ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/63 НА КОМИСИЯТА
от 21 октомври 2014 година
за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/Е, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (1), и по-специално член 103, параграфи 7 и 8 от нея,
като има предвид, че:
(1)
С Директива 2014/59/ЕС от държавите членки се изисква да създадат механизми за финансиране на преструктурирането с цел да се гарантира ефективното прилагане от органите за преструктуриране на съответните инструменти и правомощия. Тези механизми следва да разполагат с достатъчно финансови ресурси, които да позволят ефективното функциониране на рамката за преструктуриране, поради което са оправомощени да събират предварителни вноски от институциите, лицензирани на територията, за която се простират правомощията им, включително и от клоновете в Съюза (оттук нататък наричани „институции“).
(2)
Държавите членки са задължени да събират предварителни вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането не само от институциите, а - в съответствие с член 103, параграф 1 от ДВПКИИП - и от клоновете в Съюза. Правомощията на Комисията да приема делегирани актове по силата на член 103, параграфи 7 и 8 от ДВПКИИП обхващат и клоновете в Съюза. От друга страна фактът, че по силата на член 47 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (2) пруденциалните изисквания и третирането за целите на надзора на клоновете в Съюза са от компетентността на държавите членки означава, че голям брой от определените в настоящия делегиран регламент количествени показатели за коригиране за риск не са подходящи за пряко прилагане към клоновете в Съюза. Поради това, въпреки че клоновете в Съюза не попадат в обхвата на настоящия регламент, те могат да бъдат обект на специален режим, изложен от Комисията в бъдещ делегиран акт.
(3)
По силата на членове 6, 15, 16, 95 и 96 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (3), някои инвестиционни посредници с лиценз само за ограничени услуги и дейности не подлежат на - или могат да бъдат освободени от - някои капиталови изисквания и изисквания за ликвидност. Вследствие на това за тях не биха се прилагали редица количествени показатели, които следва да бъдат определени във връзка с корекциите за риск. Докато, от една страна, по силата на член 103, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, държавите членки са задължени да събират от инвестиционните посредници предварителни вноски за целите на механизма за финансиране на преструктурирането, от друга страна е целесъобразно да им се остави правомощието да определят корекциите за риск така, че да не ги обременят прекомерно. Поради това инвестиционните посредници не следва да попадат в обхвата на настоящия регламент.
(4)
По силата на член 102, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС държавите членки следва да гарантират, че за период, започващ от датата на влизане в сила на директивата, но не по-късно от 31 декември 2024 г. наличните финансови средства на техните механизми за финансиране достигат поне 1 % от размера на гарантираните депозити на всички институции, лицензирани на тяхна територия. През този период и до достигането на целевото равнище вноските в механизмите за финансиране следва да се разпределят възможно най-равномерно във времето, като бъдат отчетени фазата на икономическия цикъл и въздействието, което процикличните вноски могат да имат върху финансовото състояние на плащащите ги институции.
(5)
В член 103, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС се изисква вноските да бъдат събирани поне веднъж годишно с цел да се достигне целевото равнище по член 102 от нея. В съответствие с член 103, параграф 2 от Директива 2014/59/ЕС годишната вноска следва да отразява размера на институцията, т.е. по същество тя представлява фиксирана сума, която се определя въз основа на пасивите на институцията (оттук нататък наричана „основна годишна вноска“); в допълнение тя отразява степента на риск на съответните дейности на институцията, тъй като основната годишна вноска следва да се адаптира спрямо нейния профил на риска (оттук нататък наричана „допълнителна корекция за риск“). Размерът на дадена институция е първостепенен показател за риска, който тя поражда. Колкото по-голяма е дадена институция, толкова по-вероятно е при сътресение органът за преструктуриране да сметне, че е от обществен интерес да я преструктурира и да прибегне до механизма за финансиране на преструктурирането, за да осигури ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране.
(6)
За да се изясни как органите за преструктуриране следва да коригират вноските в зависимост от профила на риска на институциите, е необходимо да се определят показателите и групите показатели за риск, които да се използват за определяне на профила на риска на институциите, механизмът за прилагане на корекцията за риск към основната годишна вноска, както и самата основна годишна вноска като отправна точка за корекцията за риск. Тези елементи, които да допълват критериите за риск в член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС, следва да бъдат определени така, че да се запазят равнопоставените условия на конкуренция между държавите членки и устойчивостта на вътрешния пазар, като се избегне използването на различни подходи в отделните държави членки за изчисляването на вноските в съответните механизми за финансиране на преструктурирането. По този начин за плащаните от институциите вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането могат да бъдат правени разчети и съпоставки по видове банки - което е важен елемент на равнопоставеността в рамките на вътрешния пазар.
(7)
В член 5, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета (4) се посочва, че с оглед прилагането на посочения регламент и на Директива 2014/59/ЕС за съответен национален орган за преструктуриране се приема създаденият с член 42, параграф 1 от посочения регламент Единен съвет за преструктуриране (оттук нататък наричан „Съветът за преструктуриране“), когато той изпълнява задълженията и упражнява правомощията, които съгласно посочената директива са от компетентността на националния орган за преструктуриране. Като се има предвид, че с член 70, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 806/2014 Съветът за преструктуриране се оправомощава да изчислява вноските на институциите в Единния фонд за преструктуриране, който от 1 януари 2016 г., с прилагането на настоящия регламент въз основа на член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС, следва да замени механизмите за финансиране, с които разполагат участващите в Единния механизъм за преструктуриране държави членки, понятието за орган за преструктуриране по настоящия регламент следва да обхваща и Съвета за преструктуриране.
(8)
При групите изчисляването на вноските на индивидуално равнище би довело до двойно отчитане на някои пасиви при определянето на основната годишна вноска на отделните дружества от групата, тъй като задълженията, свързани със споразуменията, които дружествата от една и съща група сключват помежду си, са част от общите пасиви, които се взимат предвид при определянето на основната годишна вноска на всяко дружество от групата. Поради това определянето на основната годишна вноска следва да бъде допълнително уточнено за групите, така че да се отчете взаимосвързаността на дружествата от групата и да се избегне двойното отчитане на вътрешногруповите експозиции. С цел да се гарантира равнопоставеност между дружествата, които са част от група, и институциите, които са членове на една и съща схема за институционална защита или са дълготрайно свързани с един и същ централен орган, този принцип следва да се прилага и за вторите.
(9)
При изчисляването на основната годишна вноска на дадено дружество от група, общите пасиви, които следва да се вземат предвид, не следва да включват задълженията, възникнали от договор на дружеството с друго дружество от същата група. Това изключение обаче следва да бъде приложимо единствено в случаите, когато всички дружества в групата са установени в Съюза, включени са на пълна основа в една и съща консолидация и подлежат на подходящи централизирани процедури за оценка, измерване и контрол на риска, както и при условие че няма настоящи или прогнозирани съществени практически или правни пречки пред бързото събиране на съответните вземания, когато станат изискуеми. Това следва да предотврати изключването на задълженията от основата за изчисляване на вноските, ако не съществуват гаранции, че експозициите към вътрешногрупово кредитиране ще бъдат уредени, ако финансовото състояние на групата се влоши. Освен това, за да не се позволи изключването на вътрешногруповите задължения да предостави предимство на възползващите се от него дружества от група, това изключване не следва да позволи на съответните институции да се възползват от опростената система за вноски, предвидена за малките институции, ако вследствие на изключването дадена институция удовлетвори изискванията за опростената система. С цел да се гарантира равнопоставеност между дружествата, които са част от група, и институциите, които са членове на една и съща схема за институционална защита или са дълготрайно свързани с един и същ централен орган, този принцип следва да се прилага и за вторите.
(10)
По изключение от правилото, че изчисляването на вноските следва да се извършва на индивидуално равнище, за централен орган и за свързаните с него кредитни институции, които в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета са изцяло или частично освободени от пруденциалните изисквания в националното законодателство, правилата за предварителните вноски следва единствено да се прилагат като цяло на консолидирана основа, тъй като платежоспособността и ликвидността на централния орган и на всички свързани с него институции се наблюдават като цяло въз основа на консолидираните им отчети.
(11)
Определянето на основната годишна вноска следва да бъде допълнително уточнено и за инфраструктурите на финансовия пазар (ИФП). Някои ИФП като например централните контрагенти (ЦК) или централните депозитари на ценни книжа (ЦДЦК) също са лицензирани като кредитни институции. По-специално, някои ЦДЦК предоставят банкови услуги, които са странични спрямо дейността им като пазарни инфраструктури. За разлика от кредитните институции ЦДЦК не привличат гарантирани депозити, а управляват най-вече салда в рамките на деня или овърнайт, породени от услугите по сетълмент на сделки с ценни книжа, предоставяни от тях на финансови институции или централни банки. Като цяло тези салда не са в парични средства, които биха могли да бъдат приравнени на набрано финансиране с оглед на предоставяне на банкови услуги. Тъй като предоставянето на банкови услуги е странична дейност за ИФП спрямо основната им дейност по извършване на клиринг или сетълмент, за която те се подчиняват на строги пруденциални изисквания по силата на регламенти (ЕС) № 648/2012 (5) и (ЕС) № 909/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6), както и на съответните разпоредби на Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, а също така и поради факта, че техният бизнес модел не поражда рискове, сравними с тези при кредитните институции, при определянето на размера на общите им пасиви за целите на изчисляването на основната им годишна вноска следва да бъдат взети предвид само пасивите, свързани с банковата им дейност.
(12)
Отчитането на деривативите по отделните сметки не е хармонизирано в Съюза, което би могло да се отрази на размера на пасивите, който се взима предвид при изчисляването на вноските на всяка банка. Посоченият в член 429, параграфи 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013 метод на коефициента на ливъридж се прилага за всички банки и гарантира, че един и същ договор за дериватив - и по-специално нетирането на такива договори - ще се разглежда по еднакъв начин, независимо от приложимата към банката счетоводна рамка. Следователно, за да се осигури хармонизирано третиране на деривативите при определянето на основната годишна вноска, което да дава възможност за сравняване на тяхното остойностяване между институциите и за равнопоставеност в целия Съюз, те следва да бъдат оценявани в съответствие с член 429, параграфи 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013. За да се осигури обаче предсказуемост на остойностяването на деривативите по силата на Регламент (ЕС) № 575/2013 следва да се заложи, че то не може да води до стойност, която е по-малка от 75 % от стойността на съответните деривативи съгласно приложимата счетоводна рамка.
(13)
Някои кредитни институции са насърчителни банки, чиято цел е да се постигне напредък по обществено-политическите цели на централно или регионално правителство на държава членка, или на местен орган на властта, предимно чрез предоставянето на насърчителни заеми на неконкурентна основа и с нестопанска цел. Предоставяните от такива институции заеми са пряко или непряко частично гарантирани от централното или регионалното правителство, или от местния орган на властта. Насърчителните заеми се отпускат на неконкурентна основа и с нестопанска цел за насърчаване постигането на обществено-политическите цели на Съюза или на централно или регионално правителство на държава членка. Понякога те се предоставят чрез друга институция, действаща като посредник (заеми, отпускани чрез посредник). В такива случаи кредитната институция посредник получава насърчителни заеми от многостранна банка за развитие или субект от публичния сектор и ги предоставя на други кредитни институции, които ги отпускат на крайните клиенти. Кредитните институции посредници прехвърлят ликвидността по тези заеми от иницииралата ги насърчителна банка към кредитиращата или друга посредническа институция, поради което тези пасиви не следва да се включват в общите пасиви, които се взимат предвид при изчисляването на основната годишна вноска.
(14)
Член 103, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС задължава всички институции да имат финансово участие в механизмите за финансиране на преструктурирането. От друга страна трябва да бъде намерен пропорционален и справедлив баланс между задължението на всяка институция за финансово участие в механизма за финансиране на преструктурирането и нейния размер, профил на риска, обхват и сложност на дейността, взаимообвързаност с други институции или с финансовата система като цяло, последствията от неплатежоспособността ѝ върху финансовите пазари, върху други институции, върху условията за финансиране или върху икономиката като цяло - и следователно вероятността институцията да бъде обект на преструктуриране и да се ползва от механизма за финансиране. В съответствие с член 4 от Директива 2014/59/ЕС, при взимането на решение дали определени институции трябва да се възползват от облекчени задължения във връзка с изискването за изготвяне на планове за възстановяване и преструктуриране органите за преструктуриране взимат предвид тези елементи. От своя страна, при оценяването на подходящия баланс между съблюдаването на изискванията в Директива 2014/59/ЕС и особеностите на обхванатите от нея различни институции следва да бъде взето предвид и административното бреме, което изчисляването на годишните вноски поражда за някои институции и органи за преструктуриране.
(15)
Малките институции обикновено не са с висок профил на риска, често са по-малко рискови за системата отколкото големите институции и в много случаи въздействието от изпадането им в неплатежоспособност върху икономиката като цяло е по-ниско, отколкото при големите институции. В същото време не могат да се пренебрегнат потенциалните последици от неплатежоспособността на малките институции за финансовата стабилност, тъй като дори те могат да породят системен риск поради ролята си в цялостната банкова система, кумулативното въздействие на взаимовръзките си или верижния ефект, който може да възникне поради загуба на доверие в банковата система.
(16)
В повечето случаи малките институции не представляват риск за системата и е по-малко вероятно, в сравнение с големите институции, да бъдат поставени в режим на преструктуриране и следователно да се ползват от механизмите за финансиране на преструктурирането, поради което методиката за изчисляване на годишните им вноски в тези механизми следва да бъде опростена. Годишната вноска на малките институции следва да се състои от фиксирана сума, основана единствено на основната им годишна вноска, която е пропорционална на размера им. Тази методика следва да доведе до пропорционална система на годишни вноски, тъй като, при определянето на годишната вноска на всяка институция, органът за преструктуриране трябва да се съобразява с годишното целевото равнище на механизма за финансиране. При това положение фиксираната сума отразява факта, че в много случаи рискът при малките институции е по-нисък; тя позволява и по-широка корекция на вноската на по-големите институции - чието системно значение като цяло е по-голямо - в зависимост от профила им на риска.
(17)
За да се определи кои институции се приемат за малки следва да се използва двоен праг, като първият е общите пасиви (без собствени средства) минус гарантираните депозити да не надхвърлят 300 млн. евро, а вторият - общите активи да не надхвърлят 1 млрд. евро. Вторият праг следва да попречи на по-големите институции, които удовлетворяват първия праг по отношение размера на пасивите, да се възползват от опростената система.
(18)
В категорията на малките институции следва да се прави разграничение, тъй като някои от тях са много малки, а други са близо до максималните прагове, които им позволяват да се възползват от опростената система. При системата на еднаква за всички фиксирана сума годишните вноски на много малки институции биха били несъразмерно по-високи в сравнение с тези на малките институции, които са близо до максималните прагове. В същото време опростената система не трябва да доведе до прекомерни разлики в годишните вноски на най-големите измежду малките институции и институциите, които не отговарят на условията за опростената система, тъй като са малко над праговете. За да се избегне този нежелан ефект е целесъобразно да се предвиди система от няколко категории малки институции, чиито годишни вноски следва да се състоят от различни фиксирани суми. Това би трябвало да позволи постепенно увеличаване на вноските в рамките на опростената система, както и между най-високата и най-ниската фиксирана вноска, определяни по метода на коригиране на основната годишна вноска в зависимост от профила на риска на институцията.
(19)
Когато органът за преструктуриране сметне, че дадена малка институция е с особено висок профил на риска, той трябва да е оправомощен да реши, че съответната институция вече не следва да се ползва от опростената система, а вноската ѝ следва да се изчислява по метода на коригиране на основната годишна вноска в зависимост от фактори за риск, различни от размера на институцията.
(20)
В съответствие с членове 44 и 101 от Директива 2014/59/ЕС институциите по член 45, параграф 3 от нея няма да бъдат рекапитализирани посредством механизмите за финансиране на преструктурирането, тъй като ще бъдат ликвидирани по националните процедури по несъстоятелност или друг вид процедури, прилагани по силата на членове 38, 40 или 42 от Директива 2014/59/ЕС, и ще прекратят дейността си. Тези процедури гарантират, че кредиторите на посочените институции, включително, когато е приложимо, притежателите на обезпечени облигации, ще понесат загуби по начин, който съответства на целите на преструктурирането. Поради това вноските на тези институции в механизмите за финансиране на преструктурирането следва да отразяват тези особености. Механизмите могат обаче да се използват и за целите, посочени в член 101 от Директива 2014/59/ЕС. Ако дадена институция използва механизма за финансиране на преструктурирането за която и да е от тези цели, органът за преструктуриране следва да бъде в състояние да сравни профила на риска на всички други институции по член 45, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС с този на използвалата го институция и да приложи методиката в настоящия делегиран акт към тези институции, чийто профил на риска е сходен или по-висок от този на институциите, използвали механизма за финансиране на преструктурирането. Целесъобразно е също така да се състави списък с елементи, които органът за преструктуриране да вземе предвид при съпоставянето на профилите на риска.
(21)
За да могат органите на държавите членки за преструктуриране да постигнат хармонизирано тълкуване на критериите в член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС, така че показателят за риск на институциите за целите на изчисляване на индивидуалните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането да се определя по сходен начин в целия Съюз, следва да бъдат определени и обособени в групи няколко показатели за риск, които органите за преобразуване да взимат предвид при оценяването на профила на риска на институциите. За да се осигури съгласуваност с надзорните практики, показателите за риск следва да се състоят от текущите нормативни показатели, които вече са налични или се разработват.
(22)
Когато съответното законодателство е освободило някои институции от задължението да определят някои от показателите за риск на равнището на институцията, и, ако е приложимо, компетентните органи разрешат прилагането на такива освобождавания, органите за преструктуриране следва да оценят съответните показатели на консолидирана или подконсолидирана основа, както е приложимо, за да се съобразят с надзорните практики и да гарантират, че групите, които се възползват от тези освобождавания, не са неправомерно санкционирани.
(23)
С цел да се позволи на органите за преструктуриране да възприемат съгласуван подход по отношение на значението на показателите и групите показатели за риск, които те следва да вземат предвид при определянето на профила на риска на институциите, в настоящия регламент следва да се определи относителното тегло на всеки показател и всяка група показатели за риск. Важно е обаче органите за преструктуриране да разполагат с достатъчно гъвкавост при оценяването на профила на риска на институциите, като адаптират прилагането на показателите и групите показатели за риск към спецификите на всяка институция. Това не може да се постигне единствено, като се предвиди диапазон за оценка на профила на риска, а е необходима определена свобода на преценката какво значение да бъде отдадено на някои показатели за риск, при това за всеки отделен случай, поради което теглото на някои показатели за риск следва да бъде само индикативно или следва да бъде определен диапазон във връзка с него, така че органите за преструктуриране да могат да решат доколко тези показатели са относими към даден случай.
(24)
При оценяване на значението на отделните показатели от дадена група те следва да се агрегират в рамките на групата посредством аритметично претегляне на средната им стойност. При изчисляването на крайния съставен показател за риск за всяка институция, с цел да се избегне компенсаторен ефект между групите показатели, когато например дадена институция, която се представя средно добре при няколко групи и много слабо - при друга, обикновено има средно добър резултат, получен от средноаритметичната стойност на различните групи показатели, изчислението следва да се основава на средната геометрична претеглена величина на индивидуалните групи показатели.
(25)
Диапазонът за оценка на степента на риск, породен от дадена институция, следва да позволява достатъчно модулиране на профила на риска в зависимост от различните показатели и групи показатели за риск, посочени в настоящия регламент, като в същото време осигурява достатъчно стабилност и предсказуемост на годишните вноски, които институциите са задължени да правят по силата на Директива 2014/59/ЕС и на настоящия регламент.
(26)
За да се гарантира плащането на вноските е необходимо да се уточнят условията и начинът на плащане. По-специално за вноските, които не са платени в брой, а в неотменими задължения за плащане, в съответствие с член 103 от Директива 2014/59/ЕС, е необходимо да се посочи делът на неотменимите задължения за плащане, който всяка институция може да използва, както и видът на обезпечението, прието за тези неотменими задължения за плащане, така че органът за преструктуриране да може да получи фактическото плащане, дори когато срещне трудности при усвояването на неотменимите задължения за плащане. За да се гарантира фактическото плащане на годишните вноски е необходимо органите за преструктуриране да разполагат със специфичните правомощия да налагат административни санкции и други административни мерки на институциите, които нарушават изискванията в настоящия регламент за изчисляване и адаптиране на вноските - като например неспазване на задължението за предоставяне на поисканата информация от съответния орган за преструктуриране. Органите за преструктуриране следва също така да разполагат с правомощието да налагат ежедневна парична санкция на институция, която не е платила или е платила само частично дължимата годишна вноска или която не е спазила изискванията в уведомлението, отправено ѝ от органа за преструктуриране. Необходимо е също така да се предвидят специфични задължения за обмен на информация между компетентните органи и органите за преструктуриране.
(27)
За да се гарантира, че корекциите за риск отразяват тенденциите в банковия сектор и поради това удовлетворяват на текуща основа изискванията на Директива 2014/59/ЕС, Комисията, въз основа на придобития опит в отчитането на риска, ще анализира тези корекции с оглед на изчисляването на годишните вноски, като по-конкретно ще проучи целесъобразността на посочения в настоящия регламент множител за корекции за риск и необходимостта от евентуално увеличение на горната му граница преди 1 юни 2016 г.
(28)
Член 130, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, който задължава държавите членки да събират годишни вноски от лицензираните на тяхна територия институции, се прилага от 1 януари 2015 г., поради което настоящият регламент следва да се прилага от същата дата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
РАЗДЕЛ 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се установяват правилата относно:
а)
методиката за изчисляването и коригирането в зависимост от профила на риска на институциите на вноските, които институциите плащат на механизмите за финансиране на преструктурирането;
б)
задълженията на институциите за предоставяне на информация с оглед изчисляването на вноските и плащането им на механизмите за финансиране на преструктурирането;
в)
мерките, посредством които на органите за преструктуриране се осигурява възможност да проверяват дали вноските са платени съобразно изискванията.
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага за институциите, посочени в член 103, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС и определени в член 2, параграф 1, точка 23 от нея. Той се прилага и за централен орган, както и на консолидирана основа - за свързаните с него институции, когато в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013 националното право ги е освободило изцяло или частично от пруденциалните изисквания.
2. Всяко позоваване на група включва централен орган и всички дълготрайно свързани с него кредитни институции, както е посочено в член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, както и техните дъщерни предприятия.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията в Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (7) и Директива 2014/59/ЕС. За целите на настоящия регламент се прилагат и следните определения:
(1)
„институции“ означава кредитните институции, определени в член 2, параграф 1, точка 2 от Директива 2014/59/ЕС, или инвестиционните посредници, определени в точка 2 от настоящия член, както и централен орган и всички дълготрайно свързани с него кредитни институции, както е посочено в член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, разгледани като цяло на консолидирана основа, когато са изпълнени условията в член 2, параграф 1;
(2)
„инвестиционни посредници“ означава инвестиционните посредници, определени в член 2, параграф 1, точка 3 от Директива 2014/59/ЕС, с изключение на инвестиционните посредници, обхванати от определението в член 96, параграф 1, буква а) или б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, или инвестиционните посредници, извършващи дейност 8 от приложение I, раздел А към Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8), но които не извършват дейности 3 и 6 от приложение I, раздел A към посочената директива;
(3)
„годишно целево равнище“ означава общата сума на годишните вноски, определена от органа за преструктуриране за всеки период на плащане на вноски с оглед постигане на целевото равнище, посочено в член 102, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС;
(4)
„механизъм за финансиране“ означава механизъм, създаден с цел да се гарантира ефективното прилагане от страна на органа за преструктуриране на посочените в член 100, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС инструменти и правомощия за преструктуриране;
(5)
„годишна вноска“ означава сумата, посочена в член 103 от Директива 2014/59/ЕС, събирана от органа за преструктуриране през периода на плащане на вноски от всяка от посочените в член 2 от настоящия регламент институции за националния механизъм за финансиране;
(6)
„период на плащане на вноски“ означава една календарна година;
(7)
„орган за преструктуриране“ означава органът, посочен в член 2, параграф 1, точка 18 от Директива 2014/59/ЕС, или всеки друг съответен орган, определен от държавата членка за целите на член 100, параграфи 2 и 6 от посочената директива;
(8)
„компетентен орган“ означава компетентният орган, определен в член 4, параграф 1, точка 40 от Регламент (ЕО) № 575/2013
(9)
„схеми за гарантиране на депозитите“ (СГД) означава схемите, посочени в член 1, параграф 2, букви а), б) или в) от Директива 2014/49/ЕС;
(10)
„гарантирани депозити“ означава депозитите, посочени в член 6, параграф 1 от Директива 2014/49/ЕС, с изключение на временно увеличените салда на депозитите, както са определени в член 6, параграф 2 от посочената директива;
(11)
„общо пасиви“ означава общите пасиви, определени в раздел 3 от Директива 86/635/ЕИО на Съвета (9) или в съответствие с посочените в Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета (10) Международни стандарти за финансово отчитане;
(12)
„общо активи“ означава общите активи, определени в раздел 3 от Директива 86/635/ЕИО или в съответствие с посочените в Регламент (ЕО) № 1606/2002 Международни стандарти за финансово отчитане;
(13)
„обща рискова експозиция“ (ОРЕ) означава общият размер на рисковата експозиция, определен в член 92, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
(14)
„отношение на базовия собствен капитал от първи ред“ означава отношението в член 92, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
(15)
„минимални изисквания за собствени средства и приемливи пасиви“ (МИССПП) означава минималното изискване за собствени средства и приемливи пасиви, определено в член 45, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС;
(16)
„собствени средства“ означава капиталът, определен в член 4, параграф 1, точка 118 от Регламент (ЕО) № 575/2013;
(17)
„приемливи пасиви“ означава пасивите и капиталовите инструменти, определени в член 2, параграф 1, точка 71 от Директива 2014/59/ЕС;
(18)
„коефициент на ливъридж“ означава коефициентът, определен в член 429 от Регламент (ЕО) № 575/2013;
(19)
„коефициентът на ликвидно покритие“ („КЛП“) означава коефициентът на ликвидно покритие, определен в член 412 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и допълнително уточнен в Делегиран регламент (ЕС) 2015/61 на Комисията (11);
(20)
„коефициент на стабилност на нетното финансиране“ (NSFR) означава коефициент на стабилност на нетното финансиране, отчитан по силата на член 415 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
(21)
„централен контрагент“ (ЦК) означава юридическото лице, определено в член 2, точка 1 от Регламент (ЕО) № 648/2012;
(22)
„деривативи“ означава деривативните инструменти по приложение II към Регламент (ЕС) № 575/2013;
(23)
„централен депозитар на ценни книжа“ (ЦДЦК) означава юридическото лице, определено в член 2, параграф 1, точка 1 и член 54 от Регламент (ЕС) № 909/2014 на Европейския парламент и на Съвета (12);
(24)
„сетълмент“ означава уреждането на сделка с ценни книжа съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 2 от Регламент (ЕС) № 909/2014;
(25)
„клиринг“ означава процесът на установяване на позиции съгласно определението в член 2, точка 3 от Регламент (ЕО) № 648/2012;
(26)
„инфраструктура на финансов пазар“, за целите на настоящия регламент, означава посочените, съответно в точка 21 и точка 23 от настоящия член, ЦК или ЦДЦК, които са лицензирани като институции в съответствие с член 8 от Директива 2013/36/ЕС;
(27)
„насърчителна банка“ означава дружество или друг субект, създаден от централно или регионално правителство на държава членка, който предоставя насърчителни заеми на неконкурентна основа и с нестопанска цел с оглед насърчаване постигането на обществено-политическите цели на съответното правителство, при условие че правителството е поело задължението да гарантира икономическата основа на дружеството или субекта и да поддържа неговата устойчивост по време на съществуването му, или че гарантира, пряко или косвено, поне 90 % от първоначалното финансиране на дружеството или субекта или предоставяните насърчителни заеми;
(28)
„насърчителен заем“ означава заем, предоставен от насърчителна банка или чрез банка посредник, на неконкурентна основа и с нестопанска цел с оглед насърчаване постигането на обществено-политическите цели на централно или регионално правителство на държава членка;
(29)
„институция посредник“ означава кредитна институция, която посредничи при насърчителни заеми, при условие че не ги предоставя като кредит на краен потребител.
РАЗДЕЛ 2
МЕТОДИКА
Член 4
Определяне на годишните вноски
1. Органите за преструктуриране определят годишните вноски, които се плащат от всяка институция пропорционално на нейния профил на риска, въз основа на информацията, предоставена от институцията в съответствие с член 14 и при прилагането на методиката, описана в настоящия раздел.
2. Органът за преструктуриране определя годишната вноска, посочена в параграф 1, въз основа на годишното целево равнище на механизма за финансиране на преструктурирането, като се вземе предвид целевото равнище, което трябва да бъде постигнато до 31 декември 2024 г. в съответствие с член 102, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, и въз основа на средния размер на гарантираните депозити за предходната година, изчислен на тримесечна база, на всички институции, лицензирани на територията, за която се простират правомощията му.
Член 5
Корекции за риск за основната годишна вноска
1. Вноските, посочени в член 103, параграф 2 от Директива 2014/59/ЕС, се изчисляват, като се изключат следните задължения:
а)
вътрешногруповите задължения по сделки, сключени от институцията с друга институция, която е част от същата група, при условие че са спазени всички от изброените условия:
i)
всяка от институциите е установена в Съюза;
ii)
всяка от институциите е обхваната в пълна степен от същия консолидиран надзор в съответствие с членове 6-17 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и от подходящи централизирани процедури за оценка, измерване и контрол на риска; както и
iii)
понастоящем липсват, а и не се очакват съществени практически или правни пречки пред бързото изплащане на задължението, когато стане изискуемо;
б)
задълженията, създадени от институция, която е член на институционална защитна схема (ИЗС), както е определена в член 2, параграф 1, точка 8 от Директива 2014/59/ЕС, и на която е било разрешено от компетентния орган да приложи член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013, по споразумение, сключено с друга институция, която е член на същата ИЗС;
в)
когато става въпрос за централен контрагент, установен в дадена държава членка, възползвала се от възможността, предвидена в член 14, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012 - задълженията, отнасящи се до клиринг съгласно определението в член 2, параграф 3 от същия регламент, включително такива, произтичащи от каквито и да било мерки, взети от централния контрагент в изпълнение на изискванията за допълнително обезпечение, за създаване на гаранционен фонд и за поддържане на достатъчно предварително осигурени финансови ресурси за покриване на потенциалните загуби като част от каскадния принцип при неизпълнение в съответствие с посочения регламент, както и за инвестиране на своите финансови ресурси в съответствие с член 47 от посочения регламент;
г)
когато става въпрос за централен депозитар на ценни книжа - задълженията, свързани с дейността на централен депозитар на ценни книжа, включително задължения към участници или към доставчици на услуги за централния депозитар на ценни книжа със срок до падежа под седем дни, произтичащи от дейности, за които той е получил лиценз за предоставяне на спомагателни услуги от банков тип в съответствие с дял IV от Регламент (ЕС) № 909/2014, с изключение на други задължения, произтичащи от тези дейности от банков тип;
д)
когато става въпрос за инвестиционни посредници - задълженията, възникнали по силата на държането на активи или средства на клиент, включително активи или средства на клиент, държани от името на ПКИПЦК, както е определено в член 1, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13), или на АИФ, както е определено в член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (14), при условие че такъв клиент е защитен съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността;
е)
когато става въпрос за институции, работещи с насърчителни заеми - задълженията на посредническата институция към иницииращата или друга насърчителна банка или друга посредническа институция, както и задълженията на иницииращата насърчителна банка към финансиращите я страни, доколкото размерът на тези задължения съответства на насърчителните заеми на тази институция.
2. Задълженията, посочени в параграф 1, букви а) и б), се приспадат равномерно на база сделка по сделка от размера на общите пасиви на институциите, които са страни по сделките или споразуменията, посочени в параграф 1, букви а) и б).
3. За целите на настоящия раздел стойността на годишния среден размер, изчислен на тримесечна база, на произтичащите от договори с деривативи задължения по параграф 1, се определя в съответствие с член 429, параграфи 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
Определената стойност на задълженията, произтичащи от договори с деривативи, обаче не може да бъде по-малка от 75 % от стойността на същите задължения, произтичащи от прилагането на счетоводните разпоредби, приложими към съответната институция за целите на финансовото отчитане.
Ако съгласно националните счетоводни стандарти, приложими за институцията, не е налице счетоводен показател за експозицията при някои деривативни инструменти, тъй като те са по задбалансови позиции, институцията докладва на органа за преструктуриране сбора от положителните справедливи стойности на тези деривативи като разменна стойност и ги добавя към своите балансови стойности.
4. За целите на настоящия раздел общият размер на задълженията, посочени в параграф 1, не включва счетоводната стойност на задълженията, произтичащи от договори за деривативи, и включва съответната стойност, определена в съответствие с параграф 3.
5. За да провери спазването на всички условия и изисквания по параграфи 1-4 органът за преструктуриране се основава на съответните оценки, извършени от компетентните органи, които се предоставят в съответствие с член 90 от Директива 2014/59/ЕС.
Член 6
Показатели и групи показатели за риск
1. Органът за преструктуриране оценява профила на риска на институциите въз основа на следните четири групи показатели за риск:
а)
рискова експозиция;
б)
стабилност и разнообразие на източниците на финансиране;
в)
значение на институцията за стабилността на финансовата система или икономиката;
г)
допълнителни показатели за риска, които се определят от органа за преструктуриране.
2. Групата показатели „Рискова експозиция“ включва следните показатели за риск:
а)
собствени средства и приемливи пасиви, държани от институцията в превишение на МИССПП;
б)
коефициент на ливъридж;
в)
съотношение на базовия собствен капитал от първи ред;
г)
общата рискова експозиция, разделена на общите активи.
3. Групата показатели „Стабилност и разнообразие на източниците на финансиране“ се състои от следните показатели за риск:
а)
коефициент на стабилност на нетното финансиране;
б)
коефициент на ликвидно покритие (КЛП).
4. Групата показатели „Значение на институцията за стабилността на финансовата система или икономиката“ включва показателя „дял на междубанковите заеми и депозити в Европейския съюз, отразяващ значението на институцията за икономиката на държавата членка на установяване“.
5. Групата показатели за риска „Допълнителни показатели за риска, определяни от органа за преструктуриране“ се състои от следните показатели:
а)
търговска дейност, задбалансови експозиции, сложност и възможност за преструктуриране;
б)
членството в институционална защитна схема;
в)
степента, в която в миналото е прибягвано до извънредна публична финансова подкрепа.
При определянето на различните показатели от групата „Допълнителни показатели за риска, които се определят от органа за преструктуриране“, органът за преструктуриране взема под внимание значението на тези показатели в светлината на вероятността съответната институция да прибегне до преструктуриране и на произтичащата от това вероятност при преструктурирането да бъде използван механизмът за финансиране на преструктурирането.
6. При определянето на показателите „търговска дейност, задбалансови експозиции, сложност и възможност за преструктуриране“ по параграф 5, буква а), органът за преструктуриране взема под внимание следните елементи:
а)
засилването на риска в профила на институцията поради:
i)
значимостта на търговските дейности в сравнение с размера на балансовото число, размера на собствените средства, рисковаността на експозициите и бизнес модела като цяло;
ii)
значимостта на задбалансовите експозиции спрямо балансовото число, размера на собствените средства и рисковаността на експозициите;
iii)
значимостта на стойността на деривативите в сравнение с балансовото число, размера на собствените средства, рисковаността на експозициите и бизнес модела като цяло;
iv)
степента, в която в съответствие с дял II, глава II от Директива 2014/59/ЕС бизнес модела и организационната структура на институцията се смятат за сложни.
б)
понижаването на риска в профила на институцията поради:
i)
относителните стойности на деривативите, за които е извършен клиринг чрез централен контрагент (ЦК);
ii)
степента, в която в съответствие с дял II, глава II от Директива 2014/59/ЕС дадена институция може да бъде преструктурирана своевременно и без законодателни пречки.
7. При определянето на показателя по параграф 5, буква б) органът за преструктуриране взема под внимание следните елементи:
а)
дали размерът на средствата, които са на разположение незабавно както за целите на рекапитализацията, така и за целите на финансирането на ликвидността с оглед подпомагане на засегнатата институция в случай на проблем, е достатъчно голям, за да позволи надеждна и ефективна подкрепа за съответната институция;
б)
степента на правна или договорна сигурност, че средствата по буква а) ще бъдат изцяло използвани преди искането за извънредна публична подкрепа.
8. Стойността на показателя за риск по параграф 5, буква в) е максималната стойност в диапазона по стъпка 3 от приложение I за:
а)
всяка институция, която е част от група, подложена на преструктуриране след получаване на каквито и да било държавни или еквивалентни средства, като например от механизма за финансиране на преструктуриране, и е все още в период на преструктуриране или преустановяване на дейността, с изключение на последните 2 години от изпълнението на плана за преструктуриране;
б)
всяка институция, която е в ликвидация, до края на плана за ликвидация (доколкото тя е все още задължена да плаща вноската).
За всички останали институции е приложима минималната стойност от диапазона по стъпка 3 от приложение I.
9. За целите на параграфи 6, 7 и 8, органът за преструктуриране се основава на оценките, направени от компетентните органи, когато такива са налични.
Член 7
Относително тегло на показателите и групите показатели
1. При оценяване на профила на риска на всяка институция органът за преструктуриране прилага следните тегла за групите показатели за риск:
а)
рискова експозиция: 50 %;
б)
стабилност и разнообразие на източниците на финансиране: 20 %;
в)
значение на институцията за стабилността на финансовата система или икономиката: 10 %;
г)
допълнителни показатели за риска, които се определят от органа за преструктуриране: 20 %.
2. Относителното тегло на показателите за риска, оценявани от органите за преструктуриране с цел определянето на групата „рискова експозиция“, е както следва:
а)
собствени средства и приемливи пасиви, държани от институцията в превишение на МИССПП: 25 %;
б)
коефициент на ливъридж: 25 %;
в)
съотношение на базовия собствен капитал от първи ред: 25 %;
г)
общата рискова експозиция, разделена на общите активи: 25 %.
3. Показателите за риска от групата „Стабилност и разнообразие на източниците на финансиране“ са с еднакво тегло.
4. Относителното тегло на показателите за риска, оценявани от органите за преструктуриране с цел определянето на групата „Допълнителни показатели за риска, определяни от органа за преструктуриране“, е както следва:
а)
търговска дейност, задбалансови експозиции, сложност и възможност за преструктуриране: 45 %;
б)
членство в институционални защитни схеми: 45 %;
в)
степента, в която в миналото е прибягвано до извънредна публична финансова подкрепа: 10 %.
При прилагането на показателя по буква б) органът за преструктуриране взема под внимание също така относителното тегло на показателя по буква а).
Член 8
Прилагане на показатели за риск в специфични случаи
1. В случаите, когато компетентен орган е предоставил освобождаване на дадена институция в съответствие с членове 8 и 21 от Регламент (ЕС) № 575/2013, показателят, посочен в член 6, параграф 3, буква б) от настоящия регламент, се прилага от органа за преструктуриране на равнище подгрупа на ликвидност. Резултатът, получен по този показател на равнище подгрупа на ликвидност, се прилага за всяка институция, която е част от подгрупата на ликвидност, за целите на изчисляване на показателя за риска на институцията.
2. Когато компетентният орган е освободил изцяло от прилагането на капиталови изисквания дадена институция на индивидуална основа съгласно член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, а органът за преструктуриране също я е освободил изцяло от прилагането на МИССПП на индивидуална основа в съответствие с член 45, параграф 12 от Директива 2014/59/ЕС, показателят по член 6, параграф 2, буква а) от настоящия регламент може да се изчислява на консолидирано равнище. Резултатът, получен по този показател на консолидирано равнище, се прилага за всяка институция, която е част от групата, за целите на изчисляване на показателя за риска на институцията.
3. В случаите, когато компетентен орган е освободил институция при други обстоятелства, определени в Регламент (ЕС) № 575/2013, съответните показатели могат да се изчисляват на консолидирано равнище. Резултатът, получен по тези показатели на консолидирано равнище, се прилага за всяка институция, която е част от групата за целите на изчисляване на показателя за риска на институцията.
Член 9
Прилагане на корекции за риск към базовата годишна вноска
1. Органът за преструктуриране определя допълнителен множител за корекции за риск за всяка институция чрез комбиниране на показателите за риск по член 6 в съответствие с формулата и процедурите, установени в приложение I.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 10, годишната вноска на всяка институция се определя за всеки период на внасяне от органа за преструктуриране, като се умножи базовата годишна вноска с допълнителния множител за корекции за риск в съответствие с формулата и процедурите, установени в приложение I.
3. Множителят за корекции за риск варира между 0,8 и 1,5.
Член 10
Годишни вноски на малки институции
1. Институции, чиято обща стойност на пасивите без собствените средства и гарантираните депозити се равнява или е по-малка от 50 000 000 eвро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 1 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
2. Институции, чиято обща стойност на пасивите без собствените средства и гарантираните депозити надхвърля 50 000 000 евро, но се равнява или е по-ниска от 100 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 2 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
3. Институции, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити надхвърлят 100 000 000 евро, но се равняват или са по-малко от 150 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 7 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
4. Институции, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити надхвърлят 150 000 000 евро, но се равняват или са по-малко от 200 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 15 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
5. Институции, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити надхвърлят 200 000 000 евро, но се равняват или са по-малко от 250 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 26 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
6. Институции, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити надхвърлят 250 000 000 евро, но се равняват или са по-малко от 300 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 50 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
7. Без да се засяга параграф 8, ако институцията предостави достатъчно доказателства, че еднократната сума, посочена в параграфи 1 до 6, е по-голяма от вноската, изчислена в съответствие с член 5, органът за преструктуриране прилага по-ниската от двете.
8. Независимо от разпоредбите на параграфи 1-6, органът за преструктуриране може да приеме мотивирано решение, с което определя, че дадена институция е с профил на риска, който е непропорционален спрямо малкия ѝ размер, и да приложи членове 5, 6, 7, 8 и 9 към тази институция. Това решение се основава на следните критерии:
а)
бизнес модела на институцията;
б)
информацията, докладвана от тази институция в съответствие с член 14;
в)
показателите и групите показатели за риск по член 6;
г)
оценката на компетентния орган по отношение на профила на риска на институцията.
9. Параграфи 1-8 не се прилагат по отношение на институциите, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити възлизат на стойност, равна или по-малка от 300 000 000 евро, след приспадане на задълженията по член 5, параграф 1.
10. Изключенията по член 5, параграф 1 не се вземат под внимание при прилагането на параграфи 1-9 към институциите, чиито общо пасиви без собствените средства и гарантираните депозити възлизат на стойност, равна или по-малка от 300 000 000 евро, преди приспадане на задълженията по член 5, параграф 1.
Член 11
Годишни вноски на институциите, обхванати от член 45, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС
1. Без да се засягат разпоредбите на член 10, размерът на годишните вноски на институциите, посочени в член 45, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС, се изчислява в съответствие с член 9, като се използва 50 % от техните основни годишни вноски.
2. При използването на механизъм за финансиране на преструктуриране спрямо институция по член 45, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС в дадена държава членка, за която и да е от целите по член 101 от Директива 2014/59/ЕС, органът за преструктуриране може да приеме мотивирано решение, с което определя, че членове 5, 6, 7, 8 и 9 се прилагат по отношение на институциите с профил на риска, подобен или над профила на риска на институцията, която е използвала механизъм за финансиране на преструктурирането, за която и да е от целите по член 101 от Директива 2014/59/ЕС. При определянето от страна на органа за преструктуриране на сходството в профилите на риска за целите на мотивираното решение се вземат под внимание следните елементи:
а)
бизнес моделът на институцията;
б)
информацията, докладвана от институцията съгласно член 14;
в)
показателите и групите показатели за риск по член 6;
г)
оценката на компетентния орган по отношение на профила на риска на институцията.
Член 12
Нови поднадзорни институции и промяна на статуса
1. Когато става въпрос за институция, която отскоро е под надзор само за част от период на плащане на вноски, частичната вноска се определя чрез прилагане на методиката по раздел 3 спрямо размера на нейната годишна вноска, изчислен през следващия период на плащане на вноски в зависимост от броя на пълните месеци от периода на плащане на вноски, за които институцията е под надзор.
2. Промяната на статуса на институцията, включително на малка институция, по време на период на плащане на вноски не оказва влияние върху годишната вноска, която трябва да бъде платена през тази конкретна година.
Член 13
Процес на събиране на годишните вноски
1. Органът за преструктуриране уведомява всяка от институциите по член 2 за решението си за определяне на годишните вноски, дължими от всяка институция най-късно до 1 май всяка година.
2. Органът за преструктуриране уведомява за решението по един от следните начини:
а)
по електронен път или други аналогични съобщителни средства, които дават възможност за потвърждение за получаване;
б)
с препоръчана поща с обратна разписка за получаване.
3. В решението се посочват условията и средствата, чрез които се изплаща годишната вноска, и делът на неотменимите ангажименти за плащане по член 103 от Директива 2014/59/ЕС, които могат да бъдат използвани от всяка институция. Органът за преструктуриране приема обезпечение само от вида и при условия, които дават възможност за бърза реализуемост, включително в случай на решение за преструктуриране, взето събота и неделя. Обезпечението се оценява консервативно, отразявайки значително влошени пазарни условия.
4. Без да се засягат останалите правни средства за защита, с които разполага органът за преструктуриране, в случай на частично плащане, неплащане или неизпълнение на изискването, посочено в решението, съответната институция начислява дневна неустойка за неизплатената сума по вноската.
Неустойката за дължимата сума се начислява ежедневно въз основа на лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка за нейните основни операции по рефинансиране и публикуван в серия C на Официален вестник на Европейския съюз, в сила на първия календарен ден от месеца на срока на плащане, увеличен с 8 процентни пункта от датата, на която вноската е била дължима.
5. Когато институцията е отскоро под надзор само за част от периода на плащане на вноски, частичната ѝ годишна вноска се събира заедно с годишните вноски, дължими за следващия период на плащане на вноски.
РАЗДЕЛ 3
АДМИНИСТРАТИВНИ И НАКАЗАТЕЛНИ МЕРКИ
Член 14
Задължения за докладване на институциите
1. Институциите представят на органа за преструктуриране най-актуалните заверени годишни финансови отчети, налични преди 31 декември на годината, предхождаща периода на плащане на вноски, заедно с мнението на задължителния одитор или одиторско дружество в съответствие с член 32 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (15).
2. Институциите представят на органа за преструктуриране най-малкото информацията, посочена в приложение II, на равнище на отделния субект.
3. Информацията в приложение II, включена в надзорните отчетни изисквания, установени с Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014 на Комисията (16), или, когато е приложимо, в друго изискване за надзорна отчетност, приложимо към институцията съгласно националното законодателство, се предоставя на органа за преструктуриране, така както е отчетена от институцията в най-актуалния съответен надзорен отчет за компетентния орган във връзка с референтната година на годишния финансов отчет, посочен в параграф 1.
4. Информацията по параграфи 1, 2 и 3 се предоставя най-късно до 31 януари на всяка година по отношение на изтеклата на 31 декември година или на съответната приложима финансова година. Ако 31 януари не е работен ден, информацията се предоставя на следващия го работен ден.
5. Когато информацията или данните, предоставени на органите за преструктуриране, е предмет на актуализации или корекции, такива актуализации или корекции се представят без ненужно забавяне на органите за преструктуриране.
6. Институциите предоставят информацията, посочена в приложение II, във формати на данни и начини на представяне, определени от органа за преструктуриране.
7. Информацията, предоставена в съответствие с параграфи 2 и 3, се подчинява на изискванията за поверителност и професионална тайна, определени в член 84 на Директива 2014/59/ЕС.
Член 15
Задължение на органите за преструктуриране да обменят информация
1. Във връзка с изчисляването на знаменателя, предвиден в групата на показателите за риск по член 7, параграф 1, буква в), до 15 февруари всяка година органите за преструктуриране предоставят на Европейския банков орган (ЕБО) в обобщен вид информацията, получена от всички институции, установени на територията, за която се простират правомощията им, свързана с междубанкови задължения и депозити, съгласно приложение I.
2. До 1 март всяка година ЕБО предоставя на всеки орган за преструктуриране стойността на знаменателя на групата на риска по член 7, параграф 1, буква в).
Член 16
Задължение за докладване на схемите за гарантиране на депозитите
1. До 31 януари всяка година схемите за гарантиране на депозитите предоставят на органите за преструктуриране изчисленият на тримесечна база среден размер на гарантираните депозити за предходната година на всички членуващи в тях кредитни институции.
2. Тази информация се предоставя както на индивидуално, така и на обобщено равнище на съответните кредитни институции с цел да се даде възможност на органите за преструктуриране да определят годишното целево равнище за механизма за финансиране на преструктурирането в съответствие с член 4, параграф 2, както и за да се определи основната годишна вноска на всяка институция в съответствие с член 5, параграф 1.
Член 17
Привеждане в изпълнение
1. Когато институциите не представят цялата информация по член 14 в рамките на срока, предвиден в посочения член, органът за преструктуриране използва собствените си оценки или предположения, за да изчисли годишната вноска на съответната институция.
2. Когато информацията не бъде предоставена до 31 януари всяка година, органът за преструктуриране може да определи за съответната институция най-високият множител за корекции за риска, както е посочено в член 9.
3. Когато информацията, предоставена от институциите на органа за преструктуриране, подлежи на преизчисления или преразглеждания, органът за преструктуриране коригира годишните вноски в съответствие с актуализираната информация при изчисляването на годишната вноска на тази институция за следващия период на плащане на вноски.
4. Всяка разлика между годишната вноска, изчислена и изплатена въз основа на информацията, обект на преизчисление или преразглеждане, и годишната вноска, която следва да се плати след корекцията на годишните вноски, се отразява в размера на годишната вноска, дължима за следващия период на плащане на вноски. Тази корекция се прави чрез намаляване или увеличаване на вноските за следващия период на плащане на вноски.
Член 18
Административни санкции и други административни мерки
Органите за преструктуриране могат да налагат административни санкции и други административни мерки по член 110 от Директива 2014/59/ЕС на лицата или субектите, отговорни за нарушения на разпоредбите на настоящия регламент.
РАЗДЕЛ 4
РАЗПОРЕДБИ ЗА СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 19
Разпоредби за сътрудничество
1. С цел гарантиране на действителното плащане на вноските, компетентните органи съдействат на органите за преструктуриране за изпълнението на която и да е от задачите по настоящия регламент, ако последните поискат това.
2. При поискване компетентните органи предоставят на органите за преструктуриране данните за контакт с институциите, които биват уведомявани относно решението по член 13, параграф 1 най-късно до 1 април всяка година или на следващия работен ден, ако 1 април не е работен ден. Данните за контакт включват името на юридическото лице, името на физическото лице, представляващо юридическото лице, адрес, адрес на електронна поща, телефонен номер, номер на факс или всеки друг елемент, който позволява идентифицирането на дадена институция.
3. Компетентните органи предоставят на органите за преструктуриране всякакви сведения, които дават възможност на органите за преструктуриране да изчислят годишните вноски, по-специално всякаква информация, свързана с допълнителната корекция за риск и съответните освобождавания, които компетентните органи са предоставили на институциите съгласно Директива 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 575/2013.
РАЗДЕЛ 5
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
Преходни разпоредби
1. Когато информацията, необходима за конкретен показател, посочен в приложение II, не е включена в приложимото изискване за надзорна отчетност по член 14 за референтната година, този показател за риска не се прилага докато съответното изискване за надзорна отчетност не стане приложимо. Теглото на останалите налични показатели за риск се променя пропорционално на определеното им тегло, както е предвидено в член 7, така че сборът от техните тегла да бъде 1. Що се отнася до 2015 г., когато информацията, изисквана в член 16, не е на разположение на схемата за гарантиране на депозитите до 31 януари за целите на изчисляването на годишното целево равнище по член 4, параграф 2 или на основната годишна вноска на всяка институция по член 5, параграф 1, след уведомяване от страна на схемата за гарантиране на депозитите съответните кредитни институции предоставят до тази дата необходимата информация на органите за преструктуриране. Чрез дерогация от член 13, параграф 1 по отношение на вноските, които трябва да бъдат платени през 2015 г., органите за преструктуриране уведомяват всяка институция за своето решение за определяне на годишните вноски, които трябва да бъдат платени от тях най-късно до 30 ноември 2015 г.
2. Чрез дерогация от член 13, параграф 4 във връзка с вноските, които трябва да бъдат платени през 2015 г., дължимата сума съгласно решението по член 13, параграф 3 се изплаща най-късно до 31 декември 2015 г.
3. Чрез дерогация от член 14, параграф 4 във връзка с информацията, която трябва да се предостави на органа за преструктуриране през 2015 г., посочената в този параграф информация се предоставя не по-късно от 1 септември 2015 г.
4. Чрез дерогация от член 16, параграф 1 схемите за гарантиране на депозитите предоставят до 1 септември 2015 г. на органа за преструктуриране информация за размера на гарантираните депозити към 31 юли 2015 г.
5. До края на първоначалния период по член 69, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 806/2014/ЕС държавите членки могат да разрешат на институциите, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити са на стойност над 300 000 000 евро и чиито общи активи са равни или по-малко от 3 000 000 000 евро, да заплатят еднократна сума в размер на 50 000 евро за първите 300 000 000 евро от общите пасиви без собствените средства и гарантираните депозити. За общите пасиви без собствените средства и гарантираните депозити в размер над 300 000 000 евро съответните институции правят вноска в съответствие с членове 4-9 от настоящия регламент.
Член 21
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 21 октомври 2014 година.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/63 FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. október 21.)
a 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a szanálásfinanszírozási rendszerhez való előzetes hozzájárulás tekintetében történő kiegészítéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 103. cikke (7) és (8) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 2014/59/EU irányelv előírja a tagállamok számára finanszírozási rendszer vagy rendszerek létrehozását annak biztosítása érdekében, hogy a szanálási hatóság hatékonyan alkalmazza a szanálási eszközöket és hatásköröket. A szanálási keret hatékony működése érdekében ezeknek a szanálásfinanszírozási rendszereknek megfelelő pénzügyi forrásokkal kell rendelkezniük, és ezért hatáskört kapnak arra, hogy a területükön engedélyezett intézményektől és az uniós fióktelepektől (a továbbiakban: intézmények) előzetes hozzájárulást szedjenek be.
(2)
A tagállamok kötelesek nem csak az intézményektől, hanem a az említett irányelv 103. cikkének (1) bekezdése alapján az uniós fióktelepektől is előzetes hozzájárulást beszedni a szanálásfinanszírozási rendszerhez. Az uniós fióktelepekre is kiterjed a Bizottság felhatalmazása arra, hogy az említett irányelv 103. cikkének (7) és (8) bekezdése alapján felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el. Mindazonáltal figyelembe véve, hogy a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) 47. cikke értelmében az uniós fióktelepekre vonatkozó prudenciális követelmények és felügyeleti bánásmód a tagállamok felelősségi körébe tartozik, az ebben a felhatalmazáson alapuló rendeletben meghatározott számos kockázatkiigazítási mértéket nem helyénvaló közvetlenül alkalmazni az uniós fióktelepekre. Ezért, noha az uniós fióktelepek nem tartoznak e rendelet hatálya alá, a Bizottság által egy jövőbeli felhatalmazáson alapuló jogi aktusban kidolgozott célzott rendszer hatálya alá kerülhetnek.
(3)
Az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 6., 15., 16., 95. és 96. cikke alapján bizonyos befektetési vállalkozások, amelyek csak korlátozott szolgáltatások és tevékenységek végzésére rendelkeznek engedéllyel, nem tartoznak bizonyos tőke- és likviditási követelmények hatálya alá, vagy mentesíthetők azok alól. Következésképpen számos meghatározandó kockázatkiigazítási mérték nem alkalmazandó rájuk. Noha a tagállamok a 2014/59/EU irányelv 103. cikke (1) bekezdésének megfelelően kötelesek ezektől a befektetési vállalkozásoktól előzetes hozzájárulást beszedni, helyénvaló meghagyni a tagállamok kockázatkiigazítás-megállapítási hatáskörét e vállalkozások aránytalan megterhelésének elkerülése érdekében. Az említett befektetési vállalkozások ezért nem tartoznak e rendelet hatálya alá.
(4)
A 2014/59/EU irányelv 102. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok biztosítják, hogy az irányelv hatálybalépésétől 2024. december 31-ig tartó időszakban a finanszírozási rendszereik rendelkezésre álló pénzügyi eszközei elérjék a területükön engedélyezett összes intézmény biztosított betétei összegének legalább 1 %-át. Az említett időszakban a finanszírozási rendszerekbe irányuló hozzájárulásokat a célszint eléréséig időben a lehető legegyenletesebben kell elosztani, figyelembe véve az üzleti ciklusokat és azt a hatást, amelyet a prociklikus hozzájárulások gyakorolhatnak a hozzájáruló intézmények pénzügyi pozíciójára.
(5)
A 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy az irányelv 102. cikkében meghatározott célszint elérése érdekében legalább évente kell hozzájárulást fizetni. A 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (2) bekezdése alapján az éves hozzájárulásnak tükröznie kell az intézmény méretét, mivel a hozzájárulás alapját az adott intézmény kötelezettségei alapján meghatározott rögzített összeg képezi (alapvető éves hozzájárulás); másodszor, tükrözi az intézmény meghatározó tevékenységeinek kockázati szintjét, mivel az alapvető éves hozzájárulást az adott intézmény kockázati profiljával arányosan ki kell igazítani (kiegészítő kockázatkiigazítás). Egy intézmény mérete az intézmény által jelentett kockázat első mutatója. Minél nagyobb egy intézmény, annál valószínűbb, hogy válsághelyzet esetén a szanálási hatóság közérdeknek tartja az adott intézmény szanálását és a szanálási eszközök hatékony alkalmazásának biztosítása érdekében a szanálásfinanszírozási rendszer használatát.
(6)
Annak tisztázása érdekében, hogy a szanálási hatóságoknak hogyan kell az intézmények kockázati profiljával arányosan kiigazítaniuk a hozzájárulásokat, szükséges meghatározni azokat a kockázati pilléreket és mutatókat, amelyeket az intézmények kockázati profiljának, az alapvető éves hozzájárulás kockázatkiigazítási mechanizmusának és az alapvető éves hozzájárulásnak, mint a kockázatkiigazítás kiindulópontjának a meghatározásához fel kell használni. A 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (7) bekezdésében említett kockázati kritériumokat kiegészítő elemeket úgy kell meghatározni, hogy fennmaradjanak a tagállamok közötti egyenlő versenyfeltételek és az erős belső piac, elkerülve, hogy a tagállamok eltérő megközelítést alkalmazzanak a szanálásfinanszírozási rendszereikhez tett hozzájárulások kiszámítására. Ez lehetővé teszi, hogy az intézmények által a szanálásfinanszírozási rendszerekbe befizetett hozzájárulások a különböző banktípusok esetén összehasonlíthatók és kiszámíthatók legyenek, ami a belső piacon az egyenlő versenyfeltételek fontos eleme.
(7)
A 806/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 5. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a rendelet 42. cikkének (1) bekezdésével létrehozott Egységes Szanálási Testületet (a továbbiakban: a Testület) az említett rendelet és a 2014/59/EU irányelv alkalmazása céljából az érintett nemzeti szanálási hatóságnak kell tekinteni, ha olyan feladatokat végez vagy hatásköröket gyakorol, amelyeket az említett irányelv szerint a nemzeti szanálási hatóságnak kellene végeznie vagy gyakorolnia. Figyelembe véve, hogy a 806/2014/EU rendelet 70. cikkének (7) bekezdése felhatalmazza a Testületet arra, hogy a 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (7) bekezdése alapján e rendelet alkalmazásával kiszámítsa az Egységes Szanálási Mechanizmusban részt vevő tagállamok finanszírozási rendszereit 2016. január 1-jétől felváltó Egységes Szanálási Alapba tett intézményi hozzájárulásokat, a szanálási hatóság e rendelet szerinti fogalmának magában kell foglalnia a Testületet is.
(8)
A hozzájárulások egyedi szintű kiszámítása csoportok esetében bizonyos kötelezettségek kétszeres figyelembevételéhez vezetne a csoporthoz tartozó különböző vállalkozások alapvető éves hozzájárulásának meghatározása során, mivel az ugyanahhoz a csoporthoz tartozó vállalkozások egymással kötött megállapodásaihoz kapcsolódó kötelezettségek a csoporthoz tartozó vállalkozások alapvető éves hozzájárulásának meghatározásához figyelembe veendő összes kötelezettség részét képeznék. Csoportok esetében ezért tovább kell részletezni az alapvető éves hozzájárulás meghatározását, a csoporthoz tartozó vállalkozások összefonódottságának tükrözése és a csoporton belüli kitettségek kétszeres figyelembevételének elkerülése érdekében. A csoport részét képező vállalkozások, valamint az ugyanazon intézményvédelmi rendszer tagját alkotó vagy ugyanahhoz a központi szervhez tartósan kapcsolt intézmények egyenlő versenyfeltételeinek biztosítása érdekében az utóbbiakra ugyanaz a bánásmód alkalmazandó.
(9)
A csoporthoz tartozó vállalkozás alapvető éves hozzájárulásának kiszámítása céljából indokolt, hogy a figyelembe veendő összes kötelezettség ne tartalmazza az olyan szerződésekből eredő kötelezettségeket, amelyeket a csoporthoz tartozó vállalkozás más, ugyanazon csoporthoz tartozó vállalkozással kötött. Mindazonáltal az ilyen kivétel csak akkor lehetséges, ha a csoporthoz tartozó minden vállalkozás az Unióban letelepedett, bevonása teljes körű az egyazon konszolidált éves beszámolóba, megfelelő kockázatértékelési, -mérési és -ellenőrzési eljárások alá tartozik, és ha a lényeges kötelezettségek esedékességkori azonnali teljesítésének jelentős gyakorlati vagy jogi akadálya nincs és nem is várható. Ezáltal megakadályozható, hogy a kötelezettségek kizárásra kerüljenek a hozzájárulások számítási alapjából, ha nincs garancia arra, hogy a csoporton belüli hitelezési kitettségek fedezettek lennének a csoport pénzügyi helyzetének romlása esetén. Ezenfelül annak elkerülése érdekében, hogy a csoporton belüli kötelezettségek kivétele révén az ilyen mentesítésben részesülő, csoporthoz tartozó vállalkozások előnyhöz jussanak, a kivétel nem teheti lehetővé, hogy az érintett intézmény a kis intézmények számára biztosított egyszerűsített hozzájárulási rendszert alkalmazza, amennyiben a csoporton belüli kötelezettségek kivételét követően az intézmény jogosult lenne az egyszerűsített rendszerre. A csoport részét képező vállalkozások, valamint az ugyanazon intézményvédelmi rendszer tagját alkotó vagy ugyanahhoz a központi szervhez tartósan kapcsolt intézmények egyenlő versenyfeltételeinek biztosítása érdekében az utóbbiakra ugyanaz a bánásmód alkalmazandó.
(10)
Attól a szabálytól eltérve, hogy a hozzájárulások kiszámítását egyedi szinten kell végrehajtani, abban az esetben, ha a központi szervhez tartósan kapcsolt hitelintézetek az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 10. cikkének megfelelően a nemzeti jog alapján teljesen vagy részben mentesülnek a prudenciális követelmények alól, az előzetes hozzájárulásra vonatkozó szabályok csak azért alkalmazandók a központi szervre és a kapcsolt hitelintézetekre együtt, összevont alapon, mert a központi szerv és az összes kapcsolt intézmény fizetőképességét és likviditását együtt, ezen intézmények összevont beszámolói alapján monitorozzák.
(11)
Az alapvető éves hozzájárulás pénzügyi piaci infrastruktúra esetében történő meghatározását szintén tovább kell részletezni. Bizonyos pénzügyi piaci infrastruktúrák, például a központi szerződő felek vagy a központi értéktárak hitelintézetként is engedélyezettek. Néhány központi értéktár a piaci infrastruktúraként folytatott tevékenységeit kiegészítő banki jellegű szolgáltatásokat is nyújt. A hitelintézetekkel szemben a központi értéktárak nem rendelkeznek biztosított betétekkel, hanem főként az általuk pénzügyi intézményeknek vagy központi bankoknak nyújtott értékpapír-ügyletek kiegyenlítéséből eredő napon belüli vagy napi egyenlegekkel. Ezek általában nem eredményeznek a banki tevékenységek végzése érdekében gyűjtött forrásokhoz hasonlítható készpénzegyenlegeket. Mivel a pénzügyi piaci infrastruktúrák által végzett banki jellegű tevékenységek kiegészítik az elszámolásra vagy kiegyenlítésre irányuló fő tevékenységeiket, amelyek kapcsán ezek a szervezetek szigorú prudenciális követelmények alá tartoznak a 648/2012/EU (5) és a 909/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (6) alapján, valamint az 575/2013/EU rendelet és a 2013/36/EU irányelv vonatkozó rendelkezései alapján, és mivel a pénzügyi piaci infrastruktúrák üzleti modellje nem foglal magában a hitelintézetéhez hasonlítható kockázatokat, csak a szóban forgó szervezetek banki jellegű tevékenységéhez kapcsolódó kötelezettségeket kell figyelembe venni összes kötelezettségüknek az alapvető éves hozzájárulásuk kiszámítása céljából történő meghatározásakor.
(12)
A származtatott ügyletek elszámolása az egyéni számlák tekintetében nincs harmonizálva az Unióban, és ezért ez hatással lehet az egyes bankok hozzájárulásainak kiszámításánál figyelembe veendő kötelezettségek összegére nézve. Az 575/2013/EU rendelet 429. cikkének (6) és (7) bekezdésében említett, a tőkeáttételi mutatóra vonatkozó módszertan minden bankra alkalmazandó, és biztosítja, hogy ugyanazt a származtatott ügyletet és különösen a származtatott ügyletek közötti nettósítást ugyanolyan módon vegyék figyelembe az adott bankra vonatkozó számviteli kerettől függetlenül. A származtatott ügyleteknek az alapvető éves hozzájárulás meghatározása során történő harmonizált kezelése érdekében, amely lehetővé teszi értékelésük intézmények közötti összehasonlíthatóságát és az Unió egészében egyenlő versenyfeltételeket biztosít, a származtatott ügyleteket az 575/2013/EU rendelet 429. cikkének (6) és (7) bekezdésével összhangban kell értékelni. Mindazonáltal a származtatott ügyletek 575/2013/EU rendelet szerinti értékelésének kiszámíthatósága érdekében gondoskodni kell arról, hogy az ilyen értékelés ne vezessen az érintett származtatott ügyletek releváns számviteli keret szerinti értékének 75 %-ánál alacsonyabb értékhez.
(13)
Néhány hitelintézet fejlesztési bankként működik, célja a tagállam központi, regionális vagy helyi kormányzata közpolitikai céljainak előmozdítása, túlnyomórészt kedvezményes kölcsönök nem versengő, nonprofit alapon történő nyújtásával. Az ilyen intézmények által nyújtott hiteleket a központi, regionális vagy helyi kormányzat közvetlenül vagy közvetve részlegesen garantálja. A kedvezményes kölcsönöket nem versengő, nonprofit alapon nyújtják az Unió vagy egy tagállam központi vagy regionális kormányzata közpolitikai céljainak előmozdítása érdekében. A kedvezményes kölcsönöket néha egy másik intézmény közvetítésével nyújtják (közvetített kölcsönök). Ilyen esetekben a közvetítő hitelintézet a multilaterális fejlesztési banktól vagy közszektorbeli intézménytől kapott kedvezményes kölcsönt a végső ügyfeleknek hitelező hitelintézetek felé továbbítja. Mivel a közvetítő hitelintézetek e kölcsönök likviditását az eredeti fejlesztési banktól a hitelnyújtó intézményhez vagy egy másik közvetítő intézményhez továbbítják, az érintett kötelezettségeket az éves alapvető hozzájárulás számításával összefüggésben indokolt kivenni a figyelembe vett összes kötelezettség közül.
(14)
A 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (1) bekezdése minden intézmény hozzájárulását előírja a szanálásfinanszírozási rendszerhez. Mindazonáltal arányos és méltányos egyensúlyt kell teremteni az intézmények szanálásfinanszírozási rendszerhez való hozzájárulási kötelezettsége, illetve mérete, kockázati profilja, tevékenységeinek köre és összetettsége, más intézményekkel vagy általában a pénzügyi rendszerrel való összefonódottsága, csődjének a pénzügyi piacokra, más intézményekre, a finanszírozási feltételekre vagy a tágabb gazdaságra gyakorolt hatása, vagyis annak a valószínűsége között, hogy az intézmény szanálás alá kerül és igénybe veszi a finanszírozási rendszert. A 2014/59/EU irányelv 4. cikke értelmében a szanálási hatóságok figyelembe vesznek ilyen elemeket annak eldöntésekor, hogy a helyreállítási és szanálási tervek elkészítésére vonatkozó követelmények terén engedélyezzenek-e egyszerűsített kötelezettségeket bizonyos intézmények számára. Emellett a 2014/59/EU irányelvben meghatározott követelmények teljesítése és az említett irányelv hatályába tartozó különböző intézmények sajátosságai közötti helyes egyensúly értékelésekor figyelembe kell venni az egyes intézményeknek és a szanálási hatóságoknak az éves hozzájárulások kiszámításából eredő adminisztratív terhét is.
(15)
A kis intézmények általában nem rendelkeznek magas kockázati profillal, és rendszerszinten gyakran kevésbé kockázatosak a nagy intézményekhez képest, csődjük tágabb gazdaságra gyakorolt hatása pedig sok esetben kisebb a nagy intézményekénél. Mindazonáltal a kis intézmények csődjének pénzügyi stabilitásra gyakorolt potenciális hatását nem szabad figyelmen kívül hagyni, mivel a tágabb bankrendszerben betöltött szerepük, hálózataik kumulatív hatásai, vagy az általuk előidézett, a bankrendszerbe vetett bizalom elvesztésével járó tovagyűrűző hatások miatt még a kis intézmények is teremthetnek rendszerszintű kockázatot.
(16)
Figyelembe véve, hogy a kis intézmények a legtöbb esetben nem jelentenek rendszerszintű kockázatot, illetve a nagy intézményekhez képest kevésbé valószínű, hogy szanálás alá kerülnek, és így kisebb annak a valószínűsége is, hogy igénybe veszik a szanálásfinanszírozási rendszert, a szanálásfinanszírozási rendszerhez való éves hozzájárulásuk számításához használt módszertant célszerű egyszerűsíteni. A kis intézmények éves hozzájárulását indokolt kizárólag az alapvető éves hozzájárulásuk alapján, méretükkel arányos átalányként megállapítani. E módszertan várhatóan lehetővé teszi az éves hozzájárulások arányos rendszerének kialakítását, mivel az egyes intézmények éves hozzájárulásának meghatározásakor a szanálási hatóságnak igazodnia kell a finanszírozási rendszer éves célszintjéhez. Az átalány tehát figyelembe veszi, hogy a kis intézmények sok esetben kevésbé kockázatosak, és lehetővé teszi a nagy és általában rendszerszinten fontos intézmények hozzájárulásának a kockázati profillal arányos nagyobb kiigazítását.
(17)
Az intézmények kis méretűként való besorolásához kettős értékhatárt célszerű alkalmazni: az első határ a szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettség értéke, amely legfeljebb 300 millió EUR lehet, a második határ az összes eszköz értéke, amely legfeljebb 1 milliárd EUR lehet. Utóbbi azt hivatott megakadályozni, hogy az első, kötelezettségekre vonatkozó értékhatáron még belül maradó nagy intézmények is részt vehessenek az egyszerűsített rendszerben.
(18)
A kis intézmények kategóriáján belül további megkülönböztetést kell alkalmazni, mivel egyes intézmények igen kis méretűek, mások viszont az értékhatárokhoz közel állva részt vehetnek az egyszerűsített rendszerben. Egységes átalányt alkalmazva az igen kis intézmények éves hozzájárulása aránytalanul magasabb lenne az értékhatárokhoz közel álló kis intézményekénél. Indokolt elkerülni ugyanakkor, hogy az egyszerűsített rendszer aránytalan különbséget teremtsen a legnagyobb kis intézmények éves hozzájárulása és az értékhatárt éppen meghaladó, és így az egyszerűsített rendszerből kimaradó intézmények hozzájárulása között. Az ilyen nem kívánt hatások elkerülése érdekében ezért helyénvaló egy olyan többkategóriás rendszert kidolgozni, amelyben a kis intézmények átalányösszegként meghatározott éves hozzájárulása kategóriánként eltér. Ez lehetővé teszi a hozzájárulások progresszivitását egyfelől magában az egyszerűsített rendszerben, másfelől a legmagasabb átalányösszeg és az azon módszer szerinti legkisebb hozzájárulás között, amely az alapvető éves hozzájárulásnak az intézmény kockázati profilját figyelembe vevő kiigazításán alapul.
(19)
Ha a szanálási hatóság megállapítja, hogy egy kis intézmény kiemelkedően magas kockázati profillal rendelkezik, lehetőséggel kell rendelkeznie egy olyan határozat meghozására, amely szerint az érintett intézmény a továbbiakban nem vehet részt az egyszerűsített rendszerben, és hozzájárulását ehelyett egy olyan módszer szerint kell kiszámítani, amelyben az alapvető éves hozzájárulást az intézmény méretén kívüli kockázati tényezőkhöz igazítják.
(20)
A 2014/59/EU irányelv 45. cikkének (3) bekezdésében említett intézményeket nem tőkésítik fel a 2014/59/EU irányelv 44. és 101. cikkének megfelelő szanálásfinanszírozási rendszer igénybevételével, mivel ezen intézmények felszámolására a nemzeti fizetésképtelenségi eljárások vagy a 2014/59/EU irányelv 38., 40. vagy 42. cikkének megfelelően végrehajtott egyéb eljárások keretében kerül sor, és megszüntetik működésüket. Az említett eljárások biztosítják, hogy az említett intézmények hitelezői - ideértve adott esetben a biztosítékkal fedezett kötvények birtokosait - a szanálási célkitűzéseknek megfelelő módon viseljenek veszteségeket. A szanálásfinanszírozási rendszerbe fizetendő hozzájárulásuknak ezért figyelembe kell vennie e sajátosságokat. Célszerű ugyanakkor, hogy a szanálásfinanszírozási rendszerek a 2014/59/EU irányelv 101. cikkében említett egyéb célokra is igénybe vehetők legyenek. Amennyiben egy ilyen intézmény a szanálásfinanszírozási rendszert bármely ilyen célra igénybe veszi, célszerű, hogy a szanálási hatóság összehasonlíthassa a 2014/59/EU irányelv 45. cikkének (3) bekezdése alá tartozó minden egyéb intézmény kockázati profilját a szanálásfinanszírozási rendszert igénybe vett intézményével, és alkalmazhassa az ebben a felhatalmazáson alapuló jogi aktusban meghatározott módszertant azokra az intézményekre, amelyek kockázati profilja hasonló vagy magasabb a szanálásfinanszírozási rendszert igénybe vett intézményénél. Helyénvaló továbbá létrehozni a szanálási hatóság által a kockázati profilok összehasonlításakor figyelembe veendő elemek jegyzékét.
(21)
Annak érdekében, hogy a tagállamok szanálási hatóságai harmonizáltan értelmezzék a 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (7) bekezdésében megállapított kritériumokat, és így a szanálásfinanszírozási rendszerbe fizetendő egyéni hozzájárulások számításakor az egész Unióban egységesen határozzák meg az intézmények kockázati mutatóját, célszerű megállapítani azokat a kockázati pilléreket és az egyes kockázati pillérekbe tartozó megfelelő azon kockázati mutatókat, amelyeket a szanálási hatóságoknak figyelembe kell venniük az intézmények kockázati profiljának értékeléskor. A felügyeleti gyakorlatok összhangjának biztosítása érdekében a kockázati mutatóknak már meglévő, vagy kidolgozás alatt álló szabályozói referenciamutatókból kell állniuk.
(22)
Amennyiben a vonatkozó jog lehetőséget ad az intézmények mentesítésére egyes kockázati mutatók intézményi szintű megállapítása alól, és - ilyen esetben - feltéve, hogy az illetékes hatóság engedélyezi e mentesség alkalmazását, úgy a szanálási hatóságnak az érintett mutatókat összevont (konszolidált) vagy adott esetben szubkonszolidált alapon kell értékelnie annak érdekében, hogy biztosítsa a felügyeleti gyakorlattal való összhangot, és ne okozzon indokolatlan hátrányt a mentességgel élő csoportok számára.
(23)
Annak érdekében, hogy a szanálási hatóságok egységes megközelítést alkalmazzanak az intézmények kockázati profiljának megállapításához figyelembe veendő kockázati pillérek és mutatók jelentőségét illetően, e rendeletben célszerű meghatározni az egyes kockázati pillérek és mutatók relatív súlyát is. Mindazonáltal fontos, hogy a szanálási hatóságok kellően rugalmasak lehessenek az intézmények kockázati profiljának értékelésében, és ezért a kockázati pilléreket és mutatókat az egyes intézmények sajátosságait figyelembe véve moduláltan alkalmazhassák. Ez azonban nem valósítható meg csupán a kockázati profil értékelésére szolgáló tartományokkal, hanem bizonyos kockázati mutatók jelentősége kapcsán is szükségessé tesz bizonyos fokú eseti mérlegelést, így e kockázati mutatók súlyát indokolt pusztán tájékoztató jelleggel megadni, illetve tekintetükben indokolt tartományokat kijelölni ahhoz, hogy a szanálási hatóság adott esetben meghatározhassa e mutatók jelentőségét.
(24)
Az adott pillérbe tartozó különböző mutatók jelentőségének meghatározásakor a pilléren belüli aggregáláshoz az egyes mutatók súlyozott számtani átlagát kell venni. Az egyes intézményekre vonatkozó végső összetett kockázati mutató számításához az olyan, pillérek közötti kompenzációs hatások elkerülése érdekében, amelyek esetében a több pillérben aránylag jól, egy másikban viszont igen gyengén teljesítő intézmény a különböző pillérek számtani átlagát képezve közepes pontszámot kap, az egyes pillérek súlyozott mértani átlagát kell venni.
(25)
Az intézmények kockázatosságának értékelésére szolgáló tartományt úgy kell megállapítani, hogy az lehetővé tegye az intézmények kockázati profiljának az e rendeletben megállapított különböző kockázati pillérek és mutatók szerinti kellő modulációját, egyben elegendő bizonyosságot és kiszámíthatóságot nyújtson az intézmények által a 2014/59/EU irányelv és e rendelet értelmében fizetendő éves hozzájárulás összegét illetően.
(26)
A hozzájárulások tényleges befizetésének biztosítása érdekében szükséges meghatározni a fizetési feltételeket és módozatokat. Különösen a nem készpénzben, hanem a 2014/59/EU irányelv 103. cikkének megfelelően nem visszavonható fizetési kötelezettségvállalással teljesített hozzájárulások esetében szükséges meghatározni az egyes intézmények által igénybe vehető nem visszavonható fizetési kötelezettségvállalások arányát és az ezen nem visszavonható fizetési kötelezettségvállalások fedezetére elfogadott biztosítékok típusát, hogy a szanálási hatóság a nem visszavonható fizetési kötelezettségvállalások végrehajtásakor ezáltal biztosíthassa a tényleges befizetést, amennyiben nehézségekbe ütközne a nem visszavonható fizetési kötelezettségvállalások végrehajtásakor. Az éves hozzájárulások tényleges befizetésének biztosítása érdekében külön hatáskört kell biztosítani a szanálási hatóságnak arra, hogy közigazgatási bírságokat és egyéb adminisztratív intézkedéseket hozzanak az e rendeletben a hozzájárulások számítása és kiigazítása kapcsán megállapított követelményeket és a szanálási hatóság által kért információk nyújtására vonatkozó kötelezettségeket megszegő intézményekkel szemben. A szanálási hatóság számára hatáskört kell biztosítani arra is, hogy napi késedelmi kamatot számítson fel annak az intézménynek, amely az esedékes éves hozzájárulást csak részlegesen vagy egyáltalán nem fizeti meg, vagy amely nem tesz eleget a szanálási hatóság értesítésében előírt követelményeknek. Emellett külön kötelezettségeket szükséges előírni az illetékes hatóságok és a szanálási hatóságok közötti információcsere tekintetében.
(27)
Annak biztosítása érdekében, hogy a kockázati kiigazítás folyamatosan figyelembe vegye a bankszektorbeli fejleményeket, vagyis folyamatosan megfeleljen a 2014/59/EU irányelv követelményeinek, a Bizottság az alkalmazás során szerzett tapasztalatok alapján 2016. június 1. előtt felül fogja vizsgálni az éves hozzájárulások számítása során végzett kockázati kiigazítást, illetve különösen az e rendeletben meghatározott kockázatkiigazítási szorzó helyénvalóságát, valamint a kockázatkiigazítási szorzó felső határának esetleges emelése iránti igényt.
(28)
A 2014/59/EU irányelv 130. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok 2015. január 1-jétől kötelesek beszedni a területükön engedélyezett intézmények éves hozzájárulásait, így e rendeletet indokolt szintén 2015. január 1-jétől alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. SZAKASZ
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet a következőket meghatározó szabályokat állapít meg:
a)
az intézmények által a szanálásfinanszírozási rendszerekbe fizetendő hozzájárulások kiszámítására és az intézmények kockázati profiljához való hozzáigazítására vonatkozó módszertan;
b)
az intézmények kötelezettségei a hozzájárulások kiszámítása céljából benyújtandó információk tekintetében, valamint a hozzájárulásoknak a szanálásfinanszírozási rendszerekbe történő befizetése tekintetében;
c)
a hozzájárulások szabályszerű megfizetésének szanálási hatóságok általi ellenőrzését biztosító intézkedések.
2. cikk
Hatály
(1) Ez a rendelet a 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (1) bekezdésében említett és a 2. cikke (1) bekezdésének 23. pontjában meghatározott intézményekre alkalmazandó. A rendelet összevont alapon a központi szervre és kapcsolt intézményeire is alkalmazandó, amennyiben a kapcsolt intézmények az 575/2013/EU rendelet 10. cikkének megfelelően teljes mértékben vagy részben mentesülnek a nemzeti jog szerinti prudenciális követelmények alól.
(2) A csoportra történő minden hivatkozás magában foglalja a központi szervet és a központi szervhez tartósan kapcsolt összes hitelintézetet, az 575/2013/EU rendelet 10. cikkében említettek szerint.
3. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában a 2014/49/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben (7) és a 2014/59/EU irányelvben szereplő fogalommeghatározások alkalmazandók. E rendelet alkalmazásában továbbá:
1. „intézmény”: a 2014/59/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 2. pontjában meghatározott hitelintézet, vagy az e cikk 2. pontjában meghatározott befektetési vállalkozás, valamint az 575/2013/EU rendelet 10. cikkében említett központi szerv és a központi szervhez tartósan kapcsolt összes hitelintézet együtt összevont alapon, ha teljesülnek a 2. cikk (1) bekezdésében foglalt feltételek;
2. „befektetési vállalkozás”: a 2014/59/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 3. pontjában meghatározott befektetési vállalkozás, kivéve az 575/2013/EU rendelet 96. cikke (1) bekezdésének a) vagy b) pontja szerinti meghatározás alá tartozó befektetési vállalkozások, és azok a befektetési vállalkozások, amelyek a 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (8) I. melléklete A. szakaszában szereplő 8. tevékenységet végzik, de nem végzik az említett irányelv I. melléklete A. szakaszában szereplő 3. vagy 6. tevékenységet;
3. „éves célszint”: a 2014/59/EU irányelv 102. cikke (1) bekezdésében említett célszint eléréséhez a szanálási hatóság által az egyes hozzájárulási időszakokra meghatározott éves hozzájárulások teljes összege;
4. „finanszírozási rendszer”: olyan rendszer, amelynek célja annak biztosítása, hogy a szanálási hatóság hatékonyan alkalmazza a szanálási eszközöket és hatásköröket, a 2014/59/EU irányelv 100. cikkének (1) bekezdésében említetteknek megfelelően;
5. „éves hozzájárulás”: a 2014/59/EU irányelv 103. cikkében említett összeg, amelyet a szanálási hatóság szed be a hozzájárulási időszak alatt az e rendelet 2. cikkében említett minden intézménytől a nemzeti finanszírozási rendszer céljára;
6. „hozzájárulási időszak”: egy naptári év;
7. „szanálási hatóság”: a 2014/59/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 18. pontjában említett hatóság, vagy a 2014/59/EU irányelv 100. cikke (2) és (6) bekezdésének alkalmazásában a tagállamok által kijelölt minden más érintett hatóság;
8. „illetékes hatóság”: az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 40. pontjában meghatározott illetékes hatóság;
9. „betétbiztosítási rendszer”: a 2014/49/EU irányelv 1. cikke (2) bekezdésének a), b) vagy c) pontjában meghatározott rendszer;
10. „biztosított betét”: a 2014/49/EU irányelv 6. cikkének (1) bekezdésében említett betét, kivéve az említett irányelv 6. cikkének (2) bekezdésében meghatározott ideiglenesen magas számlaegyenleget;
11. „összes kötelezettség”: a 86/635/EGK tanácsi irányelv (9) 3. szakaszában meghatározott, vagy az 1606/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (10) említett nemzetközi pénzügyi beszámolási standardokkal összhangban meghatározott összes kötelezettség;
12. „összes eszköz”: a 86/635/EGK irányelv 3. szakaszában meghatározott, vagy az 1606/2002/EK rendeletben említett nemzetközi pénzügyi beszámolási standardokkal összhangban meghatározott összes eszköz;
13. „teljes kockázati kitettség”: az 575/2013/EU rendelet 92. cikkének (3) bekezdésében meghatározott teljes kockázati kitettségérték;
14. „elsődleges alapvető tőkemegfelelési mutató”: az 575/2013/EU rendelet 92. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett mutató;
15. „MREL”: a 2014/59/EU irányelv 45. cikkének (1) bekezdésében meghatározott, a szavatolótőkére és a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó minimumkövetelmény;
16. „szavatoló tőke”: az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 118. pontjában meghatározott szavatoló tőke;
17. „leírható, illetve átalakítható kötelezettségek”: a 2014/59/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 71. pontjában meghatározott kötelezettségek és tőkeinstrumentumok;
18. „tőkeáttételi mutató”: az 575/2013/EU rendelet 429. cikkében meghatározott tőkeáttételi mutató;
19. „likviditásfedezeti ráta”: az 575/2013/EU rendelet 412. cikkében meghatározott, és a (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletben (11) tovább részletezett likviditásfedezeti ráta;
20. „nettó stabil forrásellátottsági ráta”: az 575/2013/EU rendelet 415. cikkének megfelelően bejelentett nettó forrásellátottsági ráta;
21. „központi szerződő fél”: a 648/2012/EU rendelet 2. cikkének 1. pontjában meghatározott jogi személy;
22. „származtatott ügyletek”: az 575/2013/EU rendelet II. melléklete szerinti származtatott ügyletek;
23. „központi értéktár”: a 909/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (12) 2. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában és 54. cikkében meghatározott jogi személy;
24. „kiegyenlítés”: értékpapírügylet teljesítése a 909/2014/EU rendelet 2. cikke (1) bekezdésének 2. pontjában meghatározottak szerint;
25. „elszámolás”: pozíciók meghatározásának folyamata a 648/2012/EU rendelet 2. cikkének 3. pontjában meghatározottak szerint;
26. „pénzügyi piaci infrastruktúra”: e rendelet alkalmazásában az e cikk 21. pontjában említett központi szerződő fél vagy az e cikk 23. pontjában említett központi értéktár, amely a 2013/36/EU irányelv 8. cikkének megfelelően engedélyezett intézmény;
27. „fejlesztési bank”: egy tagállam központi vagy regionális kormányzata által létrehozott olyan vállalkozás vagy szervezet, amely nem versenyalapon, hanem nonprofit jelleggel nyújt kedvezményes kölcsönöket az adott kormányzat közpolitikai célkitűzéseinek támogatása érdekében, feltéve, hogy az adott kormányzat köteles biztosítani a vállalkozás vagy szervezet gazdasági bázisának védelmét, valamint az intézmény fennállásának teljes ideje alatt fenntartani annak működőképességét; vagy eredeti finanszírozásának vagy az általa nyújtott kedvezményes kölcsönöknek legalább 90 %-át közvetlenül vagy közvetetten a tagállam központi vagy regionális kormányzata garantálja;
28. „kedvezményes kölcsön”: fejlesztési bank által vagy közvetítő bankon keresztül nem versenyalapon, hanem nonprofit jelleggel nyújtott kölcsön, valamely tagállam központi vagy regionális kormányzata közpolitikai célkitűzéseinek előmozdítása érdekében;
29. „közvetítő intézmény”: olyan hitelintézet, amely kedvezményes kölcsönöket közvetít, feltéve, hogy azokat nem hitelként nyújtja egy végső felhasználónak.
2. SZAKASZ
MÓDSZERTAN
4. cikk
Az éves hozzájárulások meghatározása
(1) A szanálási hatóságok az egyes intézmények által fizetendő éves hozzájárulást az intézmények által a 14. cikknek megfelelően szolgáltatott információk alapján kialakított kockázati profil arányában és az e szakaszban megállapított módszertan alkalmazásával határozzák meg.
(2) A szanálási hatóság az (1) bekezdésben említett éves hozzájárulást a szanálásfinanszírozási rendszer éves célszintje alapján, a 2014/59/EU irányelv 102. cikkének (1) bekezdésében említett, 2024. december 31-ig elérendő célszintet figyelembe véve és az illetékességi területén engedélyezett összes intézmény biztosított betéteinek előző évi, negyedévente számított átlagos összege alapján határozza meg.
5. cikk
Az alapvető éves hozzájárulás kockázati kiigazítása
(1) A 2014/59/EU irányelv 103. cikkének (2) bekezdésében említett hozzájárulásokat a következő kötelezettségek kivételével kell kiszámítani:
a)
az intézmény által az ugyanazon csoportba tartozó másik intézménnyel kötött ügyletekből eredő csoporton belüli kötelezettségek, feltéve, hogy teljesülnek az alábbi feltételek:
i.
az egyes intézmények az Unióban letelepedettek;
ii.
az egyes intézmények az 575/2013/EU rendelet 6-17. cikkének megfelelő azonos teljes körűen összevont alapú felügyelet és megfelelő centralizált kockázatértékelési, -mérési és -ellenőrzési eljárások alá tartoznak; valamint
iii.
a kötelezettség esedékességkori azonnali teljesítésének jelentős gyakorlati vagy jogi akadálya nincs és nem várható;
b)
a 2014/59/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 8. pontjában említett intézményvédelmi rendszerben tag és az 575/2013/EU rendelet 113. cikkének (7) bekezdésének alkalmazására az illetékes hatóság által engedélyezett intézmény által az ugyanazon intézményvédelmi rendszerben tag másik intézménnyel kötött megállapodás révén vállalt kötelezettségek;
c)
a 648/2012/EU rendelet 14. cikkének (5) bekezdése szerinti lehetőséggel élő tagállamban letelepedett központi szerződő fél esetében az említett rendelet 2. cikkének 3. pontjában meghatározott elszámolási tevékenységekkel kapcsolatos kötelezettségek, ideértve a központi szerződő fél által hozott azon intézkedésekből származó kötelezettségeket is, amelyek célja az említett rendeletnek megfelelő többlépcsős veszteségfedezés részeként biztosítéki követelmények teljesítése, garanciaalap létrehozása és elegendő előfinanszírozott pénzügyi forrás fenntartása, valamint pénzügyi forrásainak az említett rendelet 47. cikkének megfelelő befektetése;
d)
központi értéktár esetében a központi értéktár tevékenységeivel kapcsolatos kötelezettségek, ideértve a központi értéktár résztvevőivel vagy szolgáltatóival szemben fennálló, olyan tevékenységekből eredő hét napnál rövidebb lejáratú kötelezettségeket, amelyek tekintetében a központi értéktár a 909/2014/EU rendelet IV. címének megfelelő, banki jellegű kiegészítő szolgáltatások végzésére vonatkozó engedélyt szerzett, de ide nem értve az ilyen banki jellegű tevékenységekből eredő egyéb kötelezettségeket;
e)
befektetési vállalkozások esetében azon kötelezettségek, amelyek ügyféleszközök vagy ügyfélpénzek birtoklásából erednek - ideértve a 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (13) 1. cikkének (2) bekezdésében meghatározott ÁÉKBV vagy a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (14) 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott ABA-k képviseletében birtokolt ügyféleszközöket vagy ügyfélpénzeket is -, feltéve, hogy az érintett ügyfél az alkalmazandó fizetésképtelenségi törvény védelme alatt áll;
f)
kedvezményes kölcsönöket nyújtó intézmények esetében a közvetítő intézménynek a kezdeményezővel, másik fejlesztési bankkal vagy másik közvetítővel szembeni kötelezettségei és az eredeti fejlesztési banknak a finanszírozó felekkel szembeni kötelezettségei, amennyiben e kötelezettségek összege megfelel az intézmény kedvezményes kölcsöneinek.
(2) Az (1) bekezdés a) és b) pontjában említett kötelezettségeket egyenlően, ügyletenként kell levonni azon intézmények összes kötelezettségéből, amelyek felei az (1) bekezdés a) és b) pontjában említett ügyleteknek vagy megállapodásoknak.
(3) E szakasz alkalmazásában az (1) bekezdésben említett, származtatott ügyletekből eredő kötelezettségek negyedéves alapon számított éves átlagos összegét az 575/2013/EU rendelet 429. cikkének (6) és (7) bekezdése alapján kell értékelni.
Mindazonáltal a származtatott ügyletekből eredő kötelezettségekhez rendelt érték nem lehet kevesebb ugyanazon kötelezettségek azon értékének 75 %-ánál, amely az érintett intézményre a pénzügyi beszámolás keretében alkalmazandó számviteli előírások alkalmazásából ered.
Ha az intézményre alkalmazandó nemzeti számviteli standard bizonyos származtatott eszközök kapcsán nem írja elő a kitettség mérését, mivel azokat mérlegen kívül tartják, az intézmény e derivatívák pozitív valós értékeinek összegét pótlási értékként bejelenti a szanálási hatóságnak és azokat hozzáadja a mérlegen belüli számviteli értékekhez.
(4) E szakasz alkalmazásában az (1) bekezdésben említett összes kötelezettség a származtatott ügyletekből eredő kötelezettségek számviteli értéke helyett a (3) bekezdés szerint meghatározott megfelelő értéket tartalmazza.
(5) A szanálási hatóság az (1)-(4) bekezdésben említett összes feltétel és követelmény teljesülésének ellenőrzésekor az illetékes hatóságok által elvégzett és a 2014/59/EU irányelv 90. cikkének megfelelően rendelkezésre bocsátott vonatkozó értékeléseket veszi alapul.
6. cikk
Kockázati pillérek és mutatók
(1) A szanálási hatóság az intézmények kockázati profilját a következő négy kockázati pillér alapján értékeli:
a)
kockázati kitettség;
b)
forrásellátottsági stabilitás és diverzifikáció;
c)
intézményi jelentőség a pénzügyi rendszer vagy a gazdaság stabilitása szempontjából;
d)
szanálási hatóság által meghatározandó kiegészítő kockázati mutatók.
(2) A „kockázati kitettség” pillér a következő kockázati mutatókat tartalmazza:
a)
a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó minimumkövetelményeken felül az intézmények által tartott szavatoló tőke, valamint leírható, illetve átalakítható kötelezettségek;
b)
tőkeáttételi mutató;
c)
elsődleges alapvető tőkemegfelelési mutató;
d)
a teljes kockázati kitettség és az összes eszköz hányadosa.
(3) A „forrásellátottsági stabilitás és diverzifikáció” pillér a következő kockázati mutatókat tartalmazza:
a)
nettó stabil forrásellátottsági ráta;
b)
likviditásfedezeti ráta.
(4) Az „intézményi jelentőség a pénzügyi rendszer vagy a gazdaság stabilitása szempontjából” pillér a „bankközi kölcsönök és betétek európai unióbeli aránya, amely az intézménynek azon tagállam gazdasága szerinti jelentőségét mutatja, amelyben az letelepedett” mutatót tartalmazza.
(5) A „szanálási hatóság által meghatározandó kiegészítő kockázati mutatók” pillér a következő mutatókat tartalmazza:
a)
kereskedési tevékenység, mérlegen kívüli kitettségek, derivatívák, összetettség és szanálhatóság;
b)
intézményvédelmi rendszerben való tagság;
c)
korábbi rendkívüli állami pénzügyi támogatás mértéke.
A szanálási hatóság a „szanálási hatóság által meghatározandó kiegészítő kockázati mutatók” pillér különböző kockázati mutatóinak meghatározásakor annak fényében veszi figyelembe az említett mutatók jelentőségét, hogy az érintett intézmény mekkora valószínűséggel kerül szanálásra, illetve az intézmény szanálása esetén mekkora valószínűséggel kerül sor a szanálásfinanszírozási rendszer igénybevételére.
(6) A szanálási hatóság az (5) bekezdés a) pontjában említett „kereskedési tevékenység, mérlegen kívüli kitettségek, derivatívák, összetettség és szanálhatóság” mutatóinak meghatározásakor a következő elemeket veszi figyelembe:
a)
Az intézmény kockázati profiljának az alábbiak miatti növekedése:
i.
a kereskedési tevékenységek jelentősége a mérlegfőösszeg, a szavatolótőke szintje, a kitettségek kockázatossága és az általános üzleti modell viszonylatában;
ii.
a mérlegen kívüli kitettségek jelentősége a mérlegfőösszeg, a szavatolótőke szintje és a kitettségek kockázatossága viszonylatában;
iii.
a derivatívák összegének jelentősége a mérlegfőösszeg, a szavatolótőke szintje, a kitettségek kockázatossága és az általános üzleti modell viszonylatában;
iv.
az intézmény üzleti modell és szervezeti felépítés szerinti összetettségének mértéke a 2014/59/EU irányelv II. címének II. fejezete alapján.
b)
Az intézmény kockázati profiljának az alábbiak miatti csökkenése:
i.
a központi szerződő félen (CCP) keresztül elszámolt derivatívák relatív összege;
ii.
az intézmény azonnali és jogi akadályok nélküli szanálhatóságának mértéke a 2014/59/EU irányelv II. címének II. fejezete alapján.
(7) A szanálási hatóság az (5) bekezdés b) pontjában említett mutató meghatározásakor a következő elemeket veszi figyelembe:
a)
azt, hogy az érintett intézmény problémák esetén való támogatása érdekében feltőkésítés és likviditásfinanszírozás céljára egyaránt azonnal rendelkezésre álló források összege kellően nagy-e ahhoz, hogy lehetővé tegye az intézmény hiteles és hathatós támogatását;
b)
a jogi vagy szerződéses bizonyosság mértéke a tekintetben, hogy a rendkívüli állami támogatás igénylése előtt teljes körűen hasznosítják az a) pontban említett forrásokat.
(8) Az (5) bekezdés c) pontjában említett kockázati mutató az I. melléklet 3. lépésében említett tartomány maximumértékét veszi fel a következők esetében:
a)
azon intézmények, amelyek olyan csoport tagjai, amely állami vagy hasonló - például szanálásfinanszírozási rendszerből származó - források megszerzése után szerkezetátalakítás alanyává vált, és még mindig szerkezetátalakítás vagy megszűnés alatt áll, ide nem értve a szerkezetátalakítási terv két utolsó végrehajtási évét;
b)
a felszámolási terv végéig a felszámolásra kerülő intézmények (amennyiben még mindig kötelesek a hozzájárulás befizetésére).
Minden más intézmény esetében az I. melléklet 3. lépésében említett tartomány minimumértékét veszi fel.
(9) A szanálási hatóság a (6), (7) és (8) bekezdés alkalmazásában az illetékes hatóságok által elvégzett értékeléseket veszi alapul, amennyiben azok rendelkezésre állnak.
7. cikk
Az egyes kockázati pillérek és mutatók relatív súlya
(1) A szanálási hatóság az egyes intézmények kockázati profiljának értékelésekor a következő súlyokat rendeli a kockázati pillérekhez:
a)
kockázati kitettség: 50 %;
b)
forrásellátottsági stabilitás és diverzifikáció: 20 %;
c)
intézményi jelentőség a pénzügyi rendszer vagy a gazdaság stabilitása szempontjából: 10 %;
d)
szanálási hatóság által meghatározandó kiegészítő kockázati mutatók: 20 %.
(2) A szanálási hatóság által a „kockázati kitettség” pillér meghatározásához értékelendő kockázati mutatók relatív súlyai a következők:
a)
a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó minimumkövetelményeken felül az intézmények által tartott szavatoló tőke, valamint leírható, illetve átalakítható kötelezettségek: 25 %;
b)
tőkeáttételi mutató: 25 %;
c)
elsődleges alapvető tőkemegfelelési mutató: 25 %;
d)
a teljes kockázati kitettség és az összes eszköz hányadosa: 25 %.
(3) A „forrásellátottsági stabilitás és diverzifikáció” pillér kockázati mutatói azonos súllyal rendelkeznek.
(4) A szanálási hatóság által a „szanálási hatóság által meghatározandó kiegészítő kockázati mutatók” pillér meghatározásához értékelendő mutatók relatív súlyai a következők:
a)
kereskedési tevékenység, mérlegen kívüli kitettségek, derivatívák, összetettség és szanálhatóság 45 %;
b)
intézményvédelmi rendszerben való tagság; 45 %;
c)
korábbi rendkívüli állami pénzügyi támogatás mértéke: 10 %.
A szanálási hatóság a b) pontban említett mutató alkalmazásakor az a) pontban említett mutató relatív súlyát veszi figyelembe.
8. cikk
A kockázati mutatók alkalmazása különös esetekben
(1) Amennyiben az illetékes hatóság az 575/2013/EU rendelet 8. és 21. cikkének megfelelően mentességet ad egy intézménynek, úgy a szanálási hatóság az e rendelet 6. cikke (3) bekezdésének b) pontjában említett mutatót a likviditási alcsoport szintjén veszi figyelembe. Az intézmények kockázati mutatójának számításakor a likviditási alcsoportba tartozó intézményekhez az említett mutató likviditási alcsoport szintjén felvett értékét kell rendelni.
(2) Amennyiben az illetékes hatóság az 575/2013/EU rendelet 7. cikkének (1) bekezdése értelmében teljes körű egyedi mentességet ad egy intézménynek a tőkekövetelmények alkalmazása alól, és a szanálási hatóság a 2014/59/EU irányelv 45. cikke (12) bekezdésének megfelelően szintén teljes körű egyedi mentességet ad ugyanazon intézménynek a szavatolótőkére és a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó minimumkövetelmény alól, úgy az e rendelet 6. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett mutató összevont alapon is számítható. Az intézmények kockázati mutatójának számításakor a csoportba tartozó intézményekhez az említett mutató összevont alapú értékét kell rendelni.
(3) Amennyiben az illetékes hatóság az 575/2013/EU rendeletben meghatározott egyéb feltételek mellett ad mentességet egy intézménynek, úgy az adott mutatók összevont alapon is számíthatók. Az intézmények kockázati mutatóinak számításakor a csoportba tartozó intézményekhez az említett mutatók összevont alapú értékét kell rendelni.
9. cikk
Az alapvető éves hozzájárulás kockázati kiigazítása
(1) A szanálási hatóság az egyes intézményekre vonatkozó kiegészítő kockázatkiigazítási szorzót a 6. cikkben említett kockázati mutatóknak az I. mellékletben megadott képletnek és eljárásoknak megfelelő kombinációjával határozza meg.
(2) A 10. cikk sérelme nélkül, a szanálási hatóság az egyes intézmények éves hozzájárulását minden hozzájárulási év vonatkozásában az alapvető éves hozzájárulás és a kiegészítő kockázatkiigazítási szorzó összeszorzásával határozza meg az I. mellékletben megadott képletnek és eljárásoknak megfelelően.
(3) A kockázatkiigazítási szorzó 0,8 és 1,5 közé esik.
10. cikk
Kis intézmények éves hozzájárulása
(1) Azok az intézmények, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége legfeljebb 50 000 000 EUR, összes eszköze pedig kevesebb mint 1 000 000 000 EUR, minden hozzájárulási időszakban 1 000 EUR összegű átalányt fizetnek éves hozzájárulásként.
(2) Azok az intézmények, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége több mint 50 000 000 EUR, de legfeljebb 100 000 000 EUR, összes eszköze pedig kevesebb mint 1 000 000 000 EUR, minden hozzájárulási időszakban 2 000 EUR összegű átalányt fizetnek éves hozzájárulásként.
(3) Azok az intézmények, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége több mint 100 000 000 EUR, de legfeljebb 150 000 000 EUR, összes eszköze pedig kevesebb mint 1 000 000 000 EUR, minden hozzájárulási időszakban 7 000 EUR összegű átalányt fizetnek éves hozzájárulásként.
(4) Azok az intézmények, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége több mint 150 000 000 EUR, de legfeljebb 200 000 000 EUR, összes eszköze pedig kevesebb mint 1 000 000 000 EUR, minden hozzájárulási időszakban 15 000 EUR összegű átalányt fizetnek éves hozzájárulásként.
(5) Azok az intézmények, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége több mint 200 000 000 EUR, de legfeljebb 250 000 000 EUR, összes eszköze pedig kevesebb mint 1 000 000 000 EUR, minden hozzájárulási időszakban 26 000 EUR összegű átalányt fizetnek éves hozzájárulásként.
(6) Azok az intézmények, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége több mint 250 000 000 EUR, de legfeljebb 300 000 000 EUR, összes eszköze pedig kevesebb mint 1 000 000 000 EUR, minden hozzájárulási időszakban 50 000 EUR összegű átalányt fizetnek éves hozzájárulásként.
(7) A (8) bekezdés sérelme nélkül, amennyiben az intézmény kellő bizonyítékot szolgáltat arról, hogy az (1)-(6) bekezdésben említett átalányösszeg magasabb, mint az 5. cikknek megfelelően számított hozzájárulás, úgy a szanálási hatóság az alacsonyabb összeget alkalmazza.
(8) A szanálási hatóság az (1)-(6) bekezdés ellenére indokolt határozatban megállapíthatja, hogy egy intézmény kockázati profilja nem áll arányban kis méretével, és az adott intézményre az 5., 6., 7., 8. és 9. cikket alkalmazhatja. Az ilyen határozatnak a következő kritériumokon kell alapulnia:
a)
az intézmény üzleti modellje;
b)
az intézmény által a 14. cikk értelmében bejelentett információk;
c)
a 6. cikkben említett kockázati pillérek és mutatók;
d)
az illetékes hatóságnak az intézmény kockázati profiljára vonatkozó értékelése.
(9) Az (1)-(8) bekezdés nem alkalmazandó azokra az intézményekre, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége az 5. cikk (1) bekezdésében említett kötelezettségek kivétele után legfeljebb 300 000 000 EUR.
(10) Az 5. cikk (1) bekezdésében említett kivételeket nem szabad figyelembe venni az (1)-(9) bekezdés azon intézményekre való alkalmazásakor, amelyek szavatoló tőke és biztosított betétek nélkül számított összes kötelezettsége az 5. cikk (1) bekezdésében említett kötelezettségek kivétele előtt legfeljebb 300 000 000 EUR.
11. cikk
A 2014/59/EU irányelv 45. cikkének (3) bekezdése alá tartozó intézmények éves hozzájárulása
(1) A 10. cikk sérelme nélkül, a 2014/59/EU irányelv 45. cikkének (3) bekezdése alá tartozó intézmények éves hozzájárulását a 9. cikknek megfelelően kell kiszámítani, alapvető éves hozzájárulásuk 50 %-ának felhasználásával.
(2) Amennyiben a szanálásfinanszírozási rendszert egy tagállamban a 2014/59/EU irányelv 45. cikkének (3) bekezdése alá tartozó intézmény tekintetében a 2014/59/EU irányelv 101. cikkében említett bármely célból veszik igénybe, úgy a szanálási hatóság indokolt határozatban megállapíthatja, hogy az 5., 6., 7., 8. és 9. cikk alkalmazandó azokra az intézményekre, amelyek kockázati profilja hasonló vagy meghaladja azon intézmény kockázati profilját, amely a szanálásfinanszírozási rendszert a 2014/59/EU irányelv 101. cikkében említett bármely célból vette igénybe. Az indokolt határozattal összefüggésben a szanálási hatóság a kockázati profil hasonlóságának meghatározásakor a következő elemek mindegyikét figyelembe veszi:
a)
az intézmény üzleti modellje;
b)
az intézmény által a 14. cikk értelmében bejelentett információk;
c)
a 6. cikkben említett kockázati pillérek és mutatók;
d)
az illetékes hatóságnak az intézmény kockázati profiljára vonatkozó értékelése.
12. cikk
Újonnan felügyelet alá került intézmények és státusváltozás
(1) Amennyiben egy intézmény újonnan, a hozzájárulási időszaknak csak egy része tekintetében kerül felügyelet alá, úgy az intézmény részleges hozzájárulását a 3. szakaszban megállapított módszertannak a soron következő hozzájárulási időszak vonatkozásában kiszámított éves hozzájárulási összegre való alkalmazásával és a felügyelet alatti teljes hónapok számának figyelembevételével kell kiszámítani.
(2) Az intézmény státusának hozzájárulási időszak alatti megváltozása, ideértve a kis intézményeket is, nem befolyásolja az adott évben fizetendő éves hozzájárulást.
13. cikk
Az éves hozzájárulás beszedésének folyamata
(1) A szanálási hatóság a 2. cikkben említett egyes intézményeket minden évben legkésőbb május 1-jéig értesíti az adott intézmény által fizetendő éves hozzájárulást megállapító határozatáról.
(2) A szanálási hatóság a határozatról az alábbi módokon tehet értesítést:
a)
elektronikus úton vagy más hasonló kommunikáció útján, amely lehetővé teszi az átvétel elismerését;
b)
tértivevényes ajánlott levélben.
(3) A határozatban meg kell adni az éves hozzájárulás megfizetésére az egyes intézmények rendelkezésére álló fizetési feltételeket és módozatokat, valamint a 2014/59/EU irányelv 103. cikkében említett, nem visszavonható fizetési kötelezettségvállalások arányát. A szanálási hatóság biztosítékként csak olyan típusú és feltételű biztosítékokat fogad el, amelyek lehetővé teszik a gyors lehívást, ideértve a hét végén hozott szanálási határozat esetét is. A biztosítékot a jelentősen megromlott piaci feltételek miatt konzervatívan kell értékelni.
(4) A szanálási hatóság rendelkezésére álló egyéb jogorvoslati lehetőségek sérelme nélkül, részleges fizetés, a fizetés elmaradása vagy a határozatban előírt követelmény be nem tartása esetén az érintett intézmény napi késedelmi kamatot fizet az érintett összeg után.
A napi késedelmi kamat napi alapon, az Európai Központi Bank által a fő refinanszírozási műveletekre alkalmazott, az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában közzétett, a fizetési határidő lejárta szerinti hónap első naptári napján hatályos kamatláb 8 százalékponttal megnövelt értéke alapján számítandó, a részlet esedékességének napjától kezdődően.
(5) Amennyiben egy intézmény újonnan, a hozzájárulási időszaknak csak egy része tekintetében kerül felügyelet alá, úgy az intézmény részleges éves hozzájárulását a soron következő hozzájárulási időszakban esedékes éves hozzájárulás összegével együtt kell beszedni.
3. SZAKASZ
ADMINISZTRATÍV SZEMPONTOK ÉS BÍRSÁGOK
14. cikk
Az intézmény jelentéstételi kötelezettségei
(1) Az intézmény a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátja a hozzájárulási időszakot megelőző év december 31-e előtt rendelkezésre álló legutóbbi jóváhagyott éves pénzügyi kimutatását, a jogszabály szerint engedélyezett könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló társaság által benyújtott véleménnyel együtt, a 2013/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (15) 32. cikkével összhangban.
(2) Az intézmény az egyes szervezetek szintjén legalább a II. mellékletben említett információt a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátja.
(3) A II. mellékletben említett információt, amelyet a 680/2014/EU bizottsági végrehajtási rendeletben (16) meghatározott felügyeleti jelentéstételi követelmények, vagy adott esetben az intézményre a nemzeti jog alapján alkalmazandó egyéb felügyeleti jelentéstételi követelmények magukban foglalnak, úgy kell a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátani, ahogyan azt az intézmény az illetékes hatóságnak benyújtott, az (1) bekezdésben említett éves pénzügyi kimutatás referenciaévére vonatkozó legutóbbi releváns felügyeleti jelentésben bejelentette.
(4) Az (1), (2) és (3) bekezdésben említett információt az előző év december 31-én véget ért év, vagy az alkalmazandó releváns pénzügyi év tekintetében legkésőbb minden év január 31-ig be kell nyújtani. Ha január 31-e nem munkanap, az információt a következő munkanapon kell benyújtani.
(5) Amennyiben a szanálási hatóságnak benyújtott információk vagy adatok frissítésre vagy korrekcióra szorulnak, az ilyen frissítést vagy korrekciót indokolatlan késedelem nélkül be kell nyújtani a szanálási hatóságnak.
(6) Az intézmény a II. mellékletben említett információkat a szanálási hatóság által meghatározott adatformátumban és megjelenítéssel nyújtja be.
(7) A (2) és (3) bekezdésnek megfelelően benyújtott információ a 2014/59/EU irányelv 84. cikkében meghatározott, a bizalmas adatkezelésre és a szakmai titoktartásra vonatkozó követelmények hatálya alá tartozik.
15. cikk
A szanálási hatóságok információcserére vonatkozó kötelezettsége
(1) A 7. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett kockázati pillérben előírt nevező kiszámítása céljából, a szanálási hatóság minden év február 15-ig az Európai Bankhatóság (EBH) rendelkezésére bocsátja a területén letelepedett összes intézménytől az I. mellékletben említett bankközi kötelezettségekkel és betétekkel kapcsolatosan kapott információt összesített szinten.
(2) Az EBH minden év március 1-jéig közli a szanálási hatóságokkal a 7. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett kockázati pillér nevezőjének értékét.
16. cikk
A betétbiztosítási rendszerek jelentéstételi kötelezettségei
(1) A betétbiztosítási rendszerek minden év január 31-ig a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátják az összes tag hitelintézetük előző évi biztosított betéteinek negyedévente kiszámított átlagos összegének számítását.
(2) Ezt az információt az érintett hitelintézetek egyedi és összesített szintjén egyaránt meg kell adni, hogy a szanálási hatóság a 4. cikk (2) bekezdésének megfelelően meghatározhassa a szanálásfinanszírozási rendszer éves célszintjét, és az 5. cikknek megfelelően meghatározhassa az egyes intézmények alapvető éves hozzájárulását.
17. cikk
Végrehajtás
(1) Ha az intézmények nem nyújtják be a 14. cikkben említett összes információt az abban a cikkben előírt határidőn belül, a szanálási hatóság becsléseket vagy saját feltevéseit használja fel az érintett intézmény éves hozzájárulásának kiszámításához.
(2) Ha az információkat nem bocsátják rendelkezésre minden év január 31-ig, a szanálási hatóság az érintett intézményhez a 9. cikkben említett legmagasabb kockázatkiigazítási szorzót rendelheti.
(3) Ha az intézmények által a szanálási hatóságnak benyújtott információ ismételt megállapításra vagy módosításra szorul, a szanálási hatóság az érintett intézmény következő hozzájárulási időszakra vonatkozó éves hozzájárulásának kiszámításakor a frissített információnak megfelelően kiigazítja az éves hozzájárulást.
(4) Az ismételt megállapításra vagy módosításra szoruló információ alapján kiszámított és kifizetett éves hozzájárulás, valamint azon éves hozzájárulás közötti különbséget, amelyet az éves hozzájárulás kiigazítását követően kellett volna kifizetni, a következő hozzájárulási időszakban esedékes éves hozzájárulás összegében kell kiegyenlíteni. A kiigazítást a következő hozzájárulási időszak hozzájárulásainak csökkentése vagy növelése révén kell megtenni.
18. cikk
Közigazgatási szankciók és egyéb adminisztratív intézkedések
A szanálási hatóságok az e rendelet megsértéséért felelős személyekre vagy szervezetekre a 2014/59/EU irányelv 110. cikkében említett közigazgatási szankciókat és egyéb adminisztratív intézkedéseket alkalmazhatnak.
4. SZAKASZ
EGYÜTTMŰKÖDÉSI MEGÁLLAPODÁSOK
19. cikk
Együttműködési megállapodások
(1) A hozzájárulások tényleges kifizetésének biztosítása érdekében az illetékes hatóság segíti a szanálási hatóságot az e rendelet szerinti feladatok végrehajtásában, ha az utóbbi ezt kéri.
(2) Az illetékes hatóság kérésre legkésőbb minden év április 1-jéig, vagy ha április 1. nem munkanap, a következő munkanapig a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátja azon intézmények elérhetőségét, amelyeket értesíteni kell a 13. cikk (1) bekezdésében említett határozatról. Az elérhetőség tartalmazza a jogi személy nevét, a jogi személyt képviselő természetes személy nevét, a címet, e-mail címet, telefonszámot, faxszámot és minden egyéb olyan információt, amely lehetővé teszi az intézmény azonosítását.
(3) Az illetékes hatóság a szanálási hatóság rendelkezésére bocsát minden információt, amely lehetővé teszi a szanálási hatóság számára az éves hozzájárulás kiszámítását, különös tekintettel a kiegészítő kockázatkiigazítással kapcsolatos információkra és a releváns mentességekre, amelyeket az illetékes hatóság a 2013/36/EU irányelv és az 575/2013/EU rendelet alapján biztosított az intézményeknek.
5. SZAKASZ
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
20. cikk
Átmeneti intézkedések
(1) Ha a II. mellékletben említett specifikus mutatóhoz szükséges információ a referenciaévre vonatkozóan nem szerepel a 14. cikkben említett alkalmazandó felügyeleti jelentéstételi követelményben, akkor az adott kockázati mutató nem alkalmazandó addig, amíg az említett felügyeleti jelentéstételi követelmény alkalmazandó nem lesz. A többi rendelkezésre álló kockázati mutató súlyát a 7. cikkben megállapított súlyukkal arányosan újra kell számítani, hogy a súlyuk összege 1 legyen. 2015-ben, ha a 16. cikkben említett valamely információ január 31-én nem áll a betétbiztosítási rendszer rendelkezésére a 4. cikk (2) bekezdésében említett éves célszintnek, vagy az egyes intézmények 5. cikkben említett alapvető éves hozzájárulásának kiszámítása céljából, a betétbiztosítási rendszer általi értesítést követően az érintett hitelintézetek az említett időpontig a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátják a szóban forgó információt. A 13. cikk (1) bekezdésétől eltérve a 2015-ben fizetendő hozzájárulások tekintetében a szanálási hatóság minden intézményt legkésőbb 2015. november 30-ig értesít az általuk befizetendő éves hozzájárulást meghatározó határozatáról.
(2) A 13. cikk (4) bekezdésétől eltérve, és tekintettel a 2015-ben befizetendő hozzájárulásokra, a 13. cikk (3) bekezdésében említett határozat alapján esedékes összeget 2015. december 31-ig kell befizetni.
(3) A 14. cikk (4) bekezdésétől eltérve, és tekintettel a 2015-ben a szanálási hatóság rendelkezésére bocsátandó információkra, a szóban forgó bekezdésben említett információt legkésőbb 2015. szeptember 1-jéig kell rendelkezésre bocsátani.
(4) A 16. cikk (1) bekezdésétől eltérve a betétbiztosítási rendszerek a biztosított betétek 2015. július 31-i állapot szerinti összegére vonatkozó információt 2015. szeptember 1-jéig szanálási hatóság rendelkezésére bocsátják.
(5) A 806/2014/EU rendelet 69. cikkének (1) bekezdésében említett kezdeti időszak végéig a tagállamok azon intézmények számára, amelyeknek a szavatoló tőkével és a biztosított betétekkel csökkentett összes kötelezettsége meghaladja a 300 000 000 EUR-t, és amelyeknek összes eszköze egyenlő vagy kevesebb, mint 3 000 000 000 EUR, engedélyezhetik, hogy a szavatoló tőkével és a biztosított betétekkel csökkentett összes kötelezettség első 300 000 000 EUR értékére 50 000 EUR átalányösszeget fizessenek. A szavatoló tőkével és a biztosított betétekkel csökkentett összes kötelezettség 300 000 000 EUR feletti értékére az említett intézményeknek e rendelet 4-9. cikkével összhangban kell hozzájárulást fizetniük.
21. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2015. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 21-én.