РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 608/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 12 юни 2013 година
относно защитата на правата върху интелектуалната собственост, осъществявана от митническите органи, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1383/2003 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
В своята резолюция от 25 септември 2008 г. относно глобален европейски план за борба с фалшифицирането и пиратството Съветът поиска да бъде направен преглед на Регламент (ЕО) № 1383/2003 на Съвета от 22 юли 2003 г. относно намесата на митническите органи по отношение на стоки, за които се предполага, че нарушават някои права върху интелектуалната собственост, както и относно мерките, които следва да се вземат по отношение на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост (2).
(2)
Предлагането на пазара на стоки, нарушаващи права върху интелектуалната собственост, нанася съществени вреди на притежателите на права, на ползвателите и групите производители, както и на производителите и търговците, които спазват закона. Такова предлагане на пазара би могло също да заблуди потребителите и в някои случаи да породи рискове за здравето и сигурността им. Такива стоки следва, доколкото е възможно, да не се допускат на пазара на Съюза, като за целта следва да се приемат мерки за противодействие на подобно незаконно предлагане на пазара на стоки, без същевременно да се затруднява законната търговия.
(3)
При прегледа на Регламент (ЕО) № 1383/2003 беше установено, че предвид промените в икономическата, търговската и правната област, са необходими определени подобрения на правната рамка с цел засилване на осигуряването на защита на правата върху интелектуалната собственост от страна на митническите органи, както и за гарантиране на подходяща правна сигурност.
(4)
Митническите органи следва да разполагат с правомощия за осигуряване на защитата на правата върху интелектуалната собственост по отношение на стоките, които в съответствие с митническото законодателство на Съюза подлежат на митнически надзор или митнически контрол, както и да извършват необходимите проверки на тези стоки с цел да се предотвратят дейности в нарушение на законодателството в областта на правата върху интелектуалната собственост. Осигуряването на защита на правата върху интелектуалната собственост на границата, на мястото, където се намират или където следва да се намират стоките под митнически надзор или митнически контрол, е ефикасен начин за бързо и ефективно предоставяне на правна защита на притежателя на правото, както и на ползвателите и групите производители. Когато вдигането на стоките е отложено или стоките се задържат от митническите органи на границата, следва да е достатъчно само едно производство, докато за осигуряване на същото ниво на спазване/защита на правата по отношение по отношение открити на пазара стоки, които вече са били разпределени и доставени на търговците на дребно, ще бъдат необходими няколко отделни производства. Изключение следва да се прави за стоки, допуснати за свободно обращение под режим специфично предназначение, като такива стоки остават под митнически надзор, въпреки че са допуснати за свободно обращение. Настоящият регламент не следва да се прилага за стоки, пренасяни от пътниците в техния личен багаж, при условие че тези стоки са за тяхна собствена лична употреба и не съществуват основания да се предполага, че те са за търговски цели.
(5)
Определени права върху интелектуалната собственост не са обхванати от Регламент (ЕО) № 1383/2003 и някои нарушения са изключени от неговия обхват. С цел да се засили осигуряването на защитата на правата върху интелектуалната собственост намесата на митническите органи следва да бъде разширена, така че да се включат и други видове нарушения, които не попадат в обхвата на Регламент (ЕО) № 1383/2003. Поради това в допълнение към правата, които вече са обхванати от Регламент (ЕО) № 1383/2003, в обхвата на настоящия регламент следва да се включат търговските наименования, доколкото те са защитени от изключително право на собственост съгласно националното законодателство, топологиите на полупроводниковите изделия, полезните модели и устройствата, които са проектирани, произведени или приспособени с цел да се направи възможно или да се улесни заобикалянето на технологичните мерки.
(6)
Нарушенията в резултат на т.нар. „незаконна паралелна търговия“ и стоките, произведени в превишени количества, са изключени от обхвата на Регламент (ЕО) № 1383/2003. Стоките, които са предмет на незаконна паралелна търговия, а именно стоки, които са произведени със съгласието на притежателя на правото, но пуснати за първи път на пазара в Европейското икономическо пространство без негово съгласие, и стоките, произведени в превишени количества, а именно стоки, които са произведени от лице, надлежно упълномощено от притежателя на правото да произведе определено количество стоки, в превишение на количеството, договорено между това лице и притежателя на правото, са произведени като оригинални стоки и следователно не е целесъобразно митническите органи да съсредоточават усилията си върху такива стоки. Поради това незаконната паралелна търговия и стоките, произведени в превишени количества, следва да бъдат също изключени от обхвата на настоящия регламент.
(7)
Държавите членки следва да предоставят в сътрудничество с Комисията подходящо обучение за митническите служители, за да се осигури правилното прилагане на настоящия регламент.
(8)
Настоящият регламент, когато бъде изцяло приложен, ще допринесе допълнително за изграждането на вътрешен пазар, който осигурява по-ефективна защита на притежателите на права, стимулира творческия подход и иновациите и предоставя на потребителите надеждни и висококачествени продукти, което на свой ред следва да укрепи трансграничните сделки между потребители, предприятия и търговци.
(9)
Държавите членки са изправени пред все по-ограничени ресурси в областта на митниците. Поради това следва да се подкрепя прилагането на технологии за управление на риска и на стратегии за използване в максимална степен на ресурсите, които са на разположение на митническите органи.
(10)
Настоящият регламент съдържа единствено процедурни правила за митническите органи. В този смисъл той не въвежда критерии за установяване на нарушение на право в областта на интелектуалната собственост.
(11)
Съгласно декларацията относно Споразумението за ТРИПС и общественото здраве, приета на министерската конференция на СТО в Доха на 14 ноември 2001 г., Споразумението относно свързаните с търговията аспекти на правата на интелектуалната собственост (Споразумението за ТРИПС) може и следва да бъде тълкувано и изпълнявано по начин, който утвърждава правото на членовете на СТО да опазват общественото здраве, и по-специално да насърчават достъпа до лекарствени продукти за всички. Следователно, в съответствие с международните ангажименти на Съюза и политиката му в областта на сътрудничеството за развитие, по отношение на лекарствените продукти, чието преминаване през митническата територия на Съюза - със или без претоварване, складиране, разпределяне на товара или промяна на вида транспорт или транспортното средство - представлява само част от цялото пътуване, което започва и приключва извън територията на Съюза, митническите органи следва при оценката на риска от нарушение на право върху интелектуалната собственост да вземат предвид всяка значителна вероятност за отклонение на такива лекарствени продукти с цел пускането им на пазара на Съюза.
(12)
Настоящият регламент не следва да засяга разпоредбите относно компетентността на съдилищата, и по-специално разпоредбите на Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (3).
(13)
Лица, ползватели, органи или група производители, които са активно легитимирани да поискат откриването на съдебно производство от свое име или от името на ползвателите или групата производители поради евентуално нарушение на право върху интелектуална собственост, следва да имат право да подадат заявление.
(14)
С цел да се гарантира защитата на правата върху интелектуалната собственост в целия Съюз е целесъобразно да се позволи на лица или образувания, търсещи защита на правата в целия Съюз, да подават заявление до митническите органи в една-единствена държава членка. Такива податели на заявление следва да могат да поискат от посочените органи да вземат решение за намеса с оглед осигуряването на защитата на правото върху интелектуална собственост както в своята държава членка, така и във всяка друга държава членка.
(15)
С цел да се гарантира своевременната защита на правата върху интелектуалната собственост следва да бъде предвидено, че когато въз основа на надеждни индикации митническите органи предполагат, че стоки под техен надзор нарушават права върху интелектуалната собственост, те имат право да отложат вдигането на стоките или да задържат стоките по своя инициатива или при наличие на заявление, така че лицето или образуванието, което има право да подаде заявление, да поиска образуване на производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост.
(16)
С Регламент (ЕО) № 1383/2003 на държавите членки се позволява да предвидят процедура, която дава възможност определени стоки да бъдат унищожени, без да има задължение за започване на производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост. Както се отбелязва в Резолюцията на Европейския парламент от 18 декември 2008 г. относно въздействието на подправянето на продукти върху международната търговия (4), подобна процедура се е оказала много успешна в държавите членки, в които е била въведена. Поради това процедурата следва да бъде задължителна по отношение на всички нарушения на права върху интелектуалната собственост и следва да се прилага, когато деклараторът или държателят на стоките е съгласен с унищожаването. Наред с това, процедурата следва да предвижда митническите органи да могат да приемат, че деклараторът или държателят на стоките се с съгласил стоките да бъдат унищожени, когато не се е противопоставил изрично на унищожаването в рамките на определения срок.
(17)
С цел свеждане до минимум на административната тежест и разходите следва да бъде въведена специална процедура за малки пратки от фалшифицирани и пиратски стоки, която да позволи тези стоки да бъдат унищожавани без изричното съгласие на подателя на заявлението във всеки отделен случай. За да се приложи тази процедура обаче, следва да се изисква подателят на заявлението да е отправил в него общо искане в такъв смисъл. Митническите органи следва също да могат да поискат от подателя на заявлението да поеме разходите по прилагането на същата процедура.
(18)
За постигането на допълнителна правна сигурност е целесъобразно да бъдат изменени сроковете за отлагане на вдигането или задържане на стоки, за които се предполага, че нарушават права върху интелектуалната собственост, както и условията, при които митническите органи следва да предават информацията за задържаните стоки на засегнатите лица и образувания, както е предвидено в Регламент (ЕО) № 1383/2003.
(19)
Като се взема предвид временният и превантивен характер на мерките, приемани от митническите органи при прилагане на настоящия регламент, както и конфликтът между интересите на страните, засегнати от мерките, някои аспекти на процедурите следва да бъдат адаптирани, за да се гарантира безпроблемното прилагане на регламента, като същевременно се зачитат правата на засегнатите страни. Поради това, що се отнася до различните уведомления, предвидени в настоящия регламент, митническите органи следва да уведомяват съответното лице въз основа на документите относно митническата обработка или въз основа на ситуацията, в които се намират стоките. Освен това, тъй като процедурата за унищожаване на стоки предполага и деклараторът или държателят на стоките, и притежателят на решението успоредно да представят евентуалните си възражения срещу унищожаването, следва да се направи необходимото притежателят на решението да може да реагира на потенциално възражение на декларатора или държателя на стоките срещу унищожаването им. Ето защо следва да се направи необходимото деклараторът или държателят на стоките да бъде уведомен за отлагането на вдигането на стоките или тяхното задържане преди деня или в същия ден, в който е уведомен притежателят на решението.
(20)
Митническите органи и Комисията се насърчават да си сътрудничат с Европейската обсерватория за нарушенията на правата на интелектуална собственост в рамките на съответните си области на компетентност.
(21)
С оглед премахването на международната търговия със стоки, които нарушават права върху интелектуалната собственост, Споразумението за ТРИПС предвижда членовете на СТО да насърчават обмена на информация между митническите органи относно тази търговия. Във връзка с това следва да е възможно Комисията и митническите органи на държавите членки да обменят информация за предполагаеми нарушения на правата върху интелектуалната собственост със съответните митнически органи на трети държави, включително за стоки, които преминават транзитно през територията на Съюза и чийто произход или местоназначение са тези трети държави.
(22)
В интерес на ефективността следва да се прилагат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 515/97 на Съвета от 13 март 1997 г. относно взаимопомощта между административните органи на държавите членки и сътрудничеството между последните и Комисията по гарантиране на правилното прилагане на законодателството в областта на митническите и земеделските въпроси (5).
(23)
Отговорността на митническите органи следва да се урежда от законодателството на държавите членки, въпреки че удовлетворяването на заявления за намеса от страна на митническите органи не следва да дава право за обезщетение на притежателя на решението, ако стоки, за които се предполага, че нарушават права върху интелектуалната собственост, не бъдат открити от митническите органи и бъдат освободени или не бъде предприета намеса за тяхното задържане.
(24)
Целесъобразно е да се въведе разпоредба, че ако митническите органи предприемат намеса по подадено заявление, притежателят на решението следва да възстанови всички разходи, направени от митническите органи при намесата за защитата на неговите права върху интелектуалната собственост. Това обаче не следва да възпрепятства притежателя на решението да потърси компенсация от нарушителя или други лица, които могат да бъдат считани за отговорни съгласно законодателството на съответната държава членка, в която са открити стоките. Тези лица може да включват посредници, когато е приложимо. Разходите и щетите, понесени от лица, различни от митническите органи, в резултат на митническа намеса с отлагане на вдигането на стоки или със задържане на стоки въз основа на иск на трета страна във връзка с интелектуалната собственост, следва да се уреждат от конкретното приложимо законодателство във всеки отделен случай.
(25)
Настоящият регламент въвежда възможността митническите органи да позволят стоки, които трябва да бъдат унищожени, да бъдат преместени под митнически надзор от едно място до друго в рамките на митническата територия на Съюза. Митническите органи могат освен това да решат да допуснат подобни стоки за свободно обращение с оглед на по-нататъшното им рециклиране или отстраняване извън каналите за търговия, включително за цели, свързани с повишаване на осведомеността, обучение или образование.
(26)
Защитата на правата върху интелектуална собственост, осъществявана от митническите органи, налага обмен на данни относно решенията, свързани със заявленията. Подобна обработка на данни обхваща и обработката на лични данни и следва да бъде извършвана в съответствие с правото на Съюза, както е определено в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (7).
(27)
Обменът на информация относно решения по заявления и намесата на митническите органи следва да се извършва посредством централна електронна база данни. Следва да бъдат определени образуванието, което ще контролира и администрира тази база данни, и образуванията, които ще гарантират сигурността при обработката на включените в нея данни. Въвеждането на всякаква евентуална оперативна съвместимост или обмен следва преди всичко да съответства на принципа за ограничаване в рамките на целта, а именно данните следва да се използват за целта, за която е създадена базата данни, като не следва да се допуска по-нататъшен обмен или взаимно свързване за други цели.
(28)
С цел да се гарантира, че определението за малки пратки може да бъде изменено, ако се окаже нецелесъобразно в практиката предвид необходимостта да се осигури ефективно изпълнение на процедурата, или когато е необходимо с оглед да се избегне всякакво заобикаляне на тази процедура по отношение на съдържанието на пратките, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с изменение на несъществени елементи на определението за малки пратки, а именно конкретните количества, посочени в това определение. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(29)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на разпоредбите, с които се определят елементите на практическите условия за обмен на данни с трети държави, както и разпоредбите относно формулярите за заявления и относно искания за удължаване на срока, в рамките на който митническите органи трябва да осъществят намеса, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия, а именно правомощия за определяне на тези елементи от практическите условия и за установяване на стандартни формуляри. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (8). За установяването на стандартни формуляри, въпреки че предметът на разпоредбите на настоящия регламент, подлежащи на изпълнение, попада в обхвата на общата търговска политика, поради естеството и въздействието на тези актове за изпълнение те следва да се приемат по процедурата по консултиране, тъй като всички подробности за вида информация, който трябва да се съдържа във формулярите, произтичат пряко от текста на настоящия регламент. Следователно с тези актове за изпълнение ще се установят единствено форматът и структурата на формуляра и те няма да имат по-нататъшно отражение върху общата търговска политика на Съюза.
(30)
Регламент (ЕО) № 1383/2003 следва да бъде отменен.
(31)
Беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните в съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001, като той представи становище на 12 октомври 2011 г. (9),
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се определят условията и процедурите за намеса на митническите органи, когато стоки, за които се предполага, че нарушават права върху интелектуалната собственост, са или следва да бъдат обект на митнически надзор или митнически контрол на митническата територия на Съюза в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (10), по-специално стоки в следните случаи:
а)
когато са декларирани за допускане за свободно обращение, за износ или за реекспорт;
б)
когато се въвеждат на митническата територия на Съюза или я напускат;
в)
когато са поставени под режим с отложено плащане или са в свободна зона или свободен склад.
2. По отношение на стоките, които са обект на митнически надзор или митнически контрол, и без да се засягат членове 17 и 18, митническите органи извършват подходящ митнически контрол и предприемат пропорционални мерки за идентификация, както е предвидено в член 13, параграф 1 и в член 72 от Регламент (ЕИО) № 2913/92, в съответствие с критериите за анализ на риска, с цел предотвратяване на дейности в нарушение на законодателството в областта на правата върху интелектуалната собственост, приложимо на територията на Съюза, както и с цел сътрудничество с трети държави във връзка със защитата на правата върху интелектуална собственост.
3. Настоящият регламент не се прилага за стоки, допуснати за свободно обращение под режим специфично предназначение.
4. Настоящият регламент не се прилага за стоки с нетърговски характер, съдържащи се в личния багаж на пътниците.
5. Настоящият регламент не се прилага за стоки, произведени със съгласието на притежателя на правото или за стоки, произведени от лице, надлежно упълномощено от притежателя на правото да произведе определено количество стоки над количествата, договорени между въпросното лице и притежателя на правото.
6. Настоящият регламент не засяга правото на държавите членки или правото на Съюза в областта на интелектуалната собственост или законодателството на държавите членки по отношение на наказателните производства.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент:
1)
„права върху интелектуалната собственост“ означава:
а)
търговска марка;
б)
промишлен дизайн;
в)
авторско право или сродните му права съгласно предвиденото в националното право или в правото на Съюза;
г)
географско указание;
д)
патент съгласно предвиденото в националното право или в правото на Съюза;
е)
сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти съгласно предвиденото в Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 г. относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (11);
ж)
сертификат за допълнителна защита на продуктите за растителна защита съгласно предвиденото в Регламент (ЕО) № 1610/96 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 1996 г. относно създаването на сертификат за допълнителна защита на продуктите за растителна защита (12);
з)
сортовете растения с правна закрила на Общността съгласно предвиденото в Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 г. относно правната закрила на Общността на сортовете растения (13);
и)
сортовете растения с правна закрила, предвидена в националното право;
й)
топология на полупроводниково изделие съгласно предвиденото в националното право или в правото на Съюза;
к)
полезен модел, доколкото е защитен като право върху интелектуалната собственост в националното право или в правото на Съюза;
л)
търговско наименование, доколкото е защитено като изключително право върху интелектуалната собственост в националното право или в правото на Съюза;
2)
„търговска марка“ означава:
а)
марка на Общността, както е предвидено в Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (14);
б)
търговска марка, регистрирана в държава членка или, когато става въпрос за Белгия, Люксембург или Нидерландия - в Бюрото за интелектуална собственост на Бенелюкс;
в)
търговска марка, която е предмет на международна регистрация и която има действие в държава членка или в Съюза;
3)
„промишлен дизайн“ означава:
а)
промишлен дизайн на Общността съгласно предвиденото в Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 г. относно промишления дизайн на Общността (15);
б)
промишлен дизайн, регистриран в държава членка или, когато става въпрос за Белгия, Люксембург или Нидерландия - в Бюрото за интелектуална собственост на Бенелюкс;
в)
промишлен дизайн, който е предмет на международна регистрация и който има действие в държава членка или в Съюза;
4)
„географско указание“ означава:
а)
защитено географско указание или защитено наименование за произход на селскостопански продукти или храни съгласно предвиденото в Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (16);
б)
наименование за произход или географско указание за вина съгласно предвиденото в Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (17);
в)
географско указание за ароматизирани напитки на винена основа съгласно предвиденото в Регламент (ЕИО) № 1601/91 на Съвета от 10 юни 1991 г. относно установяване на общи правила за определянето, описанието и представянето на ароматизирани вина, ароматизирани напитки на винена основа и ароматизирани коктейли от лозаро-винарски продукти (18);
г)
географско указание за спиртни напитки съгласно предвиденото в Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. относно определението, описанието, представянето, етикетирането и защитата на географските указания на спиртните напитки (19);
д)
географско указание за продукти, които не попадат в обхвата на букви а)-г), доколкото е установено като изключително право върху интелектуалната собственост в националното право или в правото на Съюза;
е)
географско указание, както е предвидено в споразуменията между Европейския съюз и трети държави и посочено като такова в тези споразумения;
5)
„фалшифицирани стоки“ означава:
а)
стоки, които са обект на действие в нарушение на търговска марка в държавата членка, където те са открити, и върху които е поставен без разрешение знак, който е идентичен с валидно регистрираната за същия вид стоки търговска марка или който не може да бъде отличен в основните си характеристики от такава търговска марка;
б)
стоки, които са обект на действие в нарушение на географско указание в държавата членка, където те са открити, и върху които е поставено наименование или термин, или които са описани с наименование или термин, защитени по отношение на въпросното географско указание;
в)
всеки вид опаковка, етикет, стикер, брошура, указания за употреба, гаранционен документ или друг подобен артикул, дори представен отделно, който е обект на действие в нарушение на търговска марка или географско указание и който включва знак, наименование или термин, идентичен с валидно регистрирана търговска марка или защитено географско указание или неотличаващ се в основните си характеристики от такава търговска марка или географско указание, и който може да се използва за същия вид стоки като тези, за които е регистрирана търговската марка или географското указание;
6)
„пиратски стоки“ означава стоки, които са обект на действие в нарушение на авторското право или сродните му права или промишления дизайн в държавата членка, където са открити, и които представляват или съдържат копия, произведени без съгласието на притежателя на авторското право или сродните му права или промишления дизайн, или без съгласието на лице, упълномощено от този притежател на правото в страната на производство;
7)
„стоки, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост“ означава стоки, за които има надеждни индикации, че в държавата членка, където тези стоки са открити, те са prima facie:
а)
стоки, които са обект на действие в нарушение на право върху интелектуалната собственост в тази държава членка;
б)
устройства, продукти или компоненти, които са проектирани, произведени или приспособени с основната цел да се направи възможно или да се улесни заобикалянето на технология, устройство или компонент, които предотвратяват или ограничават при обичайното си функциониране действия по отношение на дадено произведение, които не са разрешени от носителя на авторското право или на правото, сродно на авторското право, и които са свързани с действие, нарушаващо въпросните права в посочената държава членка;
в)
всеки калъп или матрица, специално проектирани или приспособени за производството на стоки, с които се нарушава право върху интелектуална собственост, ако тези калъпи и матрици са свързани с действие, нарушаващо право върху интелектуална собственост в посочената държава членка;
8)
„притежател на правото“ означава притежател на право върху интелектуална собственост;
9)
„заявление“ означава подадено до компетентния митнически отдел искане за намеса на митническите органи във връзка със стоки, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост;
10)
„национално заявление“ означава заявление, с която се иска намеса на митническите органи на държава членка в рамките на тази държава членка;
11)
„съюзно заявление“ означава заявление, подадено в държава членка, в което се иска намесата на митническите органи на тази държава членка и на една или повече други държави членки в рамките на техните съответни държави членки;
12)
„подател“ означава лицето или образуванието, от чието име е подадено заявлението;
13)
„притежател на решението“ означава притежател на решение, с което се удовлетворява заявление;
14)
„държател на стоките“ означава лицето, което е собственик на стоките, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост, или което има подобно право на разпореждане с тях, или което има физически контрол върху тези стоки;
15)
„декларатор“ означава деклараторът съгласно определението в член 4, точка 18 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
16)
„унищожаване“ означава физическото унищожаване, рециклиране или отстраняване на стоки извън каналите за търговия по начин, който не допуска причиняване на вреда на притежателя на решението;
17)
„митническа територия на Съюза“ означава митническата територия на Общността, както е определена в член 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
18)
„вдигане на стоки“ означава вдигането на стоки съгласно определението в член 4, точка 20 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
19)
„малка пратка“ означава пощенска или експресна куриерска пратка, която:
а)
съдържа най-много три артикула;
или
б)
има общо тегло, по-малко от два килограма.
За целите на буква а) „артикул“ означава стока, както се класира съгласно Комбинираната номенклатура в съответствие с приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (20), ако е неопакован, или пакета със същата стока, предназначен за продажба на дребно на крайния потребител.
За целите на това определение отделни стоки, които попадат в един и същи код по Комбинираната номенклатура, се смятат за различни артикули, а стоките, които представляват комплект, класиран в един код по Комбинираната номенклатура, се смятат за един артикул;
20)
„бързоразвалящи се стоки“ означава стоки, които по преценка на митническите органи влошават качеството си, ако бъдат държани до 20 дни от датата на отлагане на вдигането или задържането им;
21)
„изключителен лиценз“ означава лиценз (общ или ограничен), даващ на лицензополучателя разрешение, от което са изключени всички други лица - включително лицето, предоставящо лиценза - да упражнява право върху интелектуалната собственост по разрешения в лиценза начин.
ГЛАВА II
ЗАЯВЛЕНИЯ
РАЗДЕЛ 1
Подаване на заявления
Член 3
Право за подаване на заявление
Следните лица и образувания, доколкото имат право да започнат производство, за да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост, в държавата членка или държавите членки, където е поискана намеса на митническите органи, имат право да подадат:
1.
национално или съюзно заявление:
а)
притежатели на права;
б)
органи за управление на колективните права върху интелектуалната собственост, посочени в член 4, параграф 1, буква в) от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (21);
в)
органи за професионална защита, посочени в член 4, параграф 1, буква г) от Директива 2004/48/ЕО;
г)
групи по смисъла на член 3, точка 2 и член 49, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, групи производители по смисъла на член 118д от Регламент (ЕО) № 1234/2007 или подобни групи производители, както е предвидено в правото на Съюза за географските указания, които представляват производители на продукти с географско указание или представители на такива групи, по-специално регламенти (ЕИО) № 1601/91 и (ЕО) № 110/2008, и оператори, които имат право да използват географско указание, както и компетентни по отношение на такова географско указание инспекционни служби или органи;
2.
национално заявление:
а)
лица или образувания, притежаващи разрешение да ползват права върху интелектуалната собственост, които са надлежно упълномощени от притежателя на правата да започнат производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост;
б)
групи производители, предвидени в законодателството на държавите членки за географските указания, които представляват производители на продукти с географски указания или представителите на такива групи и оператори, които имат право да използват географско указание, както и компетентни по отношение на такова географско указание контролни служби и органи;
3.
съюзно заявление: притежателите на изключителни лицензи за цялата територия на две или повече държави членки, в които тези лицензополучатели са надлежно упълномощени във въпросните държави членки от притежателя на правата да започнат производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост.
Член 4
Права върху интелектуалната собственост, обхванати от съюзни заявления
Съюзно заявление може да бъде подадено единствено във връзка с права върху интелектуалната собственост, основаващи се на правото на Съюза, което поражда действие в целия Съюз.
Член 5
Подаване на заявления
1. Всяка държава членка определя митническата служба, компетентна да получава и обработва заявления („компетентна митническа служба“). Държавите членки информират съответно Комисията, която оповестява списъка на компетентните митнически служби, определени от държавите членки.
2. Заявленията се подават до компетентната митническа служба. Заявлението се попълва, като се използва формулярът, посочен в член 6, и съдържа изискваната в него информация.
3. Когато след уведомяване от страна на митническите органи за отлагане на вдигането или за задържане на стоките в съответствие с член 18, параграф 3 е подадено заявление, то отговаря на следните изисквания:
а)
подава се до компетентната митническа служба в срок от четири работни дни от уведомлението за отлагане на вдигането или задържането на стоките;
б)
представлява национално заявление;
в)
съдържа информацията, посочена в член 6, параграф 3. Подателят на заявлението обаче може да пропусне информацията, посочена в същия параграф, буква ж), з) или и).
4. Освен в случаите, посочени в член 3, точка 3, може да се подава само по едно национално заявление и едно съюзно заявление за държава членка по отношение на едно и също право върху интелектуалната собственост, което е защитено в тази държава членка. В случаите, посочени в член 3, точка 3, е разрешено подаването на повече от едно съюзно заявление.
5. Когато съюзно заявление е удовлетворено за държава членка, за която вече е било удовлетворено друго съюзно заявление за същия подател и във връзка със същото право върху интелектуалната собственост, митническите органи на тази държава членка предприемат действия въз основа на първото съюзно заявление, което е било удовлетворено. Те уведомяват компетентната митническа служба на държавата членка, в която е удовлетворено което и да е последващо съюзно заявление, която изменя или отменя решението, с което е удовлетворено това последващо съюзно заявление.
6. Когато са налице компютризирани системи за получаване и обработване на заявление, заявленията и приложенията към тях се подават чрез средства за електронна обработка на данни. Държавите членки и Комисията разработват, поддържат и използват такива системи в съответствие с многогодишния стратегически план, посочен в член 8, параграф 2 от Решение № 70/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. относно безкнижна среда в митниците и търговията (22).
Член 6
Формуляр за заявление
1. Комисията установява формуляр за заявление посредством актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 34, параграф 2.
2. Формулярът на заявлението конкретизира информацията, която трябва да бъде предоставена на субекта на данните съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 и националните закони, с които се изпълнява Директива 95/46/ЕО.
3. Комисията прави необходимото да гарантира във формуляра за заявление да се изисква следната информация от подателя:
а)
данни за подателя;
б)
статут на подателя по смисъла на член 3;
в)
документи, които доказват пред компетентната митническа служба, че подателят има право да подаде заявлението;
г)
когато подателят подава заявление чрез представител - данни за лицето, което го представлява, и доказателство за наличието на представителна власт в съответствие със законодателството на държавата членка, в която е подадено заявлението;
д)
правото или правата върху интелектуалната собственост, по отношение на които се търси защита;
е)
при случаите на съюзно заявление - държавите членки, в които се иска намеса на митническите органи;
ж)
специфични и технически данни за автентичните стоки, включително обозначаване като например баркод и изображения, където е целесъобразно;
з)
информацията, необходима за лесното разпознаване на въпросните стоки от митническите органи;
и)
информация, приложима с оглед на извършваните от митническите органи анализ и оценка на риска от нарушение на съответното право или права върху интелектуалната собственост, като например оторизираните дистрибутори;
й)
дали информацията, подадена в съответствие с настоящия параграф, буква ж), з) или и), трябва да бъде отбелязана като информация, до която се предоставя ограничен достъп в съответствие с член 31, параграф 5;
к)
данните на всеки представител, упълномощен от подателя да отговаря за правните и техническите въпроси;
л)
задължение на подателя, че се ангажира да уведоми компетентната митническа служба за всяка една от ситуациите, определени в член 15;
м)
задължение на подателя, че се ангажира да предава и актуализира всяка информация, която е от значение с оглед на извършваните от митническите органи анализ и оценка на риска от нарушение на съответното право или права върху интелектуалната собственост;
н)
задължение на подателя, че поема отговорност съгласно условията, определени в член 28;
о)
задължение на подателя, че поема разходите, посочени в член 29, съгласно условията, предвидени в същия член;
п)
съгласие на подателя предоставените от него данни да могат да бъдат обработвани от Комисията и държавите членки;
р)
дали подателят иска да бъде приложена процедурата по член 26 и в случай че митническите органи поискат това, дали е съгласен да поеме разходите по унищожаването на стоките съгласно същата процедура.
РАЗДЕЛ 2
Решения относно заявленията
Член 7
Обработване на непълни заявления
1. Когато при получаване на заявление компетентната митническа служба счете, че заявлението не съдържа цялата информация, изисквана съгласно член 6, параграф 3, компетентната митническа служба изисква от подателя да предостави липсващата информация в срок от 10 работни дни от уведомяването за това искане.
В такива случаи срокът, посочен в член 9, параграф 1, спира да тече до получаването на необходимата информация.
2. Когато подателят не предостави липсващата информация в срока, посочен в параграф 1, първа алинея, компетентната митническа служба отхвърля заявлението.
Член 8
Такси
Подателят не дължи такса за покриване на административните разходи, произтичащи от обработването на заявлението.
Член 9
Уведомление за решения, с които се удовлетворяват или отхвърлят молби
1. Компетентната митническа служба уведомява подателя за своето решение, с което удовлетворява или отхвърля заявлението, в срок от 30 работни дни от получаването на заявлението. В случай че отхвърли заявление, компетентната митническа служба мотивира решението си и прилага към него информация за процедурата за обжалване.
2. Ако подателят на заявлението е бил уведомен за отлагането на вдигането на стоките или за задържането на стоките от митническите органи преди подаването на заявление, компетентната митническа служба уведомява подателя за своето решение, с което удовлетворява или отхвърля заявлението, в срок от два работни дни от получаването на заявлението.
Член 10
Решения по молбите
1. Решение, с което се удовлетворява национално заявление и всяко решение, с което то се отменя или изменя, поражда действие в държавата членка, в която е подадено националното заявление, в деня, следващ датата на приемане на решението.
Решение за удължаване на срока, в който трябва да се намесят митническите органи, поражда действие в държавата членка, в която е подадено национално заявление, в деня, следващ датата на изтичане на срока, който се удължава.
2. Решение, с което се удовлетворява съюзно заявление, и всяко решение, с което такова решение се отменя или изменя, поражда действие:
а)
в държавата членка, в която е подадено заявлението - в деня, следващ датата на приемане на решението;
б)
във всички останали държави членки, в които се иска намеса на митническите органи- в деня, следващ датата, на която митническите органи са уведомени в съответствие с член 14, параграф 2, при условие че притежателят на решението е изпълнил задълженията си по член 29, параграф 3 по отношение на разходите за превод.
Решението за удължаване на срока, в който трябва да се намесят митническите органи, поражда действие в държавата членка, в която е подадено съюзното заявление, както и във всички останали държави членки, в които се иска намеса на митническите органи, в деня, следващ датата на изтичане на срока, който се удължава.
Член 11
Срок, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи
1. Когато удовлетворява заявление, компетентната митническа служба определя срока, в рамките на който митническите органи трябва да се намесят.
Този срок започва в деня, в който решението, удовлетворяващо заявлението, поражда действие съгласно член 10, и не надхвърля една година, считано от деня, следващ датата на приемане.
2. Когато заявление, подадено след уведомяване от страна на митническите органи за отлагане на вдигането на стоките или за задържане на стоките в съответствие с член 18, параграф 3, не съдържа информацията, посочена в член 6, параграф 3, буква ж), з) или и), то се удовлетворява единствено по отношение на отлагането на вдигането на стоките или на задържането им, освен в случаите, когато тази информация е предоставена в рамките на 10 работни дни след уведомяването за отлагане на вдигането или за задържането на стоките.
3. Митническите органи не осъществяват намеса, когато бъде прекратено действието на дадено право върху интелектуалната собственост или когато подателят на заявлението по други причини престане да има право да подава заявление. Решението, с което се удовлетворява заявление, съответно се отменя или изменя от компетентната митническа служба, взела това решение.
Член 12
Удължаване на срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи
1. При изтичане на срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи, и при условие че притежателят на решението е платил задълженията си, дължими на митническите органи съгласно настоящия регламент, компетентната митническа служба, приела първоначалното решение, може да удължи този срок по искане на притежателя на решението.
2. Когато искането за удължаване на срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи, е получено от компетентната митническа служба по-малко от 30 работни дни преди изтичането на срока, който трябва да бъде удължен, компетентната митническа служба може да отхвърли това искане.
3. Компетентната митническа служба уведомява притежателя на решението в рамките на 30 работни дни от получаването на искането, посочено в параграф 1, за своето решение за удължаване на срока. Компетентната митническа служба определя срока, през който митническите органи трябва да се намесят.
4. Удълженият срок, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи, започва да тече от деня, следващ датата на изтичане на предходния срок, и не превишава една година.
5. Митническите органи не осъществяват намеса, когато бъде прекратено действието на дадено право върху интелектуалната собственост или когато подателят на заявлението по други причини престане да има право да подава заявление. Решението за удължаване на срока се отменя или изменя по съответния начин от компетентната митническа служба, взела това решение.
6. Притежателят на решението не дължи такса за покриване на административните разходи, произтичащи от обработването на искането за удължаване.
7. Комисията установява формуляр на искане за удължаване чрез актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 34, параграф 2.
Член 13
Изменение на решението по отношение на правата върху интелектуалната собственост
Компетентната митническа служба, взела решението за удовлетворяване на заявлението, може да измени списъка с правата върху интелектуалната собственост в решението по искане на притежателя на това решение.
При добавяне на ново право върху интелектуалната собственост искането съдържа информацията, посочена в член 6, параграф 3, букви в), д), ж), з) и и).
В случая на решение, с което се удовлетворява съюзно заявление, всяко изменение, което се състои от добавяне на права върху интелектуалната собственост, се ограничава до правата върху интелектуалната собственост, попадащи в обхвата на член 4.
Член 14
Задължения на компетентната митническа служба по отношение на уведомяването
1. Компетентната митническа служба, до която е подадено национално заявление, препраща следните решения на митническите учреждения на своята държава членка веднага след тяхното приемане:
а)
решения, с които се удовлетворява заявлението;
б)
решения, отменящи решения, с които се удовлетворява заявлението;
в)
решения, изменящи решения, с които се удовлетворява заявлението;
г)
решения за удължаване на срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи.
2. Компетентната митническа служба, до която е подадено съюзно заявление, препраща следните решения на компетентната митническа служба на държавата членка или държавите членки, посочени в съюзното заявление, веднага след тяхното приемане:
а)
решения, с които се удовлетворява заявлението;
б)
решения, отменящи решения, с които се удовлетворява заявлението;
в)
решения, изменящи решения, с които се удовлетворява заявлението;
г)
решения за удължаване на срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи;
Компетентната митническа служба на държавата членка или държавите членки, посочена(и) в съюзното заявление, веднага след получаването на посочените решения ги препраща на своите митнически служби.
3. Компетентната митническа служба на държавата членка или държавите членки, посочена(и) в съюзното заявление, може да поиска от компетентната митническа служба, взела решението за удовлетворяване на заявлението, да ѝ предостави допълнителна информация, считана за необходима за изпълнение на същото решение.
4. Компетентната митническа служба препраща своето решение за прекратяване на намесата на митническите органи съгласно член 16, параграф 1, буква б) и параграф 2 на митническите учреждения на своята държава членка веднага след неговото приемане.
Член 15
Задължения на притежателя на решението по отношение на уведомяването
Притежателят на решението уведомява незабавно компетентната митническа служба, която е удовлетворила заявлението, във всеки един от следните случаи:
а)
ако бъде прекратено действието на правото върху интелектуалната собственост, обхванато в неговото заявление;
б)
ако притежателят на решението по други причини престане има право да подаде заявлението;
в)
при промени в информацията, посочена в член 6, параграф 3.
Член 16
Неизпълнение на задълженията на притежателя на решението
1. Когато притежателят на решението използва информацията, предоставена от митническите органи, за цели, различни от предвидените в член 21, компетентната митническа служба на държавата членка, в която информацията е била предоставена или с нея е било злоупотребено, може:
а)
да отмени всяко прието от нея решение, с което се удовлетворява национално заявление на този притежател на решението, и да откаже да удължи срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи;
б)
да спре действието на своята територия за срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи, на всяко решение, с което се удовлетворява съюзно заявление на този притежател на решението.
2. Компетентната митническа служба може да реши да спре намесата на митническите органи до изтичането на срока, в рамките на който трябва да се намесят тези органи, когато притежателят на решението:
а)
не изпълнява задълженията за уведомяване, установени в член 15;
б)
не изпълнява задължението за връщането на проби съгласно член 19, параграф 3;
в)
не изпълнява задълженията си относно разходите и превода съгласно член 29, параграфи 1 и 3;
г)
без основателна причина не започва производство, както е предвидено в член 23, параграф 3 или в член 26, параграф 9.
При съюзно заявление решението за спиране на намесата на митническите органи има действие единствено в държавата членка, в която е взето това решение.
ГЛАВА III
НАМЕСА НА МИТНИЧЕСКИТЕ ОРГАНИ
РАЗДЕЛ 1
Отлагане на вдигането или задържане на стоките, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост
Член 17
Отлагане на вдигането или задържане на стоките след удовлетворяване на заявление
1. Когато митническите органи идентифицират стоки, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост, обхванато от решение, с което се удовлетворява заявление, те отлагат вдигането на стоките или ги задържат.
2. Преди да отложат вдигането на стоките или да ги задържат, митническите органи могат да поискат от притежателя на решението да им предостави всякаква приложима информация по отношение на стоките. Митническите органи могат също да предоставят на притежателя на решението информация за действителното или предполагаемо количество на стоките, тяхното действително или предполагаемо естество, както и техни изображения при целесъобразност.
3. Митническите органи уведомяват декларатора или държателя на стоките за отлагането на вдигането на стоките или за тяхното задържане в срок от един работен ден от отлагането или от задържането.
Когато митническите органи изберат да уведомят държателя на стоките и две или повече лица се считат за държател на стоките, митническите органи не са длъжни да уведомят повече от едно от тези лица.
Митническите органи уведомяват притежателя на решението за отлагането на вдигането на стоките или за задържането в същия ден или незабавно след уведомяване на декларатора или държателя на стоките.
Уведомленията съдържат информация относно процедурата, посочена в член 23.
4. Митническите органи уведомяват притежателя на решението и декларатора или държателя на стоките за действителното или предполагаемото количество на стоките, чието вдигане е било отложено или които са били задържани, за тяхното действително или предполагаемо естество, включително налични техни изображения при целесъобразност. При поискване и ако разполагат с тази информация, митническите органи предоставят на притежателя на решението имената и адресите на получателя, изпращача и декларатора или държателя на стоките, митническия режим и произхода, мястото от където са и местоназначението на стоките, чието вдигане е отложено или които са задържани.
Член 18
Отлагане на вдигането или задържане на стоките преди удовлетворяване на заявление
1. Когато митническите органи идентифицират стоки, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост, които не са обхванати от решение за удовлетворяване на заявление, те могат да отложат вдигането на тези стоки или да ги задържат, освен в случая на бързоразвалящи се стоки.
2. Преди да отложат вдигането или да задържат стоките, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост, митническите органи могат, без да разкриват друга информация освен действителното или предполагаемо количество на стоките, тяхното действително или предполагаемо естество и изображения при целесъобразност, да поискат от всяко лице или образувание, което по принцип има право да подаде заявление относно предполагаемо нарушение на правата върху интелектуалната собственост, да им предостави всякаква информация от значение за случая.
3. Митническите органи уведомяват декларатора или държателя на стоките за отлагането на вдигането на стоките или за тяхното задържане в срок от един работен ден от въпросното отлагане или задържане.
Когато митническите органи изберат да уведомят държателя на стоките и две или повече лица се считат за държател на стоките, митническите органи не са длъжни да уведомят повече от едно от тези лица.
Митническите органи уведомяват лицата или образуванията, които имат право да подадат заявление относно предполагаемо нарушение на правата върху интелектуалната собственост, за отлагането на вдигането на стоките или за задържането им в същия ден или незабавно след уведомяване на декларатора или държателя на стоките.
Митническите органи могат да се консултират с компетентните публични органи с оглед на идентифицирането на лицата или образуванията, които имат право да подадат заявление.
Уведомленията съдържат информация относно процедурата, посочена в член 23.
4. Митническите органи разрешават вдигането на стоките или прекратяват тяхното задържане незабавно след приключване на всички митнически формалности в следните случаи:
а)
когато не са идентифицирали нито едно лице или образувание, което има право да подаде заявление относно предполагаемо нарушение на права върху интелектуалната собственост в срок от един работен ден от отлагане на вдигането или от задържането на стоките;
б)
когато не са получили заявление в съответствие с член 5, параграф 3 или когато са отхвърлили такова заявление.
5. При удовлетворяване на заявление митническите органи информират притежателя на решението, при поискване и ако разполагат с тази информация, за имената и адресите на получателя, изпращача и на декларатора или на държателя на стоките, за митническия режим и произхода, мястото от където са и местоназначението на стоките, чието вдигане е отложено или които са задържани.
Член 19
Инспекция и вземане на проби от стоки, чието вдигане е отложено или които са задържани
1. Митническите органи предоставят на притежателя на решението и на декларатора или държателя на стоките възможност да инспектират стоките, чието вдигане е отложено или които са задържани.
2. Митническите органи могат да вземат представителни проби за стоките. Те могат да предоставят или изпратят такива проби на притежателя на решението, по негово искане и единствено с цел анализ и улесняване на последващата процедура по отношение на фалшифицирани и пиратски стоки. Притежателят на решението, с което се удовлетворява заявлението, носи цялата отговорност за извършването на анализ на тези проби.
3. Притежателят на решението връща пробите, посочени в параграф 2, на митническите органи, освен в случаите, когато обстоятелствата не позволяват това да бъде направено, при приключване на анализа, и най-късно преди вдигането на стоките или прекратяването на задържането им.
Член 20
Условия на съхранение
Митническите органи определят условията на съхранение на стоките по време на периода на отлагане на вдигането или на задържането им.
Член 21
Разрешена употреба на определена информация от притежателя на решението
Когато притежателят на решението получи информацията, посочена в член 17, параграф 4, член 18, параграф 5, член 19 или член 26, параграф 8, той може да разкрие или използва тази информация единствено за следните цели:
а)
за започване на производство, за да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост, и в хода на такова производство;
б)
във връзка с наказателно разследване за нарушение на право на интелектуалната собственост, предприето от органите на публичната власт в държавата членка, в която са открити стоките;
в)
за образуване на наказателно производство и в хода на такова производство;
г)
с цел да потърси обезщетение от нарушителя или други лица;
д)
за договаряне с декларатора или държателя на стоките последните да бъдат унищожени в съответствие с член 23, параграф 1;
е)
за договаряне с декларатора или държателя на стоките на размера на гаранцията, посочена в член 24, параграф 2, буква а).
Член 22
Обмен на информация и данни между митническите органи
1. Без да се засягат приложимите разпоредби за защита на данните в Съюза и с цел да се допринесе за премахването на международната търговия със стоки, които нарушават права върху интелектуалната собственост, Комисията и митническите органи на държавите членки могат да обменят определени данни и информация, с които разполагат, със съответните органи на трети държави съгласно практическите условия, посочени в параграф 3.
2. Данните и информацията по параграф 1 се обменят, за да се осигури своевременна ефективна намеса на митническите органи по отношение на товари със стоки, които нарушават права върху интелектуалната собственост. Тази данни и информация може да се отнася до конфискации, тенденции и обща информация за рисковете, включително по отношение на стоки, които преминават транзитно през територията на Съюза и чийто произход или местоназначение е територията на съответните трети държави. Данните и информацията могат да включват при целесъобразност следното:
а)
естество и количество на стоките;
б)
право върху интелектуалната собственост, за което се предполага, че е нарушено;
в)
произход, място на произход и местоназначение на стоките;
г)
информация за движението на транспортните средства, и по-специално:
i)
наименование на плавателния съд или регистрационен номер на транспортното средство;
ii)
референтни номера на товарителницата или друг транспортен документ;
iii)
брой контейнери;
iv)
тегло на товара;
v)
описание и/или код на стоките;
vi)
резервационен номер;
vii)
номер на пломбите;
viii)
място на първо товарене;
ix)
място на последно разтоварване;
x)
места на претоварване;
xi)
очаквана дата на пристигане на мястото на последното разтоварване;
д)
информация за движението на контейнерите, и по-специално:
i)
номер на контейнера;
ii)
състояние на натовареност на контейнера;
iii)
дата на движението;
iv)
вид на движението (с товар, без товар, претоварване, въвеждане, напускане и т.н.);
v)
наименование на плавателния съд или регистрационен номер на транспортното средство;
vi)
номер на превоза/пътуването;
vii)
място;
viii)
товарителница или друг транспортен документ.
3. Комисията приема актове за изпълнение, с които се определят елементите на необходимите практически условия, с оглед на обмена на данни и информация съгласно параграфи 1 и 2 от настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 3.
РАЗДЕЛ 2
Унищожаване на стоки, започване на производство и преждевременно вдигане на стоките
Член 23
Унищожаване на стоките и започване на производство
1. Стоки, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост, могат да бъдат унищожени под митнически контрол, без да е необходимо да се определя дали е нарушено право върху интелектуалната собственост съгласно законодателството на държавата членка, в която са открити стоките, ако е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
притежателят на решението е потвърдил писмено пред митническите органи в срок от 10 работни дни, а при бързоразвалящи се стоки - три работни дни, считано от уведомлението за отлагане на вдигането на стоките или за тяхното задържане, че според него е нарушено право върху интелектуалната собственост;
б)
притежателят на решението е потвърдил писмено пред митническите органи в срок от 10 работни дни, а при бързоразвалящи се стоки - три работни дни, считано от уведомлението за отлагане на вдигането на стоките или за тяхното задържане, че е съгласен стоките да бъдат унищожени;
в)
деклараторът или държателят на стоките е потвърдил писмено пред митническите органи в срок от 10 работни дни, а при бързоразвалящи се стоки - три работни дни, считано от уведомлението за отлагане на вдигането на стоките или за тяхното задържане, че е съгласен стоките да бъдат унищожени. Когато в този срок деклараторът или държателят на стоките не е потвърдил съгласието си за унищожаването на стоките, нито е уведомил митническите органи, че възразява срещу това, митническите органи могат да считат, че деклараторът или държателят на стоките е потвърдил съгласието си за унищожаването на тези стоки.
Митническите органи разрешават вдигането на стоките или прекратяват тяхното задържане незабавно след приключване на всички митнически формалности, когато в срока, посочен в първа алинея, букви а) и б), не са получили нито писмено потвърждение от притежателя на решението, че според него е нарушено право върху интелектуалната собственост, нито съгласието му за тяхното унищожаване, освен в случаите, когато тези органи са били надлежно информирани за започването на производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост.
2. Унищожаването на стоките се извършва под митнически контрол на отговорността на притежателя на решението освен в случаите, когато в националното право на държавата членка, в която се унищожават стоките, е предвидено друго. Преди унищожаването на стоките компетентните органи могат да вземат проби. Взетите преди унищожаването проби могат да бъдат използвани за образователни цели.
3. Когато деклараторът или държателят на стоките не е потвърдил писмено съгласието си стоките да бъдат унищожени и когато не може да се счита, че деклараторът или държателят на стоките е потвърдил съгласието си за унищожаването в съответствие с параграф 1, първа алинея, буква в) и в рамките на посочените в тези разпоредби срокове, митническите органи незабавно уведомяват за това притежателя на решението. В срок от 10 работни дни или три работни дни при бързоразвалящи се стоки, считано от уведомлението за суспендиране на вдигането на стоките или за тяхното задържане, притежателят на решението започва производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост.
4. Освен при бързоразвалящи се стоки, в подходящ случай митническите органи могат да удължат срока, посочен в параграф 3, с не повече от 10 работни дни при надлежно обосновано искане от страна на притежателя на решението.
5. Митническите органи разрешават вдигането на стоките или прекратяват тяхното задържане незабавно след приключване на всички митнически формалности, когато в сроковете, посочени в параграфи 3 и 4, не са били надлежно информирани в съответствие с параграф 3 за започването на производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост.
Член 24
Преждевременно вдигане на стоките
1. Когато митническите органи са били уведомени за започването на производство, за да се установи дали е нарушен промишлен дизайн, патент, полезен модел, топология на полупроводниково изделие или правна закрила на сортовете растения, деклараторът или държателят на стоките може да поиска от митническите органи вдигане на стоките или прекратяване на тяхното задържане преди приключването на това производство.
2. Митническите органи вдигат стоките или прекратяват тяхното задържане само ако е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
деклараторът или държателят на стоките е предоставил гаранция, която е в достатъчно висок размер с оглед обезпечаването на интересите на притежателя на решението;
б)
компетентният орган, който трябва да установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост, не е разрешил предохранителни мерки;
в)
всички митнически формалности са били приключени.
3. Предоставянето на гаранцията, посочена в параграф 2, буква а), не засяга останалите средства за правна защита, с които разполага притежателят на решението.
Член 25
Стоки за унищожаване
1. Стоките за унищожаване съгласно член 23 или член 26 не могат да бъдат:
а)
допуснати за свободно обращение освен в случаите, когато митническите органи решат, със съгласието на притежателя на решението, че това е необходимо, в случай че стоките трябва да бъдат рециклирани или отстранени извън каналите за търговия, включително за цели, свързани с повишаване на осведомеността, обучение и образование. Условията, при които стоките могат да бъдат допуснати за свободно обращение, се определят от митническите органи;
б)
изведени от митническата територия на Съюза;
в)
изнесени;
г)
реекспортирани;
д)
поставени под режим с отложено плащане;
е)
поставени в свободна зона или в свободен склад.
2. Митническите органи могат да разрешат стоките, посочени в параграф 1, да бъдат преместени под митнически надзор на друго място в рамките на митническата територия на Съюза с оглед на тяхното унищожаване под митнически контрол.
Член 26
Процедура за унищожаване на стоки в малки пратки
1. Настоящият член се прилага за стоки, когато е изпълнено всяко от следните условия:
а)
за стоките се предполага, че са фалшифицирани или пиратски стоки;
б)
стоките не са бързоразвалящи се стоки;
в)
стоките попадат в обхвата на решение, с което се удовлетворява заявление;
г)
в заявлението си притежателят на решението е поискал да бъде приложена процедурата, предвидена в настоящия член;
д)
стоките са транспортирани в малки пратки.
2. Когато се прилага процедурата, предвидена в настоящия член, не се прилагат член 17, параграфи 3 и 4 и член 19, параграфи 2 и 3.
3. Митническите органи уведомяват декларатора или държателя на стоките за отлагането на вдигането на стоките или за тяхното задържане в срок от един работен ден от отлагането на вдигането или от задържането им. Уведомлението за отлагане на вдигането на стоките или за тяхното задържане включва следната информация:
а)
за намерението на митническите органи да унищожат стоките;
б)
за правата на декларатора или държателя на стоките съгласно параграфи 4, 5 и 6.
4. На декларатора или на държателя на стоките се дава възможност да изрази своето становище в срок от 10 работни дни от уведомлението за отлагане на вдигането на стоките или за тяхното задържане.
5. Стоките могат да бъдат унищожени, когато в срок от 10 работни дни от уведомлението за отлагане на вдигането на стоките или за тяхното задържане деклараторът или държателят на стоките потвърди пред митническите органи съгласието си за тяхното унищожаване.
6. Когато в срока, посочен в параграф 5, деклараторът или държателят на стоките не е потвърдил съгласието си за тяхното унищожаване, нито е уведомил митническите органи, че възразява срещу това, митническите органи могат да считат, че деклараторът или държателят на стоките е потвърдил съгласието си за тяхното унищожаване.
7. Унищожаването се извършва под митнически контрол. Митническите органи предоставят на притежателя на решението - при поискване от негова страна и според случая, информация за действителното или предполагаемото количество на унищожените стоки и за тяхното естество.
8. Когато деклараторът или държателят на стоките не е потвърдил съгласието си стоките да бъдат унищожени и когато не може да се счита, че деклараторът или държателят на стоките е потвърдил съгласието си за това в съответствие с параграф 6, митническите органи незабавно уведомяват притежателя на решението за това и му предоставят информация за количеството на стоките и тяхното естество, включително и изображения на тези стоки при целесъобразност. При поискване и ако разполагат с тази информация, митническите органи предоставят на притежателя на решението имената и адресите на получателя, изпращача и на декларатора или държателя на стоките, информация относно митническия режим и произхода, мястото на произход и местоназначението на стоките, чието вдигане е спряно или които са задържани.
9. В срок от 10 работни дни от уведомлението, посочено в параграф 8, митническите органи разрешават вдигането на стоките или прекратяват тяхното задържане незабавно след приключване на всички митнически формалности, когато не са получили информация от притежателя на решението относно започването на производство, за да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост.
10. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 35 във връзка с изменение на количествата в определението за малки пратки, в случай че това определение се окаже нецелесъобразно в практиката предвид необходимостта да се осигури ефективно изпълнение на посочената в настоящия член процедура или когато е необходимо, с оглед да се избегне каквото и да е заобикаляне на тази процедура по отношение на съдържанието на пратките.
ГЛАВА IV
ОТГОВОРНОСТ, РАЗХОДИ И САНКЦИИ
Член 27
Отговорност на митническите органи
Без да се засяга националното право, решението, с което се удовлетворява заявление, не дава право на обезщетение на притежателя на това решение, в случай че стоките, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост, не бъдат открити от митническа служба и бъдат освободени или не бъде предприета намеса за тяхното задържане.
Член 28
Отговорност на притежателя на решението
Когато поради действие или бездействие на притежателя на решението бъде прекъснато производство, надлежно започнато съгласно настоящия регламент, когато проби, взети съгласно член 19, параграф 2, не са върнати, повредени са или са негодни за употреба поради действие или бездействие на притежателя на решението или когато впоследствие бъде установено, че въпросните стоки не нарушават право върху интелектуалната собственост, притежателят на решението носи отговорност пред държател на стоките или декларатор, който е претърпял вреди в тази връзка, в съответствие с конкретно приложимото законодателство.
Член 29
Разходи
1. При поискване от страна на митническите органи притежателят на решението възстановява разходите, понесени от митническите органи или от други страни, действащи от името на митническите органи, от момента на задържането или на отлагането на вдигането на стоките, включително съхранението на стоките и действията, свързани с тях, съгласно член 17, параграф 1, член 18, параграф 1 и член 19, параграфи 2 и 3, както и при прилагане на коригиращи мерки, като унищожаване на стоките в съответствие с членове 23 и 26.
Притежателят на решението, който е уведомен за отлагане на вдигането на стоките или за задържането им, при поискване получава информация от митническите органи за мястото и начина на съхранение на стоките и за очакваните разходи за съхранението им, посочени в настоящия параграф. Информацията за очакваните разходи може да бъде изразена като разходи за единица време, продукт, обем, тегло или услуга в зависимост от обстоятелствата, при които се съхраняват стоките, и от тяхното естество.
2. Настоящият член не засяга правото на притежателя на решението да потърси обезщетение от нарушителя или от други лица в съответствие с приложимото законодателство.
3. Притежателят на решение, с което се удовлетворява съюзно заявление, осигурява и заплаща за преводите, изисквани от компетентната митническа служба или от митническите органи, които трябва да се намесят по отношение на стоките, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост.
Член 30
Санкции
Държавите членки предприемат необходимите мерки с цел притежателите на решения да спазват задълженията, установени в настоящия регламент, включително като определят разпоредби за установяване на санкции, когато е целесъобразно. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Държавите членки уведомяват незабавно Комисията за тези разпоредби и за всяко последващо изменение, което се отнася до тях.
ГЛАВА V
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 31
Обмен на данни за решения, свързани със заявления и задържания, между държавите членки и Комисията
1. Компетентните митнически служби уведомяват незабавно Комисията за следното:
а)
решения, с които се удовлетворяват заявления, включително заявленията и приложенията към тях;
б)
решения за удължаване на срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи, или решения за отмяна на решение, с което се удовлетворява или изменя заявление;
в)
спиране на действието на решение, с което се удовлетворява заявление.
2. Без да се засяга член 24, буква ж) от Регламент (ЕО) № 515/97, при отлагане на вдигането на стоките или задържането им митническите органи предават на Комисията всякаква приложима информация, с изключение на лични данни, включително информация относно количеството и вида на стоките, стойността, правата върху интелектуалната собственост, митническия режим, страните на произход и местоназначение, както и транспортните маршрути и транспортните средства.
3. Предаването на информацията съгласно параграфи 1 и 2 от настоящия член, както и всякакъв обмен на данни за решенията относно заявленията между митническите органи на държавите членки, посочени в член 14, се извършва чрез централна база данни на Комисията. Информацията и данните се съхраняват в тази база данни.
4. С цел осигуряване на обработка на информацията, посочена в параграфи 1-3 от настоящия член, централната база данни, посочена в параграф 3, се установява в електронна форма. Централната база данни съдържа информацията, включително личните данни, посочени в член 6, параграф 3, член 14 и в настоящия член.
5. Митническите органи на държавите членки и Комисията имат достъп до информацията, съдържаща се в централната база данни, както е целесъобразно с оглед на изпълнението на правните им задължения при прилагането на настоящия регламент. Достъпът до информация, отбелязана като информация, до която се предоставя ограничен достъп в съответствие с член 6, параграф 3, се ограничава до митническите органи на държавите членки, в които се иска намеса. При обосновано искане от Комисията митническите органи на държавите членки могат да предоставят на Комисията достъп до такава информация, когато това е абсолютно необходимо за целите на прилагането на настоящия регламент.
6. Митническите органи въвеждат в централната база данни информацията, свързана с подадените в компетентната митническа служба заявления. Митническите органи, въвели информацията в централната база данни, при необходимост изменят, допълват, поправят или заличават тази информация. Всеки митнически орган, който е въвел информация в централната база данни, отговаря за точността, адекватността и уместността на тази информация.
7. Комисията установява и поддържа подходящи технически и организационни мерки за надеждното и сигурно функциониране на централната база данни. Митническите органи на всяка държава членка установяват и поддържат подходящи технически и организационни мерки за гарантиране на поверителността и сигурността на обработката във връзка с дейностите по обработка, извършвани от техните митнически органи, както и във връзка с терминалите на централната база данни, разположени на територията на тази държава членка.
Член 32
Установяване на централна база данни
Комисията установява централната база данни, посочена в член 31. Тази база данни ще започне да функционира във възможно най-кратък срок, но не по-късно от 1 януари 2015 г.
Член 33
Разпоредби за защита на данните
1. Обработката на лични данни в централната база данни на Комисията се извършва в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001 и под надзора на Европейския надзорен орган по защита на данните.
2. Обработката на лични данни от компетентните органи в държавите членки се извършва в съответствие с Директива 95/46/ЕО и под надзора на независимия публичен орган на държавата членка, посочен в член 28 от същата директива.
3. Личните данни се събират и използват единствено за целите на настоящия регламент. Събраните по този начин лични данни са точни и се актуализират.
4. Всеки митнически орган, който е въвел лични данни в централната база данни, е администратор по отношение на обработката на тези данни.
5. Субектът на данните има право на достъп до отнасящите се до него лични данни, които се обработват посредством централната база данни, и когато е целесъобразно, има правото да поправя, заличава или блокира лични данни в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001 или с националните закони, с които се изпълнява Директива 95/46/ЕО.
6. Всички искания за упражняване на правото на достъп, поправка, заличаване или блокиране се подават до компетентните митнически органи и се обработват от тях. Когато субект на данните е подал искане за упражняване на това право на достъп до Комисията, тя препраща това искане до съответните митнически органи.
7. Личните данни не се съхраняват повече от шест месеца от датата, на която съответното решение, с което се удовлетворява заявлението, е било отменено, или съответният срок, в рамките на който митническите органи е трябвало да се намесят, е изтекъл.
8. Когато притежателят на решението е започнал производство в съответствие с член 23, параграф 3 или с член 26, параграф 9 и е уведомил митническите органи за началото на това производство, личните данни се съхраняват в продължение на шест месеца след като производството окончателно е установило дали е било нарушено право върху интелектуалната собственост.
ГЛАВА VI
КОМИТЕТ, ДЕЛЕГИРАНЕ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 34
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета по Митническия кодекс, създаден с членове 247а и 248а от Регламент (ЕИО) № 2913/92. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 35
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 26 параграф 10, се предоставя на Комисията за неопределено време, считано от 19 юли 2013 г.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 26, параграф 10, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегираният акт, приет съгласно член 26, параграф 10, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 36
Взаимопомощ между административните органи
Разпоредбите на Регламент (ЕО) № 515/97 се прилагат mutatis mutandis за настоящия регламент.
Член 37
Докладване
До 31 декември 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на настоящия регламент. При необходимост докладът се придружава от подходящи препоръки.
Докладът разглежда всякакви значими инциденти, свързани с преминаване на лекарствени продукти под режим транзит през митническата територия на Съюза, които могат да възникнат по настоящия регламент, и включва оценка на потенциалното му отражение върху поетите от Съюза ангажименти относно достъпа до лекарствени продукти съгласно декларацията относно ТРИПС и общественото здраве, приета на министерската конференция на СТО в Доха на 14 ноември 2001 г., както и мерките, предприети срещу всякакви случаи, пораждащи неблагоприятни последици в този смисъл.
Член 38
Отмяна
Регламент (ЕО) № 1383/2003 се отменя, считано от 1 януари 2014 г.
Позоваванията на отменения регламент се разбират като позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложението.
Член 39
Преходни разпоредби
Молбите, удовлетворени в съответствие с Регламент (ЕО) № 1383/2003, остават валидни за срока, посочен в решението, удовлетворяващо молбата, в рамките на който митническите органи следва да се намесят, и техният срок не се удължава.
Член 40
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Прилага се от 1 януари 2014 г. с изключение на:
а)
член 6, член 12, параграф 7 и член 22, параграф 3, които се прилагат считано от 19 юли 2013 г.;
б)
член 31, параграф 1 и параграфи 3-7 и член 33, които се прилагат от датата, на която бъде създадена централната база данни, посочена в член 32. Комисията оповестява тази дата.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 12 юни 2013 година.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 608/2013/EU RENDELETE
(2013. június 12.)
a szellemi tulajdonjogok vámhatósági érvényesítéséről és az 1383/2003/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (1),
mivel:
(1)
A Tanács a hamisítás és a szerzői jogi kalózkodás elleni küzdelemre irányuló átfogó európai tervről szóló, 2008. szeptember 25-i állásfoglalásában az egyes szellemi tulajdonjogokat feltehetően sértő áruk elleni vámhatósági intézkedésekről és az ilyen jogokat ténylegesen sértő áruk ellen hozandó intézkedésekről szóló, 2003. július 22-i 1383/2003/EK tanácsi rendelet (2) felülvizsgálatát kérte.
(2)
A szellemi tulajdonjogokat sértő áruk forgalomba hozatala jelentős károkat okoz a jogosultaknak, a felhasználóknak és a termelői csoportoknak, valamint a törvénytisztelő gyártóknak és kereskedőknek. Az effajta forgalomba hozatal ezenfelül megtévesztheti a fogyasztókat, és egyes esetekben veszélyeztetheti egészségüket és biztonságukat. Az ilyen áruk uniós piacra jutását a lehetőségekhez mérten meg kell akadályozni, és intézkedéseket kell hozni a tiltott forgalomba hozatal elleni fellépés érdekében, anélkül, hogy ez gátolná a jogszerű kereskedelmet.
(3)
Az 1383/2003/EK rendelet felülvizsgálata rávilágított arra, hogy a gazdasági, kereskedelmi és jogi fejleményekre tekintettel a jogi keretek bizonyos továbbfejlesztése szükséges annak érdekében, hogy a vámhatóságok hatékonyabban tudják érvényesíteni a szellemi tulajdonjogokat, és hogy a megfelelő jogbiztonság biztosítható legyen.
(4)
A vámhatóságok számára biztosítani kell azt a hatáskört, hogy az uniós vámügyi jogszabályok alapján vámfelügyelet vagy vámellenőrzés alá tartozó áruk tekintetében érvényesíteni tudják a szellemi tulajdonjogokat, és ezeket az árukat megfelelő ellenőrzésnek vethessék alá a szellemi tulajdonra vonatkozó jogszabályokat sértő cselekmények megakadályozása érdekében. A szellemi tulajdonjogoknak a határon történő érvényesítése - amennyiben az áruk vámfelügyelet vagy vámellenőrzés alatt állnak vagy az alá kellett volna venni őket - gyors és hatékony jogi védelmet biztosít mind a jogosultak, mind a felhasználók és a termelői csoportok számára. Az áruk kiadásának a vámhatóság általi felfüggesztése, illetve a határon történő visszatartása esetére egyetlen jogi eljárást, míg a piacra került, megbontott és a kiskereskedőkhöz szállított árukkal szembeni, ugyanilyen szintű jogérvényesítéshez több külön eljárást kell előírni. Kivételt kell tenni a végfelhasználási rendszer keretében szabad forgalomba bocsátott áruk tekintetében, mivel azok vámfelügyelet alatt maradnak annak ellenére, hogy szabad forgalomba bocsátották őket. E rendelet nem alkalmazandó az utasok által a személyes poggyászukban szállított árukra sem, feltéve, hogy azok az utasok személyes használatára szolgálnak, és nincsenek kereskedelmi forgalomra utaló jelek.
(5)
Az 1383/2003/EK rendelet nem terjed ki bizonyos szellemi tulajdonjogokra, és bizonyos jogsértések nem tartoznak a hatálya alá. A szellemi tulajdonjogok hatékonyabb érvényesítése érdekében a vámhatósági fellépést más típusú, az 1383/2003/EK rendelet hatálya alá nem tartozó jogsértések esetében is lehetővé kell tenni. E rendelet hatályának ezért ki kell terjednie - a már eddig is az 1383/2003/EK rendelet hatálya alá tartozó jogok mellett - a kereskedelmi nevekre, amennyiben azok a nemzeti jog alapján kizárólagos tulajdonként védettek, a félvezető termékek topográfiáira, a használati mintákra, valamint azon eszközökre is, amelyek kialakításának, előállításának vagy átalakításának elsődleges célja műszaki megoldások megkerülésének lehetővé tétele vagy megkönnyítése.
(6)
Az úgynevezett tiltott párhuzamos kereskedelem és az ún. túllépő (overrun)-termékek révén okozott jogsértések nem tartoznak az 1383/2003/EK rendelet hatálya alá. A tiltott párhuzamos kereskedelem tárgyát képező termékek (azaz az olyan termékek, amelyek gyártása a jogosult engedélyével, az Európai Gazdasági Térségben történő első forgalomba hozatala azonban a jogosult engedélye nélkül történt), valamint a túllépő-termékek (amelyek esetében a jogosult engedélyezte a gyártónak az adott termék meghatározott mennyiségben történő gyártását, de a gyártó túllépte ezt a mennyiséget) eredeti termékként gyártják, és ezért nem indokolt, hogy a vámhatóságok e termékek kapcsán eljárjanak. A tiltott párhuzamos kereskedelmet és a túllépő-termékeket ezért szintén ki kell zárni e rendelet hatálya alól.
(7)
E rendelet megfelelő végrehajtásának biztosítása érdekében a tagállamoknak a Bizottsággal együttműködésben megfelelő képzést kell biztosítaniuk a vámtisztviselők számára.
(8)
E rendelet teljes körű végrehajtása esetén hozzájárul majd egy olyan belső piachoz, amely biztosítja a jogosultak hatékonyabb védelmét, ösztönzi a kreativitást és az innovációt, valamint azt, hogy a fogyasztók megbízható és jó minőségű termékekhez jussanak, ez pedig kedvező hatással lesz a fogyasztók, vállalkozások és kereskedők közötti, határokon átnyúló tranzakciókra.
(9)
A tagállamok erőforrásai a vámigazgatás terén egyre korlátozottabbak. Ezért támogatni kell az új kockázatkezelő technológiák előmozdítását és a vámhatóságok rendelkezésére álló erőforrások maximális kiaknázására irányuló stratégiákat.
(10)
Ez a rendelet kizárólag a vámhatóságokra vonatkozó eljárási szabályokat tartalmaz. Ennek megfelelően ez a rendelet nem határoz meg semmiféle kritériumot a szellemi tulajdonjogok megsértésének megállapításához.
(11)
A WTO dohai miniszteri konferenciáján 2001. november 14-én elfogadott, a TRIPS-megállapodásról és a közegészségügyről szóló nyilatkozat értelmében a TRIPS-megállapodást úgy lehet, sőt, kell értelmezni és alkalmazni, hogy az segítse a WTO tagjait a közegészség védelméhez való joguk érvényesítésében, így különösen abban, hogy elősegítse a gyógyszerek mindenki számára elérhetővé tételét. Következésképpen, az Unió nemzetközi kötelezettségvállalásaival és fejlesztési együttműködési politikájával összhangban az olyan gyógyszereknek az Európai Unió területén keresztül - átrakással, raktározással, az ömlesztett szállítás megbontásával, illetve a szállítási mód vagy eszköz megváltoztatásával vagy anélkül - történő továbbítása esetén, amikor az áthaladás az Unió területén kívül kezdődő és végződő teljes útnak csak egy részét képezi, a szellemi tulajdonjogok megsértése kockázatának vizsgálatakor a vámhatóságoknak mérlegelniük kell, hogy jelentős-e annak a valószínűsége, hogy ezeket a gyógyszereket eredeti rendeltetési helyüktől eltérően az uniós piacon hozzák forgalomba.
(12)
Ez a rendelet nem érintheti a bíróságok hatáskörére vonatkozó rendelkezéseket, különösen a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (3) meghatározottakat.
(13)
Az olyan személyek, felhasználók vagy termelői csoportok számára, akik, illetve amelyek saját nevükben bírósági eljárást indíthatnak szellemi tulajdonjog esetleges megsértése miatt, jogosultságot kell biztosítani arra is, hogy kérelmet nyújtsanak be.
(14)
Annak biztosítására, hogy a szellemi tulajdonjogokat az Unió egész területén érvényesíteni lehessen, helyénvaló engedélyezni az Unióra kiterjedő jogok érvényesítését kezdeményező személyek, illetve szervezetek számára, hogy csak egy tagállam vámhatóságánál kelljen kérelmet benyújtaniuk. A kérelmezőknek biztosítani kell a lehetőséget, hogy e hatóságoktól olyan határozat meghozatalát kérjék, amelynek alapján a szellemi tulajdonjog érvényesítése érdekében ebben a tagállamban és bármelyik másik tagállamban is vámhatósági intézkedésre kerülhessen sor.
(15)
A szellemi tulajdonjogok gyors érvényesítésének biztosítása érdekében rendelkezni kell arról, hogy ha a vámhatóságok ésszerű indokok alapján azt feltételezik, hogy a felügyeletük alatt álló áruk szellemi tulajdonjogot sértenek, akkor akár saját kezdeményezésükre, akár kérelemre felfüggeszthessék az áruk kiadását, vagy visszatarthassák azokat annak érdekében, hogy a kérelem benyújtására jogosult személy, illetve szervezet eljárást indíthasson annak megállapítása iránt, hogy egy szellemi tulajdonjogot megsértettek-e.
(16)
Az 1383/2003/EK rendelet lehetővé tette, hogy a tagállamok olyan eljárásról rendelkezzenek, amely lehetővé teszi bizonyos áruk megsemmisítését anélkül, hogy kötelező lenne eljárást indítani a szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt. Amint azt a hamisításnak a nemzetközi kereskedelemre gyakorolt hatásáról szóló, 2008. december 18-i európai parlamenti állásfoglalás (4) is leszögezi, ez az eljárás nagyon hasznosnak bizonyult azokban a tagállamokban, ahol bevezették. Ezért ezt az eljárást kötelezővé kell tenni a szellemi tulajdonjogok megsértésének bármely esete tekintetében, és alkalmazni kell, amennyiben a nyilatkozattevő vagy az áru birtokosa beleegyezik a megsemmisítésbe. Az eljárás keretében lehetővé kell tenni továbbá, hogy a vámhatóságok a megsemmisítésbe való beleegyezésnek tekintsék, ha a nyilatkozattevő vagy az áru birtokosa az előírt határidő lejártáig nem tiltakozott kifejezetten a megsemmisítés ellen.
(17)
Az adminisztratív terhek és költségek minimalizálása érdekében a hamisított és kalózáruk kiscsomagjai vonatkozásában egyedi eljárást kell bevezetni, amely a kérelmező kifejezett beleegyezése nélkül is minden esetben lehetővé teszi az áruk megsemmisítését. A kérelmezőnek azonban a kérelemben kérnie kell ezen eljárás alkalmazását. A vámhatóságok számára továbbá biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy a kérelmezőt felszólítsák az eljárás alkalmazásából eredő költségek viselésére.
(18)
A jogbiztonság növelése érdekében indokolt módosítani az 1383/2003/EK rendeletben meghatározott, a feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk kiadásának felfüggesztésére, illetve az áruk visszatartására vonatkozó határidőket, valamint az érintett személyek és szervezetek vámhatóság általi, a visszatartott árukkal kapcsolatos tájékoztatásának feltételeit.
(19)
Figyelemmel a vámhatóságok által e rendelet alkalmazásának keretében elfogadott intézkedések ideiglenes és megelőző jellegére, valamint az intézkedések által érintett felek érdekellentéteire, a rendelet gördülékeny alkalmazásának biztosítása érdekében - az érintett felek jogainak tiszteletben tartása mellett - az eljárások bizonyos részeit az adott helyzethez kell igazítani. Ezért, figyelemmel az e rendeletben előírt különféle értesítésekre, a vámhatóságoknak a vámkezelésre vonatkozó dokumentumokból vagy az áruk helyzetéből kiindulva a megfelelő személyt kell értesíteniük. Továbbá, mivel az áruk megsemmisítésére vonatkozó eljárásban a nyilatkozattevő, illetve az áruk birtokosa, valamint a határozat jogosultja párhuzamosan közli a megsemmisítéssel szembeni esetleges kifogásait, gondoskodni kell arról, hogy a határozat jogosultjának lehetősége legyen válaszolni a nyilatkozattevő, illetve az áru birtokosa megsemmisítéssel szembeni esetleges kifogásaira. Biztosítani kell tehát, hogy a nyilatkozattevőt, illetve a határozat birtokosát az áruk kiadásának felfüggesztéséről, illetve azok visszatartásáról a határozat jogosultját megelőzően, vagy vele egy napon tájékoztassák.
(20)
A vámhatóságokat és a Bizottságot arra kell ösztönözni, hogy hatáskörükön belül együttműködjenek a szellemi tulajdoni jogsértések európai megfigyelőközpontjával.
(21)
A szellemi tulajdonjogokat sértő áruk nemzetközi kereskedelmének felszámolása céljából a TRIPS-megállapodás úgy rendelkezik, hogy a WTO-tagoknak elő kell mozdítaniuk az ilyen kereskedelemre vonatkozóan a vámhatóságok közötti információcserét. Ezért lehetővé kell tenni a Bizottság és a tagállami vámhatóságok számára, hogy megosszák harmadik országok vámhatóságaival a szellemi tulajdonjogok feltételezett megsértésére vonatkozó információkat, többek között az olyan árukkal kapcsolatban, amelyek az Unió területén haladnak át, származási vagy rendeltetési helyük pedig az említett harmadik országokban található.
(22)
A hatékonyság érdekében alkalmazni kell a tagállamok közigazgatási hatóságai közötti kölcsönös segítségnyújtásról, valamint a vám- és mezőgazdasági jogszabályok helyes alkalmazásának biztosítása érdekében e hatóságok és a Bizottság együttműködéséről szóló, 1997. március 13-i 515/97/EK tanácsi rendelet (5) rendelkezéseit.
(23)
A vámhatóságok felelősségére a tagállami jogszabályok vonatkoznak, azonban egy kérelem vámhatóság általi teljesítése nem jogosíthatja fel a határozat jogosultját arra, hogy kártérítést követeljen, amennyiben a vámhatóság nem észleli a feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő árukat, és azokat kiadják, vagy nem történik intézkedés a visszatartásuk érdekében.
(24)
Tekintve, hogy a vámhatóságok kötelesek eljárni a benyújtott kérelem alapján, indokolt előírni, hogy a határozat jogosultja térítse meg a szellemi tulajdonjogainak érvényesítése kapcsán a vámhatóságoknál felmerült valamennyi költséget. Ez azonban nem zárhatja ki a határozat jogosultjának azt a jogát, hogy kártérítést követeljen a jogsértőtől vagy bármely más, az azon tagállam jogszabályai szerint felelősnek tekinthető személytől, amelynek területén az árukat megtalálták. E személyek köre adott esetben a közvetítőket is magában foglalhatja. Ha valamely harmadik fél szellemi tulajdonjog érvényesítésére irányuló kérelme alapján az áruk kiadását felfüggesztik, vagy azok visszatartására kerül sor, és a vámintézkedés következtében a vámhatóságoktól eltérő más személyek részéről költségek és károk merülnek fel, akkor az ezekre az egyes esetekre alkalmazandó egyedi jogszabályokat kell alkalmazni.
(25)
E rendelet bevezeti a vámhatóságok számára azt a lehetőséget, hogy engedélyezzék a megsemmisítendő áruk vámfelügyelet melletti szállítását az Unió vámterületén belül fekvő különböző helyszínek között. A vámhatóságok továbbá dönthetnek úgy, hogy ezeket az árukat szabad forgalomba bocsátják azok újrahasznosítása vagy azok kereskedelmi csatornákból való kivonása érdekében, többek között figyelemfelkeltési, képzési és oktatási célra.
(26)
A szellemi tulajdonhoz fűződő jogok vámhatósági érvényesítése szükségessé teszi az intézkedés iránti kérelmekkel kapcsolatban hozott határozatokra vonatkozó adatok cseréjét. Az adatok ezen feldolgozása személyes adatokat is érint, az adatfeldolgozás során pedig meg kell felelni az uniós jogszabályoknak, nevezetesen a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (6) és a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (7).
(27)
A kérelmekre vonatkozó határozatokkal és a vámhatósági intézkedésekkel kapcsolatos adatok cseréjét egy központi adatbázison keresztül kell végezni. Meg kell határozni az adatbázist ellenőrző és működtető szervezetet, valamint az adatbázisban szereplő adatok feldolgozásának biztonságáért felelő szervezeteket. Bármilyen típusú lehetséges interoperabilitás vagy csere bevezetésének mindenekelőtt meg kell felelnie a célhoz kötöttség elvének, azaz az adatokat arra a célra lehet felhasználni, amelyre az adatbázist létrehozták, és e célon túlmenően további adatcsere vagy összekapcsolás nem megengedett.
(28)
Annak biztosítására, hogy a kiscsomagok fogalmának meghatározását ki lehessen igazítani, ha - figyelemmel az eljárás hatékony működése biztosításának szükségességére - a fogalommeghatározás a gyakorlatban nehezen alkalmazható, illetve ha a kiigazításra azért van szükség, hogy megakadályozzák az eljárás megkerülését a szállítmányok összetétele tekintetében, a Bizottságot az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban fel kell hatalmazni jogi aktusok elfogadására, amelyekkel módosíthatja a kiscsomagok fogalommeghatározásának nem lényegi elemeit, nevezetesen az abban meghatározott mennyiségeket. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(29)
Annak érdekében, hogy egységes feltételek mellett történjen azon rendelkezések alkalmazása, amelyek meghatározzák a harmadik országokkal folytatandó adatcsere gyakorlati szabályait, valamint a vámhatóságok általi intézkedés és a vámhatóságok eljárására vonatkozó határidő meghosszabbítása iránti kérelmek formáját, a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni az említett gyakorlati szabályok meghatározása és a formanyomtatványok kidolgozása vonatkozásában. Ezeket a hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (8) összhangban kell gyakorolni. Jóllehet e rendelet rendelkezéseinek tárgya a közös kereskedelempolitika körébe tartozik, a formanyomtatványok kidolgozása esetében a végrehajtási jogi aktusok elfogadására - azok természete és hatásai miatt - a tanácsadó bizottsági eljárást kell alkalmazni, mivel az, hogy a formanyomtatványokban milyen információkat kell feltüntetni, egyenesen következik e rendelet szövegéből. Ezért a végrehajtási jogi aktusok csak a formanyomtatvány formátumát és szerkezetét határozzák meg és azok az Unió közös kereskedelempolitikájára semmilyen egyéb hatást nem gyakorolnak.
(30)
Az 1383/2003/EK rendeletet hatályon kívül kell helyezni,
(31)
A 45/2001/EK rendelet 28. cikkének (2) bekezdésével összhangban egyeztettek az európai adatvédelmi biztossal, aki 2011. október 12-én véleményt (9) adott,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) E rendelet meghatározza, hogy a vámhatóságok milyen feltételek és eljárások alapján intézkedhetnek azokban az esetekben, amikor feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk az Unió vámterületén a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (10) alapján vámfelügyelet vagy vámellenőrzés alatt állnak, vagy az alatt kellett volna állniuk, különösen az alábbi helyzetekben:
a)
az árut bejelentették szabad forgalomba bocsátásra, kivitelre vagy újrakivitelre;
b)
az árut az Unió vámterületére beléptetik vagy azt elhagyja;
c)
az árut felfüggesztő eljárás alá vonják, vagy vámszabad területre, illetve vámszabad raktárba viszik.
(2) A vámfelügyelet vagy vámellenőrzés alatt álló áruk tekintetében - a 17. és a 18. cikk sérelme nélkül - a vámhatóságok kockázatelemzési kritériumok alapján a megfelelő vámellenőrzést végeznek és megteszik a szükséges azonosítási intézkedéseket a 2913/92/EGK rendelet 13. cikkének (1) bekezdése, illetve 72. cikke szerint annak érdekében, hogy megakadályozzák az Unió területén alkalmazandó, szellemi tulajdonra vonatkozó jogszabályokba ütköző cselekményeket, és együttműködjenek a harmadik országokkal a szellemi tulajdonjogok érvényesítésében.
(3) Ez a rendelet nem vonatkozik a végfelhasználási rendszer keretében szabad forgalomba bocsátott árukra.
(4) Ez a rendelet nem alkalmazandó az utazók személyes poggyászában található nem kereskedelmi jellegű árukra.
(5) Ez a rendelet nem alkalmazandó a jogosult beleegyezésével gyártott árukra, valamint azon árukra, amelyeket a jogosult által egy meghatározott mennyiségű termék gyártására megfelelően felhatalmazott személy gyártott, túllépve azt a mennyiséget, amelyről az említett személy és a jogosult megállapodott.
(6) Ez a rendelet nem érinti sem a szellemi tulajdonra vonatkozó nemzeti vagy uniós jogszabályokat, sem a tagállamok büntetőeljárásra vonatkozó jogszabályait.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. „szellemi tulajdonjogok”:
a)
a védjegy;
b)
a formatervezési minta;
c)
a nemzeti vagy az uniós jog által meghatározott szerzői jog vagy kapcsolódó jog;
d)
a földrajzi árujelző;
e)
a nemzeti vagy az uniós jog által meghatározott szabadalom;
f)
a gyógyszerek kiegészítő oltalmi tanúsítványáról szóló, 2009. május 6-i 469/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (11) szerint meghatározott, gyógyszerekre vonatkozó kiegészítő oltalmi tanúsítvány;
g)
a növényvédő szerek kiegészítő oltalmi tanúsítványának bevezetéséről szóló, 1996. július 23-i 1610/96/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (12) szerint meghatározott, növényvédő szerekre vonatkozó kiegészítő oltalmi tanúsítvány;
h)
a közösségi növényfajta-oltalmi jogokról szóló, 1994. július 27-i 2100/94/EK tanácsi rendelet (13) szerint meghatározott közösségi növényfajta-oltalmi jog;
i)
a nemzeti jog által meghatározott növényfajta-oltalmi jog;
j)
a félvezető termékek topográfiája a nemzeti vagy az uniós jog által meghatározottak szerint;
k)
a használati minta, amennyiben a nemzeti vagy az uniós jog szellemi tulajdonjogként védi;
l)
a kereskedelmi név, amennyiben a nemzeti vagy az uniós jog kizárólagos szellemi tulajdonjogként védi;
2. „védjegy”:
a)
a közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (14) szerint meghatározott közösségi védjegy;
b)
valamely tagállamban, illetve Belgium, Luxemburg és Hollandia esetében a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatalnál lajstromozott védjegy;
c)
nemzetközi megállapodás alapján valamely tagállamra vagy az Unióra kiterjedő hatállyal lajstromozott védjegy;
3. „formatervezési minta”:
a)
a közösségi formatervezési mintáról szóló, 2001. december 12-i 6/2002/EK tanácsi rendeletben (15) meghatározott közösségi formatervezési minta;
b)
valamely tagállamban, illetve Belgium, Luxemburg és Hollandia esetében a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatalnál lajstromozott formatervezési minta;
c)
nemzetközi megállapodás alapján valamely tagállamra vagy az Unióra kiterjedő hatállyal lajstromozott formatervezési minta;
4. „földrajzi árujelző”:
a)
mezőgazdasági termékekre és élelmiszerekre vonatkozó, oltalom alatt álló földrajzi jelzés vagy eredetmegjelölés, a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló, 2012. november 21-i 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (16) meghatározottak szerint;
b)
a borra vonatkozó eredetmegjelölés vagy földrajzi jelzés, a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendeletben („az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet”) (17) meghatározottak szerint;
c)
az ízesített boralapú italok földrajzi megnevezése, az ízesített bor, ízesített boralapú italok és az ízesített boralapú koktélok meghatározására, megnevezésére és kiszerelésére vonatkozó általános szabályok meghatározásáról szóló, 1991. június 10-i 1601/91/EGK tanácsi rendeletben (18) meghatározottak szerint;
d)
a szeszes italok meghatározásáról, megnevezéséről, kiszereléséről, címkézéséről és földrajzi árujelzőinek oltalmáról szóló, 2008. január 15-i 110/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (19) szerint meghatározott szeszes italokra vonatkozó földrajzi árujelző;
e)
az a)-d) pontban foglaltaktól eltérő termékek földrajzi árujelzői, amennyiben azok a nemzeti vagy az uniós jog alapján kizárólagos szellemi tulajdonjogok;
f)
az Európai Unió és harmadik országok közötti megállapodásokban meghatározott és azokban ekként felsorolt földrajzi árujelzők;
5. „hamisított áruk”:
a)
olyan áruk, amelyek abban a tagállamban, ahol találhatók, valamely védjegyhez fűződő jogot sértő cselekmény által érintettek, és amelyek engedély nélkül olyan megjelöléssel vannak ellátva, amely megegyezik az ugyanolyan típusú áruk tekintetében érvényesen lajstromozott védjeggyel, vagy amely lényeges jellemzőit tekintve nem különböztethető meg az ilyen védjegytől;
b)
olyan áruk, amelyek abban a tagállamban, ahol találhatók, valamely földrajzi árujelzőhöz fűződő jogot sértő cselekmény által érintettek, és amelyek e földrajzi árujelző tekintetében oltalom alatt álló nevet vagy kifejezést viselnek, vagy leírásukban ilyen név vagy kifejezés szerepel;
c)
bármely csomagolás, címke, öntapadós címke, tájékoztató füzet, használati utasítás, garancialevél vagy egyéb hasonló tárgy - abban az esetben is, ha külön mellékelik az áruhoz -, amely védjegyhez vagy földrajzi árujelzőhöz fűződő jogot sértő cselekmény által érintett, és amelyen olyan jelzés, név vagy kifejezés szerepel, amely vagy megegyezik valamely érvényesen lajstromozott védjeggyel vagy oltalom alatt álló földrajzi árujelzővel, vagy lényeges jellemzőit tekintve nem különböztethető meg az ilyen védjegytől vagy földrajzi árujelzőtől; és amelyet ugyanolyan típusú árukra lehet használni, mint amelyekre vonatkozóan az említett védjegyet vagy földrajzi árujelzőt lajstromozták;
6. „kalózáruk”: olyan áruk, amelyek abban a tagállamban, ahol találhatóak, szerzői jogot, kapcsolódó jogot vagy formatervezésiminta-oltalomból eredő jogot sértő cselekmény által érintettek, és amelyek a szerzői jog, a kapcsolódó jog vagy a formatervezésiminta-oltalom jogosultjának vagy a gyártó országban a jogosult által felhatalmazott személynek az engedélye nélkül előállított másolatok, vagy ilyen másolatokat tartalmaznak;
7. „feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk”: olyan áruk, amelyek vonatkozásában ésszerű indokok alapján feltételezhető, hogy abban a tagállamban, ahol találhatóak, nyilvánvalóan (prima facie)
a)
olyan cselekmények által érintettek, amelyek abban a tagállamban szellemi tulajdonjogot sértenek;
b)
olyan eszközök, termékek vagy alkatrészek, amelyek kialakításának, előállításának, vagy átalakításának elsődleges célja bármely olyan technológia, eszköz vagy alkatrész megkerülésének lehetővé tétele vagy megkönnyítése, amely rendes működése során egy mű vonatkozásában megakadályozza vagy korlátozza a szerzői jog vagy kapcsolódó jog jogosultja által nem engedélyezett cselekményeket, és amelyek az adott tagállamban szellemi tulajdonjogot sértő cselekményhez kapcsolódnak;
c)
minden olyan öntőforma vagy minta, amelyet kifejezetten szellemi tulajdonjogot sértő áruk gyártásához terveztek vagy alakítottak át, és amelyek az adott tagállamban szellemi tulajdonjogot sértő cselekményhez kapcsolódnak;
8. „jogosult”: a szellemi tulajdonjog jogosultja;
9. „kérelem”: a vámhatóságok illetékes vámszervéhez intézett, a feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő árukkal kapcsolatos vámhatósági intézkedés megtételére irányuló kérelem;
10. „nemzeti kérelem”: valamely tagállam nemzeti vámhatóságainak az adott tagállamban történő intézkedése céljából benyújtott kérelem;
11. „uniós kérelem”: valamely tagállamban benyújtott kérelem, amelyben az adott tagállam és egy vagy több másik tagállam vámhatóságaitól azt kérik, hogy saját tagállamukban tegyenek intézkedést;
12. „kérelmező”: az a személy vagy szervezet, akinek/amelynek a nevében a kérelmet benyújtják;
13. „a határozat jogosultja”: a kérelemnek helyt adó határozat jogosultja;
14. „az áruk birtokosa”: az a személy, aki a feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk tulajdonosa, illetve az ilyen áruk felett hasonló rendelkezési joggal vagy fizikai ellenőrzéssel bír;
15. „nyilatkozattevő”: a 2913/92/EGK rendelet 4. cikkének 18. pontjában meghatározott nyilatkozattevő;
16. „megsemmisítés”:: az áruk fizikai megsemmisítése, újrahasznosítása vagy kereskedelmi csatornákból való kivonása oly módon, hogy az a határozat jogosultjának ne okozzon kárt;
17. „az Unió vámterülete”: a 2913/92/EGK rendelet 3. cikkében meghatározott közösségi vámterület;
18. „áruk kiadása”: az áruknak 2913/92/EGK rendelet 4. cikkének 20. pontjában meghatározott kiadása;
19. „kiscsomag”: olyan postai küldemény vagy expressz futárküldemény:
a)
amely három vagy kevesebb egységből áll,
vagy
b)
amelynek bruttó súlya kevesebb, mint két kilogramm.
Az a) pont alkalmazásában az „egység” a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (20) I. mellékletével összhangban a Kombinált Nómenklatúra keretében besorolt áru, amennyiben nem csomagolt, illetve a végfelhasználónak történő kiskereskedelmi értékesítésre csomagolt áru.
Ezen fogalommeghatározás alkalmazásában az ugyanazon KN-kód alá tartozó különálló áruk külön egységnek, az egy KN-kód alá besorolt, készletben bemutatott áruk pedig egy egységnek tekintendők;
20. „romlandó áru”: olyan áru, amellyel kapcsolatban a vámhatóság úgy véli, hogy a kiadás felfüggesztése vagy a visszatartás napjától számított legfeljebb 20 napon át történő tárolása esetén megromlik;
21. „kizárólagos felhasználási/hasznosítási engedély”: olyan (általános vagy korlátozott) engedély, amely feljogosítja az engedély jogosultját arra, hogy az adott szellemi tulajdonjognak a licencia által engedélyezett módon történő használatából minden más személyt kizárjon, beleértve az engedélyezőt is.
II. FEJEZET
A KÉRELEM
1. SZAKASZ
A kérelem benyújtása
3. cikk
Jogosultság kérelem benyújtására
A következő személyeknek és szervezeteknek, ha abban a tagállamban, amelynek - vagy azokban a tagállamokban, amelyeknek - vámhatóságait intézkedés megtételére kérik, jogosultak eljárást indítani szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt, jogában áll benyújtani:
1.
nemzeti vagy uniós kérelmet:
a)
a jogosultak;
b)
a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (21) 4. cikke (1) bekezdésének c) pontjában említett, szellemi tulajdonjogok jogosultjait képviselő közös jogkezelő szervezetek;
c)
a 2004/48/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének d) pontjában említett szakmai szervezetek;
d)
az 1151/2012/EU rendelet 3. cikkének 2. pontja és 49. cikkének (1) bekezdése szerinti csoportok, az 1234/2007/EK rendelet 118e. cikke szerinti termelői csoportok vagy a földrajzi árujelzőkre vonatkozó uniós jogban - különösen az 1601/91/EGK és a 110/2008/EK rendeletben - meghatározott hasonló termelői csoportok, amelyek valamely földrajzi árujelzővel ellátott termékek termelőit képviselik, illetve ezen csoportok képviselői; valamely földrajzi árujelző használatára jogosult gazdasági szereplők; valamint az ilyen földrajzi árujelző tekintetében hatáskörrel rendelkező ellenőrző testületek vagy hatóságok;
2.
nemzeti kérelmet:
a)
a szellemi tulajdonjogok használatára feljogosított személyek vagy szervezetek, akiket/amelyeket a jogosult hivatalosan felhatalmazott, hogy szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt eljárást indítsanak;
b)
a földrajzi árujelzőkre vonatkozó tagállami szabályozásban meghatározott termelői csoportok, amelyek valamely földrajzi árujelzővel ellátott termékek termelőit képviselik, illetve ezen csoportok képviselői és valamely földrajzi árujelző használatára jogosult gazdasági szereplők, valamint az ilyen földrajzi árujelzők tekintetében illetékes ellenőrző testületek vagy hatóságok;
3.
uniós kérelmet: kettő vagy több tagállam teljes területére kiterjedő kizárólagos felhasználási/hasznosítási engedély jogosultja, akit e tagállamokban a jogosult hivatalosan felhatalmazott, hogy szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt eljárást indítson.
4. cikk
Az uniós kérelmek hatálya alá tartozó szellemi tulajdonjogok
Uniós kérelmet kizárólag uniós jogon alapuló, az Unió egész területére kiterjedő hatállyal bíró szellemi tulajdonjogok tekintetében lehet benyújtani.
5. cikk
A kérelem benyújtása
(1) Valamennyi tagállam kijelöli a kérelmek átvételére és feldolgozására illetékes vámszervet (a továbbiakban: az illetékes vámszerv). A tagállamok erről tájékoztatják a Bizottságot, a Bizottság pedig közzéteszi a tagállamok által kijelölt illetékes vámszervek listáját.
(2) A kérelmet az illetékes vámszervhez kell benyújtani. A kérelmet a 6. cikkben említett formanyomtatványon kell előterjeszteni, és annak az előírt adatokat kell tartalmaznia.
(3) A vámhatóságok által az áruk kiadásának felfüggesztése vagy visszatartása tárgyában a 18. cikk (3) bekezdésével összhangban küldött értesítést követően benyújtott kérelemnek a következőknek is meg kell felelnie:
a)
a kérelmet az illetékes vámszervhez az áruk kiadásának felfüggesztése vagy azok visszatartása tárgyában küldött értesítést követő négy munkanapon belül be kell nyújtani;
b)
nemzeti kérelemnek kell lennie;
c)
a kérelemnek tartalmaznia kell a 6. cikk (3) bekezdésében említett adatokat. A kérelmező ugyanakkor eltekinthet az említett bekezdés g), h) vagy i) pontjaiban említett információ feltüntetésétől.
(4) A 3. cikk 3. pontjában említett eset kivételével tagállamonként kizárólag egyetlen nemzeti kérelmet és egyetlen uniós kérelmet lehet benyújtani az adott tagállamban oltalom alatt álló szellemi tulajdonjog tekintetében. A 3. cikk 3. pontjában említett körülmények fennállása esetén egynél több uniós kérelem benyújtása lehetséges.
(5) Amennyiben egy uniós kérelemnek olyan tagállamban adnak helyt, amelyet érintett egy olyan korábbi uniós kérelem, amelyet ugyanazon kérelmező ugyanazon szellemi tulajdonjog tekintetében nyújtott be, és e korábbi kérelemnek helyt adtak, a tagállam vámhatóságai az elsőként jóváhagyott uniós kérelem alapján kötelesek eljárni. Ennek megfelelően értesíteniük kell azon tagállam illetékes vámszervét, amelyben bármely későbbi uniós kérelemnek helyt adtak, és ezen illetékes vámszerv módosítja vagy visszavonja a későbbi uniós kérelemnek helyt adó határozatot.
(6) Amennyiben rendelkezésre áll számítógépes rendszer a kérelmek átvételére és feldolgozására, akkor a kérelmeket és a hozzájuk csatolt függelékeket elektronikus adatfeldolgozó technikát használva kell benyújtani. A tagállamok és a Bizottság a papírmentes vám- és kereskedelmi környezetről szóló, 2008. január 15-i 70/2008/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (22) 8. cikkének (2) bekezdésében említett többéves stratégiai tervvel összhangban kialakítja, fenntartja és üzemelteti ezeket a rendszereket.
6. cikk
A kérelem formanyomtatványa
(1) A Bizottság végrehajtási jogi aktusok formájában kidolgozza a kérelem formanyomtatványát. E végrehajtási jogi aktusokat a 34. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
(2) A kérelem formanyomtatványának tartalmaznia kell azokat az adatokat, amelyeket a 45/2001/EK rendelet és a 95/46/EK irányelvet átültető nemzeti jogszabályok értelmében az érintett számára meg kell adni.
(3) A Bizottság feladata annak biztosítása, hogy a formanyomtatványon a kérelmezőtől az alábbi adatok feltüntetését kérjék:
a)
a kérelmező adatai;
b)
a kérelmező 3. cikk szerinti jogállása;
c)
azon iratok, amelyek alapján az illetékes vámszerv megbizonyosodhat arról, hogy a kérelmező jogosult a kérelem benyújtására;
d)
amennyiben a kérelmező képviselő útján nyújt be kérelmet, a képviselő személy adatai és képviseleti jogának igazolása, a kérelem benyújtásának helye szerinti tagállam jogszabályaival összhangban;
e)
az érvényesíteni kívánt szellemi tulajdonjog(ok);
f)
uniós kérelem esetén azok a tagállamok, ahol vámhatósági intézkedést kérnek;
g)
az eredeti áruk pontos leírása és műszaki adatai, beleértve az olyan jelöléseket, mint például a vonalkód, valamint adott esetben képeket;
h)
mindazon információk, amelyek alapján a vámhatóságok képesek könnyen felismerni a szóban forgó árukat;
i)
bármely olyan információ, amely felhasználható a vámhatóságok által az érintett szellemi tulajdonjog(ok) megsértése kockázatának elemzése és értékelése során, mint például a feljogosított forgalmazók;
j)
az, hogy az e bekezdés g), h) és i) pontja alapján szolgáltatott információ a 31. cikk (5) bekezdésével összhangban korlátozott hozzáférésűnek minősítendő-e;
k)
a kérelmező által kijelölt jogi és technikai ügyekben illetékes képviselő adatai;
l)
a kérelmező arra vonatkozó kötelezettségvállalása, hogy az illetékes vámszervet a 15. cikkben meghatározott bármely helyzetről értesíti;
m)
a kérelmező arra vonatkozó kötelezettségvállalása, hogy továbbít és naprakésszé tesz bármely olyan információt, amely felhasználható a vámhatóságok által az érintett szellemi tulajdonjog(ok) megsértése kockázatának elemzése és értékelése során;
n)
a kérelmező arra vonatkozó kötelezettségvállalása, hogy a 28. cikkben meghatározott feltételekkel felelősséget vállal;
o)
a kérelmező arra vonatkozó kötelezettségvállalása, hogy a 29. cikkben meghatározott feltételekkel vállalja az említett cikkben meghatározott költségek megtérítését;
p)
a kérelmező hozzájárulása ahhoz, hogy az általa szolgáltatott adatokat a Bizottság és a tagállamok kezelhetik;
q)
az, hogy a kérelmező kéri-e a 26. cikkben említett eljárás alkalmazását, és - amennyiben a vámhatóságok ezt kérik - vállalja-e az áruk ezen eljárás szerinti megsemmisítésével járó költségek fedezését.
2. SZAKASZ
A kérelem elbírálása
7. cikk
A hiányos kérelem feldolgozása
(1) Amennyiben a kérelem átvételekor az illetékes vámszerv megítélése szerint a kérelem nem tartalmazza a 6. cikk (3) bekezdésében előírt összes információt, az illetékes vámszerv felhívja a kérelmezőt arra, hogy a felhívásról szóló értesítéstől számított tíz munkanapon belül pótolja a hiányzó információkat.
Ilyen esetekben a 9. cikk (1) bekezdésében említett határidőt a szükséges információk beérkezéséig fel kell függeszteni.
(2) Amennyiben a kérelmező az (1) bekezdés első albekezdésében említett határidőn belül nem pótolja a hiányzó információkat, az illetékes vámszerv elutasítja a kérelmet.
8. cikk
Díjak
A kérelmezőnek nem kell díjat fizetnie a kérelem feldolgozása tárgyában felmerült közigazgatási költségek fedezésére.
9. cikk
A kérelemnek helyt adó vagy azt elutasító határozat közlése
(1) Az illetékes vámszerv a kérelem átvételét követő harminc munkanapon belül értesíti a kérelmezőt a kérelemnek helyt adó vagy azt elutasító határozatáról. Elutasítás esetén az illetékes vámszerv megindokolja a döntését, és tájékoztatást nyújt a jogorvoslati eljárással kapcsolatban.
(2) Amennyiben a kérelmezőt a kérelem benyújtása előtt értesítették arról, hogy a vámhatóság felfüggesztette az áruk kiadását vagy azokat visszatartotta, az illetékes vámszerv a kérelem átvételét követő két munkanapon belül értesíti a kérelmezőt a kérelemnek helyt adó vagy azt elutasító határozatáról.
10. cikk
A kérelmek tárgyában hozott határozatok
(1) A nemzeti kérelemnek helyt adó és az ilyen határozatokat visszavonó vagy módosító határozatok a meghozataluk napját követő napon lépnek hatályba abban a tagállamban, ahol a nemzeti kérelmet benyújtották.
A vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbításáról szóló határozatok a meghosszabbítandó határidő lejártát követő napon lépnek hatályba abban a tagállamban, ahol a nemzeti kérelmet benyújtották.
(2) Az uniós kérelemnek helyt adó határozat, valamint az ilyen határozatot visszavonó vagy módosító határozatok az alábbiak szerint lépnek hatályba:
a)
abban a tagállamban, ahol a kérelmet benyújtották, a meghozataluk napját követő napon;
b)
minden más tagállamban, ahol a vámhatóságok intézkedését kérelmezik, a vámhatóságoknak a 14. cikk (2) bekezdésével összhangban történő értesítése napját követő napon, feltéve, hogy a határozat jogosultja teljesítette a fordítási költségekkel kapcsolatban a 29. cikk (3) bekezdése szerinti kötelezettségeit.
A vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbításáról szóló határozatok a meghosszabbítandó határidő lejártát követő napon lépnek hatályba abban a tagállamban, ahol az uniós kérelmet benyújtották, és a többi olyan tagállamban is, ahol a vámhatóságok intézkedését kérték.
11. cikk
A vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő
(1) A kérelemnek helyt adó határozat esetén az illetékes vámszerv megállapítja a határidőt, amelyen belül a vámhatóságoknak intézkedniük kell.
Ez a határidő a kérelemnek helyt adó határozat 10. cikk szerinti hatálybalépése napján kezdődik, és nem haladhatja meg a határozat meghozatalát követő naptól számított egy évet.
(2) Amennyiben a kérelem, amelyet az áruk kiadásának felfüggesztése vagy azok visszatartása tárgyában a vámhatóságok által a 18. cikk (3) bekezdésével összhangban küldött értesítést követően nyújtottak be, nem tartalmazza a 6. cikk (3) bekezdésének g), h) vagy i) pontjában említett információkat, a kérelemnek csak az adott áruk kiadásának felfüggesztése vagy azok visszatartása tekintetében lehet helyt adni, kivéve, ha az említett információkat az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról szóló értesítést követő tíz munkanapon belül megküldik.
(3) Amennyiben valamely szellemi tulajdonjog hatálya megszűnik, vagy ha a kérelmező valamely más okból már nem jogosult a kérelem benyújtására, a vámhatóságok nem tesznek intézkedést. A kérelemnek helyt adó határozatot az azt meghozó illetékes vámszerv visszavonja vagy megfelelően módosítja.
12. cikk
A vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbítása
(1) A vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő lejártakor az eredeti határozatot meghozó illetékes vámszerv a határozat jogosultjának kérésére meghosszabbíthatja e határidőt, amennyiben a határozat jogosultja előzetesen megfizeti a vámhatóságokkal szemben e rendelet alapján fennálló minden tartozását.
(2) Amennyiben a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbítására irányuló kérelmet a meghosszabbítandó határidő lejártát kevesebb, mint harminc munkanappal megelőzően nyújtják be, az illetékes vámszerv elutasíthatja a kérelmet.
(3) Az illetékes vámszerv a határidő meghosszabbításáról szóló határozatát az (1) bekezdésben említett kérelem átvételét követő harminc munkanapon belül közli a határozat jogosultjával. Az illetékes vámszerv megállapítja a határidőt, amelyen belül a vámhatóságoknak intézkedniük kell.
(4) A vámhatóságok általi intézkedésre megállapított, meghosszabbított határidő az eredeti határidő lejártát követő napon kezdődik, és nem haladhatja meg az egy évet.
(5) Amennyiben valamely szellemi tulajdonjog hatálya megszűnik, vagy ha a kérelmező más okból már nem jogosult a kérelem benyújtására, a vámhatóságok nem tesznek intézkedést. A határidőt meghosszabbító határozatot az azt meghozó illetékes vámszerv visszavonja vagy megfelelően módosítja.
(6) A határozat jogosultjának nem kell díjat fizetnie a határidő-hosszabbítási kérelem feldolgozásával kapcsolatban felmerült közigazgatási költségek fedezésére.
(7) A Bizottság végrehajtási jogi aktusok formájában kidolgozza a határidő-hosszabbítás kérelmezésére szolgáló formanyomtatványt. E végrehajtási jogi aktusokat a 34. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
13. cikk
A határozat módosítása a szellemi tulajdonjogok tekintetében
A kérelemnek helyt adó határozatot meghozó illetékes vámszerv a határozat jogosultjának kérésére módosíthatja a határozat hatálya alá tartozó szellemi tulajdonjogok körét.
A határozat hatályának újabb szellemi tulajdonjogra történő kiterjesztése esetén a kérelemnek tartalmaznia kell a 6. cikk (3) bekezdésének c), e), g), h) és i) pontjában említett adatokat.
Uniós kérelemnek helyt adó határozat esetében a határozat hatálya alá tartozó szellemi tulajdonjogok köre kizárólag a 4. cikkben szereplő szellemi tulajdonjogokkal bővíthető.
14. cikk
Az illetékes vámszerv értesítési kötelezettségei
(1) A nemzeti kérelemmel megkeresett illetékes vámszerv a következő határozatokat a meghozatalukat követően haladéktalanul továbbítja a tagállama vámhivatalai részére:
a)
kérelemnek helyt adó határozatok;
b)
kérelemnek helyt adó határozatok visszavonásáról szóló határozatok;
c)
kérelemnek helyt adó határozatok módosításáról szóló határozatok;
d)
a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbításáról szóló határozatok.
(2) Az uniós kérelemmel megkeresett illetékes vámszerv a következő határozatokat a meghozatalukat követően haladéktalanul továbbítja az uniós kérelemben megjelölt tagállam vagy tagállamok illetékes vámszervei részére:
a)
kérelemnek helyt adó határozatok;
b)
kérelemnek helyt adó határozatok visszavonásáról szóló határozatok;
c)
kérelemnek helyt adó határozatok módosításáról szóló határozatok;
d)
a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbításáról szóló határozatok.
Az uniós kérelemben megjelölt tagállam vagy tagállamok illetékes vámszerve a határozatok kézhezvételét követően azokat haladéktalanul továbbítja a vámhivatalainak.
(3) Az uniós kérelemben megjelölt tagállam vagy tagállamok illetékes vámszerve megkeresheti a kérelemnek helyt adó határozatot meghozó illetékes vámszervet, hogy bocsásson a rendelkezésére olyan további információkat, amelyeket az elsőként említett vámszerv a határozat végrehajtásához szükségesnek tart.
(4) Az illetékes vámszerv a vámhatóságok intézkedéseit felfüggesztő, a 16. cikk (1) bekezdésének b) pontja és (2) bekezdése szerinti határozatát annak meghozatalát követően haladéktalanul továbbítja tagállama vámhivatalai részére.
15. cikk
A határozat jogosultjának értesítési kötelezettségei
A határozat jogosultja haladéktalanul értesíti a kérelemnek helyt adó illetékes vámszervet a következők bármelyikéről:
a)
a kérelmében szereplő valamely szellemi tulajdonjog hatálya megszűnik;
b)
a határozat jogosultja valamely más okból már nem jogosult a kérelem benyújtására;
c)
a 6. cikk (3) bekezdésében említett adatok módosítása.
16. cikk
A határozat jogosultját terhelő kötelezettségek elmulasztása
(1) Ha a határozat jogosultja a vámhatóság által szolgáltatott információt a 21. cikkben megjelölttől eltérő célokra használja fel, annak a tagállamnak az illetékes vámszerve, amelyben az információ szolgáltatása vagy az információval való visszaélés történt:
a)
visszavonhatja az általa meghozott, a határozat jogosultja nemzeti kérelemének helyt adó határozatokat és elutasíthatja a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő meghosszabbítása iránti kérelmet;
b)
az illetékességi területén felfüggesztheti minden, a határozat jogosultja uniós kérelmének helyt adó határozat végrehajtását a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő alatt.
(2) Az illetékes vámszerv a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidő lejártáig felfüggesztheti a vámhatóságok intézkedéseit, amennyiben a határozat jogosultja:
a)
nem teljesíti a 15. cikk szerinti értesítési kötelezettséget;
b)
nem teljesíti a minták visszaszolgáltatásával kapcsolatban a 19. cikk (3) bekezdésében foglalt előírásokat;
c)
nem teljesíti a költségek és a fordítás tekintetében a 29. cikk (1) és (3) bekezdésében előírt kötelezettségeit;
d)
alapos ok nélkül nem indít eljárást a 23. cikk (3) bekezdése vagy a 26. cikk (9) bekezdése szerint.
Uniós kérelem esetében a vámhatósági intézkedések felfüggesztéséről szóló határozatnak csak abban a tagállamban van hatálya, ahol a határozatot meghozták.
III. FEJEZET
A VÁMHATÓSÁGI INTÉZKEDÉSEK
1. SZAKASZ
A feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk kiadásának felfüggesztése vagy ezen áruk visszatartása
17. cikk
Az áruk kiadásának felfüggesztése vagy azok visszatartása a kérelemnek helyt adó határozat elfogadását követően
(1) Amennyiben a vámhatóságok vámhatósági intézkedés iránti kérelemnek helyt adó határozat hatálya alá tartozó, szellemi tulajdonjogot feltehetően sértő árukat azonosítanak, az áruk kiadását felfüggesztik, vagy visszatartják azokat.
(2) Az áruk kiadásának felfüggesztését vagy visszatartását megelőzően a vámhatóságok a határozat jogosultjától bármilyen érdemi tájékoztatást kérhetnek az árukkal kapcsolatban. A vámhatóságok továbbá tájékoztathatják a határozat jogosultját az érintett áruk tényleges vagy becsült mennyiségéről, azok tényleges vagy feltehető jellegéről, és az eset körülményeihez képest képeket is közölhetnek róluk.
(3) A vámhatóságok az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról a felfüggesztést vagy visszatartást követő egy munkanapon belül értesítik a nyilatkozattevőt vagy az áruk birtokosát.
Amennyiben a vámhatóságok úgy határoznak, hogy értesítik az áruk birtokosát és két vagy több személy minősül az áruk birtokosának, a vámhatóságok nem kötelesek egynél több személyt értesíteni.
A vámhatóságok a felfüggesztésről vagy a visszatartásról szóló határozat jogosultját a felfüggesztésről vagy a visszatartásról a nyilatkozattevő, illetve az áruk birtokosa értesítésének napján, vagy közvetlenül azt követően értesítik.
Az értesítésnek tartalmaznia kell a 23. cikkben meghatározott eljárással kapcsolatos tájékoztatást.
(4) A vámhatóságok tájékoztatják a határozat jogosultját, valamint a nyilatkozattevőt vagy az áruk birtokosát azon áruk tényleges vagy becsült mennyiségéről és tényleges vagy feltehető jellegéről - az eset körülményeihez képest azokról képeket is küldve, ha rendelkezésre állnak -, amelyeknek a kiadását felfüggesztették, illetve amelyeket visszatartanak. A vámhatóságok kérelemre tájékoztatják a határozat jogosultját az áruk címzettjének, feladójának, a nyilatkozattevőnek vagy az áruk birtokosának a nevéről és címéről, valamint a vámeljárásról és azon áruk származási helyéről, eredetéről és rendeltetési helyéről is, amelyek kiadását felfüggesztették, illetve amelyeket visszatartanak, amennyiben ezen adatok a rendelkezésükre állnak.
18. cikk
Az áruk kiadásának felfüggesztése vagy azok visszatartása a kérelemnek helyt adó határozatot megelőzően
(1) Amennyiben a vámhatóságok olyan, feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő árukat azonosítanak, amelyek nem tartoznak egy kérelemnek helyt adó határozat hatálya alá, ezen áruk kiadását felfüggeszthetik vagy visszatarthatják azokat, a romlandó áruk esetét kivéve.
(2) A feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk kiadásának felfüggesztését vagy azok visszatartását megelőzően a vámhatóságok - anélkül, hogy az áruk tényleges vagy becsült mennyiségére, tényleges vagy feltehető jellegére vonatkozó információkon, és az eset körülményeihez képest az azokat ábrázoló képeken kívül további információkat is felfednének - a lényeges információk közlésére hívhatnak fel bármely olyan személyt vagy szervezetet, aki/amely a szellemi tulajdonjog feltételezett megsértése miatt kérelem benyújtására lehet jogosult.
(3) A vámhatóságok az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról a felfüggesztést vagy visszatartást követő egy munkanapon belül értesítik a nyilatkozattevőt vagy az áruk birtokosát.
Amennyiben a vámhatóságok úgy határoznak, hogy értesítik az áruk birtokosát és két vagy több személy minősül az áruk birtokosának, a vámhatóságok nem kötelesek közülük egynél több személyt értesíteni.
A vámhatóságok az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról azon személyeket vagy szervezeteket, akik/amelyek a szellemi tulajdonjog feltételezett megsértése kapcsán kérelem benyújtására jogosultak, a nyilatkozattevő, illetve az áruk birtokosa értesítésének napján, vagy közvetlenül azt követően értesítik.
A vámhatóságok konzultálhatnak az illetékes hatóságokkal a kérelem benyújtására jogosult személy(ek) és szervezetek azonosítása céljából.
Az értesítésnek tartalmaznia kell a 23. cikkben meghatározott eljárással kapcsolatos tájékoztatást.
(4) A vámhatóságok a következő esetekben a teljes vámkezelés elvégzését követően haladéktalanul biztosítják az áruk kiadását vagy megszüntetik azok visszatartását:
a)
az áruk kiadásának felfüggesztését vagy azok visszatartását követő egy munkanapon belül nem találnak a szellemi tulajdonjog feltételezett megsértése miatt kérelem benyújtására jogosult személyt vagy szervezetet;
b)
ha nem nyújtottak be az 5. cikk (3) bekezdése szerinti kérelmet, vagy azt a vámhatóság elutasítottak.
(5) Amennyiben a kérelemnek helyt adnak, a vámhatóságok kérelemre tájékoztatják a határozat jogosultját az áruk címzettjének, feladójának, a nyilatkozattevőnek vagy az áruk birtokosának a nevéről és címéről is, valamint a vámeljárásról és azon áruk származási helyéről, eredetéről és rendeltetési helyéről, amelyek kiadását felfüggesztették, illetve amelyeket visszatartanak, ha ezen adatok rendelkezésükre állnak.
19. cikk
Ellenőrzés és mintavétel azon áruk tekintetében, amelyeknek a kiadását felfüggesztették, vagy amelyeket visszatartanak
(1) A vámhatóságok lehetőséget biztosítanak a határozat jogosultjának, valamint a nyilatkozattevőnek vagy az áruk birtokosának azon áruk megtekintésére, amelyeknek a kiadását felfüggesztették, vagy amelyeket visszatartanak.
(2) A vámhatóságok reprezentatív mintákat vehetnek az árukból. A jogosult kérelmére és kizárólag elemzés és a hamisított vagy kalózárukkal kapcsolatos további eljárás elősegítése céljából a vámhatóságok e mintákat a határozat jogosultjának átadhatják vagy részére elküldhetik. Ezeknek a mintáknak az elemzése a határozat jogosultjának kizárólagos felelőssége mellett történik.
(3) A határozat jogosultja a (2) bekezdésben említett mintákat az elemzést követően, de legkésőbb az áruk kiadását vagy a visszatartás megszüntetését megelőzően köteles visszaszolgáltatni a vámhatóságoknak, kivéve, ha ezt a körülmények nem teszik lehetővé.
20. cikk
A tárolás feltételei
Az áruk kiadásának felfüggesztése vagy az áruk visszatartásának időtartama alatti tárolás feltételeit a vámhatóságok határozzák meg.
21. cikk
Bizonyos információk megengedett felhasználása a határozat jogosultja által
Ha a határozat jogosultja megkapta a 17. cikk (4) bekezdésében, a 18. cikk (5) bekezdésében, a 19. cikkben, illetve a 26. cikk (8) bekezdésében említett információkat, azokat csak a következő célokból hozhatja nyilvánosságra vagy használhatja fel:
a)
eljárás indítása annak megállapítása iránt, hogy megvalósult-e a szellemi tulajdonjog megsértése, illetve az információk ilyen eljárásokban való felhasználása;
b)
szellemi tulajdonjog megsértésével kapcsolatban az áruk fellelésének helye szerinti tagállam hatóságai által folytatott bűnügyi nyomozás esetén;
c)
büntetőeljárás indítása, illetve ilyen eljárás során;
d)
kártérítés követelése a jogsértés elkövetőjétől vagy más személytől;
e)
megállapodás a nyilatkozattevővel vagy az áruk birtokosával arról, hogy az áruk a 23. cikk (1) bekezdése szerint megsemmisítendők;
f)
megállapodás a nyilatkozattevővel vagy az áruk birtokosával a 24. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett biztosíték összegéről.
22. cikk
Vámhatóságok közötti információ- és adatcsere
(1) Az Unióban hatályos adatvédelmi rendelkezések sérelme nélkül és a szellemi tulajdonjogot sértő áruk nemzetközi kereskedelmének megakadályozása érdekében a Bizottság és a tagállami vámhatóságok a (3) bekezdésben említett gyakorlati szabályoknak megfelelően megoszthatnak bizonyos rendelkezésükre álló adatokat és információkat harmadik országok megfelelő hatóságaival.
(2) Az (1) bekezdésben említett adatok és információk cseréjének célja a szellemi tulajdonjogot sértő áruk szállítmányaival szembeni gyors és hatékony fellépés biztosítása. Ezen adatok és információk vonatkozhatnak visszatartásokra, trendekre és általános kockázatokra, többek között olyan árukkal kapcsolatban, amelyek az Unió területén áthaladnak, és származási vagy rendeltetési helyük az érintett harmadik országok területén van. Ezen adatok és információk körébe tartozhat az eset körülményeitől függően különösen:
a)
az áruk jellege és mennyisége;
b)
a feltehetően megsértett szellemi tulajdonjog;
c)
az áruk származási helye, eredete és rendeltetési helye;
d)
a szállítóeszközök mozgására vonatkozó információk, különösen:
i.
a hajó neve vagy a szállítóeszköz nyilvántartási száma;
ii.
a fuvarlevél vagy egyéb fuvarozási okmány hivatkozási száma;
iii.
a konténerek száma;
iv.
a rakomány súlya;
v.
az áruk leírása és/vagy kódja;
vi.
a foglalás száma;
vii.
a vámzár száma;
viii.
az első berakodási hely;
ix.
a végső kirakodási hely;
x.
az átrakodás helyei;
xi.
a végső kirakodási helyre érkezés várható időpontja;
e)
a konténerek mozgására vonatkozó információk, különösen:
i.
a konténer száma;
ii.
a konténer rakodási állapota;
iii.
a mozgás napja;
iv.
a mozgás típusa (megrakva, üres, átrakodva, beérkezett, kiment stb.);
v.
a hajó neve vagy a szállítóeszköz nyilvántartási száma;
vi.
a hajóút/út száma;
vii.
hely;
viii.
fuvarlevél vagy más fuvarozási okmány.
(3) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el, amelyekben meghatározza az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett adatok és információk cseréjéhez szükséges gyakorlati szabályok elemeit. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 34. cikk (3) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
2. SZAKASZ
Az áruk megsemmisítése, eljárás indítása és az áruk előzetes kiadása
23. cikk
Az áruk megsemmisítése és eljárás indítása
(1) A feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő áruk vámellenőrzés mellett megsemmisíthetők annak megállapítása nélkül, hogy megvalósult-e valamely szellemi tulajdonjog megsértése azon tagállam joga szerint, ahol az árukat fellelték, amennyiben az alábbi feltételek mindegyike teljesül:
a)
a határozat jogosultja az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról szóló értesítéstől számított tíz munkanapon belül - romlandó áruk esetében három munkanapon belül - írásban megerősítette a vámhatóságoknak azt, hogy álláspontja szerint megvalósult az érintett szellemi tulajdonjog megsértése;
b)
a határozat jogosultja az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról szóló értesítéstől számított tíz munkanapon belül - romlandó áruk esetében három munkanapon belül - írásban megerősítette a vámhatóságoknak azt, hogy hozzájárul az áruk megsemmisítéséhez;
c)
a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról szóló értesítéstől számított tíz munkanapon belül - romlandó áruk esetében három munkanapon belül - írásban megerősítette a vámhatóságoknak azt, hogy hozzájárul az áruk megsemmisítéséhez. Amennyiben a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa e határidőkön belül nem járul hozzá az áruk megsemmisítéséhez, és azzal szemben nem emel kifogást a vámhatóságnál, a vámhatóság úgy tekintheti, hogy a nyilatkozattevő, illetve az áruk birtokosa hozzájárult az áruk megsemmisítéséhez.
A vámhatóságok a teljes vámkezelés elvégzését követően haladéktalanul biztosítják az áruk kiadását vagy megszüntetik azok visszatartását, ha az első albekezdés a) és a b) pontjában említett határidőn belül nem kapták meg a határozat jogosultjának arra vonatkozó írásbeli nyilatkozatát, hogy egyrészről álláspontja szerint megvalósult az érintett szellemi tulajdonjog megsértése, másrészről hozzájárul az áruk megsemmisítéséhez, kivéve, ha e vámhatóságokat megfelelő módon tájékoztatták arról, hogy eljárás indult a szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt.
(2) Az áruk megsemmisítését a határozat jogosultjának felelősségére, vámellenőrzés mellett kell elvégezni, amennyiben az áruk megsemmisítésének helye szerinti tagállam joga másként nem rendelkezik. A megsemmisítést megelőzően az illetékes vámhatóságok mintát vehetnek az árukból. A megsemmisítést megelőzően vett minták oktatási célra felhasználhatók.
(3) Amennyiben a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa nem járult hozzá írásban a megsemmisítéshez, és a vámhatóságok sem tekintették úgy az (1) bekezdés első albekezdésének c) pontja alapján, hogy a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa az ott meghatározott határidőn belül hozzájárult a megsemmisítéshez, a vámhatóságok haladéktalanul értesítik erről a határozat jogosultját. A határozat jogosultja az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról szóló értesítéstől számított tíz munkanapon belül - romlandó áruk esetében három munkanapon belül - eljárást indít az érintett szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt.
(4) A romlandó áruk esetét kivéve, a vámhatóságok a (3) bekezdésben említett határidőt a határozat jogosultjának megfelelően megindokolt kérelmére legfeljebb tíz munkanappal meghosszabbíthatják.
(5) A vámhatóságok a teljes vámkezelés elvégzését követően haladéktalanul biztosítják az áruk kiadását vagy megszüntetik azok visszatartását, ha a (3) és (4) bekezdésben említett határidőn belül nem kaptak megfelelő értesítést a (3) bekezdéssel összhangban arra vonatkozóan, hogy eljárás indult az érintett szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt.
24. cikk
Az áruk előzetes kiadása
(1) Ha a vámhatóságokat értesítették arról, hogy eljárás indult formatervezésiminta-oltalom, szabadalom, használatiminta-oltalom, félvezető termék topográfiájának oltalma vagy növényfajta-oltalom alapján fennálló jog megsértésének megállapítása iránt, a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa kérheti a vámhatóságoktól az eljárás befejezését megelőzően az áruk kiadását vagy visszatartásuk megszüntetését.
(2) A vámhatóság csak akkor adja ki az árukat vagy szünteti meg azok visszatartását, ha valamennyi alábbi feltétel teljesül:
a)
a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa olyan biztosítékot adott, amely elegendő mértékű a határozat jogosultja érdekeinek védelmére;
b)
a szellemi tulajdonjog megsértése tényének megállapítására illetékes hatóság nem alkalmazott ideiglenes intézkedéseket;
c)
elvégezték a teljes vámkezelést.
(3) A (2) bekezdés a) pontjában említett biztosíték adása nem érinti a határozat jogosultja által támasztható egyéb igényeket.
25. cikk
A megsemmisítendő áruk
(1) A 23. vagy 26. cikk alapján megsemmisítendő áruk:
a)
nem bocsáthatók szabad forgalomba, kivéve, ha a vámhatóságok a határozat jogosultjának egyetértésével úgy döntenek, hogy erre az áruk újrahasznosítása vagy kereskedelmi csatornákból való kivonása érdekében szükség van, többek között figyelemfelkeltési, oktatási és képzési célból. Az áruk szabad forgalomba bocsátásának feltételeit a vámhatóságok határozzák meg;
b)
nem vihetők ki az Unió vámterületéről;
c)
nem exportálhatók;
d)
nem vihetők ki újrakivitel keretében;
e)
nem vonhatók felfüggesztő eljárás alá;
f)
nem léptethetők be vámszabad területre és nem tárolhatók be vámszabad raktárba.
(2) A vámhatóságok engedélyezhetik, hogy az (1) bekezdésben említett árukat az Unió vámterületén belül található különböző helyek között, vámfelügyelet alatt szállítsák abból a célból, hogy vámellenőrzés mellett megsemmisítsék őket.
26. cikk
A kiscsomagokra vonatkozó megsemmisítési eljárás
(1) E cikk rendelkezéseit az alábbi feltételeknek megfelelő árukra kell alkalmazni:
a)
feltehetően hamisított vagy kalózáruk;
b)
nem romlandó áruk;
c)
kérelemnek helyt adó határozat hatálya alatt álló áruk;
d)
a határozat jogosultja kérelmében kérte az e cikkben meghatározott eljárás alkalmazását;
e)
kiscsomagokban szállított áruk.
(2) Az e cikkben előírt eljárás alkalmazása esetén a 17. cikk (3) és (4) bekezdése és a 19. cikk (2) és (3) bekezdése nem alkalmazható.
(3) A vámhatóságok az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról a felfüggesztést vagy visszatartást követő egy munkanapon belül értesítik a nyilatkozattevőt vagy az áruk birtokosát. Az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról szóló értesítésnek tartalmaznia kell az alábbi információkat:
a)
a vámhatóságnak szándékában áll-e az árukat megsemmisíteni;
b)
a nyilatkozattevőnek vagy az áruk birtokosának a (4), (5) és (6) bekezdés szerinti jogai.
(4) A nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa számára lehetővé kell tenni, hogy az álláspontját az áruk kiadásának felfüggesztésére vagy azok visszatartására vonatkozó értesítéstől számított tíz munkanapon belül kifejthesse.
(5) Az érintett áruk megsemmisíthetők, ha a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa az áruk kiadásának felfüggesztésére vagy azok visszatartására vonatkozó értesítést követő tíz munkanapon belül megerősíti a vámhatóságoknak azt, hogy hozzájárul az áruk megsemmisítéséhez.
(6) Amennyiben a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa az (5) bekezdésben meghatározott határidőn belül nem erősítette meg a megsemmisítéshez való hozzájárulását, és nem is emelt kifogást a megsemmisítéssel szemben a vámhatóságoknál, a vámhatóságok úgy tekinthetik, hogy a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa megerősítette a megsemmisítéshez történő hozzájárulását.
(7) A megsemmisítésnek vámellenőrzés mellett kell történnie. A vámhatóságok kérelemre tájékoztatják a határozat jogosultját az eset körülményeitől függően a megsemmisített áruk tényleges vagy becsült mennyiségéről és jellegéről.
(8) Amennyiben a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa nem erősítette meg a megsemmisítéshez történő hozzájárulását, és a vámhatóságok sem tekintették úgy a (6) bekezdés szerint, hogy a nyilatkozattevő vagy az áruk birtokosa hozzájárult a megsemmisítéshez, a vámhatóságok haladéktalanul értesítik erről a határozat jogosultját, tájékoztatást nyújtva az áruk mennyiségéről és jellegéről, az eset körülményeihez képest képeket is mellékelve. A vámhatóságok kérelemre tájékoztatják a határozat jogosultját az áruk címzettjének, feladójának, a nyilatkozattevőnek vagy az áruk birtokosának a nevéről és címéről is, ha ezen adatok rendelkezésükre állnak, valamint a vámeljárásról és azon áruk származási helyéről, eredetéről és rendeltetési helyéről, amelyek kiadását felfüggesztették, illetve amelyeket visszatartanak.
(9) A vámhatóságok a teljes vámkezelés elvégzését követően haladéktalanul biztosítják az áruk kiadását vagy megszüntetik azok visszatartását, ha a határozat jogosultja a (8) bekezdésben említett értesítéstől számított tíz munkanapon belül nem tájékoztatja őket arról, hogy eljárás indult szellemi tulajdonjog megsértésének megállapítása iránt.
(10) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 35. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a kiscsomagok fogalommeghatározásában szereplő mennyiségek módosítása céljából, amennyiben - figyelembe véve az e cikkben meghatározott eljárás hatékony működése biztosításának szükségességét - a meglévő fogalommeghatározás a gyakorlatban nehezen alkalmazható, vagy a módosításra azért van szükség, hogy megakadályozzák az eljárás megkerülését a szállítmányok összetétele tekintetében.
IV. FEJEZET
FELELŐSSÉG, KÖLTSÉGEK ÉS SZANKCIÓK
27. cikk
A vámhatóságok felelőssége
A nemzeti jog sérelme nélkül, a kérelemnek helyt adó határozat jogosultja nem követelhet kártérítést, amennyiben a feltehetően szellemi tulajdonjogot sértő árukat a vámhivatal nem észleli, és azokat kiadja, vagy nem intézkedik azok visszatartásáról.
28. cikk
A határozat jogosultjának felelőssége
Amennyiben az e rendeletnek megfelelően indított eljárás a határozat jogosultjának cselekménye vagy mulasztása következtében megszűnik, a 19. cikk (2) bekezdése alapján vett mintákat nem küldik vissza, vagy a határozat jogosultjának cselekménye vagy mulasztása miatt megsérültek és használhatatlanná válnak, vagy az érintett árukat a későbbiekben nem találják szellemi tulajdonjogot sértőnek, a határozat jogosultja az alkalmazandó külön jogszabályokkal összhangban felel az áruk birtokosával, illetve a nyilatkozattevővel szemben, akik e tekintetben kárt szenvedtek.
29. cikk
Költségek
(1) A vámhatóságok felhívására a határozat jogosultja megtéríti azokat a költségeket, amelyek a vámhatóságoknál vagy a képviseletükben eljáró egyéb feleknél az áruknak a 17. cikk (1) bekezdésével, a 18. cikk (1) bekezdésével és a 19. cikk (2) és (3) bekezdésével összhangban történő visszatartásának vagy kiadásuk felfüggesztésének időpontjától kezdve felmerültek, ideértve az áruk tárolását és kezelését is, valamint a jogszerű állapot helyreállítását célzó intézkedések, mint például az áruknak a 23. és 26. cikkel összhangban történő megsemmisítése során felmerült költségeket.
A határozat jogosultját, akit az áruk kiadásának felfüggesztéséről vagy azok visszatartásáról értesítettek, a vámhatóságok kérelemre tájékoztatják arról, hogy az árukat hol és milyen módon tárolják, valamint az ezen bekezdésben említett tárolás becsült költségeiről. A becsült költségekre vonatkozó információk a tárolás körülményeitől és az áruk jellegétől függően idő-, termék-, méret-, súly- vagy szolgáltatási egységekben adhatók meg.
(2) Ez a cikk nem érinti a határozat jogosultjának arra vonatkozó jogát, hogy a jogsértőtől vagy más személyektől az alkalmazandó jog alapján kártérítést követeljen.
(3) Az uniós kérelemnek helyt adó határozat jogosultja benyújtja a szellemi tulajdonjogot feltehetően sértő árukkal kapcsolatban hatáskörrel és illetékességgel rendelkező vámszervek vagy vámhatóságok által igényelt fordításokat és viseli azok költségeit.
30. cikk
Szankciók
A tagállamok biztosítják, hogy a határozatok jogosultjai teljesítsék az e rendeletben meghatározott kötelezettségeket, többek között - adott esetben - szankciókat előíró rendelkezések megállapítása révén. Az előírt szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.
A tagállamok haladéktalanul értesítik a Bizottságot az említett rendelkezésekről és az azokat érintő bármely későbbi módosításról.
V. FEJEZET
ADATCSERE
31. cikk
A kérelmekre és a visszatartásokra vonatkozó határozatokkal kapcsolatos adatok cseréje a tagállamok és a Bizottság között
(1) Az illetékes vámszervek haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot a következőkről:
a)
kérelemnek helyt adó határozatok, ideértve a kérelmet és annak mellékleteit;
b)
a vámhatóságok általi intézkedésre megállapított határidőt meghosszabbító határozatok, vagy a kérelemnek helyt adó határozatok visszavonásáról vagy módosításáról szóló határozatok;
c)
a kérelemnek helyt adó határozat felfüggesztése.
(2) Az 515/97/EK rendelet 24. cikke g) pontjának sérelme nélkül, amennyiben az áruk kiadását felfüggesztették vagy az árukat visszatartották, a vámhatóságok a személyes adatok kivételével minden vonatkozó információt továbbítanak a Bizottság részére, ideértve az áruk mennyiségére, típusára és értékére, a szellemi tulajdonjogokra, a vámeljárásokra, a származási országokra, eredetre és rendeltetési helyre, továbbá a szállítási útvonalra és eszközökre vonatkozó információkat.
(3) Az e cikk (1) és a (2) bekezdésében említett információk továbbítását és a kérelmek tárgyában hozott határozatokkal kapcsolatban a tagállami vámhatóságok között zajló, a 14. cikk szerinti adatcserét a Bizottság központi adatbázisán keresztül kell végezni. Az információkat és az adatokat ebben az adatbázisban kell tárolni.
(4) Az e cikk (1)-(3) bekezdésében említett információk feldolgozásának biztosítása érdekében a (3) bekezdésben említett központi adatbázist elektronikus formában kell létrehozni. A központi adatbázisban a 6. cikk (3) bekezdésében, a 14. cikkben és e cikkben említett információk szerepelnek, a személyes adatokat is ideértve.
(5) A tagállami vámhatóságok és a Bizottság az e rendelet alkalmazásával kapcsolatos jogi kötelezettségeik teljesítéséhez szükséges mértékben férhetnek hozzá a központi adatbázisban szereplő információkhoz. A 6. cikk (3) bekezdésével összhangban korlátozott hozzáférésűnek minősített információkhoz csak azon tagállamok vámhatóságai férhetnek hozzá, ahol intézkedést kértek. A Bizottság indokolással ellátott kérésére a tagállamok vámhatóságai hozzáférést adhatnak a Bizottságnak ezen információkhoz, amennyiben az e rendelet alkalmazása érdekében feltétlenül szükséges.
(6) A vámhatóságok feltöltik a központi adatbázisba az illetékes vámszervhez benyújtott kérelmekkel kapcsolatos információkat. Azok a vámhatóságok, amelyek az információkat feltöltötték a központi adatbázisba, szükség esetén módosítják, kiegészítik, helyesbítik vagy törlik ezeket az információkat. Minden vámhatóság, amely információkat töltött fel a központi adatbázisba, felelős ezen információk pontosságáért, hitelességéért és relevanciájáért.
(7) A Bizottság megfelelő technikai és szervezeti szabályokat határoz meg és tart fenn a központi adatbázis megbízható és biztonságos működése érdekében. Továbbá minden tagállam vámhatóságai megfelelő technikai és szervezeti szabályokat határoznak meg és tartanak fenn annak érdekében, hogy a vámhatóságaik által lefolytatott feldolgozási műveletek, valamint a központi adatbázisnak az adott tagállam területén található termináljai tekintetében biztosítsák a feldolgozás bizalmas jellegét és biztonságát.
32. cikk
Központi adatbázis létrehozása
A Bizottság létrehozza a 31. cikkben említett központi adatbázist. Az adatbázisnak a lehető leghamarabb, de legkésőbb 2015. január 1-jéig meg kell kezdenie a működését.
33. cikk
Adatvédelmi rendelkezések
(1) A személyes adatoknak a Bizottság központi adatbázisában történő feldolgozása a 45/2001/EK rendelettel összhangban és az európai adatvédelmi biztos felügyelete alatt történik.
(2) A személyes adatoknak a tagállami illetékes hatóságok általi feldolgozása a 95/46/EK irányelvvel összhangban és az irányelv 28. cikkében említett tagállami független hatóság felügyelete alatt történik.
(3) Személyes adatokat kizárólag e rendelet céljaira lehet gyűjteni és felhasználni. Az így gyűjtött személyes adatoknak pontosnak és naprakésznek kell lenniük.
(4) Minden vámhatóság, amely személyes adatokat tölt fel a központi adatbázisba, egyúttal az ellenőri feladatot is ellátja ezen adatok feldolgozása tekintetében.
(5) Az érintettnek joga van a központi adatbázisban feldolgozott, rá vonatkozó adatokhoz hozzáférni, valamint adott esetben joga van e személyes adatok helyesbítéséhez, törléséhez vagy zárolásához a 45/2001/EK rendelettel vagy a 95/46/EK irányelvet végrehajtó nemzeti jogszabályokkal összhangban.
(6) Az adatokhoz történő hozzáféréshez, illetve az azok helyesbítéséhez, törléséhez vagy zárolásához fűződő jog gyakorlására irányuló minden kérelmet az illetékes vámhatóságokhoz kell benyújtani, és a kérelmet az illetékes vámhatóságok bírálják el. Amennyiben az érintett a Bizottsághoz nyújtott be kérelmet e jogának gyakorlását illetően, a kérelmet a Bizottság továbbítja az érintett vámhatóságokhoz.
(7) A személyes adatok legfeljebb a kérelemnek helyt adó határozat visszavonásának napjától, illetve a vámhatóság intézkedésére megállapított határidő lejártától számított hat hónapig tárolhatók.
(8) Ha a határozat jogosultja a 23. cikk (3) bekezdésével vagy a 26. cikk (9) bekezdésével összhangban eljárást indított, és a vámhatóságokat értesítette ezen eljárás megindításáról, akkor a személyes adatokat az attól a naptól számított hat hónapig őrzik meg, amelyen a szellemi tulajdonjog megsértése tárgyában jogerős határozat született.
VI. FEJEZET
BIZOTTSÁG, FELHATALMAZÁS ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
34. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottság munkáját a 2913/92/EGK rendelet 247a. és 248a. cikkével létrehozott Vámkódex Bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet szerinti bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 4. cikkét kell alkalmazni.
(3) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
35. cikk
A felhatalmazás gyakorolása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.
(2) A Bizottságnak a 26. cikk (10) bekezdésében említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására vonatkozó felhatalmazása határozatlan időre szól 2013. július 19-től kezdődő hatállyal.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 26. cikk (10) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A 26. cikk (10) bekezdése értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatja a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
36. cikk
Kölcsönös közigazgatási segítségnyújtás
Az 515/97/EK rendelet rendelkezéseit e rendeletre megfelelően alkalmazni kell.
37. cikk
Jelentéstétel
A Bizottságnak 2016. december 31-ig jelentést kell benyújtania az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet végrehajtásáról. A jelentéshez szükség esetén megfelelő ajánlásokat kell mellékelni.
A jelentésben ki kell térni minden olyan, e rendelet kapcsán előforduló eseményre, amely az uniós vámterületen áthaladó gyógyszerszállítmányokat érint, továbbá ki kell térni arra is, hogy a rendelet alkalmazása hogyan érintheti a WTO dohai miniszteri konferenciáján 2001. november 14-én elfogadott, a TRIPS-megállapodás közegészségügyi vonatkozásairól szóló nyilatkozat keretében vállalt, a gyógyszerek elérhetővé tételével kapcsolatos uniós kötelezettségvállalásokat, és hogy milyen intézkedések születtek az e kötelezettségvállalásokat negatívan érintő bármely helyzet orvoslására.
38. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az 1383/2003/EK rendelet 2014. január 1-jével hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett rendeletre való hivatkozásokat az e rendeletre történő hivatkozásként kell értelmezni a mellékletben szereplő megfelelési táblázattal összhangban.
39. cikk
Átmeneti rendelkezések
A kérelmek, amelyeknek az 1383/2003/EK rendelettel összhangban helyt adtak, a kérelemnek helyt adó határozatban a vámhatóságok intézkedésére megállapított határidő lejártáig maradnak érvényben, és a határidő nem meghosszabbítható.
40. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
(1) Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
(2) Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni, kivéve:
a)
a 6. cikket, a 12. cikk (7) bekezdését és a 22. cikk (3) bekezdését, amelyeket 2013. július 19-től kell alkalmazni;
b)
a 31. cikk (1) bekezdését és (3)-(7) bekezdését, valamint a 33. cikket, amelyeket attól az időponttól kezdve kell alkalmazni, hogy a 32. cikkben említett központi adatbázis megkezdi működését. A Bizottság közzéteszi ezt az időpontot.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2013. június 12-én.