten garantált valamennyi pénzügyi eszközzel, illetve a letétkezelőnél letétbe helyezett valamennyi pénzügyi forrással kapcsolatos kitettségeket.
(6) A központi szerződő fél rendszeresen ellenőrzi a koncentrációs limitekre vonatkozó politikáinak és eljárásainak megfelelőségét. Emellett a központi szerződő fél legalább évente, illetve a központi szerződő fél kockázati kitettségét befolyásoló lényeges változás esetén felülvizsgálja a koncentrációs limitekre vonatkozó politikáit és eljárásait.
(7) Amennyiben a központi szerződő fél túllépi a politikáiban és eljárásaiban meghatározott valamely koncentrációs limitet, haladéktalanul értesíti az illetékes hatóságot. A központi szerződő fél a lehető leghamarabb megszünteti a túllépést.
46. cikk
Nem számlapénzben nyújtott biztosítékeszközök
Amennyiben a X. fejezet rendelkezéseivel összhangban pénzügyi eszközök formájában kerül sor biztosíték átadására, csak a 44. és a 45. cikk alkalmazandó.
XII. FEJEZET
A MODELLEK FELÜLVIZSGÁLATA, STRESSZTESZTELÉS ÉS UTÓTESZTELÉS
(A 648/2012/EU rendelet 49. cikke)
1. SZAKASZ
Modellek és programok
47. cikk
Modelljóváhagyás
(1) A központi szerződő fél végrehajtja a kockázatai számszerűsítéséhez, aggregálásához és kezeléséhez használt modelljeinek, azok módszertanának, valamint likviditásikockázat-kezelési keretének átfogó vizsgálatát. A modellek, azok módszertana és a likviditásikockázat-kezelési keret bármely lényeges módosításának vagy kiigazításának megfelelő irányítás tárgyát kell képeznie, ideértve a kockázatkezelési bizottsággal folytatott konzultációt, és a módosítást vagy kiigazítást az alkalmazás előtt képesített és független félnek kell jóváhagynia.
(2) A központi szerződő fél vizsgálati folyamatát dokumentálni kell és annak részletesen meg kell határoznia legalább azokat a politikákat, amelyek a központi szerződő fél biztosítékra, garanciaalapra és egyéb pénzügyi forrásokra vonatkozó módszertanainak, valamint a likvid pénzügyi források kiszámításához kapcsolódó keretnek a tesztelésére vonatkoznak. A politikák bármely lényeges módosításának vagy kiigazításának megfelelő irányítás tárgyát kell képeznie, ideértve a kockázatkezelési bizottsággal folytatott konzultációt, és azt az alkalmazás előtt képesített és független félnek kell jóváhagynia.
(3) Az átfogó vizsgálat legalább a következőket foglalja magában:
a)
a modellek és a keret fogalmi megbízhatóságának értékelése, beleértve a kidolgozás során használt alátámasztó bizonyítékokat;
b)
a folyamatban levő nyomonkövetési eljárások felülvizsgálata, többek között a folyamatok és az összehasonlító teljesítményértékelés ellenőrzése;
c)
a modellek, azok módszertana és a keret kidolgozása során használt paraméterek és feltételezések felülvizsgálata;
d)
a modellek, azok módszertana és a keret megfelelőségének és célirányosságának felülvizsgálata azon ügylettípusok tekintetében, amelyekre alkalmazandók;
e)
a stressztesztforgatókönyvek megfelelőségének felülvizsgálata a VII. fejezetnek és az 52. cikknek megfelelően;
f)
a tesztek eredményeinek elemzése.
(4) A központi szerződő fél meghatározza azokat a kritériumokat, amelyek alapján értékeli, hogy modelljei, azok módszertana és a likviditásikockázat-kezelési keret sikerrel jóváhagyható-e. A kritériumok közé tartoznak a pozitív teszteredmények.
(5) Amennyiben az árazási adatok még nem állnak rendelkezésre vagy nem megbízhatóak, a központi szerződő fél kezeli ezeket az árazási korlátokat és legalább a megfigyelt összefüggő vagy kapcsolódó piacokon és az adott piaci helyzeten alapuló konzervatív feltételezéseket fogad el.
(6) Amennyiben az árazási adatok még nem állnak rendelkezésre vagy nem megbízhatóak, az e célból használt rendszereknek és értékelési modelleknek megfelelő irányítás tárgyát kell képezniük, ideértve a kockázatkezelési bizottsággal folytatott konzultációt, a jóváhagyást és a tesztelést. A központi szerződő félnek értékelési modelljeire vonatkozóan képesített és független féltől kell különböző piaci forgatókönyveken alapuló jóváhagyást szereznie annak biztosításához, hogy modelljei megfelelő árakat eredményezzenek és adott esetben ki kell igazítania az alapbiztosítékokra vonatkozó számításait, hogy azok tükrözzék a megállapított modellkockázatokat.
(7) A központi szerződő fél rendszeresen végrehajtja biztosítéki modellje elméleti és empirikus jellemzőinek értékelését az általa elszámolt valamennyi pénzügyi eszköz tekintetében.
48. cikk
Programok tesztelése
(1) A központi szerződő fél szabályzatokat és eljárásokat dolgoz ki, amelyek részletezik az általa végzett stressztesztelési és utótesztelési programokat a kockázatellenőrzési mechanizmusai - többek között a biztosítékok, garanciaalaphoz és egyéb pénzügyi forrásokhoz való hozzájárulások - kiszámításához használt modelljei és azok módszertana megfelelőségének, pontosságának, megbízhatóságának és ellenálló képességének különböző piaci feltételek melletti értékeléséhez.
(2) A központi szerződő fél politikái és eljárásai részletezik továbbá azt a stressztesztelési programot, amelyet a likviditásikockázat-kezelési keret megfelelőségének, pontosságának, megbízhatóságának és ellenálló képességének értékelése céljából végez.
(3) A politikák és eljárások tartalmazzák legalább a megfelelő tesztek kiválasztására és fejlesztésére vonatkozó módszertanokat, többek között a portfólió- és piaci adatok kiválasztását, a tesztek rendszerességét, az elszámolt pénzügyi eszköz egyedi kockázati jellemzőit, a teszteredmények elemzését és a kivételeket, valamint a szükséges megfelelő korrekciós intézkedéseket.
(4) A központi szerződő fél a tesztek végrehajtásakor figyelembe veszi az ügyfél-pozíciókat.
2. SZAKASZ
Utótesztelés
49. cikk
Utótesztelési eljárás
(1) A központi szerződő fél a megfigyelt eredményeknek és a biztosítéki modellek használatával megállapított várt eredményeknek az utólagos összehasonlításával értékeli biztosítékkal való ellátottságát. Ezt az utótesztelési elemzést naponta el kell végezni annak értékeléséhez, hogy vannak-e a biztosítékkal való ellátottsághoz kapcsolódó tesztelési kivételek. A fedezetet a pénzügyi eszközök és a klíringtagok jelenlegi pozíciói alapján kell értékelni és figyelembe kell venni a portfólióalapú biztosítékigény-számítás esetleges hatásait, valamint adott esetben az interoperábilis központi szerződő feleket.
(2) A központi szerződő fél az utótesztelési programja szempontjából megfelelő múltbéli időhorizontot vesz figyelembe annak biztosításához, hogy az alkalmazott megfigyelési keret elegendő a statisztikai szignifikanciára gyakorolt esetleges hátrányos hatás csökkentéséhez.
(3) A központi szerződő fél utótesztelési programjában legalább figyelembe vesz egyértelmű statisztikai teszteket és a központi szerződő fél által meghatározandó teljesítménykritériumokat az utótesztelés eredményeinek értékelése céljából.
(4) A központi szerződő fél a titoktartási kötelezettségnek megfelelő formában rendszeresen jelentést tesz a kockázatkezelési bizottságnak az utótesztelés eredményeiről és az elemzésről, annak érdekében, hogy konzultáljon a bizottsággal biztosítéki modelljének felülvizsgálata során.
(5) Az utótesztelés eredményeit és az elemzést valamennyi klíringtag és - amennyiben a központi szerződő fél számára ismertek - az ügyfelek rendelkezésére kell bocsátani. A többi ügyfél számára - kérésre - a megfelelő klíringtag bocsátja rendelkezésre az utótesztelés eredményeit és az elemzést. Ezeket az információkat a titoktartási kötelezettségnek megfelelő formában kell összegyűjteni, és a klíringtagoknak, valamint az ügyfeleknek csak saját portfóliójuk tekintetében lehet hozzáférésük a részletes utótesztelési eredményekhez.
(6) A központi szerződő fél meghatározza az utótesztelés elemzésének eredményei alapján általa végrehajtható intézkedések részletezésére szolgáló eljárásokat.
3. SZAKASZ
Az érzékenység tesztelése és elemzése
50. cikk
Érzékenységtesztelési és -elemzési eljárás
(1) A központi szerződő fél érzékenységi teszteket és elemzést hajt végre, hogy megvalósult stresszhelyzeti piaci körülményekhez kapcsolódó múltbéli adatok és nem megvalósult stresszhelyzeti piaci körülményekhez kapcsolódó hipotetikus adatok használatával értékelje biztosítéki modelljének különböző piaci körülmények közötti fedezetét.
(2) A központi szerződő fél paraméterek és feltételezések széles körét használja fel a lehető legtöbb múltbeli és hipotetikus körülmény lefedéséhez, többek között az általa lefedett piac leginkább volatilis időszakait, valamint az árak és a központi szerződő fél által elszámolt ügyletek közötti korrelációk legszélsőségesebb változásait, hogy megállapítsa, miként befolyásolhatják a rendkívüli stresszhelyzeti piaci körülmények és a fontos modellparaméterek változásai a biztosítékkal való ellátottság szintjét.
(3) Az érzékenységi elemzést számos tényleges klíringtag portfóliójával és reprezentatív portfóliókkal összefüggésben el kell végezni. A reprezentatív portfóliókat azon lényeges kockázati tényezőkre és korrelációkra való érzékenységük alapján kell kiválasztani, amelyeknek a központi szerződő fél ki van téve. Az érzékenységi tesztet és elemzést úgy kell kialakítani, hogy számos konfidencia-intervallum összefüggésében tesztelje az alapbiztosíték modelljének alapvető paramétereit és feltételezéseit annak érdekében, hogy meghatározza a rendszernek az említett paraméterek és feltételezések kalibrációja közben felmerülő hibákkal szembeni érzékenységét. Megfelelően mérlegelni kell a kockázati tényezők időbeli struktúráját és a kockázati tényezők közötti feltételezett korrelációt.
(4) A központi szerződő fél értékeli a klíringtagok pozícióinak potenciális veszteségeit.
(5) A központi szerződő fél adott esetben figyelembe vesz olyan paramétereket, amelyek a központi szerződő fél által elszámolt pénzügyi eszközöket, illetve a központi szerződő fél által elszámolt származtatott ügyletek mögöttes eszközeit kibocsátó klíringtagok egyidejű nemteljesítését tükrözik. Adott esetben a központi szerződő fél által elszámolt pénzügyi eszközöket, illetve a központi szerződő fél által elszámolt származtatott ügyletek mögöttes eszközeit kibocsátó ügyfél nemteljesítésének hatásait is figyelembe kell venni.
(6) A központi szerződő fél a titoktartási kötelezettségnek megfelelő formában rendszeresen jelentést tesz a kockázatkezelési bizottságnak az érzékenységi teszt eredményeiről és az elemzésről, annak érdekében, hogy konzultáljon a bizottsággal biztosítéki modelljének felülvizsgálata során.
(7) A központi szerződő fél meghatározza az érzékenységi tesztelés elemzésének eredményei alapján általa végrehajtható intézkedések részletezésére szolgáló eljárásokat.
4. SZAKASZ
Stressztesztelés
51. cikk
Stressztesztelési eljárások
(1) A központi szerződő fél stressztesztjei stresszhelyzeti paramétereket, feltételezéseket és forgatókönyveket alkalmaznak a kockázati kitettségek becslésére használt modellekhez azt biztosítandó, hogy pénzügyi forrásaik elegendőek legyenek az említett kitettségek rendkívüli, de valószerű piaci körülmények közötti fedezésére.
(2) A központi szerződő fél stressztesztelési programja előírja, hogy a központi szerződő fél rendszeresen végezzen el egy sor stressztesztet, amely figyelembe veszi a központi szerződő fél által elszámolt termékek összetételét, valamint modelljeinek és azok módszertanának valamennyi elemét, és likviditásikockázat-kezelési keretét.
(3) A központi szerződő fél stressztesztelési programja előírja, hogy a stresszteszteket meghatározott stressztesztelési forgatókönyvek felhasználásával, mind múltbeli, mind hipotetikus, a VII. fejezet szerinti rendkívüli, de valószerű piaci körülményekre vonatkoztatva el kell végezni. Az alkalmazandó múltbeli feltételeket adott esetben felül kell vizsgálni és ki kell igazítani. A központi szerződő fél emellett figyelembe veszi megfelelő stressztesztelési forgatókönyvek egyéb formáit, ideértve - de nem kizárólagosan - kiegyenlítési bankjainak, nostro ügynökeinek, letétkezelő bankjainak, likviditást biztosító struktúráinak vagy az interoperábilis központi feleknek a technikai vagy pénzügyi problémáit.
(4) A központi szerződő fél kapacitással rendelkezik ahhoz, hogy új vagy felmerülő kockázatok beépítése céljából haladéktalanul kiigazítsa stressztesztjeit.
(5) A központi szerződő fél figyelembe veszi az olyan - adott esetben ismert - ügyfél nemteljesítéséből eredő esetleges veszteségeket, amelyet a központi szerződő fél több klíringtag révén számol el.
(6) A központi szerződő fél rendszeresen jelentést tesz a kockázatkezelési bizottságnak a stressztesztelés eredményeiről és az elemzésről a titoktartási kötelezettségnek megfelelő formában, annak érdekében, hogy modelljeinek, azok módszertanának, és likviditásikockázat-kezelési keretének felülvizsgálata során konzultáljon a bizottsággal.
(7) A stressztesztek eredményeit és az elemzést valamennyi klíringtag és - amennyiben a központi szerződő fél számára ismert - az ügyfelek rendelkezésére kell bocsátani. A többi ügyfél számára - kérésre - a megfelelő klíringtag bocsátja rendelkezésre az utótesztelés eredményeit és az elemzést. Ezeket az információkat a titoktartási kötelezettségnek megfelelő formában kell összegyűjteni, és a klíringtagoknak, valamint az ügyfeleknek csak saját portfóliójuk tekintetében lehet hozzáférésük a részletes stressztesztelési eredményekhez.
(8) A központi szerződő fél meghatározza a stressztesztelés elemzésének eredményei alapján általa végrehajtható intézkedések részletezésére szolgáló eljárásokat.
52. cikk
A stressztesztek kockázati tényezői
(1) A központi szerződő fél megállapítja az általa elszámolt ügyletekhez kapcsolódó azon megfelelő kockázati tényezőket, amelyek veszteséget eredményezhetnek számára és megfelelő módszerrel rendelkezik e tényezők mérésére. A központi szerződő fél stressztesztjei adott esetben figyelembe veszik legalább a következő típusú pénzügyi eszközökhöz meghatározott kockázati tényezőket:
a)
kamatlábügyletek: minden olyan pénznemben meghatározott kamatlábhoz kapcsolódó kockázati tényezők, amelyekben a központi szerződő fél pénzügyi eszközöket számol el. A hozamgörbemodellt különböző lejárati szegmensekre kell osztani annak érdekében, hogy tükrözze a kamatlábak volatilitásának változását a hozamgörbe egészén. A kapcsolódó kockázati tényezők száma a központi szerződő fél által elszámolt kamatlábügyletek összetettségétől függ. Az állampapírok kamatának és egyéb rögzített kamatozású értékpapírok kamatának nem tökéletesen korreláló változásából eredő alapkockázatot elkülönítve kell kimutatni;
b)
árfolyamhoz kapcsolódó ügyletek: az egyes olyan külföldi pénznemekhez kapcsolódó kockázati tényezők, amelyekben a központi szerződő fél pénzügyi eszközöket számol el, valamint a biztosítéklehívások pénzneme és azon pénznem közötti árfolyamhoz kapcsolódó kockázati tényezők, amelyben a központi szerződő fél pénzügyi eszközöket számol el;
c)
részvényügyletek: a központi szerződő fél által elszámolt piacok egyedi részvénykibocsátásának volatilitásához kapcsolódó kockázati tényezők, valamint általában a részvénypiac különböző szektorainak volatilitásához kapcsolódó kockázati tényezők. Az egy adott piacra vonatkozó modellezési módszer összetettsége és jellege megfelel a központi szerződő fél teljes piaccal szembeni kitettségének, valamint az egyedi részvénykibocsátások koncentrációjának az említett piacon;
d)
áruügyletek: olyan kockázati tényezők, amelyek figyelembe veszik a központi szerződő fél által elszámolt áruügyletek és kapcsolódó származtatott ügyletek különböző kategóriáit és alkategóriáit, többek között adott esetben a kényelmi hozamok változásait a derivatívapozíciók és az áru készpénzpozíciói tekintetében;
e)
hitelügyletek: a váratlan csőd kockázatát - többek között a több fél nemteljesítéséből eredő kumulatív kockázatot, az alapkockázatot és a megtérülési ráta volatilitását - figyelembe vevő kockázati tényezők.
(2) A központi szerződő fél stressztesztjeiben emellett megfelelő módon figyelembe veszi legalább a következőket:
a)
korrelációk, többek között a megállapított kockázati tényezők és a központi szerződő fél által elszámolt hasonló ügyletek közötti korrelációk;
b)
az elszámolt ügylet implikált és múltbeli volatilitásának megfelelő tényezők;
c)
a központi szerződő fél által elszámolt új ügyletek egyedi jellemzői;
d)
koncentrációs kockázat, ideértve a klíringtaggal és a klíringtagok csoportjához tartozó jogalanyokkal szembeni kockázatot;
e)
kölcsönös függések és többszörös kapcsolatok;
f)
releváns kockázatok, ideértve az árfolyamkockázatot;
g)
megállapított kitettségi korlátok;
h)
rossz irányú kockázat.
53. cikk
Az összes pénzügyi forrás stressztesztje
(1) A központi szerződő fél stressztesztelési programja biztosítja, hogy biztosítékainak, a garanciaalaphoz való hozzájárulásoknak és az egyéb pénzügyi forrásoknak a kombinációja rendkívüli, de valószerű piaci körülmények között elegendő legalább azon két klíringtag nemteljesítésének fedezéséhez, amelyekkel szemben a legnagyobb a kitettsége. A stressztesztelési program emellett megvizsgálja az azon két klíringtag csoportjához tartozó jogalanyok nemteljesítéséből eredő rendkívüli, de valószerű piaci körülmények közötti potenciális veszteségeket, amelyekkel szemben a legnagyobb a kitettsége.
(2) A központi szerződő fél stressztesztelési programja biztosítja, hogy biztosítékai és garanciaalapja a 648/2012/EU rendelet 42. cikkének megfelelően elegendő legyen legalább azon klíringtag nemteljesítésének fedezéséhez, amellyel szemben a kitettsége a legnagyobb, illetve a második és a harmadik legnagyobb klíringtag nemteljesítésének fedezéséhez, amennyiben az azokkal szembeni összkitettsége nagyobb.
(3) A központi szerződő fél elvégzi azon potenciális veszteségek alapos elemzését, amelyeket elszenvedhet, és értékeli a klíringtagok pozíciójában bekövetkező potenciális veszteségeket, többek között annak a kockázatát, hogy ezeknek a pozícióknak a lezárása hatást gyakorolhat a piacra, valamint a központi szerződő fél biztosítékkal való ellátottságának szintjére.
(4) A központi szerződő fél stressztesztjeiben adott esetben figyelembe veszi a központi szerződő fél által elszámolt pénzügyi eszközöket, illetve a központi szerződő fél által elszámolt származtatott ügyletek mögöttes eszközeit kibocsátó klíringtagok nemteljesítésének hatását. Adott esetben a központi szerződő fél által elszámolt pénzügyi eszközöket, illetve a központi szerződő fél által elszámolt származtatott ügyletek mögöttes eszközeit kibocsátó ügyfél nemteljesítésének hatásait is mérlegelni kell.
(5) A központi szerződő fél stressztesztjei figyelembe veszik a 26. cikkben előírt likvidációs időszakot.
54. cikk
Likvid pénzügyi források stressztesztje
(1) A központi szerződő fél likvid pénzügyi forrásokra vonatkozó stressztesztelési programja biztosítja, hogy azok a VIII. fejezetben meghatározott követelményeknek megfelelően elegendőek legyenek.
(2) A központi szerződő fél egyértelmű és átlátható szabályokkal és eljárásokkal rendelkezik ahhoz, hogy kezelje a stressztesztjei révén feltárt nem kellő mértékű likvid pénzügyi forrást és biztosítsa a fizetési kötelezettségek kiegyenlítését.
Emellett a központi szerződő fél egyértelmű eljárásokkal rendelkezik stressztesztjei eredményeinek és elemzésének felhasználására vonatkozóan, hogy értékelje és kiigazítsa likviditásikockázat-kezelési keretének és a likviditást biztosító struktúráknak a megfelelőségét.
(3) A likvid pénzügyi forrásokra vonatkozó stressztesztelés során használt stresszteszt-forgatókönyvek figyelembe veszik a központi szerződő fél kialakítását és működését, és magukban foglalnak minden olyan jogalanyt, amely a központi szerződő fél számára lényeges likviditási kockázatot jelenthet. Ezek a stressztesztek figyelembe veszik a klíringtagok közötti (beleértve az ugyanazon csoporthoz tartozó jogalanyokat) szoros kapcsolatokat vagy hasonló kitettségeket, és értékelik a többszörös nemteljesítés valószínűségét, valamint e nemteljesítés következtében a klíringtagok között kialakuló átterjedési hatást.
5. SZAKASZ
Fedezet és a teszteredmények felhasználása
55. cikk
Megfelelő mértékű fedezet fenntartása
(1) A központi szerződő fél eljárásokat hoz létre és tart fenn a piaci feltételek változásainak felismeréséhez, ideértve az általa elszámolt pénzügyi eszközök volatilitásának növekedését vagy likviditásának csökkenését, hogy az új piaci feltételek megfelelő figyelembevétele céljából haladéktalanul kiigazítsa biztosítéki követelményeit.
(2) A központi szerződő fél teszteket hajt végre a levonások tekintetében annak biztosítása érdekében, hogy a biztosítékeszköz megfigyelt rendkívüli, de valószerű piaci körülmények között legalább a levonás utáni értéken likvidálható legyen.
(3) Amennyiben a központi szerződő fél nem termékhez, hanem portfólióhoz kapcsolódó biztosítékot szed be, folyamatosan felülvizsgálja és teszteli a termékek közötti beszámítást. A központi szerződő fél a beszámítást megbízható és gazdaságilag ésszerű módszertanra alapozza, amely tükrözi a termékek árai közötti összefüggések mértékét. A központi szerződő fél mindenekelőtt azt teszteli, hogyan működnek a korrelációk tényleges és hipotetikus nehéz piaci feltételek időszakaiban.
56. cikk
A modellek felülvizsgálata a teszteredmények felhasználásával
(1) A központi szerződő fél egyértelmű eljárásokkal rendelkezik annak meghatározásához, hogy mekkora összegű további biztosíték beszedésére lehet szükség, többek között napon belüli alapon, valamint biztosítéki modelljének újrakalibrálásához, amennyiben az utótesztelés azt jelzi, hogy a modell nem teljesített a várakozásoknak megfelelően, ami azt eredményezi, hogy nem állapítja meg a tervezett szintű megbízhatósági szint eléréséhez szükséges alapbiztosíték megfelelő összegét. Amennyiben a központi szerződő fél megállapítja, hogy további biztosíték lehívására van szükség, azt a következő biztosítéklehívásnál kell végrehajtania.
(2) A központi szerződő fél értékeli az utótesztelés során megállapított tesztelési kivételek forrását. A kivételek forrásától függően a központi szerződő fél meghatározza, hogy szükség van-e biztosítéki modelljének vagy az ahhoz inputot biztosító modelleknek az alapvető megváltoztatására, valamint, hogy szükséges-e a jelenlegi paraméterek újrakalibrálása.
(3) A központi szerződő fél értékeli a stressztesztek során megállapított tesztelési kivételek forrásait. A központi szerződő fél meghatározza, hogy a tesztelési kivételek forrásai alapján szükség van-e modelljeinek, azok módszertanának vagy likviditásikockázat-kezelési keretének alapvető megváltoztatására, illetve a jelenlegi paraméterek vagy feltételezések újrakalibrálására.
(4) Amennyiben a tesztek eredményei azt jelzik, hogy a biztosítékok, a garanciaalap vagy az egyéb pénzügyi források fedezete nem elegendő, a központi szerződő fél a következő biztosítéklehívás során elfogadható szintűre emeli pénzügyi forrásainak teljes fedezetét. Amennyiben a tesztek eredményei azt jelzik, hogy nem áll rendelkezésre elegendő likvid pénzügyi forrás, a központi szerződő fél a lehető leghamarabb elfogadható szintűre emeli likvid pénzügyi forrásait.
(5) A problémák megfelelő és indokolatlan késedelem nélküli megállapítása és megoldása érdekében a központi szerződő fél modelljeinek, azok módszertanainak és likviditásikockázat-kezelési keretének felülvizsgálata során nyomon követi a tesztelési kivételek előfordulásának gyakoriságát.
6. SZAKASZ
Fordított stressztesztek
57. cikk
Fordított stressztesztek
(1) A központi szerződő fél fordított stresszteszteket hajt végre, amelyek célja annak megállapítása, hogy biztosítékainak, a garanciaalaphoz való hozzájárulásoknak és az egyéb pénzügyi forrásoknak a kombinációja milyen piaci körülmények között jelenthet elégtelen mértékű fedezetet a hitelkitettségekre, és milyen piaci feltételek esetén nem elegendőek likvid pénzügyi forrásai. E tesztek végrehajtása során a központi szerződő fél olyan rendkívüli piaci körülményeket modellez, amelyek már nem tekinthetők valószerűnek, hogy meg tudja határozni modelljeinek, likviditásikockázat-kezelési keretének, pénzügyi forrásainak és likvid pénzügyi forrásainak korlátait.
(2) A központi szerződő fél azon piacok és ügyletek egyedi kockázatainak megfelelő fordított stresszteszteket alakít ki, amelyekkel összefüggésben elszámolási szolgáltatásokat nyújt.
(3) A központi szerződő fél az (1) bekezdésben megállapított feltételeket, valamint fordított stressztesztjeinek eredményeit és elemzését arra használja fel, hogy azonosítsa a VII. fejezet szerinti rendkívüli, de valószerű forgatókönyveket.
(4) A központi szerződő fél a titoktartási kötelezettségnek megfelelő formában rendszeresen jelentést tesz a kockázatkezelési bizottságnak a fordított stressztesztek eredményeiről és elemzéséről, annak érdekében, hogy a felülvizsgálat során konzultáljon a bizottsággal.
7. SZAKASZ
Nemteljesítési eljárások
58. cikk
Nemteljesítési eljárások tesztelése
(1) A központi szerződő fél teszteli és felülvizsgálja nemteljesítési eljárásait annak biztosításához, hogy azok a gyakorlatnak megfelelőek és hatékonyak legyenek. A központi szerződő fél nemteljesítési eljárásainak tesztelése során szimulációs gyakorlatokat hajt végre.
(2) A központi szerződő fél nemteljesítési eljárásainak tesztelését követően megállapítja a bizonytalan pontokat és e bizonytalanságok csökkentése érdekében megfelelően kiigazítja eljárásait.
(3) A központi szerződő fél szimulációs gyakorlatok végrehajtása révén ellenőrzi, hogy valamennyi klíringtag, adott esetben az ügyfelek és más releváns felek, többek között az interoperábilis központi szerződő felek és más kapcsolódó szolgáltatásnyújtók megfelelő tájékoztatást kapjanak és ismerjék a nemteljesítési forgatókönyvhöz kapcsolódó eljárásokat.
8. SZAKASZ
A vizsgálat és a tesztelés gyakorisága
59. cikk
Gyakoriság
(1) A központi szerződő fél legalább évente végrehajtja modelljeinek és azok módszertanainak átfogó vizsgálatát.
(2) A központi szerződő fél legalább évente végrehajtja likviditásikockázat-kezelési keretének átfogó vizsgálatát.
(3) A központi szerződő fél legalább évente végrehajtja értékelési modelljeinek teljes körű vizsgálatát.
(4) A központi szerződő fél legalább évente felülvizsgálja az 51. cikkben meghatározott politikák megfelelőségét.
(5) A központi szerződő fél elemzi és nyomon követi modelljei teljesítményét és pénzügyi forrásainak fedezetét nemteljesítés esetén a biztosítékkal való ellátottság legalább naponta elvégzett utótesztelésével, valamint standard és előre meghatározott paraméterek és feltételezések használatával legalább naponta stressztesztelést végez.
(6) A központi szerződő fél likvid pénzügyi forrásainak legalább naponta elvégzendő stressztesztelése révén elemzi és nyomon követi likviditásikockázat-kezelési keretét.
(7) A központi szerződő fél legalább havonta elvégzi tesztelési eredményeinek részletes, alapos elemzését annak biztosításához, hogy stressztesztelési forgatókönyvei, modelljei és likviditásikockázat-kezelési kerete, a mögöttes paraméterek és feltételezések helyesek legyenek. Ezeket az elemzéseket stresszhelyzeti piaci körülmények között gyakrabban kell elvégezni, többek között akkor, ha az elszámolt pénzügyi eszközök vagy az általában kiszolgált piacok volatilitása megnő, likviditásuk csökken, ha a klíringtagok pozícióinak mérete, illetve azok koncentrációja jelentősen megnő, illetve ha várható, hogy a központi szerződő fél stresszhelyzeti piaci körülmények közé kerül.
(8) Legalább havonta érzékenységi elemzést kell elvégezni az érzékenységi tesztek eredményeinek felhasználásával. Ezt az elemzést gyakrabban kell elvégezni, amennyiben a piacok szokatlanul volatilissé válnak vagy likviditásuk csökken, illetve ha a klíringtagok pozícióinak mérete, illetve azok koncentrációja jelentősen megnő.
(9) A központi szerződő fél legalább évente teszteli a pénzügyi eszközök közötti beszámítást, valamint azt, hogyan működnek a korrelációk tényleges és hipotetikus nehéz piaci feltételek időszakaiban.
(10) A központi szerződő fél legalább havonta teszteli a levonásait.
(11) A központi szerződő fél legalább negyedévente fordított stresszteszteket hajt végre.
(12) A központi szerződő fél legalább negyedévente teszteli és felülvizsgálja nemteljesítési eljárásait és legalább évente szimulációs gyakorlatokat hajt végre a 61. cikknek megfelelően. A központi szerződő fél a nemteljesítési eljárásaiban bekövetkezett lényeges változásokat követően is szimulációs gyakorlatokat hajt végre.
9. SZAKASZ
A tesztek végrehajtásakor alkalmazott időhorizontok
60. cikk
Időhorizontok
(1) A stresszteszteknél használt időhorizontokat a VII. fejezetnek megfelelően kell meghatározni és azoknak magukban kell foglalniuk előretekintő, rendkívüli, de valószerű piaci körülményeket.
(2) Az utóteszteléshez használt múltbeli időhorizontoknak legalább a legutóbbi évre vonatkozóan kell adatokat tartalmazniuk, vagy - amennyiben ez egy évnél kevesebb - olyan időtartamra vonatkozóan, amikor a központi szerződő fél releváns pénzügyi eszközöket számolt el.
10. SZAKASZ
Közzététel
61. cikk
Közzéteendő információk
(1) A központi szerződő fél közzéteszi az általa használt modelleknek és azok módszertanainak alapját jelentő alapelveket, a végrehajtott tesztek jellegét, a tesztek eredményeinek magas szintű összefoglalójával együtt, valamint a végrehajtott korrekciós intézkedéseket.
(2) A központi szerződő fél nyilvánosságra hozza nemteljesítési eljárásainak alapvető aspektusait, beleértve:
a)
azokat a körülményeket, amelyek fennállása esetén intézkedésre kerülhet sor;
b)
annak megjelölését, hogy ki hajthatja végre az említett intézkedéseket;
c)
a végrehajtható intézkedések hatályát, beleértve a tulajdonosi és ügyfélpozíciók, alapok és eszközök kezelését;
d)
a központi szerződő fél nemteljesítő klíringtagokkal szembeni kötelezettségeinek kezelésére szolgáló mechanizmusokat;
e)
a nemteljesítő klíringtagok ügyfeleikkel szembeni kötelezettségeinek kezelését segítő mechanizmusokat.
62. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Az I. melléklet 2. szakaszának h) pontját e rendelet hatálybalépésének dátumát követő három év elteltével kell alkalmazni az 1227/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) 2. cikke (4) bekezdésének b) és d) pontjában említett, származtatott termékekkel összefüggő tranzakciók tekintetében.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2012. december 19-én.