РЕШЕНИЕ № 940/2014/ЕС НА СЪВЕТА
от 17 декември 2014 година
относно режима за облагане с данък „octroi de mer“ в най-отдалечените френски региони
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 349 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Разпоредбите на Договора, които се прилагат по отношение на най-отдалечените региони на Съюза, част от които са отвъдморските департаменти на Франция, по принцип не допускат каквато и да било разлика в данъчното облагане между местните продукти и тези, които са с произход от континентална Франция или от останалите държави членки. В член 349 от Договора се предвижда обаче възможност за въвеждане на специфични мерки в полза на тези региони поради наличието на постоянни неблагоприятни условия, които оказват въздействие върху икономическото и социалното положение на най-отдалечените региони.
(2)
Тези специфични мерки трябва да са съобразени с особените характеристики и ограничения на най-отдалечените региони, без да се накърняват целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително по отношение на вътрешния пазар и общите политики. Трайният характер и съчетанието на неблагоприятните условия в най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 от Договора (отдалечеността, зависимостта от суровини и енергия, необходимостта от поддържане на по-големи складови наличности, малкият размер на местния пазар в съчетание със слабо развита износна дейност и др.) водят до повишаване на производствените разходи, а оттам - и на себестойността на продуктите местно производство, които в отсъствието на специфични мерки биха били по-малко конкурентоспособни в сравнение с произведените на друго място продукти, дори като се вземат предвид разходите за транспорт до френските отвъдморски департаменти. Следователно това би затруднило запазването на местното производство. Поради това е необходимо да се предприемат специфични мерки за подкрепа на местната промишленост посредством подобряване на нейната конкурентоспособност. Съгласно Решение 2004/162/ЕО на Съвета (1) за възстановяване на конкурентоспособността на продукти местно производство Франция има право да прилага до 31 декември 2014 г. пълно или частично освобождаване от данък „octroi de mer“ за определени продукти, които са произведени в най-отдалечените френски региони Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника и Реюнион, а от 1 януари 2014 г. и в Майот. В приложението към посоченото решение се съдържа списък на продуктите, по отношение на които може да се прилага пълно или частично освобождаване от данък. Разликата в данъчното облагане на продуктите местно производство и другите продукти не може да надхвърля 10, 20 или 30 процентни пункта в зависимост от конкретния продукт.
(3)
Франция поиска запазването след 1 януари 2015 г. на механизъм, подобен на предвидения в Решение 2004/162/ЕО. Тя посочи, че изброените по-горе неблагоприятни условия са с постоянен характер, че данъчният режим, предвиден в Решение 2004/162/ЕО, е позволил да се запази, а в някои случаи - и да се развие местното производство, като не създава преимущество за подпомаганите предприятия, доколкото като цяло вносът на продукти, които са предмет на диференцирано данъчно облагане, е продължил да нараства.
(4)
Франция е съобщила на Комисията за всеки един от съответните най-отдалечени региони (Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника, Майот и Реюнион) пет серии от списъци на продукти, за които тя предлага прилагането на диференцирано данъчно облагане в размер на 10, 20 или 30 процентни пункта в зависимост от това дали са местни продукти, или не. Режимът не се прилага за френския най-отдалечен регион Сен Мартен.
(5)
С настоящото решение се прилагат разпоредбите на член 349 от Договора и на Франция се разрешава да прилага диференцирано данъчно облагане по отношение на продукти, за които е доказано на първо място наличието на местно производство, на второ - наличието на значително въвеждане на стоки (включително от континентална Франция и други държави членки), което може да възпрепятства запазването на местното производство, и на последно - наличието на допълнителни разходи, които увеличават себестойността на местното производство спрямо продуктите, произведени на друго място, и които застрашават конкурентоспособността на продуктите местно производство. Разрешената разлика в данъчното облагане не следва да надвишава обоснованите допълнителни разходи. Прилагането на тези принципи ще позволи прилагането на разпоредбите на член 349 от Договора, доколкото това е необходимо, без да се създава необосновано преимущество за местното производство, за да не се влошават целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително поддържането на конкуренция без нарушения на вътрешния пазар и политиките на държавна помощ.
(6)
С цел да се опростят задълженията на малките предприятия, посоченото пълно или частично освобождаване от данък следва да се прилага за всички оператори с годишен оборот от най-малко 300 000 EUR. Операторите, чийто годишен оборот е под този праг, не следва да подлежат на облагане с данък „octroi de mer“, но в противовес на това нямат право на приспадане на данъка за предходни доставки.
(7)
Освен това съгласуваността на правния ред на Съюза изисква изключване на прилагането на разлика в данъчното облагане за хранителни продукти, за които се предоставят помощите, предвидени в глава III от Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (2). Целта на тази разпоредба е да не се допусне ефектът от финансовата помощ за селското стопанство, предоставяна чрез специфичния режим на снабдяване, да бъде намален или заличен чрез облагане на субсидираните продукти с по-висок данък „octroi de mer“.
(8)
Целите за подкрепа на социално-икономическото развитие на френските отвъдморски департаменти, предвидени в Решение 2004/162/ЕО, се потвърждават от изискванията относно целите на данъка „octroi de mer“. Включването на приходите от данъка „octroi de mer“ в ресурсите на икономическата и данъчната система на френските отвъдморски департаменти и тяхното използване в стратегия за икономическо и социално развитие на френските отвъдморски департаменти, включително за популяризиране на местните дейности, представлява правно задължение.
(9)
Необходимо е срокът на прилагане на Решение 2004/162/ЕО да се удължи с 6 месеца до 30 юни 2015 г. Този срок ще даде на Франция възможност да транспонира настоящото решение в националното си право.
(10)
Срокът на действие на режима се определя на пет години и шест месеца до 31 декември 2020 г. Това е датата, на която също така изтича срокът на прилагане на действащите насоки за националната регионална помощ. При все това ще бъде необходимо първо да се направи оценка на резултатите от прилагането на този режим. Съответно най-късно до 31 декември 2017 г. Франция следва да представи доклад за прилагането на въведения данъчен режим, за да се установи въздействието на предприетите мерки и техният принос за поддържането, насърчаването и развитието на местните стопански дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони. Целта на доклада следва да бъде да се провери дали данъчните предимства, предоставени от Франция на продуктите местно производство, не надхвърлят строго необходимото и дали те са все още необходими и пропорционални. Освен това докладът следва да съдържа анализ на въздействието на въведения режим върху равнището на цените в най-отдалечените френски региони. Въз основа на този доклад Комисията следва да предостави на Съвета доклад и при необходимост предложение за адаптиране на разпоредбите на настоящото решение с оглед на направените констатации.
(11)
Необходимо е настоящото решение да се прилага от 1 юли 2015 г., за да се избегне правният вакуум.
(12)
Настоящото решение не засяга възможното прилагане на членове 107 и 108 от Договора.
(13)
Настоящото решение има за цел установяването на правна рамка за данъка „octroi de mer“ от 1 януари 2015 г. Предвид неотложния характер на въпроса следва да се допусне изключение от осемседмичния срок, предвиден в член 4 от Протокол № 1 относно ролята на националните парламенти в Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Чрез дерогация от членове 28, 30 и 110 от Договора на Франция се разрешава да прилага до 31 декември 2020 г. пълно или частично освобождаване от данъка „octroi de mer“ за изброените в приложението продукти, които са местно производство на Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника, Майот и Реюнион в качеството им на най-отдалечени региони по смисъла на член 349 от Договора.
Това пълно или частично освобождаване от данъка трябва да се включи в стратегията за икономическо и социално развитие на съответните най-отдалечени региони при отчитане на съответната рамка на Съюза и да способства за насърчаване на местните дейности, без при това да води до влошаване на условията на обмен до степен, която противоречи на общия интерес.
2. В сравнение с данъчните ставки, прилагани за подобни продукти, които не са с произход от съответните най-отдалечени региони, прилагането на пълното или частичното освобождаване от данъка, предвидено в параграф 1, не може да доведе до различия, които надвишават:
а)
10 процентни пункта за продуктите, посочени в част А от приложението;
б)
20 процентни пункта за продуктите, посочени в част Б от приложението;
в)
30 процентни пункта за продуктите, посочени в част В от приложението.
Франция гарантира, че пълното или частичното освобождаване от данъка, прилагано по отношение на продуктите, посочени в приложението, не превишава процента, който е строго необходим за запазване, насърчаване и развитие на местните стопански дейности.
3. Франция прилага пълното или частичното освобождаване от данъка, посочено в параграфи 1 и 2, по отношение на операторите с годишен оборот от най-малко 300 000 EUR. Всички оператори, чийто годишен оборот е под този праг, не подлежат на облагане с данък „octroi de mer“.
Член 2
Френските органи прилагат по отношение на продуктите, които са ползвали специфичния режим на снабдяване, предвиден в глава III от Регламент (ЕС) № 228/2013, същия данъчен режим като този, който прилагат за продуктите местно производство.
Член 3
1. Франция съобщава незабавно на Комисията информацията за данъчния режим, посочен в член 1.
2. До 31 декември 2017 г. Франция представя на Комисията доклад за прилагането на данъчния режим, посочен в член 1, в който се посочва въздействието на предприетите мерки и техният принос за поддържането, насърчаването и развитието на местните стопански дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони.
Въз основа на този доклад Комисията представя на Съвета доклад и при необходимост, предложение за адаптиране на разпоредбите на настоящото решение.
Член 4
В член 1, параграф 1 от Решение 2004/162/ЕО датата „31 декември 2014 г.“ се заменя с датата „30 юни 2015 г.“
Член 5
Членове 1 - 3 се прилагат от 1 юли 2015 г.
Член 4 се прилага от 1 януари 2015 г.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2014 година.
A TANÁCS 940/2014/EU HATÁROZATA
(2014. december 17.)
a francia legkülső régiókban alkalmazott „octroi de mer” adóról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 349. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Parlament véleményére,
különleges jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)
A Szerződés rendelkezései - melyek hatálya az Unió legkülső régióira, köztük Franciaország tengerentúli megyéire is kiterjed - elvben semmilyen eltérést nem tesznek lehetővé a helyi termékek, illetőleg a Franciaország kontinentális területéről vagy más tagállamokból érkező termékek adóztatásában. A Szerződés 349. cikke azonban lehetőséget nyújt e régiókra vonatkozó olyan egyedi intézkedések bevezetésére, amelyeket a legkülső régiók gazdasági és társadalmi helyzetét érintő állandó hátrányok fennállása indokol.
(2)
Ezen egyedi intézkedéseknek figyelembe kell venniük a szóban forgó régiók különleges jellemzőit és korlátait, anélkül, hogy veszélyeztetnék az uniós jogrend integritását és koherenciáját, ideértve a belső piacot és a közös politikákat is. A Szerződés 349. cikkében említett, az Unió legkülső régióit sújtó állandó és együttes hátrányok (a távoli fekvés, a nyersanyagoktól és az energiától való függés, a jelentősebb készletfelhalmozás kényszere, a helyi piacnak az exporttevékenység fejletlenségével párosuló kis mérete stb.) a helyben előállított termékek termelési költségeinek és így önköltségi árának emelkedését idézi elő, és ezáltal e termékek - egyedi intézkedések hiányában - kevésbé versenyképesek a máshonnan érkező termékekhez képest, még a Franciaország tengerentúli megyéibe történő szállítás költségeinek figyelembevételével is. Mindez tovább nehezítené a helyi termelés fenntartását. Ezért egyedi intézkedések elfogadása szükséges a helyi ipar megerősítése céljából, növelve annak versenyképességét. A 2004/162/EK tanácsi határozat (1)2014. december 31-ig engedélyezi Franciaország számára, hogy a helyben előállított termékek versenyképességének helyreállítása érdekében a Guadeloupe, Francia Guyana, Martinique, Réunion és - 2014. január 1-jétől - Mayotte francia legkülső régiókban helyben előállított egyes termékek esetében mentességet vagy kedvezményt biztosítson az „octroi de mer” adó alól. Az említett határozat melléklete felsorolja azokat a termékeket, amelyekre alkalmazható az adó alóli mentesség vagy az arra vonatkozó kedvezmény. A helyben előállított termékek és az egyéb termékek adóztatásában jelentkező különbség - terméktől függően - nem haladhatja meg a 10, a 20 vagy a 30 százalékpontot.
(3)
Franciaország kérelmezte egy, a 2004/162/EK határozatban foglaltakhoz hasonló eszköz 2015. január 1-jét követő fenntartását. Hangsúlyozta, hogy a fent felsorolt hátrányok állandó jellegűek, és a 2004/162/EK határozat által bevezetett adórendszer lehetővé tette a helyi termelési tevékenységek fenntartását, illetve egyes esetekben azok fejlesztését, és az nem jelentett előnyt a kedvezményezett vállalkozások számára, mivel a differenciált adózás alá tartozó termékek importja összességében tovább növekedett.
(4)
Franciaország minden egyes érintett legkülső régió (nevezetesen Guadeloupe, Francia Guyana, Martinique, Mayotte és Réunion) vonatkozásában öt sorozat jegyzéket nyújtott be azon termékekről, amelyek esetében - attól függően, hogy helyben előállított termékekről van-e szó vagy sem - 10, 20 vagy 30 százalékpontos differenciált adózást kíván alkalmazni. Saint Martin francia legkülső régiót az intézkedés nem érinti.
(5)
E határozat a Szerződés 349. cikkében foglalt rendelkezések végrehajtásával engedélyezi Franciaország számára, hogy differenciált adóztatást alkalmazzon azokra a termékekre, amelyek tekintetében igazolták először is a helyi termelés meglétét, másodsorban jelentős mennyiségű olyan áru behozatalát (ideértve a Franciaország kontinentális területéről és más tagállamokból érkezőket), amely veszélyeztetheti a helyi termelés fennmaradását, végül pedig olyan többletköltségek meglétét, amelyek a máshonnan érkező termékekhez képest megdrágítják a helyi termelés önköltségi árát, és veszélyeztetik a helyben előállított termékek versenyképességét. Az adóztatásban jelentkező engedélyezett különbség nem haladhatja meg az igazolt többletköltségeket. Ezen elvek alkalmazása lehetővé tenné a Szerződés 349. cikkében foglalt rendelkezések végrehajtását, ugyanakkor nem lépi túl a szükséges mértéket és nem hoz létre indokolatlan előnyt a helyi termékek javára, és ily módon nem veszélyeztetheti az uniós jogrend integritását és koherenciáját, ideértve a torzulásoktól mentes belső piaci versenyt és az állami támogatásokkal kapcsolatos szakpolitikákat.
(6)
A kisvállalkozások kötelezettségeinek egyszerűsítése érdekében az adómentességnek vagy adókedvezménynek minden olyan piaci szereplőre vonatkoznia kell, amelynek éves forgalma legalább 300 000 EUR. Az említett küszöbértéknél alacsonyabb éves forgalommal rendelkező piaci szereplők nem tartozhatnak az „octroi de mer” adó hatálya alá, viszont nem vonhatják le a már előzetesen megfizetett ilyen adó összegét.
(7)
Hasonlóképpen, az uniós joggal való koherencia érdekében elvetették a differenciált adózás alkalmazásának lehetőségét a 228/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet III. fejezetében foglalt támogatásokban részesülő élelmiszer jellegű termékek vonatkozásában. (2) E rendelkezés révén kiküszöbölhető, hogy az egyedi ellátási szabályok szerint biztosított mezőgazdasági pénzügyi támogatások hatását megsemmisítse vagy csökkentse az „octroi de mer” adó alá tartozó támogatott termékek magasabb adókulcsa.
(8)
A 2004/162/EK határozatban már előírt, Franciaország tengerentúli megyéinek társadalmi és gazdasági fejlődését támogató célkitűzéseket megerősítik az „octroi de mer”céljára vonatkozó követelmények. Jogszabály írja elő, hogy az „octroi de mer”-ből származó állami bevételt bele kell foglalni Franciaország tengerentúli megyéinek gazdasági és adórendszerében szereplő forrásokba, és egy olyan, Franciaország tengerentúli megyéire irányuló gazdasági és társadalmi fejlesztési stratégiára kell fordítani, amelyben helyet kapnak a helyi tevékenységeket előmozdító támogatások.
(9)
A 2004/162/EK határozat alkalmazási idejének újabb hat hónappal, 2015. június 30-ig történő meghosszabbítása szükséges. Ez lehetővé tenná Franciaország számára, hogy átültesse nemzeti jogába e határozat rendelkezéseit.
(10)
Az intézkedések időtartamát öt és fél évben állapítják meg, így azok 2020. december 31-ig maradnak hatályban, mely időpont megegyezik a regionális támogatásra vonatkozó jelenlegi iránymutatás alkalmazásának végével. Mindazonáltal ezt megelőzően értékelni kell az intézkedések alkalmazásának eredményeit. Következésképpen Franciaországnak legkésőbb 2017. december 31-ig jelentést kell benyújtania a bevezetett adóügyi rendelkezések alkalmazásáról annak érdekében, hogy a Bizottság - a legkülső régiókat érintő hátrányok figyelembevételével - értékelhesse a megtett intézkedések hatását és ezek hozzájárulását a helyi gazdasági tevékenységek fenntartásához, előmozdításához vagy fejlesztéséhez. A jelentésnek annak ellenőrzésére kell irányulnia, hogy a Franciaország által a helyben előállított termékek számára biztosított adókedvezmények nem haladják meg a feltétlenül szükséges mértéket, illetve azok továbbra is szükségesek és arányosak. A jelentésnek ezenkívül elemzést kell tartalmazia majd a bevezetett intézkedések árszínvonalra gyakorolt hatásáról a francia legkülső régiókban. E jelentés alapján a Bizottságnak jelentést és - adott esetben - javaslatot kell benyújtania a Tanácsnak a jelen határozatban szereplő rendelkezések kiigazításáról annak céljából, hogy az figyelembe vegye a felülvizsgálat megállapításait.
(11)
A joghézagok elkerülése érdekében e határozatot 2015. július 1-jétől kell alkalmazni.
(12)
E határozat nem sérti a Szerződés 107. és 108 cikkének lehetséges alkalmazását.
(13)
Ezen határozat célja az „octroi de mer”-re vonatkozó, 2015. január 1-jei hatályú jogi keret kialakítása. Tekintettel a fannálló sürgősségre, alkalmazni kell a nemzeti parlamenteknek az Európai Unióról és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Európai Unióban betöltött szerepéről szóló 1. jegyzőkönyv 4. cikkében előírt nyolchetes időszak alóli kivételt.
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A Szerződés 28., 30. és 110. cikkétől eltérve Franciaország engedélyt kap arra, hogy 2020. december 31-ig mentességet vagy kedvezményt biztosítson az „octroi de mer” adó vonatkozásában a mellékletben foglalt jegyzékben szereplő, - a Szerződés 349. cikke értelmében külső régiónak minősülő - Guadeloupe, Francia Guyana, Martinique, Mayotte és Réunion területén helyben előállított termékek tekintetében.
Ezen adómentességeknek vagy adókedvezményeknek illeszkedniük kell az érintett legkülső régiók gazdasági és társadalmi fejlesztési stratégiájához és annak uniós keretéhez, valamint hozzá kell járulniuk a helyi tevékenységek előmozdításához, ugyanakkor nem változtathatják meg a közösségi érdekekkel ellentétes mértékben a kereskedelmi feltételeket.
(2) Az (1) bekezdésben említett teljes adómentességek vagy adókedvezmények alkalmazása nem eredményezhet olyan különbséget, amely a nem az érintett legkülső régiókból érkező hasonló termékekre alkalmazott adómértékekhez képest meghaladja az alábbi mértékeket:
a)
10 százalékpont a melléklet A. részében felsorolt termékek esetében;
b)
20 százalékpont a melléklet B. részében felsorolt termékek esetében;
c)
30 százalékpont a melléklet C. részében felsorolt termékek esetében.
Franciaország kötelezettséget vállal arra, hogy a mellékletben szereplő termékek tekintetében alkalmazott adómentesség vagy adókedvezmény nem haladja meg a helyi gazdasági tevékenységek fenntartásához, előmozdításához és fejlesztéséhez feltétlenül szükséges mértéket.
(3) Franciaország az (1) és (2) bekezdésben említett adómentességet vagy adókedvezményt a legalább 300 000 EUR éves forgalommal rendelkező piaci szereplők esetében alkalmazza. Az említett küszöbértéknél alacsonyabb éves forgalommal rendelkező piaci szereplők nem tartoznak az „octroi de mer” adó hatálya alá.
2. cikk
A francia hatóságok a 228/2013/EU rendelet III. fejezete szerinti egyedi ellátási szabályok előnyeiben részesített termékekre ugyanazokat az adóügyi rendelkezéseket alkalmazzák, mint amelyeket a helyben előállított termékekre alkalmaznak.
3. cikk
(1) Franciaország haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot az 1. cikkben említett adóügyi rendelkezésekről.
(2) Franciaország legkésőbb 2017. december 31-ig jelentést nyújt be a Bizottsághoz az 1. cikkben említett adóügyi rendelkezések alkalmazásáról, amelyben - a legkülső régiókat érintő hátrányok figyelembevételével - ismerteti a megtett intézkedések hatását és ezek hozzájárulását a helyi gazdasági tevékenységek fenntartásához, előmozdításához vagy fejlesztéséhez.
Az említett jelentés alapján a Bizottság jelentést és - adott esetben - az ezen határozat átdolgozására vonatkozó javaslatot nyújt be a Tanácsnak.
4. cikk
A 2004/162/EK határozat 1. cikkének (1) bekezdésében a „2014. december 31.” időpont helyébe a „2015. június 30.” időpont lép.
5. cikk
Az 1-3. cikk 2015. július 1-jétől alkalmazandó.
A 4. cikk 2015. január 1-jétől alkalmazandó.
6. cikk
Ennek a határozatnak a címzettje a Francia Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, 2014. december 17-én.