РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 448/2013 НА КОМИСИЯТА
от 15 май 2013 година
за установяване на процедура за определяне на референтна държава членка за лица, управляващи алтернативни инвестиционни фондове, със седалище извън ЕС съгласно Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове, и за изменение на директиви 2003/41/ЕО и 2009/65/ЕО и на регламенти (ЕО) № 1060/2009 и (ЕС) № 1095/2010 (1), и по-специално член 37, параграф 14 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В случаите, посочени в член 37, параграф 4, буква б), буква в), подточка i), буква д), буква е) и буква ж), подточка i) от Директива 2011/61/ЕС, повече от една държава членка може да бъде считана за възможна референтна държава членка на лице, управляващо алтернативни инвестиционни фондове (ЛУАИФ), със седалище извън ЕС (от трета държава), което желае да управлява алтернативни инвестиционни фондове (АИФ) от ЕС и/или предлага АИФ, управлявани от него в Съюза. В тези случаи ЛУАИФ от трета държава трябва да подаде искане до компетентните органи на тези държави членки, за да определи своята референтна държава членка. Искането следва да бъде придружено от съответната информация и документи, необходими за определяне на референтна държава членка за това ЛУАИФ.Съответните компетентни органи следва да приемат общо решение за определяне на референтна държава членка.За целта трябва да бъде установена процедура, която съответните компетентни органи да следват при определянето на референтна държава членка. Въпреки че компетентните органи на съответните държави членки носят съвместна отговорност за определянето на референтна държава членка, Европейският орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП), установен с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (2), следва да гарантира, че всички възможни референтни държави членки участват надлежно в процеса на вземането на това решение и следва да подпомага постигането на договореност.
(2)
Процедурата за определяне на референтна държава членка се различава от процедурата за кандидатстване за паспорт по Директива 2011/61/ЕС. След като бъде определена референтната държава членка, съответното ЛУАИФ от трета държава трябва да кандидатства за разрешително пред компетентния орган на тази държава членка, като следва същата процедура и при спазване на същите условия, с които трябва да се съобразят ЛУАИФ по членове 7 и 8 от Директива 2011/61/ЕС.
(3)
Директива 2011/61/ЕС задължава държавите членки, считано от 22 юли 2013 г., да прилагат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, с които се транспонира директивата. Без да се засяга делегираният акт, изискван по член 67, параграф 6 от Директива 2011/61/ЕС, прилагането на настоящия регламент следователно се отлага за същата дата.
(4)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Европейския комитет по ценни книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Процедура за определяне на референтна държава членка от няколко възможни референтни държави членки
1. Когато лице от трета държава, управляващо алтернативен инвестиционен фонд (ЛУАИФ), желае да управлява алтернативни инвестиционни фондове (АИФ) от ЕС, без да ги предлага, или възнамерява да предлага управлявани от него АИФ в Съюза, подава искане за определяне на своята референтна държава членка в съответствие с член 37, параграф 4, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС, това искане е в писмен вид и е адресирано до всеки от компетентните органи на държавите членки, които са възможни референтни държави членки. В искането се изброяват всички възможни референтни държави членки.
2. Искането от ЛУАИФ от трета държава включва информацията и документите, необходими за определянето на референтна държава членка.
3. В случая, посочен в член 37, параграф 4, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, информацията и документите включват:
а)
указване на държавите членки, в които са установени АИФ, управлявани от ЛУАИФ от трета държава;
б)
указване на държавите членки, в които ЛУАИФ от трета държава управлява активи;
в)
сумите на активите, управлявани от ЛУАИФ от трета държава в различните държави членки.
4. В случая, посочен в член 37, параграф 4, буква в), подточка i) от Директива 2011/61/ЕС, информацията и документите включват:
а)
указване на държавата членка, в която е установен АИФ, управляван от ЛУАИФ от трета държава;
б)
указване на държавата членка, в която ЛУАИФ от трета държава, възнамерява да предлага АИФ.
5. В случаите, посочени в член 37, параграф 4, буква д) и буква ж), подточка i) от Директива 2011/61/ЕС, информацията и документите включват:
а)
указване на държавите членки, в които са установени АИФ, управлявани от ЛУАИФ от трета държава;
б)
описание на маркетинговата стратегия, с която може да се докаже намерението на ЛУАИФ от трета държава да предлага един или няколко АИФ в дадена държава членка или в няколко държави членки и да разработи ефективен маркетинг в определени държави членки, като се указва най-малко следното:
i)
държавите членки, в които дистрибуторите (и ЛУАИФ, в случай че само извършва дистрибуция) ще насърчават продажбата на дялове или акции от АИФ, управлявани от ЛУАИФ, включително делът от управляваните активи, който се очаква да се предлага в тези държави членки спрямо дяловете или акциите, предлагани в целия Съюз;
ii)
прогноза за очаквания брой целеви инвеститори, които са с място на установяване в държавите членки, в които ЛУАИФ възнамерява да предлага своите АИФ;
iii)
официалните езици на държавите членки, на които проспектът и документите за предлагане са били преведени или трябва да бъдат преведени;
iv)
разпределение на маркетинговите дейности в държавите членки, в които ЛУАИФ възнамерява да предлага своите АИФ, като се взема под внимание по-специално значимостта и честотата на рекламите и популяризаторската дейност.
6. Що се отнася до случая, посочен в член 37, параграф 4, буква e) от Директива 2011/61/ЕС, информацията и документите включват информацията, посочена в параграф 5, буква б) от настоящия член.
7. Незабавно и не по-късно от три работни дни след получаването на искането, посочено в параграф 1 от настоящия член, компетентните органи, към които се е обърнало ЛУАИФ от трета държава в качеството им на компетентни органи от възможни референтни държави, се свързват едни с други и с Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП), за да решат дали други компетентни органи в Съюза са потенциално свързани в съответствие с член 37, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС.
По искане на ЕОЦКП компетентните органи незабавно предоставят на ЕОЦКП пълното съдържание на искането, направено от ЛУАИФ от трета държава.
8. Ако се реши, че е възможно участието и на други компетентни органи в Съюза, ЕОЦКП незабавно информира тези органи и предприема необходимото те да получат пълното искане на ЛУАИФ от трета държава.
9. Всеки от компетентните органи, участващи в процедурата, и ЕОЦКП може да поиска от ЛУАИФ от трета държава допълнителна важна информация и документи, необходими за определянето на референтна държава членка.
Искането за допълнителна информация или документи е в писмена форма, с посочени основания за неговото отправяне; то се съобщава едновременно на всички останали заинтересовани компетентни органи и на ЕОЦКП.
След като отправящият искането компетентен орган или ЕОЦКП получат допълнителната информация или документи, те незабавно изпращат тази информация или документация на всички останали заинтересовани органи и на ЕОЦКП - в зависимост от случая.
10. В срок от една седмица след получаването на искането, посочено в параграф 1, от компетентните органи, към които се е обърнало ЛУАИФ, или, когато е приложимо - от всеки друг компетентен орган в Съюза в съответствие с параграф 8, всички заинтересовани компетентни органи обменят помежду си и с ЕОЦКП становища във връзка с определянето на подходяща референтна държава членка.
11. Впоследствие всички компетентни органи съвместно определят референтната държава членка. Те правят това в срок от един месец след получаването на искането от страна на компетентните органи, избрани от ЛУАИФ от трета държава или, когато е приложимо, от друг компетентен орган в Съюза в съответствие с параграф 8.
Ако е поискана допълнителна информация, посоченият в първа алинея срок за определяне на референтна държава членка се удължава, за да бъде включен периодът между искането за допълнителна информация и документи, посочено в параграф 9, и получаването на такава информация или документи.
12. ЕОЦКП подпомага съответните компетентни органи и когато е необходимо, улеснява определянето на референтна държава членка в съответствие с член 31 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
13. Компетентният орган на държавата членка, която е определена за референтна държава членка, уведомява писмено и без излишно забавяне ЛУАИФ от трета държава за взетото решение.
14. В случай че отправящото искане ЛУАИФ от трета държава не бъде информирано в писмена форма в срок от седем дни от вземането на решение или съответните компетентни органи не са определили референтната държава членка в рамките на срока, посочен в параграф 11, първа алинея от настоящия член, отправящото искане ЛУАИФ от трета държава може да избере само своята референтна държава членка в съответствие с критериите, посочени в член 37, параграф 4, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС.
ЛУАИФ от трета държава информира незабавно в писмена форма всички компетентни органи, към които първоначално се е обърнало, и ЕОЦКП за избора си на референтна държава членка.
15. Когато референтната държава членка, избрана от ЛУАИФ от трета държава, и референтната държава членка, определена от компетентните органи, са различни, съответните компетентни органи информират ЛУАИФ от трета държава за взетото решение - възможно най-бързо и не по-късно от два работни дни след като са били информирани за избора на ЛУАИФ съгласно параграф 14. В този случай меродавно е решението на компетентните органи.
Член 2
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 22 юли 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2013 година.
A BIZOTTSÁG 448/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2013. május 15.)
a nem uniós ABAK-ok referencia-tagállamának a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti meghatározását szolgáló eljárás létrehozásáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az alternatívbefektetésialap-kezelőkről, valamint a 2003/41/EK és a 2009/65/EK irányelv, továbbá az 1060/2009/EK és az 1095/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2011. június 8-i 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 37. cikke (14) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdésének b) pontjában, c) pontjának i. alpontjában, e) és f) pontjában, valamint g) pontjának i. alpontjában említett helyzetekben egynél több tagállam tekinthető azon nem uniós alternatívbefektetésialap-kezelő (ABAK) lehetséges referencia-tagállamának, amely uniós alternatív befektetési alapok (ABA-k) kezelését és/vagy az általa kezelt ABA-k Unióban történő forgalmazását tervezi. Ezekben az esetekben a nem uniós ABAK-nak kérelmet kell benyújtania e tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságaihoz referencia-tagállamának megállapítása céljából. A kérelemhez csatolni kell az ezen ABAK referencia-tagállamának megállapításához szükséges minden releváns információt és dokumentumot. A referencia-tagállamot az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok közös határozat elfogadásával határozzák meg. Ki kell alakítani az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok által a referencia-tagállam meghatározása során követendő eljárást. Miközben a referencia-tagállam kijelölése az érintett tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságainak közös felelőssége, az 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (2) létrehozott Európai Értékpapírpiaci Hatóság (EÉPH) feladata annak biztosítása, hogy e döntéshozatalban minden lehetséges referencia-tagállam megfelelő módon részt vegyen; az EÉPH emellett a megegyezés céljából segítséget nyújt.
(2)
A referencia-tagállam meghatározásakor követendő eljárás eltér a 2011/61/EU irányelv szerinti útlevél iránti kérelem eljárásától. Ha meghatározásra került a referencia-tagállam, az érintett nem uniós ABAK-nak e tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságához kell benyújtania az engedély iránti kérelmet, a 2011/61/EU irányelv 7. és 8. cikke szerinti eljárást követve és az ABAK-okra e cikkek értelmében alkalmazandó feltételek szerint.
(3)
A 2011/61/EU irányelv arra kötelezi a tagállamokat, hogy 2013. július 22-től kezdve alkalmazzák az említett irányelvet átültető törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket. A 2011/61/EU irányelv 67. cikkének (6) bekezdésében előírt felhatalmazáson alapuló jogi aktus sérelme nélkül ezért e rendelet alkalmazása is ezen időponttól kezdődik.
(4)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az európai értékpapír-bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A referencia-tagállam több lehetséges referencia-tagállam közül történő kiválasztásának eljárása
(1) Amennyiben egy uniós alternatív befektetési alapokat (ABA-kat) forgalmazás nélkül kezelni kívánó vagy a kezelésében lévő ABA-kat az Unióban forgalmazni kívánó nem uniós alternatívbefektetésialap-kezelő (ABAK) a 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdésének második albekezdése szerint referencia-tagállamának meghatározására kérelmet nyújt be, e kérelemnek írásos formát kell öltenie, és a címzettek körének valamennyi lehetséges referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait tartalmaznia kell. A kérelemben minden lehetséges referencia-tagállamot fel kell sorolni.
(2) A nem uniós ABAK által benyújtott kérelemnek tartalmaznia kell minden, a referencia-tagállam meghatározásához szükséges információt és dokumentumot.
(3) A 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdésének b) pontjában említett helyzetben ezen információk és dokumentumok a következőket foglalják magukban:
a)
azon tagállamok felsorolása, ahol a nem uniós ABAK által kezelt ABA-k letelepedettek;
b)
azon tagállamok felsorolása, ahol a nem uniós ABAK eszközöket kezel;
c)
a különböző tagállamokban a nem uniós ABAK kezelésében lévő eszközök összege.
(4) A 2011/61/EU 37. cikke (4) bekezdése c) pontjának i. alpontjában említett helyzetben ezen információk és dokumentumok a következőket foglalják magukban:
a)
azon tagállam megnevezése, ahol a nem uniós ABAK által kezelt ABA letelepedett;
b)
azon tagállamok felsorolása, ahol a nem uniós ABAK forgalmazni kívánja az ABA-t.
(5) A 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdése e) pontjában és g) pontjának i. alpontjában említett helyzetekben ezen információk és dokumentumok a következőket foglalják magukban:
a)
azon tagállamok felsorolása, ahol a valamely nem uniós ABAK által kezelt ABA-k letelepedettek;
b)
a nem uniós ABAK azon szándékát igazolni képes forgalmazási stratégia leírása, hogy egy adott ABA-t vagy több ABA-t egy adott tagállamban vagy több tagállamban forgalmazni kíván és hatékony forgalmazási tevékenységet kíván kialakítani bizonyos tagállamokban, megadva legalább a következőket:
i.
azon tagállamokat, ahol a forgalmazók (és saját forgalmazás esetén az ABAK) az ABAK által kezelt ABA befektetési jegyeit és részvényeit forgalmazni fogják, jelezve az adott tagállam részesedését a teljes uniós forgalmazásból (a kezelt eszközök tekintetében);
ii.
az azon tagállamokban lakóhellyel rendelkező befektetők várható számának becslését, ahol az ABAK forgalmazni kívánja az ABA-kat;
iii.
a tagállamok azon hivatalos nyelveit, amelyekre az ajánlatot és a reklámanyagokat lefordították vagy le fogják fordítani;
iv.
a marketingtevékenységek megoszlását azon tagállamok között, amelyekben az ABAK forgalmazni kívánja az ABA-kat, figyelembe véve mindenekelőtt a reklámok és a road show-k fontosságát és gyakoriságát.
(6) A 2011/61/EU 37. cikke (4) bekezdésének f) pontjában említett helyzetben ezen információk és dokumentumok az e cikk (5) bekezdésének b) pontjában meghatározott információkat foglalják magukban.
(7) A lehetséges referencia-tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságaiként valamely nem uniós ABAK által megszólított hatáskörrel rendelkező hatóságok az e cikk (1) bekezdésében említett kérelem kézhezvételét követően haladéktalanul, de legkésőbb három munkanapon belül kapcsolatba lépnek egymással és az Európai Értékpapírpiaci Hatósággal (EÉPH) annak eldöntésére, hogy a 2011/61/EU irányelv 37. cikkének (4) bekezdése értelmében vannak-e még az Unióban más, potenciálisan érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok.
Az EÉPH kérésére a hatáskörrel rendelkező hatóságok haladéktalanul az EÉPH rendelkezésére bocsátják a nem uniós ABAK által benyújtott hiánytalan kérelmet.
(8) Amennyiben úgy határoznak, hogy más unióbeli hatáskörrel rendelkező hatóságok is érintettek lehetnek, az EÉPH haladéktalanul tájékoztatja azokat, és biztosítja, hogy a nem uniós ABAK által benyújtott hiánytalan kérelem továbbításra kerüljön hozzájuk.
(9) Bármely, az eljárásban érintett hatáskörrel rendelkező hatóság és az EÉPH további releváns, a referencia-tagállam meghatározásához szükséges információkat és dokumentumokat kérhet a nem uniós ABAK-tól.
E kiegészítő információk és dokumentumok iránti kérelmet írásos formában, indokolással ellátva kell benyújtani, az összes többi hatáskörrel rendelkező hatóság és az EÉPH egyidejű tájékoztatása mellett.
Amint a kérelmező hatáskörrel rendelkező hatóság vagy az EÉPH kézhez kapja a kért kiegészítő információkat vagy dokumentumokat, azokat haladéktalanul továbbítja az összes többi érintett hatáskörrel rendelkező hatóságnak, illetve az EÉPH-nak.
(10) Az (1) bekezdésben említett kérelemnek az ABAK által megszólított hatáskörrel rendelkező hatóság vagy adott esetben a (8) bekezdésnek megfelelően valamely más unióbeli, hatáskörrel rendelkező hatóság általi kézhezvételét követő egy héten belül minden érintett hatáskörrel rendelkező hatóság véleményt ad egymásnak és az EÉPH-nak a megfelelő referencia-tagállam meghatározására vonatkozóan.
(11) Ezt követően valamennyi hatáskörrel rendelkező hatóság együtt határozza meg a referencia-tagállamot. A referencia-tagállam meghatározására legkésőbb egy hónappal azt követően kerül sor, hogy a nem uniós ABAK vagy adott esetben a (8) bekezdés szerint más unióbeli hatáskörrel rendelkező hatóságok által azonosított hatáskörrel rendelkező hatóságok kézhez kapták a kérelmet.
Kiegészítő információkra vonatkozó kérelem esetén az első albekezdésben említett határidő meghosszabbodik a (9) bekezdésben említett, kiegészítő információra és dokumentumokra irányuló kérelem benyújtása és az ezen információk és dokumentumok beérkezése közötti időszakkal.
(12) Az EÉPH az 1095/2010/EU rendelet 31. cikkével összhangban segíti az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságokat és szükség esetén elősegíti a referencia-tagállam meghatározását.
(13) A referencia-tagállamként meghatározott tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága írásban, indokolatlan késlekedés nélkül tájékoztatja e döntésről a nem uniós ABAK-ot.
(14) Amennyiben a kérelmező nem uniós ABAK a döntést követő hét napon belül nem kap írásban tájékoztatást, vagy amennyiben az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az e cikk (11) bekezdésének első albekezdésében említett határidőn belül nem határozzák meg a referencia-tagállamot, a kérelmező nem uniós ABAK a 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdésének második albekezdésében foglalt kritériumokkal összhangban maga választhatja meg a referencia-tagállamát.
A nem uniós ABAK haladéktalanul, írásban tájékoztatja az eredetileg megszólított összes hatáskörrel rendelkező hatóságot és az EÉPH-t az általa választott referencia-tagállamról.
(15) Amennyiben a nem uniós ABAK által választott referencia-tagállam és a hatáskörrel rendelkező hatóságok által meghatározott referencia-tagállam különbözik, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok a lehető leghamarabb, de legkésőbb az ABAK választásáról szóló, (14) bekezdés szerinti tájékoztatást követő két munkanapon belül tájékoztatják a nem uniós ABAK-ot az általuk meghatározott referencia-tagállamról. Ebben az esetben a hatáskörrel rendelkező hatóságok döntése érvényesül.
2. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2013. július 22-től kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. május 15-én.