РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 октомври 2014 година
за определяне, съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, за периода 2015-2019 година
(нотифицирано под номер С(2014) 7809)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/746/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО (1) на Съвета, и по-специално член 10а, параграф 13 от нея,
като има предвид, че:
(1)
С Директива 2003/87/ЕО се предвижда провеждането на търг да бъде основният принцип при разпределянето на квоти за емисии на парникови газове на операторите на инсталации в обхвата на системата за търговия с емисии на ЕС (СТЕ на ЕС) от 2013 г. нататък. Допустимите оператори обаче продължат да получават безплатни квоти между 2013 и 2020 г. в съответствие с правилата, определени в Директива 2003/87/ЕО и Решение 2011/278/ЕС на Комисията (2).
(2)
Липсата на амбициозно международно споразумение за изменението на климата, имащо за цел да ограничи покачването на температурите в световен мащаб до 2 °C, би могла да подкопае ползата от предприеманите от Съюза действия. Липсата на обвързващи действия на международно равнище би могла да доведе до повишаване на емисиите на парникови газове в трети държави, в които промишлеността не е предмет на съизмерими ограничения по отношение на емисиите на въглерод („изместване на въглеродни емисии“). За справяне с риска от изместване на въглеродни емисии Директива 2003/87/ЕО предвижда, че в зависимост от резултата от международните преговори Комисията трябва да определи списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии („списък на отрасли и подотрасли“). Тези отрасли и подотрасли, следва да получават безплатни квоти в размер на 100 % от количеството, определено в съответствие с Директива 2003/87/ЕО и Решение 2011/278/ЕС на Комисията, които подлежат на корекция с междуотрасловия корекционен коефициент, посочен в член 10а, параграф 5 на Директива 2003/87/ЕО и определен в приложение II към Решение 2013/448/ЕС на Комисията. (3)
(3)
В това отношение Комисията анализира до каква степен трети държави, имащи решаващ дял в световното производство на продукти в отрасли и подотрасли от списъка за изместване на въглеродни емисии, се ангажират с намаляването на емисиите на парникови газове в съответните отрасли, и дали техните ангажименти са сравними с тези на Съюза и се изпълняват в същата времева рамка. Освен това беше разгледана степента на съпоставимост на ефективността на инсталациите, разположени в тези държави, с ефективността инсталациите, разположени на територията на Съюза. Комисията заключи, че не може да се установи достатъчна съпоставимост на ангажимента за намаляване на емисиите на парникови газове, и поради това съпоставките на въглеродната ефективност, не са от значение.
(4)
Първият списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, беше изготвен за 2013 и 2014 г. с Решение № 2010/2/ЕС (4) на Комисията през 2009 г.
(5)
Оценката трябва да се основава на редица количествени и качествени критерии и на данни от последните три години. В това отношение Комисията използва данни от годините 2009, 2010 и 2011, тъй като данните от 2012 г. са налични само за някои от параметрите.
(6)
С цел да установи списъка на отрасли и подотрасли, Комисията направи оценка на риска от изместване на въглеродни емисии от отрасли и подотрасли за ниво NACE-4 на статистическата класификация на икономическите дейности в рамките на Съюза в съответствие с Регламент (ЕО) № 1893/2006 на Европейския парламент и на Съвета (5). Ниво NACE-4 е ниво с оптимална наличност на данни, определящо прецизно отраслите. Отраслите се обозначават с 4-цифрен код от класификацията NACE, а подотраслите се обозначават с код на ниво КПД (6 цифри) или Продком (8 цифри), което означава, че класирането на стоки, използвани за статистически данни за промишленото производство в Съюза, следва пряко от класификацията NACE.
(7)
Отраслите бяха оценени първо въз основа на количествените критерии, определени в член 10а, параграфи 15 и 16 от Директива 2003/87/ЕО. За да приложи тези количествени критерии, Комисията трябваше да определи сбора от преките и непреките допълнителни разходи, произтичащи от изпълнението на Директива 2003/87/ЕО.
(8)
Преките допълнителни разходи, предизвикани от количеството квоти, които даден отрасъл би трябвало да закупи, ако бъде преценено, че той не е изложен на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, са изчислени въз основа на данните за преките емисии на CO2 на отраслово равнище. Данните в Дневника на Европейския съюз за трансакциите („ДЕСТ“) се считат за най-точния и прозрачен източник на данни за емисии на CO2 на ниво инсталации и поради това са използвани за изчисляване на преките разходи за отрасъла. За отрасли и парникови газове, обхванати от СТЕ на ЕС от 1 януари 2013 г., няма данни за емисиите на разположение в ДЕСТ. Затова в тези случаи Комисията използва данните относно преките емисии на CO2, предоставени от държавите членки в националните мерки за изпълнение (НМИ) съгласно Решение № 2011/278/ЕС.
(9)
С цел определяне на непреките допълнителни разходи Комисията събра данни за потреблението на електроенергия на равнище отрасъл от държавите членки, за да се гарантира, че няма двойно отчитане на потребената електроенергия в различни кодове по NACE. За определяне на емисиите, свързани с производството на електроенергия, потребена в различните отрасли, по отношение на списъка на отраслите и подотраслите, в Решение № 2010/2/ЕС, Комисията използва средния емисионен коефициент, получен въз основа на общия горивен микс, използван за производство на електроенергия, тъй като се счита, че той се основава на най-точни данни. Същият среден емисионен коефициент е използван за оценките, които са в основата на настоящото решение.
(10)
Освен това, за да определи преките и непреките допълнителни разходи, Комисията трябваше да направи оценка на средната цена на въглеродните емисии. При установяването на първия списък на отраслите и подотраслите за оценките е използвана предполагаема цена на въглеродните емисии от 30 EUR на тон на CO2-еквивалент. В периода на изпълнението на Решение № 2010/2/ЕС се наблюдава съществена разлика между цената на въглеродните емисии, предвидена за оценките и реалната цена, която е значително по-ниска. Въпреки това, в своето съобщение, озаглавено „Рамка за политика в областта на климата и енергетиката в периода от 2020 до 2030 г.“ (6) Комисията предложи безусловно намаление с 40 % на емисиите на парникови газове до 2030 г. в сравнение с 1990 г., както и съответна цел по отношение на възобновяемите енергийни източници. Комисията предложи също да се установи резерв за стабилност на пазара в СТЕ на ЕС. При тези обстоятелства се очаква, че в бъдеще цената на въглеродните емисии ще зависи по-силно от средносрочното и дългосрочното намаляване на емисиите. Поради това се счита за оправдано да продължи да се използва приетата цена на въглеродните емисии в размер на 30 EUR на тон CO2-еквивалент за оценките, които са в основата на настоящото решение.
(11)
Преките и непреките допълнителни разходи следва да се изчисляват като дял от брутната добавена стойност. За определянето на брутната добавена стойност на отраслово равнище са използвани данни от Структурната стопанска статистика на Евростат.
(12)
Освен това Комисията оцени интензивността на търговията за всеки отрасъл и подотрасъл въз основа на данни, получени от базата данни Comext на Евростат.
(13)
Общо Комисията оцени 245 промишлени отрасъла и 24 подотрасъла, класифицирани в разделите „Добивна промишленост“ и „Преработваща промишленост“ на класификацията NACE. Отраслите и подотраслите, изброени в точка 1 от приложението към настоящото решение, отговарят на критериите, изложени в член 10а, параграфи 15 и 16 от Директива 2003/87/ЕО и следва да се считат за изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии.
(14)
Оценки въз основа на качествените критерии, заложени в член 10а, параграф 17 от Директива 2003/87/ЕО, са проведени в редица отрасли, за които не се смята, че са изложени на риск от изместване на въглеродни емисии въз основа на количествените критерии, заложени в член 10а, параграфи 15 и 16. Качествената оценка беше извършена в случаи, които отговарят на качествените критерии в контекста на определянето на предишния списък, в случаите на отраслите, смятани за гранични, и при поискване от представители на промишлеността.
(15)
В случая на отраслите „Облагородяване на прежди, платове и облекло“ (код по NACE 1330), „Производство на тухли, керемиди и други изделия от печена глина, за строителството“ (код 2332 по NACE), „Производство на изделия от гипс за строителството“ (код по NACE 2362), „Леене на чугун“ (код по NACE 2451) и „Леене на леки метали“ (2453), качествените оценки, извършени в контекста на определянето на предишния списък с отрасли и подотрасли, валиден за 2013 и 2014 г., бяха актуализирани. Беше направено заключението, че обстоятелствата, налагащи добавянето на тези отрасли към списъка на отраслите и подотраслите, все още са налице. Следователно тези отрасли следва да се смятат за изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии и в периода 2015-2019 г.
(16)
Качествена оценка беше извършена за отрасъла „Производство на малц“ (код по NACE 1106), тъй като този отрасъл представлява граничен случай, във връзка с член 10а, параграф 16, буква б) от Директива 2003/87/ЕО. Като се вземат предвид нарастващите разходи, произтичащи от прилагането на Директива 2003/87/ЕО, оценката показа висока интензивност на търговията и значителен спад в рентабилността на отрасъла в Съюза. Ниската печалба ограничава възможностите на инсталациите да инвестират и да намаляват емисиите. Въз основа на комбинираното въздействие на тези фактори отрасълът следва да се счита за изложен на съществен риск от изместване на въглеродни емисии.
(17)
Отраслите, изброени в точка 2 от приложението, следва да се считат за изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии въз основа на критериите за качество.
(18)
Тъй като списъкът на отраслите и подотраслите, за които се счита, че са изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, който ще бъде определен в приложението, ще бъде валиден за периода от 2015 до 2019 г., настоящото решение следва да се прилага от 1 януари 2015 г.
(19)
От съображения за правна сигурност и яснота Решение 2010/2/ЕО следва да бъде отменено, считано от 1 януари 2015 г.
(20)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по изменение на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Отраслите и подотраслите, изброени в приложението, се считат за изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии.
Член 2
Решение № 2010/2/ЕС се отменя, считано от 1 януари 2015 г.
Член 3
Настоящото решение се прилага от 1 януари 2015 г.
Член 4
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 27 октомври 2014 година.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2014. október 27.)
a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatok és alágazatok 2015-2019-es időszakra vonatkozó listájának a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti meghatározásáról
(az értesítés a C(2014) 7809. számú dokumentummal történt)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2014/746/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 10a. cikke (13) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 2003/87/EK irányelv úgy rendelkezik, hogy az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységeinek az Unió kibocsátáskereskedelmi rendszerének (EU ETS) hatálya alá tartozó létesítmények üzemeltetői számára történő kiosztásakor az árverés útján történő értékesítés legyen a követendő alapelv. A támogatható üzemeltetők azonban a 2003/87/EK irányelvben és a 2011/278/EU bizottsági határozatban (2) megállapított szabályoknak megfelelően 2013 és 2020 között továbbra is kapnak ingyenes kibocsátási egységeket.
(2)
Az uniós intézkedések eredményességét alááshatja, hogy nem létezik az éghajlatváltozásról szóló olyan nemzetközi megállapodás, amely a globális hőmérséklet-emelkedés maximumának 2 °C-ra való korlátozását tűzi ki. A kötelező erejű nemzetközi fellépések hiánya következtében nőhet az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának mértéke azokban a harmadik országokban, amelyek iparára nem vonatkoznak hasonló szén-dioxid-kibocsátási korlátok („CO2-kibocsátásáthelyezés”). A kibocsátásáthelyezés kockázatának kezelése érdekében a 2003/87/EK irányelv úgy rendelkezik, hogy - a nemzetközi tárgyalások kimenetelétől függően - a Bizottság feladata meghatározni a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatok és alágazatok listáját (a továbbiakban: ágazatok és alágazatok listája). Az említett ágazatok és alágazatok ingyenes kibocsátási egységeket kapnak a 2003/87/EK irányelv és a 2011/278/EU bizottsági határozat alapján meghatározott azon mennyiség 100 %-ának erejéig, amelyre a 2003/87/EK rendelet 10a. cikkének (5) bekezdésében említett és a 2013/448/EU bizottsági határozat (3) II. mellékletében megállapított ágazatközi korrekciós tényezőt alkalmazták.
(3)
E tekintetben a Bizottság elemzést végzett arra vonatkozóan, hogy a kibocsátásáthelyezés kockázatának kitett ágazatok listáján szereplő ágazatok és alágazatok által előállított termékek világviszonylatban jelentős részét adó harmadik országok milyen mértékben kötelezik el magukat az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentése mellett az említett érintett ágazatokban, valamint hogy az említett kötelezettségvállalások hasonlóak-e az Unió kötelezettségvállalásaihoz, és ugyanolyan időkereten belül hajták-e őket végre. A Bizottság az elemzés keretében azt is megvizsgálta, hogy az említett országokban található létesítmények hatékonysága milyen mértékben felel meg az uniós létesítmények hatékonyságának. A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentésére tett kötelezettségvállalások nem hasonlíthatóak össze kellő mértékben, és ezért a CO2-hatékonyság összehasonlíthatósága nem releváns.
(4)
A CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatok és alágazatok első, 2013-ra és 2014-re vonatkozó listáját a 2010/2/EU bizottsági határozat (4) hozta létre 2009-ben.
(5)
Az értékelést több mennyiségi és minőségi kritériumra, valamint az utóbbi három évből származó adatokra kell alapozni. Ebben az összefüggésben a Bizottság 2009., 2010. és 2011. év adatokat használt fel, mivel 2012. évi adatok csak bizonyos paraméterek esetében álltak rendelkezésre.
(6)
Az ágazatok és alágazatok listájának összeállításához a Bizottság felmérte az uniós gazdasági tevékenységek egységes ágazati osztályozási rendszerének négyjegyű szintjén (NACE-4), az 1893/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (5) megfelelően meghatározott ágazatok és alágazatok CO2-kibocsátásáthelyezésnek való kitettségének kockázatát. A NACE négy számjegyű szintje biztosítja az ágazatok meghatározásához szükséges optimális adat-hozzáférhetőséget. Az ágazatok jelölése a NACE-osztályozás négy számjegyű szintjén, az alágazatok jelölése pedig az uniós ipari termelésre vonatkozó statisztikához alkalmazott, közvetlenül a NACE-osztályozásból eredő árubesorolás alapján, a CPA- vagy a Prodcom-nómenklatúra hat, illetve nyolc számjegyű szintjén történik.
(7)
Az ágazatokat először a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (15) és (16) bekezdésében meghatározott mennyiségi kritériumok alapján értékelték. Az említett mennyiségi kritériumok alkalmazása érdekében a Bizottságnak meg kellett állapítania a 2003/87/EK irányelv végrehajtásából eredő közvetlen és közvetett többletköltségek összegét.
(8)
Az azon kibocsátásiegység-mennyiséghez kapcsolódó közvetlen többletköltségek, amelyet egy ágazatnak meg kellene vásárolnia abban az esetben, ha nem minősülne a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak, az ágazati szintű közvetlen CO2-kibocsátásokra vonatkozó adatok alapján kerültek kiszámításra. Az európai uniós ügyleti jegyzőkönyv (EUTL) adatai számítanak a létesítményszintű CO2-kibocsátásokra vonatkozó adatok legpontosabb és legátláthatóbb forrásának, ezért az ágazatok közvetlen költségének kiszámításához ezek szolgáltak alapul. Az EUTL-ben nem állnak rendelkezésre adatok azokra az ágazatokra és üvegházhatású gázokra vonatkozóan, amelyek csupán 2013. január 1-jétől tartoznak az EU ETS hatálya alá. A Bizottság ezért ezekben az esetekben a közvetlen CO2-kibocsátásokra vonatkozóan a tagállamok által a 2011/278/EU határozat szerinti nemzeti végrehajtási intézkedések keretében szolgáltatott adatokat használta fel.
(9)
A közvetett többletköltségek meghatározására a Bizottság adatokat kért a tagállamoktól az ágazati szintű villamosenergia-fogyasztásra vonatkozóan; ennek során biztosította, hogy a különböző NACE-kódokat érintő villamosenergia-fogyasztást ne vegyék számba kétszer. A Bizottság, annak érdekében, hogy meghatározza azokat a kibocsátásokat, amelyek a 2010/2/EU határozattal létrehozott listán szereplő különböző ágazatok által felhasznált villamos energia termeléséhez kapcsolódnak, a villamosenergia-termelés teljes energiahordozó-összetételéből származtatott átlagos kibocsátási tényezőt vette alapul, mivel úgy tekintette, hogy az alapul a legpontosabb adatokon. Az e határozat alapját képező értékelésekhez szintén ezt az átlagos kibocsátási tényezőt alkalmazta.
(10)
A közvetlen és közvetett többletköltségek meghatározásához továbbá a Bizottságnak meg kellett becsülnie az átlagos szén-dioxid-árat. Az ágazatok és alágazatok első listájának létrehozását megelőző értékelésekhez egy tonna CO2-egyenérték esetében 30 EUR becsült árat alkalmaztak. A 2010/2/EU határozat alkalmazási időszakában jelentős eltérés mutatkozott az értékelések céljára alkalmazott becsült szén-dioxid-ár és a tényleges ár között, amely lényegesen alacsonyabb volt. Mindazonáltal a Bizottság az „Éghajlat- és energiapolitikai keret a 2020-2030-as időszakra” című közleményében (6) javaslatot tett az üvegházhatásúgáz-kibocsátásnak 2030-ig legalább 40 %-kal történő, feltételekhez nem kötött csökkentésére (az 1990-es szinthez képest), valamint egy ennek megfelelő, megújuló energiaforrásokra irányuló célértékre. A Bizottság emellett egy piaci stabilizációs tartaléknak az EU ETS keretében történő létrehozását is javasolta. E körülmények fényében várható, hogy a szén-dioxid árát a jövőben erősebben befolyásolják a közép- és hosszú távú kibocsátáscsökkentések. Ezért az e határozat alapját képező értékelésekhez indokolt továbbra is az egy tonna CO2-egyenértékre vonatkozó 30 EUR-s becsült árat alkalmazni.
(11)
A közvetlen és közvetett többletköltségeket a bruttó hozzáadott érték részarányaként kell kiszámítani. A bruttó hozzáadott érték ágazati szintű becslése a vállalkozások szerkezeti statisztikáiról szóló Eurostat-adatok alapján történt.
(12)
Emellett a Bizottság az Eurostat COMEXT-adatbázisából kapott adatok alapján értékelte az egyes ágazatok és alágazatok kereskedelmi intenzitását.
(13)
A Bizottság összesen 245 ipari ágazatot és 24 alágazatot értékelt, amelyek a NACE osztályozási rendszer „Bányászat, kőfejtés”, illetve „Feldolgozóipar” ágazatához tartoznak. Az e határozat mellékletének 1. pontjában felsorolt ágazatok és alágazatok teljesítik a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (15) és (16) bekezdésében meghatározott kritériumokat, és a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak kell tekinteni őket.
(14)
Több olyan ágazat esetében, amelyek a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (15) és (16) bekezdésében foglalt mennyiségi kritériumok alapján nem minősültek a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak, a Bizottság a 10a. cikk (17) bekezdésében megállapított minőségi kritériumokon alapuló értékelést végzett. A minőségi értékelésre azokban az esetekben került sor, amikor az előző lista meghatározásával összefüggésben teljesültek a minőségi kritériumok, vagy ha ágazatok határesetnek minősültek, vagy ha ezt egy adott ágazat képviselője kérte.
(15)
A „Textilkikészítés” (NACE-kód: 13.30), az „Égetett agyag építőanyag gyártása” (NACE-kód: 23.32), az „Építési gipsztermék gyártása” (NACE-kód: 23.62), a „Vasöntés” (NACE-kód: 24.51) és a „Könnyűfémöntés” (NACE-kód: 24.53) elnevezésű ágazatok esetében az ágazatok és alágazatok előző listájának meghatározásával összefüggésben végzett, 2013-as és 2014-es évre vonatkozó minőségi értékeléseket a Bizottság frissítette. Ennek során megállapította, hogy továbbra is fennállnak azok a körülmények, amelyek indokolják az említett ágazatoknak az ágazatok és alágazatok listájára való felvételét. Ennélfogva az említett ágazatokat a 2015-2019 közötti időszakban is a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak kell tekinteni.
(16)
A „Malátagyártás” ágazat (NACE-kód: 11.06) minőségi értékelés tárgya lett, mivel a 2003/87/EK irányelv 10a. cikke (16) bekezdésének b) pontja tekintetében határesetet képviselt. Figyelembe véve a 2003/87/EK irányelv végrehajtásából eredő megnövekedett költségeket, az értékelés az az uniós ágazat esetében nagyfokú kereskedelmi intenzitást és a nyereségesség jelentős visszaesését mutatta. Az alacsony haszonkulcsok korlátozzák a létesítmények befektetési és kibocsátáscsökkentési kapacitását. Az említett tényezők összesített hatásait figyelembe véve ezt az ágazatot a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak kell tekinteni.
(17)
A melléklet 2. pontjában felsorolt ágazatokat a minőségi kritériumok alapján a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak kell tekinteni.
(18)
Mivel a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatoknak és alágazatoknak a mellékletben meghatározandó listája a 2015-2019 közötti időszakra érvényes, ezt a határozatot 2015. január 1-jétől kell alkalmazni.
(19)
A jogbiztonság és az egyértelműség érdekében a 2010/2/EK határozatot 2015. január 1-jével hatályon kívül kell helyezni.
(20)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak az Éghajlatváltozási Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A mellékletben felsorolt ágazatok és alágazatok a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak és alágazatnak tekintendők.
2. cikk
A 2010/2/EK határozat 2015. január 1-jével hatályát veszti.
3. cikk
Ezt a határozatot 2015. január 1-jétől kell alkalmazni.
4. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 27-én.