ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 481/2014 НА КОМИСИЯТА
от 4 март 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 1299/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на специалните разпоредби за допустимостта на разходите по програмите за сътрудничество
ЕВРОПЕЙСКАТA КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1299/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно специални разпоредби за подкрепа от Европейския фонд за регионално развитие по цел „Европейско териториално сътрудничество“ (1), и по-специално член 18, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
По силата на член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1299/2013 е необходимо да се установят специални разпоредби относно допустимостта на разходите по програмите за сътрудничество във връзка с разходите за персонала, разходите за офиси и административните разходи, пътните и квартирните разходи, разходите за външни експертни оценки и разходите за услуги и оборудване (наричани по-долу „категории разходи“).
(2)
За да се осигури гъвкавост при прилагането на разпоредбите за допустимостта по програмите за сътрудничество, на държавите членки, участващи в дадена програма за сътрудничество, следва да се позволи да решават, че дадена категория разходи не се прилага за определена приоритетна ос на дадена програма за сътрудничество.
(3)
Следва да се уточни как специалните разпоредби за допустимостта на разходите по програмите за сътрудничество, установени с настоящия регламент, се вписват в общата нормативна уредба за правилата за допустимост, приложими за всички европейски структурни и инвестиционни фондове (ЕСИФ) по реда на членове 65 - 71 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (2).
(4)
За всяка категория разходи следва да се установи списък на различните елементи на разходите.
(5)
Следва да се разясни, че по правило даренията не представляват допустими разходи. Въпреки това разходите, свързани с раздаването на малки предмети в рамките на дейности по популяризиране, комуникация, реклама или осведомяване, следва да бъдат допустими.
(6)
Следва да бъдат определени различните елементи на разходите за персонала заедно с правилата за изчисляването, счетоводното отчитане и възстановяването на разходите за персонала като цяло, както и по-специално на разходите за персонала по договори на непълно работно време или по договори за услуги на почасова основа.
(7)
Следва да се посочат различните елементи на разходите за офиси и административните разходи, както и правилата за изчисляването, счетоводното отчитане и възстановяването им като преки или непреки разходи, по-специално когато са съчетани с единните ставки по Регламент (ЕС) № 1303/2013.
(8)
Следва да се посочат различните елементи на пътните и квартирните разходи, както и правилата за изчисляването, счетоводното отчитане и възстановяването им, независимо дали тези разходи се плащат от бенефициера или пряко от неговия персонал. Също така следва да се разяснят условията за отчитане на пътните и квартирните разходи, когато са извършени извън частта на програмния район в Съюза по смисъла на член 20 от Регламент (ЕС) № 1299/2013.
(9)
Следва да се посочат различните елементи на разходите за външни експертни оценки и за услуги.
(10)
Следва да се посочат различните елементи на разходите за оборудване, както и разпоредбите за допустимостта на разходите за оборудване втора употреба.
(11)
За да се създадат условия за своевременното прилагане на предвидените в настоящия регламент мерки, той следва да влезе в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват
1. Без да се засягат разпоредбите за допустимостта, съдържащи се в членове 65 - 71 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 или установени на основание на тези членове, с настоящия регламент се установяват специални разпоредби за допустимостта на разходите по програмите за сътрудничество по отношение на следните категории разходи:
а)
разходи за персонала;
б)
разходи за офиси и административни разходи;
в)
пътни и квартирни разходи;
г)
разходи за външни експертни оценки и услуги; както и
д)
разходи за оборудване.
2. Участващите държави членки в мониторинговия комитет на дадена програма за сътрудничество могат да се споразумеят, че разходите от една или няколко от категориите по параграф 1 не са допустими по една или няколко приоритетни оси.
Член 2
Общи разпоредби
1. Всички допустими по силата на настоящия регламент разходи, платени от бенефициера или за негова сметка, са разходи за започване или за започване и изпълнение на операция или част от операция.
2. Не са допустими следните разходи:
а)
глоби, финансови санкции и разходи за правни спорове и съдебни дела;
б)
разходи за дарения, с изключение на даренията с единична стойност до 50 евро, които са свързани с дейности по популяризиране, комуникация, реклама или осведомяване;
в)
разходи, свързани с колебанията на валутния курс.
Член 3
Разходи за персонала
1. Разходите за персонала представляват брутните разходи за труд за персонала, нает от бенефициера по един от следните начини:
а)
на пълно работно време;
б)
на непълно работно време с постоянен процент работни часове на месец;
в)
на непълно работно време с променлив брой работни часове на месец; или
г)
почасово.
2. Разходите за персонала се ограничават до:
а)
определените в трудов договор, решение за назначение (двете заедно наричани по-нататък „акт за наемане на работа“) или закон трудови възнаграждения, отнасящи се за дейностите, които организацията не би извършила, ако съответната операция не бе предприета, и свързани с отговорностите, посочени в длъжностната характеристика на съответния член на персонала;
б)
други разходи, пряко свързани с трудовите възнаграждения, възникнали за сметка на работодателя и платени от него, например данъците върху труда и разходите за социалноосигурителни вноски, включително за пенсии, по смисъла на Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета (3), при условие че тези разходи:
i)
са установени в акта за наемане на работа или закон;
ii)
съответстват на законодателните актове, посочени в акта за наемане на работа, и на обичайната практика в държавата и/или организацията, където съответният член на персонала действително работи; и
iii)
не се възстановяват от работодателя.
Във връзка с буква а) плащанията в полза на физически лица, работещи за бенефициера по договор, който не е трудов договор, може да бъдат приравнени към трудовите възнаграждения и такъв договор да се смята за трудов договор.
3. Разходите за персонала може да бъдат възстановени по един от следните начини:
i)
въз основа на действителните разходи (удостоверени с акта за наемане на работа и фишовете за заплатата); или
ii)
по вариантите за опростени разходи съгласно член 67, параграф 1, букви б) - г) от Регламент (ЕС) № 1303/2013; или
iii)
по единна ставка по силата на член 19 от Регламент (ЕС) № 1299/2013.
4. Разходите за персонала, свързани с лица, които работят на непълно работно време по операцията, се изчисляват по един от следните начини:
а)
като постоянен процент от брутните разходи за труд в съответствие с определен постоянен процент часове работа по операцията, без задължение за създаване на отделна система за отчитане на работното време; или
б)
като променлив процент от брутните разходи за труд в съответствие с броя на отработените часове по операцията, който е различен за различните месеци, въз основа на система за отчитане на работното време, обхващаща 100 % от работното време на служителя.
5. За служителите на непълно работно време по параграф 4, буква а) работодателят издава документ за всеки служител, в който се посочва процентът от времето за отработване по операцията.
6. За служителите на непълно работно време по параграф 4, буква б) възстановяването на разходите за персонала се изчислява по почасова ставка, която се определя по един от следните начини:
i)
чрез разделяне на брутните месечни разходи за труд на месечното време за отработване, определено в акта за наемане на работа; или
ii)
чрез разделяне на последните документирани годишни брутни разходи за труд на 1 720 часа по реда на член 68, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Почасовата ставка се умножава по броя на действително отработените часове по операцията.
7. Що се отнася до разходите за персонала, свързани с лица, които по силата на акта за наемане на работа се трудят почасово, тези разходи са допустими, като броят на действително отработените часове по операцията се приложи към предвидената в акта за наемане на работа почасова ставка въз основа на система за регистриране на работното време.
Член 4
Разходи за офиси и административни разходи
Разходите за офиси и административните разходи се ограничават до следните елементи:
а)
наеми за офиси;
б)
застраховки и данъци, свързани със сградите, в които се помещава персоналът, и с офисното оборудване (напр. застраховки срещу пожар и кражба);
в)
комунални услуги (напр. за електроенергия, отопление, вода);
г)
канцеларски материали;
д)
общо счетоводство в рамките на организацията бенефициер;
е)
архиви;
ж)
поддръжка, чистене и ремонти;
з)
сигурност;
и)
информационнотехнологични системи;
й)
комуникации (напр. телефон, факс, интернет, пощенски услуги, визитни картички);
к)
банкови такси за откриване и поддържане на сметката или сметките, когато изпълнението на дадена операция изисква откриването на отделна сметка;
л)
такси за транснационални финансови трансакции.
Член 5
Пътни и квартирни разходи
1. Пътните и квартирните разходи се ограничават до следните елементи:
а)
пътни разходи (напр. за билети, застраховки на пътници и автомобили, гориво, разходи за изминато разстояние, такси за изминато разстояние, такси за паркиране);
б)
разходи за храна;
в)
квартирни разходи;
г)
разходи за визи;
д)
дневни разходи.
2. Разходите по параграф 1, букви а) - г), които са покрити чрез дневни пари, не се възстановяват като допълнение към тези дневни пари.
3. Пътните и квартирните разходи за външни експерти и доставчици на услуги попадат в категорията разходи за външни експертни оценки и услуги по член 6.
4. Прякото плащане на разходи съгласно настоящия член, направени от служител на бенефициера, се потвърждава с доказателства за тяхното възстановяване на служителя от бенефициера.
5. За операциите, свързани с техническа помощ или дейности за популяризиране и изграждане на капацитет, разходите, извършени извън частта на програмния район в Съюза, са допустими, ако са извършени в съответствие с член 20, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1299/2013.
6. Управляващият орган може да приеме за допустими квартирните разходи и разходите за храна, които са извършени в заведения, разположени извън частта на програмния район в Съюза, ако са извършени в съответствие с член 20, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1299/2013. Това важи също за местните пътни разходи на мястото на събитие или операция извън частта на програмния район в Съюза.
7. За персонала на бенефициерите, намиращ се извън частта на програмния район в Съюза, управляващият орган може да приеме за допустими разходите по параграф 1, в т.ч. разходите за пътя до и от мястото на дадено събитие или операция във или извън частта на програмния район в Съюза, ако са извършени в съответствие с член 20, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1299/2013.
8. За персонала на бенефициерите, намиращ се в частта на програмния район в Съюза, разходите по параграф 1, в т.ч. разходите за пътя до и от мястото на дадено събитие или операция във или извън частта на програмния район в Съюза, се смятат за допустими по силата на член 20, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1299/2013.
Член 6
Разходи за външни експертни оценки и услуги
Разходите за външни експертни оценки и услуги се ограничават до разходи за следните професионални услуги и експертни оценки, предоставени от публичноправна или частноправна организация или от физическо лице, различно от бенефициера по операцията:
а)
изследвания или проучвания (например оценки, стратегии, концептуални бележки, проектни планове, наръчници);
б)
обучение;
в)
писмени преводи;
г)
разработване на информационнотехнологични системи и интернет сайтове и тяхното изменение и актуализиране;
д)
дейности за популяризиране, комуникация, реклама или осведомяване, свързани с дадена операция или със самата програма за сътрудничество;
е)
финансово управление;
ж)
услуги, свързани с организирането и провеждането на събития или срещи (включително за наеми, кетъринг или устен превод);
з)
участие в събития (т.е. регистрационни такси);
и)
правни консултации и нотариални услуги, технически и финансови експертни оценки, други консултантски услуги, счетоводни услуги;
й)
права върху интелектуална собственост;
к)
проверки по член 125, параграф 4, буква а) от Регламент (ЕС) № 1303/2013 и член 23, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1299/2013;
л)
сертифициране и одитиране на равнище програма по членове 126 и 127 от Регламент (ЕС) № 1303/2013;
м)
гаранции, предоставени от банка или друга финансова институция, когато това се изисква от законодателството на Съюза или националното законодателство, или в програмен документ, приет от мониторинговия комитет;
н)
пътни и квартирни разходи за външни експерти, лектори, председатели на заседания и доставчици на услуги;
о)
други специални експертни оценки и услуги, необходими за операциите.
Член 7
Разходи за оборудване
1. Разходите за закупуване, наемане или вземане на лизинг на оборудване от бенефициера по операцията, различни от разходите по член 4, се ограничават до следното:
а)
офисно оборудване;
б)
хардуер и софтуер за информационнотехнологични системи;
в)
мебели и обзавеждане;
г)
лабораторно оборудване;
д)
машини и инструменти;
е)
прибори или уреди;
ж)
превозни средства;
з)
друго специално оборудване, необходимо за операциите.
2. Разходите за закупуване на употребявано оборудване са допустими при следните условия:
а)
за него не е получена друга подкрепа от ЕСИФ;
б)
цената му не превишава общоприетата цена на съответния пазар;
в)
то притежава техническите характеристики, които са необходими за операцията, и отговаря на приложимите норми и стандарти.
Член 8
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 март 2014 година.
A BIZOTTSÁG 481/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. március 4.)
az 1299/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az együttműködési programok kiadásainak elszámolhatóságára vonatkozó egyedi szabályok tekintetében történő kiegészítéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Regionális Fejlesztési Alap által az európai területi együttműködési célkitűzésnek nyújtott támogatásra vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2013. december 17-i 1299/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 18. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1299/2013/EU rendelet 18. cikkének (1) bekezdése értelmében egyedi szabályokat kell megállapítani az együttműködési programok keretében elszámolható kiadásokra vonatkozóan a személyi jellegű költségek, irodai és igazgatási költségek, utazási és szállásköltségek, külső szakértői és szolgáltatási költségek, valamint felszerelési költségek (a továbbiakban: kiadási kategóriák) tekintetében.
(2)
Az együttműködési programokra vonatkozó elszámolhatósági szabályok rugalmas alkalmazásának lehetővé tétele érdekében az adott együttműködési programban részt vevő tagállamok számára biztosítani kell a döntés lehetőségét azzal kapcsolatban, hogy egy adott kiadási kategória valamely együttműködési program meghatározott prioritási tengelyére nem alkalmazandó.
(3)
Meg kell határozni, hogy az együttműködési programokra vonatkozóan ezen rendeletben megállapított egyedi elszámolhatósági szabályok hogyan illeszkednek az ESB-alapokra alkalmazandó, az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 65-71. cikkében szereplő elszámolhatósági szabályok általános jogi keretébe.
(4)
Az egyes kiadási kategóriákra vonatkozóan meg kell határozni a különböző kiadási tételeket.
(5)
Egyértelművé kell tenni, hogy az általános szabály szerint az ajándékok nem elszámolhatók. Ugyanakkor a kis értékű tárgyak promóciós, kommunikációs, reklám- vagy tájékoztatási célú terjesztésének elszámolhatónak kell lennie.
(6)
Meg kell határozni a személyi jellegű költségek különböző tételeit, valamint általában véve a személyi jellegű költségek és különösen a részmunkaidős megbízások vagy szolgáltatási szerződések munkaóra-alapú számítására, elszámolására és megtérítésére vonatkozó szabályokat.
(7)
Meg kell határozni az irodai és igazgatási költségek különböző tételeit, valamint ezen költségtételek közvetlen vagy közvetett költségként történő kiszámítására, elszámolására és megtérítésére vonatkozó szabályokat és különösen az 1303/2013/EU rendelet szerinti átalányokkal való kombinálás eseteire vonatkozó szabályokat.
(8)
Meg kell határozni az utazási és szállásköltségek különböző tételeit, valamint kiszámításra, elszámolásra és megtérítésre vonatkozó szabályokat, függetlenül attól, hogy az ilyen költségeket a kedvezményezett vagy közvetlenül a kedvezményezett alkalmazottai viselik. Pontosítani kell továbbá azon feltételeket, amelyek alapján a programterület Unión kívüli részén felmerült utazási és szállásköltségek az 1299/2013/EU rendelet 20. cikkének megfelelően elszámolhatók.
(9)
Meg kell határozni a külső szakértői és szolgáltatási költségek különböző tételeit.
(10)
Meg kell határozni a felszerelési költségek különböző tételeit, valamint a használt felszerelések elszámolhatóságára vonatkozó szabályokat.
(11)
Az e rendeletben meghatározott intézkedések mielőbbi alkalmazásának lehetővé tétele érdekében a rendeletnek az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon hatályba kell lépnie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) Az 1303/2013/EU rendelet 65-71. cikkében vagy az alapján meghatározott elszámolhatósági szabályok sérelme nélkül e rendelet egyedi szabályokat állapít meg az együttműködési programok keretében elszámolható kiadásokra vonatkozóan az alábbi kiadási kategóriák tekintetében:
a)
személyi jellegű költségek;
b)
irodai és igazgatási költségek;
c)
utazási és szállásköltségek;
d)
külső szakértői és szolgáltatási költségek; valamint
e)
felszerelési költségek.
(2) Az együttműködési program monitoringbizottságában részt vevő tagállamok megállapodhatnak arról, hogy az (1) bekezdésben említett kategóriák közül egy vagy több alá tartozó kiadások nem támogathatók egy vagy több prioritási tengely által.
2. cikk
Általános rendelkezések
(1) Az e rendelet alapján elszámolható, a kedvezményezett által vagy nevében teljesített kiadásnak összefüggésben kell lennie a művelet vagy műveletrész kezdeményezésének vagy kezdeményezésének és végrehajtásának költségeivel.
(2) A következő költségek nem támogathatók:
a)
bírságok, pénzbüntetések, valamint jogvitákra és peres eljárásokra fordított kiadások;
b)
ajándékok költsége, az ajándékonként legfeljebb 50 EUR értékű, promóciós, kommunikációs, reklám- vagy tájékoztatási célú ajándékok kivételével;
c)
külföldi devizák árfolyam-ingadozásából fakadó költségek.
3. cikk
Személyi jellegű költségek
(1) A személyi jellegű költségekre fordított kiadások alá a kedvezményezett által az alábbi módok valamelyikén foglalkoztatott személyek bruttó bérköltsége tartozik:
a)
teljes munkaidős;
b)
részmunkaidős, havi szinten százalékban meghatározott munkaidővel;
c)
részmunkaidős, rugalmas havi munkaidő-ráfordítással; vagy
d)
munkaóra-alapú foglalkoztatás.
(2) A személyi jellegű költségek az alábbiakra korlátozódnak:
a)
bérkifizetések azon tevékenységekkel összefüggésben, amelyeket a jogalany a művelet végrehajtása nélkül nem végezne el, és amelyekről a személyzet érintett tagjának munkaköri leírásában meghatározott feladatokkal kapcsolatosan munkaszerződésben, kinevezési határozatban (a továbbiakban egységesen: foglalkoztatási megállapodás) vagy jogszabályban rendelkeztek;
b)
a bérkifizetésekkel közvetlenül összefüggő, a munkáltató által viselt és kifizetett bármely egyéb költség, például a munkaadót terhelő adók és társadalombiztosítási járulékok, ideértve a 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) szerinti nyugdíjakat is, feltéve, hogy:
i.
azokat foglalkoztatási megállapodásban vagy jogszabályban rögzítették;
ii.
azok összhangban állnak a foglalkoztatási megállapodásban említett jogszabállyal és az adott országban és/vagy annál a szervezetnél bevett gyakorlattal, amelynél a munkavállaló ténylegesen munkát végez; valamint
iii.
azok a munkáltató részére nem téríthetők meg.
Az a) pont tekintetében a kedvezményezett számára foglalkoztatási/munkaszerződéstől eltérő szerződés alapján dolgozó természetes személyek részére teljesített kifizetések bérkifizetéseknek tekinthetők, az ilyen szerződés pedig foglalkoztatási megállapodásnak minősül.
(3) A személyi jellegű költségek megtéríthetők:
i.
a tényleges költségek alapján (a foglalkoztatási megállapodás és a fizetési jegyzékek által igazolva); vagy
ii.
az 1303/2013/EU rendelet 67. cikke (1) bekezdésének b)-d) pontjában meghatározott egyszerűsített költségelszámolás alapján; vagy
iii.
az 1299/2013/EU rendelet 19. cikke szerinti átalányként.
(4) A műveletben részmunkaidőben tevékenykedő munkavállalókkal összefüggő személyi jellegű kiadásokat az alábbiak valamelyike szerint számítják ki:
a)
a bruttó bérköltségek százalékban kifejezett hányada, a műveletre fordított munkaidő százalékos arányával összhangban, külön munkaidő-nyilvántartás létrehozására vonatkozó kötelezettség nélkül; vagy
b)
a bruttó bérköltség rugalmasan meghatározott része, az egyik hónapról a másikra változóan a műveletre fordított munkaidővel arányosan, a munkavállaló munkaidejének 100 %-át lefedő munkaidő-nyilvántartás alapján.
(5) A (4) bekezdés a) pontja szerinti részmunkaidős megbízás esetén a munkáltató minden egyes alkalmazottra vonatkozóan kiállít egy dokumentumot, amelyben meghatározza a műveletre fordítandó munkaidő százalékos arányát.
(6) A (4) bekezdés b) pontja szerinti részmunkaidős megbízás esetén a személyi jellegű költségeket óradíjra vetítve kell meghatározni az alábbi módszerek valamelyikét alkalmazva:
i.
a havi bruttó bérköltséget elosztják a foglalkoztatási megállapodásban rögzített, munkaórában kifejezett munkaidővel; vagy
ii.
a legfrissebb éves bruttó bérköltséget az 1303/2013/EU rendelet 68. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztják 1 720 munkaórával.
Az óradíjat megszorozzák a ténylegesen a műveletre fordított munkaórák számával.
(7) A foglalkoztatási megállapodás alapján munkaóra-alapú foglalkoztatásban lévő munkavállalókkal kapcsolatos személyi jellegű költségek elszámolható részének meghatározásához a munkaidő-nyilvántartás alapján ténylegesen a műveletre fordított munkaórákra alkalmazzák a foglalkoztatási megállapodásban rögzített óradíjat.
4. cikk
Irodai és igazgatási költségek
Az irodai és igazgatási költségek az alábbi tételekre korlátozódnak:
a)
irodabérlet;
b)
az alkalmazottak elhelyezésére szolgáló épületekkel és az irodai felszerelésekkel kapcsolatos biztosítási díjak és adók (pl. tűzkár, lopáskár elleni biztosítás);
c)
közművek (pl. villamos energia, fűtés, vízszolgáltatás);
d)
irodai ellátmány;
e)
a kedvezményezett szervezetén belül nyújtott általános számviteli szolgáltatások;
f)
irattár;
g)
karbantartás, takarítás és javítások;
h)
biztonság;
i)
informatikai rendszerek;
j)
távközlés (pl. telefon, fax, internet, postai szolgáltatások, névjegykártyák);
k)
a folyószámla vagy folyószámlák megnyitásával és vezetésével összefüggésben a bank által felszámított díjak, amennyiben a művelet végrehajtásához külön folyószámla megnyitása szükséges;
l)
nemzetközi pénzügyi tranzakciók díjai.
5. cikk
Utazási és szállásköltségek
(1) Az utazási és szállásköltségek az alábbi tételekre korlátozódnak:
a)
utazási költségek (pl. menetjegyek, utas- és gépjármű-biztosítás, üzemanyag, kilométer-teljesítmény, út- és parkolási díjak);
b)
étkezési költségek;
c)
szállásköltségek;
d)
vízumdíjak;
e)
napidíjak.
(2) Az (1) bekezdés a)-d) pontjában említett, a napidíjból fedezett költségelemek nem térítendők meg a napidíjon felül.
(3) A külső szakértők és szolgáltatók utazási és szállásköltségei a 6. cikkben felsorolt külső szakértői és szolgáltatási költségek alá tartoznak.
(4) Az e cikkben említett költségeknek a kedvezményezett alkalmazottja általi közvetlen kifizetését a költségnek a kedvezményezett által az alkalmazott részére történő megtérítését igazoló dokumentummal kell alátámasztani.
(5) A technikai segítségnyújtást vagy promóciós tevékenységeket és kapacitásépítést érintő műveletek esetében a programterület Unión kívüli részén felmerült költségek elszámolhatók, amennyiben azok az 1299/2013/EU rendelet 20. cikkének (3) bekezdésével összhangban merültek fel.
(6) Az irányító hatóság a programterület Unión kívüli részén található létesítményekben keletkezett szállás- és étkezési költségeket elfogadhatja elszámolhatóként, amennyiben azok az 1299/2013/EU rendelet 20. cikkének (2) bekezdésével összhangban merültek fel. Ugyanez alkalmazandó a programterület Unión kívüli részén megvalósított rendezvény vagy intézkedés helyszínén felmerülő helyi utazási költségekre is.
(7) A programterület Unión kívüli részén található kedvezményezettek alkalmazottai esetében az irányító hatóság elfogadhat elszámolhatóként az (1) bekezdésben említett költségeket, ideértve a programterület Unión kívüli vagy belüli részén megvalósított rendezvény vagy intézkedés helyszínére történő utazással, illetve az onnan történő visszautazással összefüggésben felmerülő utazási költségeket, amennyiben azok az 1299/2013/EU rendelet 20. cikkének (2) bekezdésével összhangban merültek fel.
(8) A programterület Unión belüli részén található kedvezményezettek alkalmazottai esetében az (1) bekezdésben említett költségek - ideértve a programterület Unión kívüli vagy belüli részén megvalósított rendezvény vagy intézkedés helyszínére történő utazással, illetve az onnan történő visszautazással összefüggésben felmerülő költségeket - az 1299/2013/EU rendelet 20. cikkének (1) bekezdésével összhangban elszámolhatónak tekintendők.
6. cikk
Külső szakértői és szolgáltatási költségek
A külső szakértői és szolgáltatási költségek az alábbi szolgáltatásokra és a művelet kedvezményezettjétől eltérő közjogi vagy magánjogi szervezetek, illetve természetes személyek által nyújtott szakértői szolgáltatásokra korlátozódnak:
a)
tanulmányok vagy felmérések (pl. értékelések, stratégiák, koncepciók, formatervek, kézikönyvek);
b)
képzés;
c)
fordítások;
d)
informatikai rendszerek és weblapfejlesztés, módosítások és frissítések;
e)
promóció, kommunikáció, reklám vagy tájékoztatás egy művelettel vagy együttműködési programmal kapcsolatban;
f)
pénzügyi irányítás;
g)
rendezvények vagy találkozók megszervezésével összefüggő szolgáltatások (ideértve a bérleti díjat, a vendéglátás vagy a tolmácsolás költségeit);
h)
rendezvényeken való részvétel (pl. regisztrációs díjak);
i)
jogi szaktanácsadás és közjegyzői szolgáltatások, műszaki és pénzügyi szakértők munkadíja, egyéb szaktanácsadás és könyvviteli szolgáltatások;
j)
szellemitulajdon-jogok;
k)
az 1303/2013/EU rendelet 125. cikke (4) bekezdésének a) pontja és az 1299/2013/EU rendelet 23. cikkének (4) bekezdése szerinti vizsgálatok;
l)
a költségeknek az 1303/2013/EU rendelet 126. és 127. cikke szerinti programszintű igazolása és auditálása;
m)
garancianyújtás bank vagy más pénzügyi vállalkozás által, amennyiben azt uniós vagy nemzeti jogszabály, illetve a monitoringbizottság által elfogadott programozási dokumentum írja elő;
n)
külső szakértők, előadók, üléslevezető elnökök és egyéb szolgáltatók utazási és szállásköltségei;
o)
egyéb, a műveletekhez szükséges egyedi szakértők és szolgáltatások.
7. cikk
Felszerelési költségek
(1) A kedvezményezett által a művelethez vásárolt, bérelt vagy lízingelt, a 4. cikkben említetteken kívüli felszerelések finanszírozásával összefüggő költségek az alábbiakra korlátozódnak:
a)
irodafelszerelés;
b)
informatikai hardverek és szoftverek;
c)
bútorok és tartozékok;
d)
laboratóriumi felszerelések;
e)
gépek és műszerek;
f)
szerszámok vagy készülékek;
g)
járművek;
h)
egyéb, a műveletekhez szükséges egyedi felszerelések.
(2) Használt felszerelések beszerzési költségei az alábbi feltételek szerint elszámolhatók:
a)
a felszerelésre az ESB-alapokból más támogatást nem vettek igénybe;
b)
a felszerelés ára nem haladja meg az adott piacon általában elfogadott árat;
c)
a felszerelés rendelkezik a művelethez szükséges műszaki tulajdonságokkal, és megfelel az alkalmazandó szabályoknak és szabványoknak.
8. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. március 4-én.