РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 24 юни 2014 година
относно договореностите за прилагане от страна на Съюза на клаузата за солидарност
(2014/415/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 222, параграф 3, първо изречение от него,
като взе предвид съвместното предложение на Европейската комисия и на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
като има предвид, че:
(1)
С настоящото решение се урежда прилагането от Съюза на член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) („клауза за солидарност“). То не се отнася до прилагането от страна на държавите членки на клаузата за солидарност съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС. В съответствие с Декларация (№ 37) по член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз държава членка може да избере най-подходящите средства, за да изпълни задължението си за солидарност към друга държава членка.
(2)
В съответствие с член 222, параграф 1 от ДФЕС Съюзът и неговите държави членки трябва да действат съвместно в дух на солидарност, ако държава членка е обект на терористично нападение или жертва на природно или предизвикано от човека бедствие. Действията на Съюза и на държавите членки следва да бъдат съгласувани и да се допълват взаимно в полза на всяка държава членка, която се позовава на клаузата, както и за да се избегне дублиране на усилията. Тъй като съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС държавите членки координират действията си в рамките на Съвета, за да изпълнят задълженията си за солидарност, е подходящо да се предвидят договорености за координиране в рамките на Съвета по отношение на прилагането от Съюза на клаузата за солидарност.
(3)
Договореностите за координация в рамките на Съвета следва да се основават на договореностите за интегрирана реакция на ЕС при политическа криза (ИРПК), одобрени от Съвета на 25 юни 2013 г., в които се заявява, че ИРПК ще подкрепя и договореностите за прилагане на клаузата за солидарност. Подходящо е Съветът да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално в случай на преразглеждане.
(4)
Прилагането на клаузата за солидарност от Съюза следва да почива на съществуващите инструменти, доколкото е възможно, да повишава ефективността чрез засилване на координацията и избягване на дублирането, да функционира при отсъствие на допълнителни ресурси, да осигурява на държавите членки проста и ясна среда за взаимодействие на равнището на Съюза и да зачита компетенциите на всяка институция и служба на Съюза.
(5)
Клаузата за солидарност призовава Съюза да мобилизира всички правни инструменти на негово разположение. Сред инструментите, които имат отношение, са стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз, механизмът за гражданска защита на Европейския съюз, създаден с Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (1) („механизмът на Съюза“), Решение № 1082/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (2) и структурите, изградени в рамките на общата политика за сигурност и отбрана (ОПСО).
(6)
Обхватът на договореностите за прилагане от Съюза на клаузата за солидарност следва да бъде ясно определен.
(7)
По отношение на борбата с тероризма стратегическата рамка за действие на Съюза е зададена в Стратегията на ЕС за борба срещу тероризма. Създадени са различни правни инструменти, като инструменти за засилване на защитата на критични инфраструктури в областта на енергетиката и транспорта (3). Действия бяха предприети вследствие на съобщението на Комисията, озаглавено „Политиката на ЕС за борба с тероризма: главни постижения и бъдещи предизвикателства“, например действия за укрепване на сътрудничеството между правоприлагащите органи, за по-добро предотвратяване на радикализацията, по-специално чрез създаването на Мрежа за осведоменост по въпросите на радикализацията и ограничаването на достъпа на терористи до парични средства, както и до експлозиви (4) и химически, биологични, радиологични и ядрени (ХБРЯ) материали, както и действия за подобряване на сигурността на експлозивите.
(8)
На равнището на Съюза следва да бъде определен механизъм за задействане и механизъм за постепенно отпадане на действието на договореностите по силата на настоящото решение въз основа на политическо искане на високо равнище от засегнатата(ите) държава(и) членка(и) и с подкрепата на единно звено за контакт на равнището на Съюза.
(9)
Чрез договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да се подобри ефективността посредством засилена координация въз основа на съществуващите инструменти.
(10)
Механизмът на Съюза има за цел укрепване на сътрудничеството между държавите членки и Съюза и улесняване на координацията в областта на гражданската защита. С Решение № 1313/2013/ЕС се създава Координационен център за реагиране при извънредни ситуации (КЦРИС), който трябва да осигурява непрекъснат денонощен оперативен капацитет и подпомага държавите членки и Комисията при преследването на целите на механизма на Съюза.
(11)
Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) разполага със структури за експертна помощ по разузнавателни и военни въпроси, както и с мрежата на делегациите, които също могат да допринасят за реагирането при заплахи или бедствия на територията на държавите членки или при кризи, които имат външно измерение. В зависимост от естеството на кризата други структури и агенции на Съюза в областта на общата външна политика и политика за сигурност (ОВППС), включително ОПСО, следва да предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
(12)
Когато е необходимо и осъществимо с оглед на спешността на въпроса, договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да бъдат допълнени от приемането на правни актове или от изменение на съществуващите актове съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(13)
Настоящото решение не се отнася до отбраната. Ако в случай на криза е необходимо да се предприеме действие от областта на ОВППС или на ОПСО, следва да се вземе решение от Съвета съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(14)
Настоящото решение не засяга член 42, параграф 7 от Договора за Европейския съюз.
(15)
В съобщението на Комисията, озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие: пет стъпки към една по-сигурна Европа“ е поставена целта да се увеличи устойчивостта на Съюза срещу кризи и бедствия чрез редица действия, включително чрез пълно прилагане на клаузата за солидарност. Както се припомня от Съвета в заключенията му от 24 и 25 февруари 2011 г., повишаването на устойчивостта на Европа срещу кризи и бедствия е от решаващо значение за по-нататъшното укрепване на свободата, сигурността и правосъдието в Съюза.
(16)
С цел да осигури на Съюза и на неговите държави членки възможност за ефективно действие, Европейският съвет редовно трябва да прави оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът. При поискване от Европейския съвет следва да бъдат представени доклади относно специфични заплахи.
(17)
В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
(18)
На 22 ноември 2012 г. Европейският парламент прие Резолюция 2012/2223, озаглавена „Клаузите за обща отбрана и солидарност на ЕС: политическо и оперативно измерение“.
(19)
Настоящото решение зачита основните права и спазва принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз, и следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(20)
Тъй като целта на настоящото решение, а именно прилагането на клаузата за солидарност от страна на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки съгласно принципа на субсидиарност, определен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен във въпросния член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Обща цел и предмет
1. С настоящото решение се създават правила и процедури за прилагане от Съюза на разпоредбата на член 222 от ДФЕС („клауза за солидарност“).
2. С цел да се гарантират съгласуваност и взаимно допълване на действията на Съюза и на държавите членки координацията на политическо равнище на реакцията при позоваване на клаузата се извършва от Съвета посредством Договореностите за ИРПК. Подкрепата за прилагането на ИРПК се осигурява от Генералния секретариат на Съвета, Комисията и ЕСВД.
3. Договореностите на равнището на Съюза се основават на съществуващите механизми в Съвета, Комисията, ЕСВД и агенциите на Съюза за предоставяне на информация и подкрепа. Когато е подходящо, върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП) и ЕСВД участват чрез инициативи и предоставяне на съответна информация и подкрепа в границите на сферата на компетентност на ВП.
4. Съответните инструменти на Съюза и договореностите за ИРПК следват предвидените за всеки от тях процедури и могат да бъдат задействани преди задействането и след постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение.
5. Чрез договореностите съгласно настоящото решение се подобрява ефективността благодарение на по-добрата координация на реакцията на Съюза и държавите членки.
Член 2
Обхват
1. В случай на терористично нападение или природно или предизвикано от човека бедствие, независимо от това дали е породено на територията на държавите членки или извън нея, настоящото решение се прилага:
а)
на територията на държавите членки, за които се прилагат Договорите, което означава земната площ, вътрешните води и въздушното пространство;
б)
когато засягат инфраструктура (като намиращи се в морето съоръжения за добив на нефт и газ), разположена в териториалните морски води, изключителната икономическа зона или континенталния шелф на държава членка.
Когато използва тези договорености съгласно настоящото решение, и най-вече при мобилизиране на инструментите на негово разположение, Съюзът е обвързан от международното право и не засяга правата на държавите, които не са членки на ЕС.
2. Настоящото решение не се отнася до отбраната.
Член 3
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„бедствие“ означава всяка ситуация, която има или може да има тежки последици за населението, околната среда или имуществото, включително културното наследство;
б)
„терористично нападение“ означава терористично престъпление, както е определено в Рамково решение 2002/475/ПВР на Съвета (5);
в)
„криза“ означава бедствие или терористично нападение, чието въздействие или политическа значимост са толкова съществени, че се налага своевременно координиране на политиката и реакция на политическо равнище от Съюза;
г)
„реакция“ означава всяко действие, предприето в случай на бедствие или терористично нападение, за преодоляване на непосредствените неблагоприятни последици от него.
Член 4
Позоваване на клаузата за солидарност
1. В случай на бедствие или терористично нападение засегнатата държава членка може да се позове на клаузата за солидарност, ако след като е използвала възможностите, предлагани от съществуващите средства и механизми на национално равнище и на равнището на Съюза, прецени, че кризата очевидно надвишава способностите за реагиране, с които разполага.
2. Политическите органи на засегнатата държава членка отнасят своето позоваване до председателството на Съвета. Позоваването се отнася и до председателя на Европейската комисия чрез КЦРИС.
Член 5
Договорености за реакция на равнището на Съюза
1. След като е налице позоваване на клаузата за солидарност, Съветът осигурява политическата и стратегическата насока на реакцията на Съюза на позоваването на клаузата за солидарност, като отчита в пълна степен правомощията на Комисията и на ВП. За тази цел председателството на Съвета незабавно задейства договореностите за ИРПК, в случай че това вече не е направено, и по този начин информира всички държави членки, че има позоваване на клаузата за солидарност.
2. Едновременно с това, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП:
а)
определят всички инструменти на Съюза, които имат отношение и които най-добре могат да допринесат за реакцията при кризата, включително специфични за сектора, оперативни, политически или финансови инструменти и структури, и предприемат всички необходими мерки, предвидени в тези инструменти;
б)
набелязват военните способности, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата с подкрепата на Военния секретариат на ЕС;
в)
определят и предлагат използването на правни инструменти и ресурси, попадащи в сферата на компетентност на агенциите на Съюза, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата;
г)
консултират Съвета дали съществуващите инструменти са достатъчно средство за подпомагане на засегната държава членка след позоваването на клаузата за солидарност;
д)
изготвят редовно интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ, за да предоставят информация и да оказват подкрепа за координацията и вземането на решения на политическо равнище в Съвета, в съответствие с член 6 от настоящото решение.
3. Когато е подходящо, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП представят на Съвета предложение, по-специално по отношение на:
а)
решение относно извънредни мерки, които не са предвидени в действащите инструменти;
б)
искания за военни способности, които надхвърлят съществуващите договорености в областта на гражданската защита; или
в)
мерки в подкрепа на бързата реакция от страна на държавите членки.
4. Посредством договореностите за ИРПК председателството на Съвета осигурява съгласуваност при работата в Съвета и цялостна реакция на политическо равнище на Съюза, включително относно разработването и актуализирането на предложения за действие, при зачитане на правото на инициатива на Комисията и на ВП в техните сфери на компетентност. В тази си дейност председателството се подпомага и получава експертни съвети от Генералния секретариат на Съвета, Комисията, ЕСВД и в случай на терористични нападения от координатора на ЕС за борбата с тероризма. В зависимост от естеството на кризата структурите и агенциите на Съюза в областта на ОВППС/ОПСО предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
5. Председателството на Съвета информира председателя на Европейския съвет и председателя на Европейския парламент относно позоваването на клаузата за солидарност, както и за други важни събития.
6. При позоваване на клаузата за солидарност КЦПИС действа като централна, денонощно действаща точка за контакт на равнището на Съюза с компетентните органи на държавите членки и други заинтересовани страни, без да се засягат поетите отговорности в рамките на Комисията и от ВП, нито съществуващите информационни мрежи. КЦПИС ще подпомогне изготвянето на интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ в сътрудничество със Ситуационната зала на ЕС и други кризисни центрове на Съюза в съответствие с член 6 от настоящото решение.
Член 6
Интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ
Интегрираните доклади за наблюдение на ситуацията и анализ се изготвят в съответствие с конкретните нужди на политическо равнище на Съюза, набелязани от председателството на Съвета, и дават възможност за стратегически преглед на ситуацията в рамките на Съвета съобразно договореностите за ИРПК. В такива доклади се включва валидиран принос, направен на доброволен принцип от държавите членки, Комисията, ЕСВД и от съответните агенции на Съюза, както и от съответните международни организации. В случай на позоваване, което е свързано с терористични нападения, оценката на разузнавателните данни и информацията на разузнавателните служби се разглеждат отделно посредством съществуващите канали за това.
Член 7
Постепенно отпадане
Постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение следва процедурата, предвидена в член 4, параграф 2. Веднага щом прецени, че е отпаднала необходимостта от активиране на клаузата за солидарност, държавата членка, която се е позовала на клаузата, съобщава за това.
Член 8
Оценка на заплахите на равнището на Съюза
1. За да прави редовна оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът, Европейският съвет може да поиска от Комисията, ВП и агенциите на Съюза да представят доклади относно специфични заплахи, когато е подходящо.
2. Освен ако Европейският съвет е предвидил друго, тези доклади се основават единствено на съществуващите оценки на заплахите, обобщени от съответните институции, органи и агенции на Съюза в рамките на действащите договорености, както и на информацията, предоставена на доброволен принцип от държавите членки, като се избягва дублиране на усилията. Когато е подходящо, в изготвянето на такива доклади участва и координаторът на ЕС за борбата с тероризма. В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
Член 9
Преглед
1. Договореностите в настоящото решение подлежат на периодичен преглед съобразно идентифицираните потребности и във всички случаи в рамките на 12 месеца след прекратяването на позоваването, за да се гарантира, че са формулирани съответните изводи и се предприемат подходящи мерки. Прегледът се извършва от Съвета въз основа на съвместен доклад, изготвен от Комисията и от ВП.
2. Настоящото решение може да бъде преразгледано, когато е подходящо. В този случай и в съответствие с член 222, параграф 3 от ДФЕС Съветът се подпомага от Комитета по политика и сигурност и от постоянния комитет за оперативно сътрудничество в областта на вътрешната сигурност.
3. Когато е подходящо, Съветът може да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално за да отговори на потребностите, набелязани от Съвета в контекста на прегледа или след преразглеждане на настоящото решение.
Член 10
Финансови последици
Финансовите ресурси, необходими за прилагането на настоящото решение, се мобилизират в рамките на договорените ограничения за годишни разходи и в съответствие с обхвата на действащите правни инструменти на Съюза, при зачитане на годишните тавани, установени в многогодишната финансова рамка.
Член 11
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Люксембург на 24 юни 2014 година.
A TANÁCS HATÁROZATA
(2014. június 24.)
a szolidaritási klauzula Unió által történő végrehajtására vonatkozó részletes szabályokról
(2014/415/EU)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 222. cikke (3) bekezdésének első mondatára,
tekintettel az Európai Bizottságnak és az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének együttes javaslatára,
mivel:
(1)
Ez a határozat az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 222. cikkének (a továbbiakban: a szolidaritási klauzula) az Unió általi végrehajtására vonatkozik. Nem vonatkozik a szolidaritási klauzulának a tagállamok általi, az EUMSZ 222. cikke (2) bekezdése szerinti végrehajtására. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 222. cikkéről szóló 37. nyilatkozat értelmében egy adott tagállam egy másik tagállamra irányuló szolidaritási kötelezettségének eleget téve megválaszthatja a kötelezettség teljesítésének leghatékonyabb módját.
(2)
Az EUMSZ 222. cikkének (1) bekezdése értelmében, ha egy tagállamot terrortámadás ér, illetve ha természeti vagy ember okozta katasztrófa áldozatává válik, az Unió és tagállamainak a szolidaritás szellemében együttesen kell fellépniük fel. Törekedni kell arra, hogy a klauzula alkalmazását kérő bármelyik tagállamra irányuló uniós és tagállami intézkedések koherensek és egymást kiegészítő jellegűek legyenek, és el kell kerülni az erőfeszítések megkettőzését. Tekintettel arra, hogy az EUMSZ 222. cikkének (2) bekezdése értelmében a tagállamoknak a Tanács keretében egyeztetniük kell egymással szolidaritási kötelezettségeik teljesítését illetően, célszerű ennek érdekében intézkedéseket megállapítani a szolidaritási klauzula Unió általi végrehajtásával kapcsolatban a Tanács keretében folytatandó egyeztetés tekintetében.
(3)
A Tanács keretében folytatandó egyeztetéssel kapcsolatos intézkedéseknek az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedéseken kell alapulniuk, amelyeket a Tanács 2013. június 25-én fogadott el, és amelyek kimondják, hogy az uniós politikai szintű integrált válságreagálás a szolidaritási klauzula alkalmazására vonatkozó intézkedéseket is támogatnia kell. Helyénvaló, hogy a Tanács, különösen a felülvizsgálatok esetén, kiigazítsa az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedéseket.
(4)
A szolidaritási klauzula Unió általi végrehajtása során a lehető legnagyobb mértékben támaszkodni kell a már meglévő eszközökre, a koordináció erősítése és a párhuzamosságok elkerülése révén növelni kell a hatékonyságot, nem lehet igénybe venni kiegészítő forrásokat, egyszerű és egyértelmű kapcsolattartási lehetőséget kell biztosítani uniós szinten a tagállamok számára, és tiszteletben kell tartani az egyes uniós intézményekre és szolgálatokra ruházott hatásköröket.
(5)
A szolidaritási klauzula előírja, hogy az Unió mozgósítson minden rendelkezésére álló eszközt. A releváns eszközök közé tartozik az Európai Unió belső biztonsági stratégiája, az 1313/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozattal (1) létrehozott uniós polgári védelmi mechanizmus (a továbbiakban: az uniós mechanizmus), az 1082/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat (2), valamint a közös biztonság- és védelempolitika (KBVP) keretében létrehozott struktúrák.
(6)
A szolidaritási klauzula Unió általi végrehajtására vonatkozó rendelkezések hatályát világosan meg kell határozni.
(7)
A terrorizmus elleni küzdelem tekintetében az Unió fellépésének stratégiai keretét az Európai Unió terrorizmus elleni stratégiája alkotja. Számos eszköz - mint például a kritikus energetikai és közlekedési infrastruktúrák védelmét (3) erősítő eszközök - bevezetésére sor került. A Bizottság „Az EU terrorizmusellenes politikája: legfőbb eredmények és jövőbeni kihívások” című közleményét több fellépés is követte, így például lépések történtek a bűnüldöző hatóságok közötti együttműködés javítása, a radikalizálódás megakadályozásának - különösen a radikalizálódást figyelő uniós információs központ létrehozása révén történő - előmozdítása, a terroristák pénzeszközökhöz, robbanóanyagokhoz (4), valamint vegyi, biológiai, radiológiai és nukleáris anyagokhoz való hozzáférésének korlátozása, továbbá a robbanóanyagok biztonságának fokozása érdekében.
(8)
Meg kell határozni uniós szinten egy, az e határozat szerinti intézkedések aktiválására és azok alkalmazásának fokozatos megszüntetésére szolgáló mechanizmust, amely az érintett tagállam magas szintű politikai kérésén alapul, és amelyet egyetlen uniós szintű kapcsolati pont támogat.
(9)
Az uniós szintű reagálási intézkedéseknek a meglévő eszközök alapján folytatott megerősített koordináció révén javítaniuk kell a hatékonyságot.
(10)
Az uniós mechanizmus célja, hogy a polgári védelem terén megerősítse a tagállamok és az Unió közötti együttműködést és megkönnyítse a koordinációt. Az 1313/2013/EU határozat létrehozta a Veszélyhelyzet-kezelési Koordinációs Központot (ERCC), amely a hét minden napján napi 24 órában elérhető műveleti kapacitást kell biztosítania, és az uniós mechanizmus célkitűzéseinek megvalósításában a tagállamok és a Bizottság rendelkezésére kell állnia.
(11)
Az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) rendelkezésére állnak hírszerzési és katonai szakértelemmel bíró struktúrák, illetve a küldöttségi hálózat is, mely ugyancsak megkönnyítheti a tagállamok területén jelentkező fenyegetésekre vagy katasztrófákra, illetve külső dimenzióval bíró válságokra való reagálást. A válságtól függően - adott esetben - a közös kül- és biztonságpolitika (KKBP), beleértve a KBVP területén érintett más struktúrákat vagy uniós ügynökségeket is be kell vonni az uniós jog vonatkozó rendelkezéseivel összhangban.
(12)
Amennyiben szükséges és a helyzet sürgősségére tekintettel megvalósítható, az uniós szintű reagálási intézkedéseket jogi aktusok elfogadásával vagy meglévő aktusok módosításával kell kiegészíteni, a Szerződések vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően.
(13)
Ennek a határozatnak nem lesznek védelmi vonatkozásai. Amennyiben valamely válság a KKBP vagy a KBVP keretébe tartozó fellépést tesz szükségessé, úgy arról a Szerződések vonatkozó rendelkezéseivel összhangban a Tanácsnak határozatot kell hoznia.
(14)
Ez a határozat nem sérti az Európai Unióról szóló szerződés 42. cikkének (7) bekezdését.
(15)
„Az EU belső biztonsági stratégiájának megvalósítása: öt lépés a biztonságosabb Európa felé” című bizottsági közlemény célul tűzte ki az Unió válságokkal és katasztrófákkal szembeni ellenálló képességének javítását több intézkedés, köztük a szolidaritási klauzula teljes mértékű kihasználása révén. Amint arra a Tanács is emlékeztet a 2011. február 24-25-i következtetéseiben, Európa válságokkal és katasztrófákkal szembeni ellenálló képességének javítása kulcsfontosságú ahhoz, hogy az Unióban tovább erősödjön a szabadság és a biztonság, és a jog még hatékonyabban érvényesülhessen.
(16)
Az Unió és tagállamai eredményes fellépésének biztosítása érdekében az Európai Tanácsnak rendszeresen értékelnie kell az Uniót fenyegető veszélyeket. Az Európai Tanács kérésére jelentéseket kell készíteni a meghatározott fenyegetésekről.
(17)
Az EUMSZ 346. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően egyetlen tagállam sem kötelezhető olyan információ szolgáltatatására, amelynek közlését ellentétesnek tartja alapvető biztonsági érdekeivel.
(18)
2012. november 22-én az Európai Parlament elfogadta „Az EU kölcsönös védelmi és szolidaritási záradékai: politikai és műveleti dimenziók” című 2012/2223. sz. állásfoglalást.
(19)
Ez a határozat tiszteletben tartja az alapvető jogokat és az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert elveket, és alkalmazása során e jogoknak és elveknek megfelelően kell eljárni.
(20)
Mivel e határozat célját, nevezetesen a szolidaritási klauzula Unió általi végrehajtását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban az intézkedés terjedelme és hatása miatt e cél jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a határozat nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Általános célkitűzés és tárgy
(1) Ez a határozat az EUMSZ 222. cikkének (a továbbiakban: a szolidaritási klauzula) az Unió általi végrehajtására vonatkozó szabályokat és eljárásokat állapít meg.
(2) Az uniós és a tagállami fellépések közötti koherencia és kiegészítő jelleg biztosítása érdekében a klauzula alkalmazása iránti kérésre való reagálás politikai szintű koordinálását a Tanács végzi az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedések felhasználásával. Az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedések alkalmazásához a Tanács Főtitkársága, a Bizottság és az EKSZ támogatást biztosít.
(3) Az uniós szintű intézkedések a Tanács, a Bizottság, az EKSZ és az uniós ügynökségek meglévő információ-szolgáltatási és támogatási mechanizmusaira épülnek. Adott esetben a főképviselő és az EKSZ is hozzájárul ezekhez az intézkedésekhez, mégpedig az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének (főképviselő) hatáskörén belüli kezdeményezések tételével, valamint releváns információk és támogatás nyújtásával.
(4) A releváns uniós eszközök és az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedések tekintetében az azokra vonatkozó eljárásokat kell követni, és ezek az e határozat szerinti válaszlépés alkalmazásának kezdete előtt és megszűnését követően is aktívak lehetnek.
(5) Az ezen határozat szerinti intézkedések az Unió és a tagállamok válaszlépései közötti koordináció fokozása révén elősegítik a hatékonyabb fellépést.
2. cikk
Hatály
(1) Ez a határozat terrortámadás, természeti katasztrófa vagy ember okozta katasztrófa esetében alkalmazandó, függetlenül attól, hogy az a tagállamok területén belülről vagy kívülről ered:
a)
a tagállamok azon területein, amelyekre a Szerződések hatálya kiterjed, ideértve a szárazföldi területet, a belvízi területet, a parti tengeri területet és a légteret;
b)
a valamely tagállam parti tengerén, kizárólagos gazdasági övezetében vagy kontinentális talapzatán található infrastruktúrát (például offshore kőolaj- és földgázlétesítményeket) érintő veszélyhelyzet esetében.
Az Uniót, amikor alkalmazza ezeket az intézkedéseket és különösen amikor mozgósítja a rendelkezésére álló eszközöket, köti a nemzetközi jog, és intézkedései nem sérthetik a nem uniós államok jogait.
(2) Ennek a határozatnak nincsenek védelmi vonatkozásai.
3. cikk
Fogalommeghatározások
E határozat alkalmazásában:
a) „katasztrófa”: minden olyan helyzet, amely súlyos hatással van vagy súlyos hatással lehet személyekre, a környezetre vagy tulajdonra, beleértve a kulturális örökséget is;
b) „terrortámadás”: a 2002/475/IB tanácsi kerethatározat (5) szerinti terrorista bűncselekmény;
c) „válság”: olyan, nagy horderejű vagy politikai jelentőségű katasztrófa vagy terrortámadás, amely kellő időben történő politikai koordinációt és reagálást tesz szükségessé uniós politikai szinten;
d) „reagálás”: katasztrófa vagy terrortámadás esetén hozott, az általa okozott közvetlen káros hatások kezelését célzó fellépés.
4. cikk
A szolidaritási klauzula alkalmazásának kérése
(1) Katasztrófa vagy terrortámadás esetén az érintett tagállam kérheti a szolidaritási klauzula alkalmazását, ha a nemzeti és uniós szinten rendelkezésre álló eszközök által kínált lehetőségeket már kimerítette és úgy véli, hogy a válság mértéke egyértelműen meghaladja a rendelkezésére álló reagálási képességeket.
(2) Az érintett tagállam politikai hatóságai a kérésüket a Tanács elnökségéhez intézik. A kéréseket az Európai Bizottság elnökének is el kell küldeni az ERCC-n keresztül.
5. cikk
Uniós szintű reagálási intézkedések
(1) A szolidaritási klauzula alkalmazása iránti kérés megtételét követően a Tanács biztosítja a szolidaritási klauzula alkalmazása iránti kérés nyomán teendő uniós válaszlépés politikai és stratégiai irányítását, teljes mértékben figyelembe véve a Bizottság és a főképviselő hatáskörét. Ebből a célból a Tanács elnöksége haladéktalanul aktiválja az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedéseket, amennyiben azok alkalmazására még nem került sor, és ily módon minden tagállamot tájékoztat a szolidaritási klauzula alkalmazása iránti kérésről.
(2) Ezzel egyidejűleg a Bizottság és a főképviselő az 1. cikk (3) bekezdésének megfelelően:
a)
azonosít minden olyan releváns uniós eszközt, amely a leginkább alkalmas az adott válságra való reagálás céljára, beleértve az ágazatspecifikus, az operatív, a szakpolitikai és a pénzügyi eszközöket és struktúrákat is, és megtesz minden szükséges, az adott eszközök keretében előírt intézkedést;
b)
azonosít minden olyan katonai képességet, amely alkalmas arra, hogy az EU Katonai Törzsének támogatásával reagáljon a válságra;
c)
azonosítja azokat az eszközöket és erőforrásokat, amelyek az uniós ügynökségek hatáskörébe tartoznak és amelyek alkalmasak a válságra való reagálás céljára, és javaslatot tesz ezek igénybevételére;
d)
tanácsot ad a Tanácsnak arra nézve, hogy a meglévő eszközök elégségesek-e ahhoz, hogy az érintett tagállamnak a klauzula alkalmazása iránti kérés megtételét követően segítséget nyújtsanak;
e)
e határozat 6. cikkével összhangban rendszeres időközönként integrált helyzetismereti és -elemzési jelentést készít a Tanácsban folytatott politikai szintű koordináció és döntéshozatal támogatása és a szükséges információk biztosítása céljából.
(3) A Bizottság és a főképviselő - adott esetben - az 1. cikk (3) bekezdésének megfelelően javaslatokat nyújt be a Tanácsnak, különösen a következőkre vonatkozóan:
a)
a meglévő eszközök keretében nem megvalósítható rendkívüli intézkedésekről szóló határozatok;
b)
a meglévő polgári védelmi intézkedéseket meghaladó katonai képességek iránti kérelmek; vagy
c)
a tagállamok általi gyors reagálást támogató intézkedések.
(4) Az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedések igénybevételével a Tanács elnöksége biztosítja a válság Tanács keretében történő kezelésének és az uniós politikai szinten történő átfogó reagálásnak a koherenciáját, többek között az intézkedési javaslatok kidolgozása és naprakésszé tétele tekintetében, tiszteletben tartva a Bizottság és a főképviselő kezdeményezési jogát a hatáskörébe tartozó területeken. Ebben az elnökséget a Főtitkárság, a Bizottság, az EKSZ, illetve - terrortámadás esetén - a terrorizmus elleni küzdelem uniós koordinátora támogatja és segíti tanáccsal. A válságtól függően - adott esetben - a KKBP/KBVP területén érintett struktúrákat vagy uniós ügynökségeket is be kellene vonni az uniós jog vonatkozó rendelkezéseivel összhangban.
(5) A Tanács elnöksége tájékoztatja az Európai Tanács elnökét és az Európai Parlament elnökét a klauzula alkalmazása iránti kérésről és a főbb fejleményekről.
(6) A klauzula alkalmazása iránti kérés megtételét követően uniós szinten az ERCC tartja napi 24 órában a kapcsolatot a tagállamok illetékes hatóságaival és más érdekelt felekkel a Bizottság és a főképviselő meglévő feladatkörének, valamint a meglévő információs hálózatoknak a sérelme nélkül. E határozat 6. cikkével összhangban az ERCC - az Unió helyzetelemző szolgálatával együttműködve - megkönnyíti az integrált helyzetismereti és -elemzési jelentések elkészítését.
6. cikk
Integrált helyzetismereti és -elemzési jelentések
Az integrált helyzetismereti és -elemzési jelentések igazodnak az uniós politikai szintnek a Tanács elnöksége által meghatározott igényeihez, és lehetővé fogják tenni a helyzet stratégiai áttekintését a Tanácsban a politikai szintű integrált válságreagálási intézkedéseknek megfelelően. E jelentések szükségessé teszik a tagállamok, a Bizottság, az EKSZ és az érintett uniós ügynökségek, valamint az érintett nemzetközi szervezetek által önkéntesen rendelkezésre bocsátott, validált információk felhasználását. A klauzula terrortámadások esetében történő alkalmazásakor a hírszerzési értékeléseket és tájékoztatókat külön, a meglévő csatornákon keresztül kell kezelni.
7. cikk
A klauzula alkalmazásának fokozatos megszüntetése
Az e határozat szerinti válaszlépés fokozatos megszüntetése esetében is a 4. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárást kell követni. A klauzula alkalmazását kérő tagállam a lehető leghamarabb jelzi, ha úgy véli, hogy már nincs szükség a klauzula alkalmazására.
8. cikk
Uniós szintű fenyegetésértékelés
(1) Annak érdekében, hogy rendszeresen értékelni lehessen az Uniót fenyegető veszélyeket, az Európai Tanács felkérheti a Bizottságot, a főképviselőt és adott esetben az uniós ügynökségeket, hogy készítsenek jelentést a meghatározott fenyegetésekről.
(2) Amennyiben az Európai Tanács nem rendelkezik másképpen, ezeknek a jelentéseknek kizárólag a hatályos rendelkezések értelmében az érintett uniós intézmények, szervek és ügynökségek által a fenyegetésekről készített, rendelkezésre álló értékeléseken, valamint olyan információkon kell alapulniuk, amelyeket a tagállamok önkéntesen nyújtottak, elkerülve ugyanakkor a munka megkettőzését. A terrorizmus elleni küzdelem uniós koordinátora adott esetben részt vesz e jelentések elkészítésében. Az EUMSZ 346. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően egyetlen tagállam sem köteles olyan információt szolgáltatni, amelynek közlését ellentétesnek tartja alapvető biztonsági érdekeivel.
9. cikk
Felülvizsgálat
(1) Az e határozat szerinti intézkedéseket rendszeresen felül kell vizsgálni az azonosított igényeknek megfelelően, de minden esetben az alkalmazásuk megszüntetését követő tizenkét hónapon belül, a vonatkozó tanulságok levonása és kezelése érdekében. Ezt a felülvizsgálatot a Tanács keretében kell elvégezni a Bizottság és a főképviselő által készített együttes jelentés alapján.
(2) Adott esetben ezt a határozatot módosítani lehet. Ebben az esetben és az EUMSZ 222. cikke (3) bekezdésének megfelelően a Tanácsot a Politikai és Biztonsági Bizottság, valamint a Belső Biztonsági Állandó Bizottság segíti.
(3) A Tanács adott esetben kiigazíthatja a politikai szintű integrált válságreagálási intézkedéseket, különösen annak érdekében, hogy kezelje a Tanács által a határozat felülvizsgálatával összefüggésben vagy a határozat módosítását követően azonosított igényeket.
10. cikk
Pénzügyi vonatkozások
Az e határozat végrehajtásához szükséges pénzügyi forrásokat az elfogadott éves kiadási határokon belül, a meglévő uniós eszközök hatályának megfelelően és a többéves pénzügyi keret éves felső határait tiszteletben tartva kell rendelkezésre bocsátani.
11. cikk
Hatálybalépés
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Kelt Luxembourgban, 2014. június 24-én.