KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 611/2013
af 24. juni 2013
om de foranstaltninger, der skal anvendes ved underretningen om brud på persondatasikkerheden, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF vedrørende databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (Direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) (1), særlig artikel 4, stk. 5,
efter at have hørt Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed (ENISA),
efter at have hørt Gruppen vedrørende Beskyttelse af Personer i forbindelse med Behandling af Personoplysninger, der er nedsat ved artikel 29 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (2) (Artikel 29-Gruppen),
efter høring af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (EDPS) og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Direktiv 2002/58/EF tager sigte på en harmonisering af nationale bestemmelser, der er nødvendig for at sikre et ensartet niveau i beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder og navnlig retten til privatlivets fred og fortrolighed i forbindelse med behandling af personoplysninger inden for den elektroniske kommunikationssektor og for at sikre fri omsætning af sådanne oplysninger og af elektronisk kommunikationsudstyr og elektroniske kommunikationstjenester i Unionen.
(2)
I henhold til artikel 4 i direktiv 2002/58/EF har udbydere af offentligt tilgængelige kommunikationstjenester pligt til at underrette de kompetente nationale myndigheder og i visse tilfælde også berørte abonnenter og fysiske personer om brud på persondatasikkerheden. Brud på persondatasikkerheden er i artikel 2, litra i), i direktiv 2002/58/EF defineret som et sikkerhedsbrud, der fører til hændelig eller ulovlig tilintetgørelse, tab, ændring, ubeføjet videregivelse af eller adgang til persondata, der sendes, lagres eller på anden måde behandles i forbindelse med udbuddet af offentligt tilgængelige kommunikationstjenester i Unionen.
(3)
For at sikre en ensartet gennemførelse af de foranstaltninger, der er anført i artikel 4, stk. 2, 3 og 4, i direktiv 2002/58/EF, giver samme direktivs artikel 4, stk. 5, Kommissionen beføjelse til at vedtage tekniske gennemførelsesforanstaltninger om, under hvilke omstændigheder informations- og underretningskravene i denne artikel gælder, samt hvilke former og procedurer der skal anvendes.
(4)
Forskelle i nationale krav i denne henseende kan medføre retlig usikkerhed, mere komplicerede og omstændelige procedurer og betydelige administrative omkostninger for udbydere, der opererer på tværs af landegrænserne. Kommissionen finder det derfor nødvendigt at vedtage sådanne tekniske gennemførelsesforanstaltninger.
(5)
Denne forordning er afgrænset til at omhandle underretningen om brud på persondatasikkerheden, og der er derfor ikke fastsat tekniske gennemførelsesforanstaltninger for artikel 4, stk. 2, i direktiv 2002/58/EF om underretning af abonnenter i tilfælde af en særlig risiko for brud på netsikkerheden.
(6)
Det følger af første afsnit i artikel 4, stk. 3, i direktiv 2002/58/EF, at udbyderne skal underrette den kompetente nationale myndighed om alle brud på persondatasikkerheden. Der bør derfor ikke overlades skønsbeføjelser til udbyderen om, hvorvidt den kompetente myndighed bør underrettes. Dette bør dog ikke hindre den berørte kompetente nationale myndighed i at prioritere undersøgelsen af visse brud på den måde, som den finder passende i overensstemmelse med den gældende lovgivning, og om fornødent at træffe foranstaltninger for at undgå over- eller underrapportering om brud på persondatasikkerheden.
(7)
Der bør tilvejebringes en ordning for underretning om brud på persondatabeskyttelsen til den kompetente nationale myndighed, og når visse betingelser er opfyldt, bør ordningen bestå af forskellige faser, som hver især er omfattet af visse frister. Hensigten med ordningen er at sikre, at den kompetente nationale myndighed underrettes så hurtigt og så fyldestgørende som muligt uden dog på en urimelig måde at hindre udbyderen i sine bestræbelser på at undersøge bruddet og træffe de nødvendige foranstaltninger for at begrænse det og afbøde konsekvenserne heraf.
(8)
Hverken en simpel formodning om, at et brud på persondatasikkerheden har fundet sted, eller en simpel påvisning af en hændelse, hvis de disponible oplysninger er utilstrækkelige trods det, at en udbyder gør sit bedste for at skabe afklaring, er tilstrækkeligt til at anse et brud på persondatasikkerheden for at være påvist i denne forordnings forstand. Der bør i den forbindelse tages særligt hensyn til, om de oplysninger, der er nævnt i bilag I, står til rådighed.
(9)
De berørte kompetente nationale myndigheder bør samarbejde om anvendelsen af denne forordning i tilfælde, hvor et brud på persondatasikkerheden har en tværnational dimension.
(10)
I denne forordning foretages der ingen yderligere specifikation af de optegnelser over brud på persondatasikkerheden, som udbydere fører, fordi indholdet specificeres udtømmende i artikel 4 i direktiv 2002/58/EF. Udbydere kan dog benytte nærværende forordning med henblik på at fastlægge optegnelsernes format.
(11)
Alle kompetente nationale myndigheder bør stille sikre elektroniske midler til rådighed for udbyderne, således at de kan underrette om brud på persondatasikkerheden i et fælles format baseret på en standard som f.eks. XML, med de oplysninger, der er anført i bilag I, på de relevante sprog, så alle udbydere i Unionen kan følge en ensartet underretningsprocedure, uanset hvor de befinder sig, eller hvor bruddet på persondatasikkerheden fandt sted. Kommissionen bør i den forbindelse lette gennemførelsen af de sikre elektroniske midler ved om fornødent at indkalde de kompetente nationale myndigheder til møder.
(12)
Ved vurderingen af, om et brud på persondatasikkerheden kan forventes at krænke personoplysninger eller privatlivets fred for en abonnent eller en fysisk person, bør der tages hensyn til bl.a. karakteren og indholdet af de pågældende personoplysninger, navnlig hvis oplysningerne vedrører finansielle oplysninger og herunder kreditkortoplysninger og bankoplysninger; særlige kategorier af oplysninger, jf. artikel 8, stk. 1, i direktiv 95/46/EF; og visse data, der specifikt vedrører udbuddet af telefoni- eller internettjenester, dvs. e-maildata, lokaliseringsdata, internetlogfiler, browserhistorik og udspecificerede opkaldslister.
(13)
I undtagelsestilfælde bør udbyderen have mulighed for at udskyde underretningen af abonnenten eller den fysiske person, hvis underretningen af abonnenten eller den fysiske person kan bringe en behørig undersøgelse af bruddet på persondatasikkerheden i fare. I denne sammenhæng kan undtagelsestilfælde omfatte strafferetlig efterforskning samt andre brud på persondatasikkerheden, hvor der ikke er tale om en grov forbrydelse, men for hvilke det kan være hensigtsmæssigt at udskyde underretningen. Under alle omstændigheder bør det være op til den kompetente nationale myndighed ud fra det enkelte tilfælde og på baggrund af omstændighederne at tage stilling til, hvorvidt den samtykker i at udskyde underretningen, eller om underretningen skal kræves foretaget.
(14)
Udbydere må forventes at have rådighed over deres abonnenters kontaktoplysninger i lyset af deres direkte kontraktforhold, men sådanne oplysninger findes muligvis ikke for andre fysiske personer, der berøres af bruddet på persondatasikkerheden. I det tilfælde bør der gives tilladelse til, at udbyderen i første omgang underretter disse fysiske personer via annoncer i større nationale eller regionale medier, f.eks. aviser, og at disse hurtigst muligt efterfølges af en individuel underretning som fastsat ved denne forordning. Udbyderen forpligtes derfor ikke til at underrette gennem medierne, men får snarere beføjelse til at handle på denne måde, hvis udbyderen ønsker det, når vedkommende stadig er i færd med at identificere alle fysiske personer.
(15)
Oplysningerne om bruddet bør stå alene og ikke gives sammen med oplysninger om andre emner. Det betragtes eksempelvis ikke som et velegnet middel til at underrette om et brud på persondatasikkerheden, hvis en normal faktura benyttes til at underrette om et brud på persondatasikkerheden.
(16)
Ved denne forordning fastsættes der ikke specifikke tekniske beskyttelsesforanstaltninger, som kan begrunde en fravigelse af pligten til at underrette abonnenter eller fysiske personer om et brud på persondatasikkerheden, fordi disse kan ændre sig med tiden i takt med teknologiske fremskridt. Kommissionen forventer dog at kunne offentliggøre en vejledende liste over sådanne specifikke tekniske beskyttelsesforanstaltninger i henhold til den aktuelle praksis.
(17)
Gennemførelse af kryptering eller hashing bør ikke i sig selv betragtes som tilstrækkeligt til, at udbydere generelt kan gøre gældende, at de har opfyldt den generelle sikkerhedsforpligtelse, der er fastsat ved artikel 17 i direktiv 95/46/EF. I den henseende bør udbydere også gennemføre passende organisatoriske og tekniske foranstaltninger, der skal forebygge, påvise og blokere brud på datasikkerheden. Efter at have gennemført kontrolforanstaltninger bør udbydere tage højde for eventuelle tilbageværende risici for at erkende, hvor brud på persondatasikkerheden potentielt kan forekomme.
(18)
Benytter udbyderen en anden udbyder til at udføre en del af tjenesteydelsen, f.eks. i forbindelse med fakturering og ledelsesfunktioner, bør denne anden udbyder, som ikke har et direkte kontraktforhold til slutbrugeren, ikke være forpligtet til at udstede underretninger i tilfælde af brud på persondatasikkerheden. Den anden udbyder bør i stedet advare og oplyse udbyderen, med hvilken vedkommende har indgået et direkte kontraktforhold. Dette bør også gælde i forbindelse med engrosudbud af elektroniske kommunikationstjenester, hvor engrosudbyderen normalt ikke har et direkte kontraktforhold til slutbrugeren.
(19)
I direktiv 95/46/EF defineres en generel ramme for beskyttelse af persondata i Den Europæiske Union. Kommissionen har forelagt et forslag til en forordning udstedt af Europa-Parlamentet og Rådet med henblik på at erstatte direktiv 95/46/EF (databeskyttelsesforordningen). Med den foreslåede databeskyttelsesforordning pålægges alle dataansvarlige at underrette om brud på persondatasikkerheden med udgangspunkt i artikel 4, stk. 3, i direktiv 2002/58/EF. Den aktuelle kommissionsforordning er i fuld overensstemmelse med denne foreslåede foranstaltning.
(20)
I den foreslåede databeskyttelsesforordning foretages endvidere et begrænset antal tekniske tilpasninger af direktiv 2002/58/EF for at tage højde for, at direktiv 95/46/EF omdannes til en forordning. Kommissionen vil gøre den nye forordnings materielle retlige konsekvenser for direktiv 2002/58/EF til genstand for en ny gennemgang.
(21)
Anvendelsen af denne forordning bør tages op til fornyet overvejelse tre år efter ikrafttrædelsen, og dens indhold tages op til fornyet overvejelse i lyset af den gældende lovramme til sin tid og herunder den foreslåede databeskyttelsesforordning. Den fornyede gennemgang af nærværende forordning bør derfor så vidt muligt knyttes sammen med gennemgangen af direktiv 2002/58/EF.
(22)
Forordningens anvendelse kan bl.a. vurderes på grundlag af de kompetente nationale medlemsstaters eventuelle statistikker over brud på persondatasikkerheden, som de får underretning om. Disse statistikker kan f.eks. omfatte oplysninger om antallet af brud på persondatasikkerheden, som den kompetente nationale myndighed har modtaget underretning om, antal brud på persondatasikkerheden, som abonnenten eller den fysiske person har modtaget underretning om, den tid, det tager at afhjælpe bruddet på persondatasikkerheden, og hvorvidt der er truffet tekniske beskyttelsesforanstaltninger. Disse statistikker bør give Kommissionen og medlemsstaterne sammenhængende og sammenlignelige statistiske data, og de bør ikke afsløre identiteten af hverken de udbydere, som foretager underretningen, eller abonnenter og fysiske personer. Kommissionen kan også holde jævnlige møder med de kompetente nationale myndigheder og andre interesseparter herom.
(23)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Kommunikationsudvalget -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning gælder for underretningen om brud på persondatasikkerheden, der foretages af udbydere af offentligt tilgængelige kommunikationstjenester (»udbyderen«).
Artikel 2
Underretning af den kompetente nationale myndighed
1. Udbyderen skal underrette den kompetente nationale myndighed om samtlige brud på persondatasikkerheden.
2. Udbyderen skal underrette den kompetente nationale myndighed om bruddet på persondatabeskyttelsen senest 24 timer efter, at bruddet er påvist, når dette er praktisk muligt.
Udbyderen skal i sin underretning af den kompetente nationale myndighed vedlægge de oplysninger, der er angivet i bilag I.
Et brud på persondatasikkerheden skal anses for at være påvist, hvis en udbyder har opnået tilstrækkelig kendskab til, at en sikkerhedshændelse er indtruffet, og at den har kompromitteret persondatasikkerheden, således at der kan afgives en hensigtsmæssig underretning som krævet ifølge denne forordning.
3. Udbyderen må foretage en indledende underretning af den kompetente nationale myndighed senest 24 timer efter påvisning af bruddet på persondatabeskyttelsen, hvis alle de i bilag I angivne oplysninger ikke foreligger, og der er behov for yderligere efterforskning af bruddet på persondatasikkerheden. Denne indledende underretning af den kompetente nationale myndighed skal indeholde de oplysninger, der er anført i bilag I, afdeling 1. Udbyderen skal foretage en anden underretning af den kompetente nationale myndighed så hurtigt som muligt og senest tre dage efter den indledende underretning. Denne anden underretning skal indeholde de oplysninger, der er anført i bilag I, afdeling 2, og om nødvendigt ajourføre de oplysninger, der allerede er afgivet.
Hvis udbyderen på trods af sin efterforskning ikke er i stand til at forelægge alle oplysninger senest tre dage efter den indledende underretning, skal udbyderen afgive alle disponible oplysninger inden for denne tidsfrist og forelægge den kompetente nationale myndighed en begrundelse for den forsinkede underretning om de resterende oplysninger. Udbyderen forelægger hurtigst muligt de resterende oplysninger for den kompetente nationale myndighed og ajourfører om nødvendigt de oplysninger, der allerede er afgivet.
4. Den kompetente nationale myndighed stiller sikre elektroniske midler til rådighed, således at alle udbydere, der er etableret i den pågældende medlemsstat, kan underrette om brud på persondatasikkerheden, tillige med oplysninger om procedurerne for adgang og brug af denne. Ved behov indkalder Kommissionen til møder mellem de kompetente nationale myndigheder med henblik på at lette anvendelsen af denne bestemmelse.
5. Når bruddet på persondatasikkerheden krænker abonnenter eller fysiske personer fra andre medlemsstater end den kompetente nationale myndigheds medlemsstat, hvori der er underrettet om bruddet på persondatasikkerheden, informerer den kompetente nationale myndighed de øvrige berørte nationale myndigheder.
For at lette anvendelsen af denne bestemmelse opretter og ajourfører Kommissionen en liste over de kompetente nationale myndigheder og de relevante kontaktpunkter.
Artikel 3
Underretning af en abonnent eller en fysisk person
1. Hvis bruddet på persondatasikkerheden kan forventes at krænke personoplysninger eller privatlivets fred for en abonnent eller en fysisk person, skal udbyderen foruden den underretning, der er nævnt i artikel 2, også underrette abonnenten eller den fysiske person om bruddet.
2. Ved vurderingen af, hvorvidt et brud på persondatasikkerheden kan forventes at krænke personoplysninger eller privatlivets fred for en abonnent eller en fysisk person, skal der tages hensyn til bl.a. følgende forhold:
a)
karakteren og indholdet af de pågældende personoplysninger, navnlig hvor oplysningerne vedrører finansielle oplysninger, særlige kategorier af oplysninger, jf. artikel 8, stk. 1, i direktiv 95/46/EF, samt lokaliseringsdata, internetlogfiler, browserhistorik, e-maildata og udspecificerede opkaldslister
b)
de sandsynlige følger af bruddet på persondatasikkerheden for den berørte abonnent eller fysiske person, navnlig hvis bruddet kan medføre identitetstyveri eller svig, fysisk skade, psykologisk forstyrrelse, tort eller skade af omdømme og
c)
omstændighederne ved bruddet på persondatasikkerheden, navnlig når oplysningerne er blevet stjålet, eller når udbyderen er bekendt med, at de nødvendige data er i en uautoriseret tredjemands besiddelse.
3. Abonnenten eller den fysiske person skal underrettes uden unødig forsinkelse, efter at bruddet på persondatasikkerheden er påvist, jf. artikel 2, stk. 2, tredje afsnit. Dette må ikke afhænge af underretningen om bruddet på persondatabeskyttelsen til den kompetente nationale myndighed, der er omhandlet i artikel 2.
4. I udbyderens underretning til abonnenten eller den fysiske person vedlægges de oplysninger, der er fastsat i bilag II. Underretningen af abonnenten eller den fysiske person skal være udtrykt i et klart og letforståeligt sprog. Udbyderen må ikke bruge underretningen som en lejlighed til at fremme eller reklamere for nye eller supplerende tjenester.
5. I undtagelsestilfælde, hvor underretningen af abonnenten eller den fysiske person kan bringe en behørig efterforskning af bruddet på persondatasikkerheden i fare, skal udbyderen efter at have opnået samtykke fra den kompetente nationale myndighed gives tilladelse til at udskyde underretningen af abonnenten eller den fysiske person, indtil den kompetente nationale myndighed skønner det muligt at underrette om bruddet på persondatasikkerheden i overensstemmelse med denne artikel.
6. Udbyderen skal underrette abonnenten eller den fysiske person om bruddet på persondatasikkerheden med kommunikationsmidler, som sikrer en hurtig modtagelse af oplysningerne, og som er sikret i overensstemmelse med aktuelle teknikker. Oplysningerne om bruddet skal stå alene og må ikke gives sammen med oplysninger om andre emner.
7. Hvis udbyderen, som har et direkte kontraktforhold til slutbrugeren, på trods af rimelige bestræbelser er ude af stand til inden for den tidsfrist, der er angivet i stk. 3, at identificere alle fysiske personer, som må forventes at blive krænket af bruddet på persondatasikkerheden, kan udbyderen underrette disse personer gennem annoncer i større nationale eller regionale medier i de relevante medlemsstater inden for tidsfristen. Disse annoncer skal indeholde de oplysninger, der er angivet i bilag II, om nødvendigt i sammenfattet form. I dette tilfælde skal udbyderen videreføre rimelige bestræbelser på at identificere disse fysiske personer og underrette dem om de i bilag II angivne oplysninger hurtigst muligt.
Artikel 4
Tekniske beskyttelsesforanstaltninger
1. Uanset artikel 3, stk. 1, er det ikke nødvendigt at underrette den pågældende abonnent eller fysiske person om et brud på persondatasikkerheden, hvis den kompetente nationale myndighed finder det godtgjort fra udbyderens side, at denne har gennemført passende teknologiske beskyttelsesforanstaltninger, og at disse foranstaltninger er blevet anvendt på de data, som sikkerhedsbruddet vedrørte. Sådanne teknologiske beskyttelsesforanstaltninger skal gøre dataene uforståelige for alle, der ikke har lovlig adgang hertil.
2. Data anses for uforståelige, hvis:
a)
de er blevet krypteret på sikker vis med en standardiseret algoritme, dekrypteringsnøglen ikke er kompromitteret af et brud på sikkerheden, og dekrypteringsnøglen er genereret på en sådan måde, at den ikke kan afsløres med de tilgængelige tekniske midler af en person, der ikke har lovlig adgang til nøglen eller
b)
de er blevet erstattet af deres hashværdi, der beregnes med en standardiseret kryptografisk hashfunktion med en nøgle, den nøgle, der er anvendt til at hashe dataene, ikke er kompromitteret af et brud på sikkerheden, og den nøgle, der er anvendt til at hashe dataene, er genereret på en sådan måde, at den ikke kan afsløres med de tilgængelige tekniske midler af en person, der ikke har lovlig adgang til nøglen.
3. Kommissionen kan efter at have hørt de kompetente nationale myndigheder via Artikel 29-Gruppen, Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse offentliggøre en vejledende liste over egnede tekniske beskyttelsesforanstaltninger som nævnt i stk. 1 i overensstemmelse med den gældende praksis.
Artikel 5
Anvendelse af en anden udbyder
Indgår en udbyder en kontrakt med en anden udbyder om at levere en del af de elektroniske kommunikationstjenester uden at have et direkte kontraktforhold til abonnenter, skal denne anden udbyder øjeblikkeligt oplyse den kontraherende udbyder om brud på persondatasikkerheden.
Artikel 6
Rapportering og fornyet gennemgang
Inden for tre år efter denne forordnings ikrafttræden skal Kommissionen forelægge en rapport om forordningens anvendelse, dens effektivitet og konsekvenser for udbydere, abonnenter og fysiske personer. På grundlag af denne rapport foretager Kommissionen en fornyet gennemgang af denne forordning.
Artikel 7
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft den 25. august 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juni 2013.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 611/2013,
annettu 24 päivänä kesäkuuta 2013,
henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY mukaisten henkilötietojen tietoturvaloukkausten ilmoittamiseen sovellettavista toimenpiteistä
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12 päivänä heinäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY (1) (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi)ja erityisesti sen 4 artiklan 5 kohdan,
on kuullut Euroopan verkko- ja tietoturvavirastoa (ENISA),
on kuullut yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (2) 29 artiklalla perustettua tietosuojatyöryhmää (artikla 29 -työryhmä),
on kuullut Euroopan tietosuojavaltuutettua,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivissä 2002/58/EY säädetään sellaisten kansallisten säännösten yhdenmukaistamisesta, joita tarvitaan samantasoisen perusoikeuksien ja -vapauksien, erityisesti yksityisyyttä ja luottamuksellisuutta koskevan oikeuden, suojan varmistamiseksi henkilötietojen käsittelyssä sähköisen viestinnän alalla sekä tällaisten tietojen ja sähköisten viestintälaitteiden ja -palvelujen vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi unionissa.
(2)
Direktiivin 2002/58/EY 4 artiklan mukaan yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajien on ilmoitettava henkilötietojen tietoturvaloukkauksista toimivaltaisille kansallisille viranomaisille ja eräissä tapauksissa myös niiden kohteeksi joutuneille tilaajille ja henkilöille. Henkilötietojen tietoturvaloukkaukset määritellään direktiivin 2002/58/EY 2 artiklan i alakohdassa tietoturvaloukkauksiksi, jotka johtavat yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tarjoamisen yhteydessä unionissa siirrettyjen, tallennettujen tai muutoin käsiteltyjen henkilötietojen vahingossa tapahtuvaan tai laittomaan tuhoamiseen, häviämiseen, muuttamiseen, luvattomaan luovuttamiseen tai käyttöön antamiseen.
(3)
Direktiivin 2002/58/EY 4 artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden yhdenmukaisen toteuttamisen varmistamiseksi komissio valtuutetaan sen 4 artiklan 5 kohdassa hyväksymään teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka koskevat kyseisessä artiklassa tarkoitettuihin tiedotus- ja ilmoitusvaatimuksiin sovellettavia olosuhteita, muotoa ja menettelyjä.
(4)
Toisistaan poikkeavat kansalliset vaatimukset voivat tässä yhteydessä aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta, monimutkaisempia ja raskaampia menettelyjä ja huomattavia hallinnollisia kustannuksia rajojen yli toimiville palveluntarjoajille. Näistä syistä komissio katsoo tarpeelliseksi hyväksyä tällaisia teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä.
(5)
Tämä asetus rajoittuu henkilötietojen tietoturvaloukkauksista ilmoittamiseen, eikä siinä näin ollen vahvisteta direktiivin 2002/58/EY 4 artiklan 2 kohtaan liittyviä teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka koskevat tilaajille ilmoittamista verkon turvallisuuteen kohdistuvista erityisistä riskeistä.
(6)
Direktiivin 2002/58/EY 4 artiklan 3 kohdan ensimmäisestä alakohdasta seuraa, että palveluntarjoajien olisi ilmoitettava toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle kaikista henkilötietojen tietoturvaloukkauksista. Näin ollen päätöstä siitä, ilmoitetaanko henkilötietojen tietoturvaloukkauksesta toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle, ei saisi jättää palveluntarjoajan omaan harkintavaltaan. Tämä ei kuitenkaan saisi estää kyseistä toimivaltaista kansallista viranomaista priorisoimasta tiettyjen tietoturvaloukkausten tutkintaa tarpeelliseksi katsomallaan tavalla sovellettavan lainsäädännön mukaisesti ja toteuttamasta tarvittavia toimia henkilötietojen tietoturvaloukkauksien yli- tai aliraportoinnin välttämiseksi.
(7)
Henkilötietojen tietoturvaloukkauksista toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle tehtäviä ilmoituksia varten on tarkoituksenmukaista säätää järjestelmästä, joka muodostuu tietyin edellytyksin eri vaiheista, joista kullakin on tietty aikaraja. Tämän järjestelmän tarkoituksena on varmistaa, että toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle ilmoitetaan tietoturvaloukkauksesta mahdollisimman aikaisin ja mahdollisimman tyhjentävästi estämättä kuitenkaan tarpeettomasti palveluntarjoajaa tutkimasta tietoturvaloukkausta ja toteuttamasta tarpeellisia toimenpiteitä tietoturvaloukkauksen rajoittamiseksi ja sen seurausten korjaamiseksi.
(8)
Pelkkä epäily henkilötietojen tietoturvaloukkauksen tapahtumisesta tai pelkkä tietoturvapoikkeaman havaitseminen ilman, että palveluntarjoajan yrityksistä huolimatta käytettävissä on riittäviä tietoja, ei ole riittävä syy katsoa, että tässä asetuksessa tarkoitettu tietoturvaloukkaus on havaittu. Erityistä huomiota olisi tässä yhteydessä kiinnitettävä liitteessä I tarkoitettujen tietojen saatavuuteen.
(9)
Asianomaisten toimivaltaisten kansallisten viranomaisten olisi tämän asetuksen soveltamisen yhteydessä tehtävä yhteistyötä sellaisissa tapauksissa, joissa henkilötietojen tietoturvaloukkauksella on rajat ylittävä ulottuvuus.
(10)
Tässä asetuksessa ei määritellä tarkemmin henkilötietojen tietoturvaloukkauksien luetteloa, jota palveluntarjoajien on pidettävä yllä, koska sen sisältö määritellään tyhjentävästi direktiivin 2002/58/EY 4 artiklassa. Palveluntarjoajat voivat kuitenkin käyttää tätä asetusta määritellessään luettelon muotoa.
(11)
Kaikkien toimivaltaisten kansallisten viranomaisten olisi annettava palveluntarjoajien käyttöön suojattu sähköinen menetelmä henkilötietojen tietoturvaloukkauksista ilmoittamiseen noudattaen yhteistä muotoa, joka perustuu standardiin, kuten XML:ään, ja joka sisältää liitteessä I mainitut tiedot asianomaisilla kielillä, jotta kaikki palveluntarjoajat unionissa voivat noudattaa samanlaista ilmoitusmenettelyä riippumatta siitä, minne ne ovat sijoittautuneet tai missä henkilötietojen tietoturvaloukkaus on tapahtunut. Tähän liittyen komission olisi helpotettava suojatun sähköisen menetelmän käyttöönottoa järjestämällä tarvittaessa kokouksia toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa.
(12)
Arvioitaessa, onko henkilötietojen tietoturvaloukkauksella todennäköisesti haittavaikutuksia tilaajan tai henkilön henkilötiedoille tai yksityisyydelle, olisi otettava huomioon erityisesti kyseisten henkilötietojen luonne ja sisältö, varsinkin jos tiedot sisältävät taloudellista informaatiota, kuten luottokortti- ja pankkitilitietoja, direktiivin 95/46/EY 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin erityisiin luokkiin kuuluvia tietoja ja tiettyjä tietoja, jotka liittyvät erityisesti puhelin- tai internetpalvelujen tarjoamiseen, kuten sähköpostitiedot, paikannustiedot, internetin lokitiedostot, www-selaushistoriat ja puheluerittelyt.
(13)
Poikkeuksellisissa olosuhteissa palveluntarjoajan olisi voitava lykätä tilaajalle tai henkilölle annettavaa ilmoitusta, jos tilaajalle tai yksityishenkilölle ilmoittaminen voi vaarantaa henkilötietojen tietoturvaloukkauksen asianmukaisen tutkimisen. Tässä yhteydessä poikkeuksellisiin olosuhteisiin voivat kuulua myös rikostutkinta sekä muut sellaiset henkilötietojen tietoturvaloukkaukset, jotka eivät ole vakavia rikoksia mutta joiden osalta voi olla tarkoituksenmukaista lykätä ilmoittamista. Toimivaltaisen kansallisen viranomaisen olisi joka tapauksessa arvioitava kunkin tapauksen olosuhteet huomioon ottaen, hyväksytäänkö lykkääminen vai vaaditaanko ilmoitusta.
(14)
Palveluntarjoajilla olisi oltava tilaajiensa yhteystiedot suoran sopimussuhteen vuoksi, mutta palveluntarjoajilla ei välttämättä ole näitä tietoja muista henkilöistä, joihin henkilötietojen tietoturvaloukkaus on vaikuttanut haitallisesti. Tällöin palveluntarjoajan olisi voitava aluksi ilmoittaa näille henkilöille suurimmissa kansallisissa tai alueellisissa tiedotusvälineissä, kuten sanomalehdissä, julkaistavilla ilmoituksilla, minkä jälkeen sen olisi annettava mahdollisimman pian henkilökohtainen ilmoitus siten kuin tässä asetuksessa säädetään. Palveluntarjoajalla ei siis ole velvollisuutta julkaista ilmoitusta tiedotusvälineissä, mutta sillä on halutessaan lupa toimia näin, kunnes se on yksilöinyt kaikki henkilöt, joihin tietoturvaloukkaus on vaikuttanut.
(15)
Tietoturvaloukkausta koskevat tiedot olisi liitettävä pelkästään tietoturvaloukkauksen asiayhteyteen eikä muita aiheita koskevien tietojen yhteyteen. Esimerkiksi henkilötietojen tietoturvaloukkausta koskevien tietojen antamista tavanomaisen laskun yhteydessä ei saisi pitää asianmukaisena keinona ilmoittaa henkilötietojen tietoturvaloukkauksesta.
(16)
Tässä asetuksessa ei säädetä erityisistä teknisistä suojatoimenpiteistä, joiden vuoksi voidaan poiketa velvoitteesta ilmoittaa henkilötietojen tietoturvaloukkauksista tilaajille tai henkilöille, sillä nämä suojatoimenpiteet voivat muuttua ajan myötä teknologian kehityksen myötä. Komission olisi kuitenkin voitava julkaista ohjeellinen luettelo nykykäytännön mukaisista tällaisista erityisistä teknisistä suojatoimenpiteistä.
(17)
Salauksen tai tiivistämisen toteuttamista ei saisi pitää itsessään riittävänä, jotta palveluntarjoajat voisivat yleisemmin väittää täyttäneensä direktiivin 95/46/EY 17 artiklassa asetetun yleisen tietoturvavelvoitteen. Palveluntarjoajien olisi tältä osin toteutettava myös riittävät organisatoriset ja tekniset toimenpiteet henkilötietojen tietoturvaloukkausten torjumiseksi, havaitsemiseksi ja estämiseksi. Palveluntarjoajien olisi otettava huomioon mahdollinen suojakeinojen toteuttamisen jälkeinen jäännösriski, jotta voidaan ymmärtää, missä henkilötietojen tietoturvaloukkauksia voi potentiaalisesti esiintyä.
(18)
Jos palveluntarjoaja käyttää toista palveluntarjoajaa suorittamaan osan palvelusta esimerkiksi laskutuksessa tai hallinnossa, tätä toista palveluntarjoajaa, joka ei ole suorassa sopimussuhteessa loppukäyttäjään, ei saisi velvoittaa antamaan ilmoituksia henkilötietojen tietoturvaloukkauksista. Sen sijaan sen olisi varoitettava ja informoitava palveluntarjoajaa, jonka kanssa sillä on suora sopimussuhde. Tämän olisi koskettava myös sähköisten viestintäpalvelujen tukkutarjontaa, jossa tukkupalveluntarjoaja ei yleensä ole suorassa sopimussuhteessa loppukäyttäjään.
(19)
Direktiivissä 95/46/EY määritellään yleiset puitteet henkilötietojen suojalle Euroopan unionissa. Komissio on antanut ehdotuksen direktiivin 95/46/EY korvaavasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (tietosuoja-asetus). Ehdotetussa tietosuoja-asetuksessa kaikki rekisterinpitäjät velvoitettaisiin ilmoittamaan henkilötietojen tietoturvaloukkauksista direktiivin 2002/58/EY 4 artiklan 3 kohtaan perustuvalla tavalla. Tämä komission asetus on täysin johdonmukainen kyseisen ehdotetun säädöksen kanssa.
(20)
Ehdotetussa tietosuoja-asetuksessa direktiiviin 2002/58/EY tehdään myös joitain teknisiä mukautuksia, jotta voidaan ottaa huomioon direktiivin 95/46/EY muuttaminen asetukseksi. Komissio tekee arvioinnin uuden asetuksen aineellisoikeudellisista seurauksista direktiivin 2002/58/EY kannalta.
(21)
Tämän asetuksen täytäntöönpanoa olisi tarkasteltava kolme vuotta sen voimaantulon jälkeen, jolloin myös sen sisältöä olisi tarkasteltava uudelleen tuolloin voimassa olevan oikeudellisen kehyksen, muun muassa ehdotetun tietosuoja-asetuksen, perusteella. Tämän asetuksen uudelleentarkastelu olisi mahdollisuuksien mukaan kytkettävä direktiivin 2002/58/EY tuleviin uudelleentarkasteluihin.
(22)
Tämän asetuksen täytäntöönpanoa voidaan arvioida muun muassa toimivaltaisten kansallisten viranomaisten niille ilmoitetuista henkilötietojen tietoturvaloukkauksista mahdollisesti pitämien tilastojen pohjalta. Näitä tilastoja voidaan pitää esimerkiksi toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle ilmoitettujen henkilötietojen tietoturvaloukkauksien määrästä, tilaajalle tai henkilölle ilmoitettujen henkilötietojen tietoturvaloukkauksien määrästä, henkilötietojen tietoturvaloukkauksen ratkaisemiseen kuluneesta ajasta ja siitä, onko käytössä teknisiä suojatoimenpiteitä. Näiden tilastojen olisi annettava komissiolle ja jäsenvaltioille johdonmukaiset ja vertailukelpoiset tilastotiedot nimeämättä ilmoituksen tekevää palveluntarjoajaa ja kyseisiä tilaajia ja yksityishenkilöitä. Komissio voi tätä tarkoitusta varten myös järjestää säännöllisiä kokouksia toimivaltaisten kansallisten viranomaisten ja muiden asiaankuuluvien sidosryhmien kanssa.
(23)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat viestintäkomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
Tätä asetusta sovelletaan yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajien, jäljempänä ’palveluntarjoaja’, suorittamaan henkilötietojen tietoturvaloukkauksista ilmoittamiseen.
2 artikla
Ilmoittaminen toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle
1. Palveluntarjoajan on ilmoitettava kaikista henkilötietojen tietoturvaloukkauksista toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle.
2. Palveluntarjoajan on ilmoitettava henkilötietojen tietoturvaloukkauksesta toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle 24 tunnin kuluessa sen havaitsemisesta, kun tämä on käytännössä mahdollista.
Palveluntarjoajan on annettava toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle tekemässään ilmoituksessa liitteessä I mainitut tiedot.
Jotta ilmoituksen antaminen tämän asetuksen nojalla olisi mielekästä, henkilötietojen tietoturvaloukkauksen on katsottava tapahtuneen, jos palveluntarjoaja on saanut riittävän tiedon siitä, että on ilmennyt henkilötietojen vaarantumiseen johtanut tietoturvapoikkeama.
3. Jos kaikkia liitteessä I esitettyjä tietoja ei ole saatavilla ja henkilötietojen tietoturvaloukkausta on tutkittava tarkemmin, palveluntarjoaja voi antaa toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle alustavan ilmoituksen 24 tunnin kuluessa henkilötietojen tietoturvaloukkauksen havaitsemisesta. Tässä toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle annettavassa alustavassa ilmoituksessa on oltava liitteessä I olevassa 1 jaksossa esitetyt tiedot. Palveluntarjoajan on annettava toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle täydentävä ilmoitus mahdollisimman pian ja viimeistään kolmen päivän kuluttua alustavasta ilmoituksesta. Tässä täydentävässä ilmoituksessa on oltava liitteessä I olevassa 2 jaksossa esitetyt tiedot, ja siinä on tarpeen mukaan päivitettävä jo annetut tiedot.
Jos palveluntarjoaja ei tutkimuksistaan huolimatta pysty antamaan kaikkia tietoja kolmen päivän kuluessa alustavasta ilmoituksesta, palveluntarjoajan on annettava kyseisessä määräajassa käyttöön saamansa tiedot ja perusteltava toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle, miksi loput tiedot ilmoitetaan määräajan jälkeen. Palveluntarjoajan on ilmoitettava loput tiedot kansalliselle toimivaltaiselle viranomaiselle ja tarpeen mukaan päivitettävä jo annetut tiedot mahdollisimman pian.
4. Toimivaltaisen kansallisen viranomaisen on annettava kaikkien kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden palveluntarjoajien käyttöön suojattu sähköinen menetelmä, jonka avulla henkilötietojen tietoturvaloukkauksista on ilmoitettava, sekä tiedot sen käyttöönoton ja käytön menettelyistä. Komissio järjestää tarvittaessa toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa kokouksia tämän säännöksen täytäntöönpanon helpottamiseksi.
5. Jos henkilötietojen tietoturvaloukkaus vaikuttaa tilaajiin tai henkilöihin muissa jäsenvaltioissa kuin sen toimivaltaisen kansallisen viranomaisen jäsenvaltiossa, jolle henkilötietojen tietoturvaloukkauksesta on ilmoitettu, toimivaltaisen kansallisen viranomaisen on ilmoitettava tästä asianomaisille muille kansallisille viranomaisille.
Tämän säännöksen täytäntöönpanon helpottamiseksi komissio laatii luettelon toimivaltaisista kansallisista viranomaisista ja tarvittavista yhteyspisteistä ja pitää sitä yllä.
3 artikla
Ilmoittaminen tilaajalle tai henkilölle
1. Jos henkilötietojen tietoturvaloukkauksella on todennäköisesti haittavaikutuksia tilaajan tai henkilön henkilötiedoille tai yksityisyydelle, palveluntarjoajan on 2 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen lisäksi annettava tietoturvaloukkauksesta ilmoitus myös tilaajalle tai henkilölle.
2. Arvioitaessa sitä, onko henkilötietojen tietoturvaloukkauksella todennäköisesti haittavaikutuksia tilaajan tai henkilön henkilötiedoille tai yksityisyydelle, on otettava huomioon erityisesti seuraavat tekijät:
a)
kyseisten henkilötietojen luonne ja sisältö, erityisesti jos tiedot sisältävät taloudellista informaatiota, kuuluvat direktiivin 95/46/EY 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin erityisiin luokkiin tai ovat paikannustietoja, internetin lokitiedostoja, www-selaushistorioita, sähköpostitietoja ja puheluerittelyjä;
b)
henkilötietojen tietoturvaloukkauksesta sen kohteeksi joutuneelle tilaajalle tai henkilölle todennäköisesti aiheutuvat seuraukset, erityisesti jos tietoturvaloukkaus voi johtaa henkilöllisyysvarkauteen tai -petokseen, ruumiilliseen tai henkiseen kärsimykseen, nöyryytykseen tai maineen vahingoittumiseen; ja
c)
henkilötietojen tietoturvaloukkauksen olosuhteet, erityisesti jos tiedot on varastettu tai jos palveluntarjoaja tietää, että tiedot ovat luvattomasti kolmannen osapuolen hallussa.
3. Ilmoitus on annettava tilaajalle tai yksityishenkilölle ilman aiheetonta viivytystä henkilötietojen tietoturvaloukkauksen havaitsemisen jälkeen siten kuin 2 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa esitetään. Se ei saa olla riippuvainen 2 artiklassa tarkoitetusta henkilötietojen tietoturvaloukkauksen ilmoittamisesta toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle.
4. Palveluntarjoajan on annettava tilaajalle tai henkilölle tekemässään ilmoituksessa liitteessä II esitetyt tiedot. Tilaajalle tai henkilölle annettava ilmoitus on laadittava selkeällä ja helposti ymmärrettävällä kielellä. Palveluntarjoaja ei saa käyttää ilmoitusta tilaisuutena uusien tai lisäpalvelujen mainontaan tai myynninedistämiseen.
5. Jos tilaajalle tai henkilölle ilmoittaminen voi poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi vaarantaa henkilötietojen tietoturvaloukkauksen asianmukaisen tutkinnan, palveluntarjoaja voi kansallisen toimivaltaisen viranomaisen suostumuksen saatuaan lykätä tilaajalle tai henkilölle annettavaa ilmoitusta, kunnes toimivaltainen kansallinen viranomainen katsoo, että henkilötietojen tietoturvaloukkauksesta voidaan ilmoittaa tämän artiklan mukaisesti.
6. Palveluntarjoajan on ilmoitettava henkilötietojen tietoturvaloukkauksesta tilaajalle tai henkilölle viestintämenetelmillä, jotka takaavat tiedon nopean vastaanottamisen ja jotka on asianmukaisesti suojattu tekniikan nykytason mukaisesti. Tietoturvaloukkausta koskevat tiedot on liitettävä pelkästään tietoturvaloukkauksen asiayhteyteen eikä muita aiheita koskevien tietojen yhteyteen.
7. Jos palveluntarjoaja, joka on suorassa sopimussuhteessa loppukäyttäjään, ei kohtuullisin toimin kykene määrittämään 3 kohdassa tarkoitetussa määräajassa kaikkia henkilöitä, joihin henkilötietojen tietoturvaloukkaus todennäköisesti vaikuttaa haitallisesti, palveluntarjoaja voi tiedottaa siitä näille henkilöille suurimmissa kansallisissa tai alueellisissa tiedotusvälineissä kyseisessä määräajassa kyseisissä jäsenvaltioissa julkaistavilla ilmoituksilla. Näissä ilmoituksissa on oltava liitteessä II esitetyt tiedot, tarvittaessa tiivistetysti esitettyinä. Tässä tapauksessa palveluntarjoajan on jatkettava kaikkia kohtuullisia toimia voidakseen yksilöidä kyseiset henkilöt ja ilmoittaa heille liitteessä II esitetyt tiedot mahdollisimman pian.
4 artikla
Tekniset suojatoimenpiteet
1. Poiketen siitä, mitä 3 artiklan 1 kohdassa säädetään, ilmoitusta henkilötietojen tietoturvaloukkauksesta sen kohteeksi joutuneelle tilaajalle tai henkilölle ei vaadita, jos palveluntarjoaja on osoittanut toimivaltaista kansallista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että se on toteuttanut asianmukaiset tekniset suojatoimenpiteet ja että kyseisiä toimenpiteitä sovellettiin tietoturvaloukkauksen kohteena olevaan tietoon. Tällaisten teknisten suojatoimenpiteiden avulla tiedot muutetaan sellaiseen muotoon, että ne eivät ole sellaisten henkilöiden ymmärrettävissä, joilla ei ole lupaa päästä tietoihin.
2. Tietojen katsotaan olevan sellaisessa muodossa, etteivät ne ole ymmärrettävissä, jos
a)
ne on salattu turvallisesti käyttäen standardoitua algoritmia, salauksen purkamiseen käytetty avain ei ole vaarantunut missään tietoturvaloukkauksessa ja salauksen purkamiseen käytetty avain on muodostettu siten, etteivät henkilöt, joilla ei ole lupa käyttää avainta, voi saada sitä selville käytettävissä olevan teknologian avulla; tai
b)
ne on korvattu niiden tiivistearvolla, joka on laskettu standardoitua kryptografista avaimellista tiivistefunktiota käyttäen, tietojen tiivistämiseen käytetty avain ei ole vaarantunut missään tietoturvaloukkauksessa ja tietojen tiivistämiseen käytetty avain on muodostettu siten, etteivät henkilöt, joilla ei ole lupa käyttää avainta, voi saada sitä selville käytettävissä olevan teknologian avulla.
3. Kuultuaan toimivaltaisia viranomaisia artikla 29 -työryhmän kautta, Euroopan verkko- ja tietoturvavirastoa ja Euroopan tietosuojavaltuutettua komissio voi julkaista ohjeellisen luettelon 1 kohdassa tarkoitetuista nykyisiin käytäntöihin perustuvista asianmukaisista teknisistä suojatoimenpiteistä.
5 artikla
Toisen palveluntarjoajan käyttö
Jos sähköisen viestintäpalvelun tarjonnassa käytetään alihankkijana toista palveluntarjoajaa, joka ei ole suorassa sopimussuhteessa tilaajiin, tämän toisen palveluntarjoajan on ilmoitettava henkilötietojen tietoturvaloukkauksesta välittömästi sitä alihankkijana käyttävälle palveluntarjoajalle.
6 artikla
Raportointi ja uudelleentarkastelu
Komissio antaa kolmen vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta kertomuksen sen täytäntöönpanosta, tuloksellisuudesta ja vaikutuksesta palveluntarjoajiin, tilaajiin ja yksityishenkilöihin. Komissio tarkastelee tätä asetusta uudelleen kyseisen kertomuksen perusteella.
7 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan 25 päivänä elokuuta 2013.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 24 päivänä kesäkuuta 2013.