KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 24. april 2014
om EU-tilskud til overvågning og andre aktioner af hastende karakter i Estland, Letland, Litauen og Polen over for afrikansk svinepest
(meddelt under nummer C(2014) 2551)
(Kun den estiske, den lettiske, den litauiske og den polske udgave er autentiske)
(2014/236/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets beslutning 2009/470/EF af 25. maj 2009 om visse udgifter på veterinærområdet (1), særlig artikel 8,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (2), navnlig artikel 84, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Afrikansk svinepest er en infektiøs, normalt dødbringende, virussygdom hos tamsvin og vildtlevende svin, som forårsager alvorlige forstyrrelser i samhandelen inden for Unionen med og eksporten til tredjelande af levende svin og produkter fra svin.
(2)
Efter bekræftet forekomst af afrikansk svinepest i Georgien i 2007 spredtes sygdommen til Den Russiske Føderation, hvor der er rapporteret om adskillige udbrud af sygdommen hos svin og vildsvin i hele den europæiske del af Rusland. I juni 2013 rapporterede Hviderusland om et bekræftet udbrud af afrikansk svinepest hos svin i hobbybesætninger i regionen Grodno ca. 40 km fra Litauen og tæt på grænsen til Polen.
(3)
Ved Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/498/EU (3) er der fastsat bestemmelser om EU-tilskud til overvågning og andre foranstaltninger af hastende karakter over for afrikansk svinepest i 2013 i Estland, Letland, Litauen og Polen, som er de medlemsstater, der er direkte truet af indslæbning af afrikansk svinepest.
(4)
Der blev i januar 2014 anmeldt tilfælde af sygdommen i vildsvinebestanden i Ukraine, og sygdommen spreder sig stadig i Hviderusland og i Den Russiske Føderation. Endvidere blev der i januar 2014 konstateret to tilfælde af afrikansk svinepest i vildsvinebestanden i Litauen, og få dage senere rapporterede man om yderligere to tilfælde hos vildsvin i Polen. I begge disse medlemsstater konstateredes sygdomstilfældene ved grænsen til Hviderusland. Situationen med hensyn til afrikansk svinepest i lande, der grænser op til Den Europæiske Union, er således en vedvarende trussel mod svinebedrifterne i Unionen, fordi virusset kan blive indslæbt til de medlemsstater, der grænser op til de inficerede tredjelande, via vildsvin, som kommer ind i Unionen fra inficerede områder, men også via køretøjer, der har været anvendt til transport af levende dyr, eller via ulovlig indførsel til Unionen af svineprodukter.
(5)
Risikoen for, at afrikansk svinepest indslæbes til Unionen, er højere for Estland, Letland, Litauen og Polen på grund af forekomsten af og udviklingen i denne sygdom i det tilstødende område af Hviderusland, Den Russiske Føderation og Ukraine. Nævnte medlemsstater har underrettet Kommissionen og de øvrige medlemsstater om de foranstaltninger, de agter at træffe for at styrke beskyttelsen af deres respektive områder og andre medlemsstater.
(6)
Estland, Letland, Litauen og Polen gennemførte i løbet af 2013 overvågning til tidlig påvisning af afrikansk svinepest hos både vildsvin og tamsvin. For bedre at kunne forebygge afrikansk svinepest er det nødvendigt at gennemføre visse overvågningsaktiviteter i disse medlemsstater.
(7)
Rengøring og desinfektion af køretøjer, der muligvis har været i kontakt med afrikansk svinepest-virus, er en af de vigtigste forholdsregler mod indslæbning af afrikansk svinepest til Unionen. Derfor blev der ved Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/426/EU (4) fastsat visse foranstaltninger mod indslæbning til Unionen af afrikansk svinepest fra Hviderusland og Den Russiske Føderation, og det blev fastsat, at køretøjer, der har været anvendt til transport af levende dyr, og som kommer ind i Unionen fra inficerede områder, skal være ordentligt rengjort og desinficeret.
(8)
Uanset Kommissionens forordning (EF) nr. 206/2009 (5) er risikoen for indslæbning af afrikansk svinepest til Unionen via sendinger til eget forbrug, der indeholder svineprodukter og sendes pr. post eller transporteres i bagage tilhørende rejsende fra især Hviderusland, Den Russiske Føderation og Ukraine, større end ubetydelig og kræver yderligere foranstaltninger og kontrol på indgangsstedet.
(9)
Dertil kommer, at en bred vifte af aktører, herunder dyrlæger, erhvervs- og fritidslandbrugere, lastbilchauffører, toldklarerere, passagerer og den brede offentlighed, bør gøres opmærksomme på de risici, der er forbundet med indslæbning af afrikansk svinepest, og konsekvenserne heraf ved hjælp af målrettede oplysningskampagner, der øger kendskabet til og beredskabet over for sygdommen som led i de beredskabsplaner, der er opstillet i overensstemmelse med Rådets direktiv 2002/60/EF (6), med det formål at sikre en hurtig indsats i tilfælde af indslæbning af afrikansk svinepest.
(10)
Der er i 2014 konstateret afrikansk svinepest hos vildsvin i Litauen og Polen, og de to medlemsstater er direkte truet af forekomsten af afrikansk svinepest på den anden side af grænsen i Hviderusland. Litauen og Polen agter, med henblik på at begrænse risikoen for spredning af sygdommen på deres område til et minimum, at reducere belægningsgraden for modtagelige værter på svinebedrifter med et lavt biosikringsniveau i det inficerede område ved at tilskynde til slagtning af svin og forhindre, at der genindsættes svin på svinebedrifterne i mindst et år. I december 2013 fremsendte Estland, Letland, Litauen og Polen deres respektive planer og overslag over udgifter til gennemførelse af aktioner af hastende karakter i 2014 i områder, der anses for at være udsat for en højere risiko for indslæbning af afrikansk svinepest fra Hviderusland, Den Russiske Føderation og Ukraine. Disse planer er blevet undersøgt af Kommissionen med henblik på EU-tilskud og blev fundet i overensstemmelse med direktiv 2002/60/EF.
(11)
Foranstaltninger gennemført af Estland, Letland, Litauen og Polen vedrørende sygdomsovervågning, rengøring og desinfektion af køretøjer samt tilrettelæggelse af oplysningskampagner medfinansieres med en sats på 50 %.
(12)
De foranstaltninger, Litauen og Polen gennemfører for at reducere belægningsgraden for svin i de inficerede områder ved grænsen til Hviderusland, bør medfinansieres med en sats på 30 %.
(13)
Eftersom de planlagte foranstaltninger som forelagt af Estland, Letland, Litauen og Polen i form af aktioner af hastende karakter over for indslæbning af afrikansk svinepest fra Hviderusland, Den Russiske Føderation og Ukraine i 2014 udgør en tilstrækkeligt detaljeret ramme, jf. artikel 94 i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 (7), er denne afgørelse en finansieringsafgørelse for de i arbejdsprogrammet omhandlede udgifter til tilskud.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Som led i aktionerne af hastende karakter over for afrikansk svinepest, der gennemføres af Estland, Letland, Litauen og Polen i 2014, er de pågældende medlemsstater berettiget til et specifikt EU-tilskud til de udgifter, der afholdes til de i stk. 2 og 3 omhandlede aktiviteter, som skal gennemføres i perioden 1. januar 2014 til 31. december 2014.
2. EU-tilskuddet fastsættes til 50 % af udgifterne - afholdt og betalt - til gennemførelse af følgende aktiviteter:
a)
prøveudtagning fra tamsvin
b)
prøveudtagning fra vildsvin
c)
ELISA-test
d)
PCR- og sekventeringstest
e)
indkøb af udstyr og desinfektionsmidler til rengøring og desinfektion
f)
indkøb af udstyr specifikt til bortskaffelse af dyrekroppe
g)
indkøb af udstyr til gennemførelse af virologiske laboratorietest
h)
oplysningskampagner.
3. EU-tilskuddet fastsættes til 30 % af Litauens og Polens udgifter - afholdt og betalt - til godtgørelse af ejere af svin for tab som følge af fremskyndet slagtning af svin i de inficerede områder.
Artikel 2
1. De maksimumsbeløb, der godtgøres de i artikel 1, stk. 1, nævnte medlemsstater, for de i artikel 1, stk. 2, litra a), b), c) og d), nævnte aktiviteter, må i gennemsnit ikke overstige:
a)
0,5 EUR pr. tamsvin, der udtages prøver af
b)
5 EUR pr. vildsvin, der udtages prøver af
c)
2 EUR pr. ELISA-test
d)
10 EUR pr. PCR- og sekventeringstest.
2. De maksimumsbeløb, der godtgøres for den i artikel 1, stk. 2, litra e), nævnte aktivitet, må i gennemsnit ikke overstige:
a)
6 000 EUR til Estland
b)
58 000 EUR til Letland
c)
950 000 EUR til Litauen
d)
102 100 EUR til Polen.
3. De maksimumsbeløb, der godtgøres for den i artikel 1, stk. 2, litra f), nævnte aktivitet, må i gennemsnit ikke overstige:
a)
100 000 EUR til Litauen
b)
150 000 EUR til Polen.
4. De maksimumsbeløb, der godtgøres for den i artikel 1, stk. 2, litra g), nævnte aktivitet, må i gennemsnit ikke overstige:
75 000 EUR til Litauen.
5. De maksimumsbeløb, der godtgøres for den i artikel 1, stk. 2, litra h), nævnte aktivitet, må i gennemsnit ikke overstige:
a)
1 500 EUR til Estland
b)
15 000 EUR til Letland
c)
75 000 EUR til Litauen
d)
11 250 EUR til Polen.
6. EU-tilskuddet til de i artikel 1, stk. 3, nævnte medlemsstater, må ikke overstige:
a)
225 000 EUR til Litauen
b)
337 500 EUR til Polen.
7. EU-tilskuddet til de i artikel 1, stk. 1, nævnte medlemsstater, må ikke overstige:
a)
27 000 EUR til Estland
b)
190 000 EUR til Letland
c)
1 948 000 EUR til Litauen
d)
1 341 000 EUR til Polen.
8. De udgifter til de i stk. 1, litra c) og d), omhandlede foranstaltninger, hvortil der kan ydes EU-tilskud, begrænses til de udgifter, som medlemsstater har til:
a)
indkøb af testkit, reagenser og alle identificerbare hjælpematerialer, som specifikt anvendes til gennemførelse af laboratorietestene
b)
personale, uanset ansættelsesforhold, hvis arbejdsopgaver udelukkende eller delvis består i gennemførelse af test i laboratoriets faciliteter, begrænset til de faktiske lønninger plus bidrag til sociale sikringsordninger og andre lovbestemte udgifter, der indgår i aflønningen
c)
generalomkostninger svarende til 7 % af summen af de i litra a) og b) omhandlede udgifter.
Artikel 3
1. EU-tilskuddet til de i artikel 1 omhandlede foranstaltninger ydes, forudsat at de pågældende medlemsstater:
a)
gennemfører de aktiviteter og foranstaltninger, der er beskrevet i deres planer
b)
gennemfører foranstaltningerne i overensstemmelse med de relevante EU-bestemmelser, herunder konkurrencereglerne og bestemmelserne om offentlige udbud
c)
senest den 30. april 2015 sender Kommissionen en endelig teknisk rapport om foranstaltningerne, jf. bilag I, og en endelig finansiel rapport, jf. bilag II.
2. Hvis en medlemsstat ikke overholder betingelserne i stk. 1, kan Kommissionen nedsætte EU-tilskuddet proportionelt med arten og grovheden af den pågældende overtrædelse og det finansielle tab, den medfører for Unionen.
Artikel 4
Denne afgørelse er rettet til Republikken Estland, Republikken Letland, Republikken Litauen og Republikken Polen.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. april 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS,
annettu 24 päivänä huhtikuuta 2014,
unionin rahoitusosuudesta valvonta- ja muihin hätätoimenpiteisiin, joita toteutetaan Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Puolassa afrikkalaisen sikaruton torjumiseksi
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 2551)
(Ainoastaan latvian-, liettuan-, puolan- ja vironkieliset versiot ovat todistusvoimaiset)
(2014/236/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 25 päivänä toukokuuta 2009 tehdyn neuvoston päätöksen 2009/470/EY (1) ja erityisesti sen 8 artiklan,
ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (2) ja erityisesti sen 84 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Afrikkalainen sikarutto on kotieläiminä pidettävien sikojen ja luonnonvaraisten sikojen tarttuva, tavallisesti kuolemaan johtava virustauti, joka haittaa merkitsevästi elävien sikojen ja sikaeläimistä saatujen tuotteiden kauppaa unionin sisällä ja vientiä kolmansiin maihin.
(2)
Afrikkalaista sikaruttoa todettiin esiintyvän Georgiassa vuonna 2007, ja sieltä se levisi Venäjän federaatioon, jonka kaikissa eurooppalaisissa osissa on havaittu useita sikojen ja villisikojen taudinpurkauksia. Lisäksi Valko-Venäjä ilmoitti kesäkuussa 2013 afrikkalaisen sikaruton vahvistetusta taudinpurkauksesta harrastesikalassa pidetyissä sioissa Grodnon alueella, joka sijaitsee noin 40 kilometrin päässä Liettuan rajasta ja lähellä Puolan rajaa.
(3)
Komission täytäntöönpanopäätöksessä 2013/498/EU (3) säädettiin unionin rahoitusosuudesta valvonta- ja muihin hätätoimenpiteisiin, joita toteutettiin vuonna 2013 Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Puolassa afrikkalaisen sikaruton torjumiseksi. Kyseisiin jäsenvaltioihin kohdistuu afrikkalaisen sikaruton leviämisen välitön uhka.
(4)
Tammikuussa 2014 taudin ilmoitettiin levinneen villisikapopulaatioon Ukrainassa, ja se leviää edelleen Valko-Venäjällä ja Venäjän federaatiossa. Tammikuussa 2014 havaittiin myös kaksi tapausta, joissa afrikkalaista sikaruttoa esiintyi Liettuan villisikapopulaatiossa, ja muutama päivä myöhemmin ilmoitettiin kahdesta uudesta tapauksesta villisioissa Puolassa. Molemmissa jäsenvaltioissa tauti ilmeni Valko-Venäjän vastaisella rajalla. Sen vuoksi afrikkalaisen sikaruton tilanne Euroopan unionin naapurimaissa muodostaa välittömän uhan unionin sikatiloille, sillä virus voi kulkeutua sellaisten unioniin kuulumattomien valtioiden rajanaapureina sijaitseviin jäsenvaltioihin, joissa tautia esiintyy, tautialueilta unionin alueelle tulevien villisikojen tai eläviä eläimiä ja rehua kuljettaneiden ajoneuvojen välityksellä tai jos unioniin tuodaan luvatta sikaeläimistä saatuja tuotteita.
(5)
Afrikkalaisen sikaruton unioniin leviämisen riski on kohonnut Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Puolassa, koska tautia esiintyy niiden rajan lähellä Valko-Venäjällä, Venäjän federaatiossa ja Ukrainassa. Kyseiset jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle ja muille jäsenvaltioille toimenpiteistä, joita ne aikovat toteuttaa alueidensa ja muiden jäsenvaltioiden suojaamisen lujittamiseksi.
(6)
Viro, Latvia, Liettua ja Puola toteuttivat vuonna 2013 valvontatoimenpiteitä afrikkalaisen sikaruton havaitsemiseksi varhaisessa vaiheessa sekä luonnonvaraisissa että kotieläiminä pidettävissä sioissa. Afrikkalaisen sikaruton torjumiseksi tehokkaammin on tarpeen toteuttaa tiettyjä valvontatoimenpiteitä kyseisten jäsenvaltioiden alueella.
(7)
Afrikkalaisen sikaruton kanssa mahdollisesti tekemisiin joutuneiden ajoneuvojen puhdistus ja desinfiointi on yksi tärkeimmistä varotoimenpiteistä, joilla pyritään ehkäisemään taudin kulkeutumista unionin alueelle. Sen vuoksi komission täytäntöönpanopäätöksessä 2013/426/EU (4) vahvistetaan eräitä toimenpiteitä, joilla on tarkoitus estää afrikkalaisen sikaruton kulkeutuminen unioniin Valko-Venäjältä ja Venäjän federaatiosta, sekä säädetään, että tautialueilta unionin alueelle tulevat ajoneuvot, joilla on kuljetettu eläviä eläimiä, on puhdistettava ja desinfioitava asianmukaisesti.
(8)
Sen estämättä, mitä komission asetuksessa (EY) N:o 206/2009 (5) säädetään, afrikkalaisen sikaruton kulkeutumisriski unioniin sianlihatuotteita sisältävissä henkilökohtaisissa tavaroissa, joita joko lähetetään postitse tai tuodaan erityisesti Valko-Venäjältä, Venäjän federaatiosta ja Ukrainasta tulevien matkustajien matkatavaroissa, ei ole aivan merkityksetön ja edellyttää sen vuoksi lisätoimia ja -tarkastuksia rajanylityspaikoissa.
(9)
Lisäksi kohdennetuilla tiedotuskampanjoilla olisi kerrottava afrikkalaisen sikaruton kulkeutumisriskistä ja sen seurauksista useille eri sidosryhmille, muun muassa eläinlääkäreille, ammatti- ja harrastelijaviljelijöille, kuorma-autonkuljettajille, tullivirkailijoille, matkustajille ja suurelle yleisölle, tautia koskevan tietoisuuden ja valmiuden lisäämiseksi osana neuvoston direktiivin 2002/60/EY (6) mukaisesti laadittavia valmiussuunnitelmia, jotta voidaan varmistaa nopea reagointi siinä tapauksessa, että afrikkalainen sikarutto leviäisi.
(10)
Vuonna 2014 afrikkalaista sikaruttoa on todettu villisioissa, ja se muodostaa välittömän uhan Liettuassa ja Puolassa johtuen taudin esiintymisestä niiden Valko-Venäjän vastaisen rajan takana. Minimoidakseen taudin leviämisriskin alueelleen Liettua ja Puola aikovat rajoittaa taudille alttiiden eläinten tiheyttä tartunta-alueella sijaitsevilla alhaisen bioturvallisuustason sikatiloilla lisäämällä sikojen teurastusta ja estämällä eläinmäärän lisäämisen vähintään yhden vuoden ajan. Viro, Latvia, Liettua ja Puola toimittivat joulukuussa 2013 suunnitelmansa ja alustavat kustannusarvionsa hätätoimenpiteiden toteuttamiseksi vuonna 2014 alueilla, joilla katsotaan olevan afrikkalaisen sikaruton kohonnut kulkeutumisriski Valko-Venäjältä, Venäjän federaatiosta ja Ukrainasta. Komissio on tutkinut suunnitelmat unionin taloudellisen tuen myöntämiseksi ja todennut niiden täyttävän direktiivin 2002/60/EY vaatimukset.
(11)
Viron, Latvian, Liettuan ja Puolan toimenpiteistä, joiden tavoitteena on taudin valvominen, ajoneuvojen puhdistaminen ja desinfiointi sekä tietoisuudenlisäämiskampanjoiden järjestäminen, rahoitetaan 50 prosenttia.
(12)
Toimiin, joilla Liettua ja Puola ovat vähentäneet sikatiheyttä tartunta-alueella Valko-Venäjän rajan tuntumassa, olisi myönnettävä yhteisrahoitusta 30 prosenttia.
(13)
Koska Viron, Latvian, Liettuan ja Puolan toimittamat suunnitelmat vuonna 2014 toteutettaviksi hätätoimenpiteiksi afrikkalaisen sikaruton Valko-Venäjältä, Venäjän federaatiosta ja Ukrainasta kulkeutumista vastaan muodostavat riittävän yksityiskohtaiset puitteet komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 (7) 94 artiklan mukaisesti, tämä päätös muodostaa avustuksia koskevaan vuosittaiseen työohjelmaan sisältyvien menojen rahoituspäätöksen.
(14)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Viro, Latvia, Liettua ja Puola ovat oikeutettuja saamaan unionin erityisen rahoitusosuuden menoihin, joita niille on aiheutunut afrikkalaiselta sikarutolta suojautumiseksi vuonna 2014 hätätoimenpiteiden yhteydessä toteutettujen 2 ja 3 kohdassa kuvattujen, 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2014 väliselle ajanjaksolle suunniteltujen toimien täytäntöönpanosta.
2. Unionin rahoitusosuus on 50 prosenttia aiheutuneista kustannuksista, ja se maksetaan seuraavien toimien toteuttamisesta:
a)
näytteenotto kotieläiminä pidetyistä sioista;
b)
näytteenotto villisioista;
c)
ELISA-testit;
d)
PCR- ja sekvenssitestit;
e)
välineiden ja desinfiointiaineiden hankkiminen puhdistamista ja desinfiointia varten;
f)
erityisesti eläinten ruhojen hävittämiseen käytettävien välineiden hankkiminen;
g)
virologisten laboratoriotestien tekemiseen tarvittavien välineiden hankkiminen;
h)
tietoisuudenlisäämiskampanjat.
3. Unionin rahoitusosuus on 30 prosenttia Liettualle ja Puolalle aiheutuneista kustannuksista, joita ne ovat maksaneet siankasvattajille korvauksena varhaisista teurastuksista tartunta-alueilla.
2 artikla
1. Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille jäsenvaltioille korvattavat, 1 artiklan 2 kohdan a-d alakohdassa tarkoitetuista toimista aiheutuvat kustannukset eivät saa keskimäärin ylittää seuraavia enimmäismääriä:
a)
0,5 euroa jokaisesta kotieläimenä pidetystä siasta, josta on otettu näyte;
b)
5 euroa jokaisesta villisiasta, josta on otettu näyte;
c)
2 euroa jokaisesta ELISA-testistä;
d)
10 euroa jokaisesta PCR- ja sekvenssitestistä.
2. Korvattavat kustannukset, jotka aiheutuvat 1 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitetusta toimesta, eivät saa keskimäärin ylittää seuraavia enimmäismääriä:
a)
6 000 euroa Viron osalta;
b)
58 000 euroa Latvian osalta;
c)
950 000 euroa Liettuan osalta;
d)
102 100 euroa Puolan osalta.
3. Korvattavat kustannukset, jotka aiheutuvat 1 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitetusta toimesta, eivät saa ylittää seuraavia enimmäismääriä:
a)
100 000 euroa Liettuan osalta;
b)
150 000 euroa Puolan osalta.
4. Korvattavat kustannukset, jotka aiheutuvat 1 artiklan 2 kohdan g alakohdassa tarkoitetusta toimesta, eivät saa ylittää seuraavia enimmäismääriä:
75 000 euroa Liettuan osalta.
5. Korvattavat kustannukset, jotka aiheutuvat 1 artiklan 2 kohdan h alakohdassa tarkoitetusta toimesta, eivät saa keskimäärin ylittää seuraavia enimmäismääriä:
a)
1 500 euroa Viron osalta;
b)
15 000 euroa Latvian osalta;
c)
75 000 euroa Liettuan osalta;
d)
11 250 euroa Puolan osalta.
6. Unionin rahoitusosuus 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuille jäsenvaltioille ei saa ylittää seuraavia enimmäismääriä:
a)
225 000 euroa Liettuan osalta;
b)
337 500 euroa Puolan osalta.
7. Unionin rahoitusosuus 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille jäsenvaltioille ei saa ylittää seuraavia enimmäismääriä:
a)
27 000 euroa Viron osalta;
b)
190 000 euroa Latvian osalta;
c)
1 948 000 euroa Liettuan osalta;
d)
1 341 000 euroa Puolan osalta.
8. Edellä 1 kohdan c ja d alakohdassa tarkoitetuista toimenpiteistä aiheutuneista menoista unionin rahoitusosuuteen ovat oikeutettuja ainoastaan kustannukset, joita jäsenvaltioille aiheutuu seuraavista:
a)
erityisesti laboratoriotestin toteuttamiseksi ostetut ja käytetyt testipakkaukset, reagenssit ja kaikki yksilöitävissä olevat tarvikkeet;
b)
kaikki millä tahansa nimikkeellä toimiva henkilöstö, joka on osoitettu kokonaan tai osittain testien suorittamiseen laboratoriossa; kustannukset on rajoitettu tosiasiallisiin palkkoihin sekä sosiaaliturvamaksuihin ja muihin lakisääteisiin kustannuksiin, jotka sisältyvät palkkaan;
c)
yleiskustannukset, jotka ovat 7 prosenttia a ja b alakohdassa tarkoitettujen kustannusten summasta.
3 artikla
1. Yhteisön rahoitusosuus 1 artiklassa tarkoitetuille toimenpiteille myönnetään sillä edellytyksellä, että asianomaiset jäsenvaltiot
a)
panevat täytäntöön toimet ja toimenpiteet ohjelmissaan kuvatulla tavalla;
b)
toteuttavat toimenpiteet unionin lainsäädännön asiaa koskevien säännösten, myös kilpailusääntöjä ja julkisia hankintoja koskevien sääntöjen mukaisesti;
c)
toimittavat komissiolle viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2015 liitteen I mukaisen teknistä toteuttamista ja liitteen II mukaisen rahoitusta koskevan loppukertomuksen.
2. Jos jäsenvaltio ei noudata 1 kohdan säännöksiä, komissio voi vähentää unionin rahoitusosuutta ottaen huomioon rikkomuksen luonteen ja vakavuuden ja unionille aiheutuneet taloudelliset menetykset.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Viron tasavallalle, Latvian tasavallalle, Liettuan tasavallalle ja Puolan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 24 päivänä huhtikuuta 2014.