KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 702/2014
af 25. juni 2014
om forenelighed med det indre marked efter artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde af visse kategorier af støtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 4,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på visse former for horisontal statsstøtte (1), særlig artikel 1, stk. 1, litra a) og b,
efter offentliggørelse af udkast til denne forordning, jf. artikel 6 og artikel 8, stk. 2, i forordning (EF) nr. 994/98,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Statsstøtte, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Statslig finansiering, som opfylder kriterierne i traktatens artikel 107, stk. 1, udgør statsstøtte og skal anmeldes til Kommissionen i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3. I medfør af traktatens artikel 109 kan Rådet imidlertid bestemme, at visse former for støtte er fritaget for denne anmeldelsespligt. I henhold til traktatens artikel 108, stk. 4, kan Kommissionen vedtage forordninger vedrørende disse former for støtte. Forordning (EF) nr. 994/98 giver Kommissionen bemyndigelse til efter traktatens artikel 109 at erklære, at visse kategorier af støtte kan fritages for anmeldelseskravet i traktatens artikel 108, stk. 3. Kommissionen har med hjemmel i denne forordning vedtaget Kommissionens forordning (EF) nr. 1857/2006 (2), som finder anvendelse indtil den 30. juni 2014.
(2)
Den 22. juli 2013 blev forordning (EF) nr. 994/98 ændret ved Rådets forordning (EU) nr. 733/2013 (3) for at give Kommissionen bemyndigelse til at udvide gruppefritagelsen til nye kategorier af støtte, for hvilke der kan opstilles klare forenelighedskriterier. Disse nye kategorier bør omfatte støtte til bevarelse af kultur- og naturarv, støtte til at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer og støtte til skovbrug, som på visse betingelser kan fritages fra anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3.
(3)
Det følger af traktatens artikel 42, at konkurrencereglerne kun finder anvendelse på produktionen af og handelen med landbrugsvarer i det omfang, Europa-Parlamentet og Rådet beslutter dette. I henhold til artikel 211, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 (4) finder statsstøttereglerne med visse nærmere definerede undtagelser anvendelse på støtte til produktion af og handel med landbrugsprodukter. Derimod finder statsstøttereglerne ikke anvendelse på hverken de betalinger, medlemsstaterne foretager i forbindelse med foranstaltninger iværksat i henhold til nævnte forordning, som helt eller delvis finansieres af EU, eller på foranstaltninger efter forordningens artikel 213-218. De finder heller ikke anvendelse på betalinger foretaget af medlemsstaterne i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 (5) eller på supplerende national finansiering efter traktatens artikel 42. Disse betalinger, der har til formål at tilvejebringe supplerende national finansiering inden for rammerne af traktatens artikel 42, skal opfylde kriterierne i forordning (EU) nr. 1305/2013 for at kunne godkendes af Kommissionen som en del af en given medlemsstats landdistriktsprogram. Både den del, der medfinansieres af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), og supplerende national finansiering af foranstaltninger, der ikke falder ind under traktatens artikel 42, er underlagt statsstøttereglerne.
(4)
Da en støttes økonomiske virkninger ikke afhænger af, om den delvis finansieres af EU eller udelukkende finansieres af en medlemsstat, bør der være overensstemmelse og sammenhæng mellem Kommissionens statsstøttepolitik og den støtte, der ydes inden for rammerne af EU's egen fælles landbrugspolitik og landdistriktspolitik.
(5)
Denne forordnings anvendelsesområde bør derfor afstemmes med forordning (EU) nr. 1305/2013, især hvad angår støtte til skovbrugssektoren og støtte til mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder (SMV) i landdistrikter. Denne forordning bør kun finde anvendelse på foranstaltninger i skovbrugssektoren og foranstaltninger til fordel for SMV i landdistrikter, som ikke falder ind under traktatens artikel 42, for så vidt disse foranstaltninger indgår i landdistriktsprogrammerne og medfinansieres af ELFUL. Denne forordning bør derimod ikke finde anvendelse på støtte til virksomheder i landdistrikter til aktiviteter, der ikke falder ind under traktatens artikel 42, eller støtte til skovbrugssektoren, hvis der ikke er nogen direkte forbindelse til landdistriktsprogrammerne og ingen medfinansiering fra ELFUL. Til videnoverførsel og informationsaktioner i skovbrugssektoren og til konsulentbistand i skovbrugssektoren bør det dog være muligt at yde støtte uden for rammerne af landdistriktsprogrammer, som udelukkende finansieres af medlemsstaterne, forudsat at den opfylder forenelighedsbetingelserne i denne forordning.
(6)
Medlemsstaterne bør kunne benytte en forenklet procedure, når de skal indhente statsstøttegodkendelse for både den samfinansierede del og den supplerende finansiering af deres nationale landdistriktsprogrammer i overensstemmelse med artikel 81, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1305/2013. Denne støtte bør derfor være fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, når den opfylder de relevante forenelighedskriterier i denne forordning.
(7)
Med sin meddelelse af 8. maj 2012 til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om modernisering af EU's statsstøttepolitik (6) indledte Kommissionen en generel revision af statsstøttereglerne. Denne moderniserings hovedmål er: i) at fremme bæredygtig, intelligent og inklusiv vækst på et konkurrencedygtigt indre marked og samtidig bidrage til medlemsstaternes indsats for at opnå en mere effektiv udnyttelse af de offentlige finanser, ii) at koncentrere Kommissionens forudgående kontrol om de sager, som har størst indvirkning på det indre marked, og samtidig styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne om håndhævelsen af statsstøttereglerne og iii) at gøre reglerne mere ensartede og fremme en hurtigere og mere solid beslutningstagning på et mere oplyst grundlag, baseret på en klar økonomisk begrundelse, en fælles tilgang og entydige forpligtelser.
(8)
Denne forordning tager sigte på en bedre prioritering af regelhåndhævelsesindsatsen og en forenkling af reglerne og skal føre til øget gennemsigtighed, effektiv evaluering og kontrol med statsstøttereglernes overholdelse på nationalt plan og på EU-plan og samtidig bevare Kommissionens og medlemsstaternes institutionelle kompetencer. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for nå disse mål.
(9)
Kommissionen har i talrige sager anvendt traktatens artikel 107 og 108 på virksomheder, der er aktive inden for produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, specielt inden for rammerne af forordning (EF) nr. 1857/2006, Kommissionens forordning (EF) nr. 800/2008 (7) og EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013 (8). Den har herigennem opnået betydelige erfaringer på dette område. Kommissionens erfaringer har på den ene side gjort det muligt bedre at definere, på hvilke betingelser visse støttekategorier kan anses for at være forenelige med det indre marked, og at udvide gruppefritagelsernes anvendelsesområde, men på den anden side også gjort det klart, at det er nødvendigt at øge gennemsigtigheden og overvågningen og sikre en retvisende vurdering af omfattende ordninger og deres virkninger for konkurrencen på det indre marked.
(10)
De generelle betingelser for anvendelsen af denne forordning bør fastsættes på grundlag af en række fælles principper, som sikrer, at støtten tjener et formål af fælles interesse, har en klar tilskyndelsesvirkning, er hensigtsmæssig og står i et rimeligt forhold til målet, ydes under fuld gennemsigtighed og er genstand for kontrol og regelmæssig vurdering og ikke påvirker samhandelsvilkårene på en måde, der skader den fælles interesse.
(11)
Støtte, der opfylder alle betingelserne i denne forordning, såvel de generelle betingelser som de betingelser, der er specifikke for de relevante støttekategorier, bør være fritaget for anmeldelseskravet i traktatens artikel 108, stk. 3. For at sikre et effektivt tilsyn og forenkle administrationen uden derved at svække Kommissionens kontrol bør der ved fritaget støtte (støtteordninger og individuel støtte) udtrykkeligt henvises til denne forordning.
(12)
Statsstøtte efter traktatens artikel 107, stk. 1, der ikke er omfattet af denne forordning, er fortsat anmeldelsespligtig efter traktatens artikel 108, stk. 3. Denne forordning berører ikke medlemsstaternes mulighed for at anmelde støtte til formål, der svarer til de i denne forordning omhandlede formål.
(13)
På grund af omfattende ordningers potentielt større indvirkning på samhandel og konkurrence bør ordninger med et gennemsnitligt årligt statsstøttebudget, der overstiger en tærskel, som fastsættes med udgangspunkt i en absolut værdi, i princippet underkastes en evaluering. Denne evaluering bør tage sigte på at kontrollere, om de antagelser og betingelser, der lå til grund for ordningens forenelighed, er opfyldt, og om ordningen fungerer effektivt i forhold til dens generelle og specifikke mål og indikatorer, og belyse ordningens virkninger for konkurrencen og samhandelen. For at sikre lige behandling bør denne evaluering gennemføres på grundlag af en af Kommissionen godkendt evalueringsplan. En sådan plan bør normalt udfærdiges, når ordningen udformes, og være godkendt, før ordningen træder i kraft, men det er ikke muligt i alle tilfælde. For at undgå forsinkelser i deres ikrafttræden bør denne forordning finde anvendelse på sådanne ordninger i en periode på højst seks måneder. Kommissionen kan efter at have godkendt evalueringsplanen beslutte at forlænge denne periode. Med henblik herpå bør evalueringsplanen anmeldes til Kommissionen senest 20 arbejdsdage efter ordningens ikrafttræden. Kommissionen kan også undtagelsesvist beslutte, at en evaluering på grund af sagens særlige forhold ikke er nødvendig. Kommissionen bør modtage de oplysninger fra medlemsstaten, som er nødvendige for vurderingen af evalueringsplanen og sætter den i stand til uden unødig forsinkelse at anmode om yderligere oplysninger, så medlemsstaten kan indsende manglende oplysninger, som Kommissionen måtte have brug for til at træffe en afgørelse. Da denne procedure er ny, vil Kommissionen i et særskilt dokument give detaljeret vejledning om den procedure, der finder anvendelse i seksmånedersperioden, hvor evalueringsplanen er under godkendelse, og om de skemaer, der skal benyttes i forbindelse med indsendelse af evalueringsplanen. Ændringer af ordninger, der er underlagt krav om evaluering, med undtagelse af ændringer, som ikke kan påvirke støtteordningens forenelighed efter denne forordning eller ikke i væsentlig grad kan påvirke indholdet af den godkendte evalueringsplan, bør vurderes under hensyntagen til udfaldet af en sådan evaluering og bør udelukkes fra denne forordnings anvendelsesområde. Ændringer af rent formel eller administrativ karakter og ændringer, der gennemføres inden for rammerne af EU-samfinansierede foranstaltninger, bør i princippet ikke betragtes som værende af væsentlig betydning for indholdet af den godkendte evalueringsplan.
(14)
Denne forordning bør ikke finde anvendelse på støtte, der er betinget af, at der anvendes indenlandske produkter frem for importerede eller på støtte til eksportrelaterede aktiviteter. Den bør navnlig ikke gælde for støtte til finansiering af etablering og drift af distributionsnet i en anden medlemsstat eller et tredjeland. Støtte til omkostninger ved deltagelse i messer eller udgifter til undersøgelser eller konsulenttjenester, der er nødvendige for at lancere et nyt eller eksisterende produkt på et nyt marked i en anden medlemsstat eller et tredjeland, bør normalt ikke betragtes som støtte til eksportrelaterede aktiviteter.
(15)
Kommissionen skal sikre, at godkendt støtte ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Derfor bør denne forordning ikke omfatte støtte til en støttemodtager, der ikke har efterkommet et påbud om tilbagebetaling af støtte, som Kommissionen ved en tidligere afgørelse eller beslutning har erklæret ulovlig og uforenelig med det indre marked, med mindre der er tale om støtte til at råde bod på skader forårsaget af visse naturkatastrofer.
(16)
Støtte til kriseramte virksomheder bør udelukkes fra denne forordnings anvendelsesområde, idet en sådan støtte bør vurderes i henhold til rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (9) i den senest gældende udgave for at undgå omgåelse af disse bestemmelser, undtagen under visse omstændigheder, hvor der er tale om støtte, der i overensstemmelse med denne forordning ydes til kompensation for skader forårsaget af naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med naturkatastrofer, dyresygdomme eller skadedyrangreb på planter eller støtte til genopretning af skader på skove som følge af brande, naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, dyresygdomme, skadedyrangreb, katastrofebegivenheder og klimaforandringsrelaterede begivenheder. Af folkesundhedshensyn og i betragtning af, at der er tale om en nødsituation, bør der ved støtte til bekæmpelse af dyresygdomme og støtte til destruktion og bortskaffelse af døde dyr under visse omstændigheder ikke sondres mellem støttemodtagende virksomheder på basis af deres økonomiske situation. Af hensyn til retssikkerheden bør der opstilles klare kriterier, som ikke forudsætter en vurdering af alle enkelthederne ved en virksomheds situation for at afgøre, om den i relation til denne forordning skal anses for at være kriseramt.
(17)
Hvis en statsstøtteforanstaltning eller de vilkår, der er knyttet til den, herunder finansieringsmåden, hvis den udgør en integrerende del af den, uundgåeligt vil føre til en overtrædelse af EU-retten, kan støtten ikke erklæres forenelig med det indre marked. Denne forordning bør derfor ikke finde anvendelse på uadskillelige overtrædelser af EU-lovgivningen.
(18)
Håndhævelsen af statsstøttereglerne afhænger i høj grad af medlemsstaternes samarbejde. Derfor bør medlemsstaterne træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at denne forordning overholdes, herunder også med hensyn til individuelle støtteforanstaltninger, der er omfattet af gruppefritagede ordninger.
(19)
På grund af den større risiko for påvirkning af samhandelen, de er forbundet med, bør store støttebeløb anmeldes til og vurderes af Kommissionen, hvad enten de ydes individuelt eller kumulativt. For visse kategorier af investeringsstøtte, der er omfattet af denne forordning, bør der derfor fastsættes tærskler i form af maksimale støttebeløb på et niveau, som tager hensyn til den pågældende kategori af støtte og dens sandsynlige virkninger for samhandelsvilkårene. Enhver støtte, der ydes over disse tærskler, bør fortsat være anmeldelsespligtig efter traktatens artikel 108, stk. 3. De tærskler, der fastsættes i denne forordning, bør ikke kunne omgås ved en kunstig opsplitning af støtteordninger eller støtteprojekter, f.eks. ved at opsplitte dem i flere støtteordninger eller støtteprojekter med nogenlunde samme karakteristika, formål eller støttemodtagere. Andre former for støtte bør ikke anses for at være forbundet med en stor risiko for påvirkning af samhandelsvilkårene, for så vidt forenelighedsbetingelserne er opfyldt og de i forordningen fastsatte maksimale støtteintensiteter eller støttebeløb ikke er overskredet.
(20)
Af hensyn til gennemsigtigheden og for at sikre ligebehandling og effektiv kontrol, bør denne forordning kun finde anvendelse på støtte, hvis bruttosubventionsækvivalent kan forudberegnes præcist, uden at det er nødvendigt at foretage en risikovurdering (gennemsigtig støtte).
(21)
I denne forordning bør det fastsættes, på hvilke betingelser visse specifikke støtteinstrumenter såsom lån, garantier, skatteforanstaltninger og især tilbagebetalingspligtige forskud kan betragtes som gennemsigtige. Støtte indeholdt i garantier bør anses for at være gennemsigtig, når bruttosubventionsækvivalenten er blevet beregnet på basis af de minimumspræmier, der gælder for den pågældende virksomhedstype. For SMV'er fremgår det f.eks. af Kommissionens meddelelse om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte i form af garantier (10), hvor stor den årlige garantipræmie skal være, for at en statsgaranti ikke anses for at udgøre statsstøtte. Den bør også betragtes som gennemsigtig, hvis den metodik, der anvendes til at beregne statsgarantiens støtteintensitet, er blevet anmeldt til og godkendt af Kommissionen i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte i form af garantier. Støtte indeholdt i risikofinansieringsforanstaltninger og kapitalindskud bør i relation til denne forordning ikke betragtes som gennemsigtig støtte.
(22)
Støtte, der ellers ville falde ind under denne forordning, men som ikke er gennemsigtig, skal altid anmeldes til Kommissionen. Kommissionen vil navnlig vurdere anmeldelser af ikkegennemsigtig støtte på grundlag af kriterierne i EU-retningslinjerne for statsstøtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter for 2014-2020 (11) eller andre relevante retningslinjer, rammebestemmelser eller meddelelser.
(23)
For at sikre, at støtten er nødvendig og fungerer som tilskyndelse til at videreudvikle aktiviteter eller projekter, bør denne forordning ikke finde anvendelse på støtte til aktiviteter eller projekter, som støttemodtageren under alle omstændigheder ville iværksætte også uden støtten. Der bør ikke kunne ydes støtte med tilbagevirkende kraft til aktiviteter eller projekter, som støttemodtageren allerede har gennemført. Støtte bør kun efter denne forordning være fritaget for anmeldelseskravet i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis arbejdet med det projekt eller den aktivitet, hvortil der ydes støtte, først påbegyndes, efter at modtageren har indgivet en skriftlig ansøgning om støtten.
(24)
I forbindelse med enhver ad hoc-støtte, der er omfattet af denne forordning, og som ydes til en stor virksomhed, bør medlemsstaten ud over at efterprøve, om de betingelser angående tilskyndelsesvirkning, der gælder for SMV'er, er opfyldt, også sikre sig, at støttemodtageren i et internt dokument har analyseret mulighederne for at gennemføre det pågældende projekt eller den pågældende aktivitet med og uden støtte. Medlemsstaten bør kontrollere, at det af dette interne dokument fremgår, at der sker en væsentlig forøgelse af projektets eller aktivitetens størrelse eller omfang, en væsentlig forøgelse af det samlede beløb, støttemodtageren afsætter til det projekt eller den aktivitet, støtten ydes til, eller en væsentligt hurtigere gennemførelse af det pågældende projekt eller den pågældende aktivitet. Det bør desuden være muligt at godtgøre en tilskyndelsesvirkning på basis af, at investeringsprojektet eller aktiviteten ikke ville være blevet gennemført som sådant i det pågældende landdistrikt uden støtten.
(25)
Automatiske støtteordninger i form af skattefordele bør fortsat være underlagt en særlig betingelse med hensyn til tilskyndelsesvirkning, da den støtte, der følger af sådanne støtteordninger, ydes inden for rammerne af procedurer, der er forskellige fra dem, der gælder for andre kategorier af støtte. Denne særlige betingelse består i, at disse støtteordninger skal være vedtaget, før arbejdet med det projekt eller den aktivitet, hvortil der ydes støtte, påbegyndes. Denne betingelse finder imidlertid ikke anvendelse på efterfølgerordninger på skatteområdet, såfremt den relevante aktivitet allerede var omfattet af de foregående skattefordelsordninger. Ved vurderingen af sådanne støtteordningers tilskyndelsesvirkning er det det tidspunkt, hvor den skattemæssige foranstaltning første gang blev indført i den oprindelige ordning, som derved blev erstattet af efterfølgerordningen, der er afgørende.
(26)
For støtte til jordfordeling, fremstødsaktiviteter i form af publikationer, der tager sigte på at udbrede kendskabet til landbrugsprodukter i en bredere offentlighed, støtte til kompensation for tab forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, støtte til kompensation for udgifter til bekæmpelse af dyresygdomme og skadedyrangreb samt tab forårsaget af disse dyresygdomme eller skadedyrangreb, støtte til dækning af udgifterne ved bortskaffelse og destruktion af døde dyr, støtte til forskning og udvikling, støtte til kompensation for skader forårsaget af naturkatastrofer og støtte til investeringer i bevarelse af kultur- og naturarv på landbrugsbedriften, bør kravet om tilskyndelsesvirkning ikke finde anvendelse, eller en tilskyndelsesvirkning bør formodes at bestå, når de i denne forordning fastsatte særlige betingelser for disse kategorier er opfyldt.
(27)
For at sikre, at støtten er proportional, dvs. står i rimeligt forhold til målet, og er begrænset til det nødvendige beløb, bør de maksimale støttebeløb så vidt muligt være udtrykt i støtteintensitet i forhold til nærmere fastlagte støtteberettigede omkostninger. Hvor de maksimale støtteintensiteter ikke kan bestemmes, fordi de støtteberettigede omkostninger ikke kan fastslås, eller for at forenkle reglerne for små beløb, bør der fastsættes nominelle maksimumstøttebeløb for at sikre, at støtten er proportional. Støtteintensiteterne og de maksimale støttebeløb bør i lyset af Kommissionens erfaringer fastsættes på et niveau, der sikrer, at konkurrencebegrænsningerne i den støttede sektor begrænses mest muligt, og samtidig tilgodeser målet om at fremme udvikling af økonomisk aktivitet i støttemodtagende virksomheder i landbrugssektoren og i landdistrikter samt i skovbrugssektoren. Af hensyn til sammenhængen med EU-finansierede foranstaltninger til udvikling af landdistrikter bør lofterne harmoniseres med de lofter, der er fastsat i forordning (EU) nr. 1305/2013, i det omfang hvor det stemmer overens med statsstøtteprincipperne.
(28)
Ved beregningen af støtteintensiteten bør der alene medtages støtteberettigede omkostninger. Denne forordning bør ikke kunne føre til fritagelse af støtte, der overstiger den relevante støtteintensitet, fordi der er medtaget omkostninger, der ikke er støtteberettigede. Fastlæggelsen af de støtteberettigede omkostninger skal understøttes af klar, detaljeret og ajourført dokumentation. Alle de tal, der lægges til grund, bør være tallene før ethvert fradrag af skatter og afgifter. Støtte, der udbetales i flere rater, tilbagediskonteres til værdien på den dato, hvor støtten blev tildelt. De støtteberettigede omkostninger bør ligeledes tilbagediskonteres til deres værdi på den dato, hvor støtten blev ydet. Den rentesats, der skal anvendes til tilbagediskonteringsformål og til beregning af støttebeløbet ved støtte, der ikke ydes som tilskud, bør være henholdsvis den kalkulationsrente og den referencesats, som gælder på støttetidspunktet som fastsat i Kommissionens meddelelse om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (12). Hvis støtten ydes som andet end tilskud, bør støttebeløbet udtrykkes i bruttosubventionsækvivalent. I tilfælde, hvor støtten ydes i form af skattefordele, skal tilbagediskonteringen af støttetrancher tage udgangspunkt i kalkulationsrenten på de forskellige tidspunkter, hvor skattefordelene får virkning. Brugen af tilbagebetalingspligtige forskud bør fremmes, idet disse risikodelingsinstrumenter er indrettet således, at de er stærkt befordrende for støttens tilskyndelsesvirkning. Det bør derfor fastsættes, at hvis der ydes støtte i form af tilbagebetalingspligtige forskud, vil de støtteintensiteter, der gælder i henhold til denne forordning, kunne forhøjes.
(29)
For skattefordele i relation til fremtidig skat kendes den relevante diskonteringssats og støttetranchernes præcise størrelse ikke nødvendigvis i forvejen. I sådanne tilfælde bør medlemsstaten på forhånd fastsætte et loft over støttens tilbagediskonterede værdi under overholdelse af den gældende støtteintensitet. Når støttetranchens størrelse på et givet tidspunkt kendes, kan tilbagediskonteringen så finde sted med udgangspunkt i den på det pågældende tidspunkt gældende diskonteringssats. Den tilbagediskonterede værdi af hver støttetranche bør trækkes fra det samlede beløbsloft.
(30)
Ved vurderingen af, om de individuelle anmeldelsestærskler og de maksimale støtteintensiteter og støttebeløb, der er fastsat i denne forordning, er overholdt, er det den samlede statsstøtte til den pågældende aktivitet eller det pågældende projekt, der bør lægges til grund. Desuden bør denne forordning præcisere, under hvilke omstændigheder forskellige kategorier af støtte kan kumuleres. Støtte, der er fritaget for anmeldelsespligten ved denne forordning, kan kumuleres med enhver anden forenelig støtte, der er fritaget i henhold til en anden forordning eller godkendt af Kommissionen, så længe disse foranstaltninger vedrører forskellige identificerbare støtteberettigede omkostninger. Når der fra forskellige kilder ydes støtte til de samme - helt eller delvist overlappende - identificerbare støtteberettigede omkostninger, bør kumulering tillades op til den højeste støtteintensitet eller det højeste støttebeløb, der i henhold til denne forordning kan finde anvendelse på den relevante støtte. Denne forordning bør også fastsætte særlige regler om kumulation af støtte med og uden identificerbare støtteberettigede omkostninger og for kumulation med de minimis-støtte. Det er ofte tilfældet med de minimis-støtte, at den ikke ydes til eller ikke kan henregnes til specifikke identificerbare støtteberettigede omkostninger. Hvor det er tilfældet, bør det være muligt at kumulere de minimis-støtte med statsstøtte, der er fritaget efter denne forordning. Er der derimod ydet de minimis-støtte til de samme identificerbare støtteberettigede omkostninger som den statsstøtte, der er fritaget efter denne forordning, kumulation kun tillades op til den maksimale støtteintensitet, der er fastsat i denne forordnings kapitel III.
(31)
EU-finansiering, som forvaltes centralt af EU-institutioner, EU-agenturer, EU-kontorer, EU-fællesforetagender eller andre EU-organer, og som ikke direkte eller indirekte er underlagt medlemsstatens kontrol, udgør ikke statsstøtte. Hvis en sådan EU-finansiering kombineres med statsstøtte, bør kun sidstnævnte tages i betragtning ved vurderingen af, hvorvidt anmeldelsestærskler og maksimale støtteintensiteter eller maksimale støttebeløb er overholdt, forudsat at den samlede offentlige finansiering af de samme støtteberettigede omkostninger ikke overstiger de mest gunstige finansieringssatser, der er fastsat i de relevante bestemmelser i EU-lovgivningen.
(32)
Da statsstøtte omfattet af traktatens artikel 107, stk. 1, i princippet er forbudt, er det vigtigt, at enhver har mulighed for at kontrollere, om en støtte er ydet i overensstemmelse med de gældende bestemmelser. Gennemsigtighed omkring statsstøtte har afgørende betydning for en korrekt anvendelse af traktatens bestemmelser, og gennemsigtighed fører desuden til bedre overholdelse af reglerne og større ansvarlighed, muliggør peer review og medfører i sidste ende en mere effektiv anvendelse af offentlige midler. For at sikre gennemsigtighed bør det kræves, at medlemsstaterne etablerer centrale statsstøttewebsteder på regionalt eller nationalt plan med kortfattede oplysninger om hver enkelt støtteforanstaltning, der er fritaget efter denne forordning. Dette bør være en betingelse for den enkelte støtteforanstaltnings forenelighed med det indre marked. I overensstemmelse med standardpraksis ved offentliggørelse af oplysninger i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/37/EU (13) bør der benyttes et standardformat, som giver let adgang til søgning, downloading og offentliggørelse af oplysninger på internettet. Der bør offentliggøres links til alle medlemsstaternes statsstøttewebsteder på Kommissionens websted. I henhold til artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 994/98, som ændret ved forordning (EU) nr. 733/2013, bør der på Kommissionens websted offentliggøres kortfattede oplysninger om hver enkelt støtteforanstaltning, der er fritaget efter denne forordning.
(33)
For offentliggørelse af oplysninger om individuelle støttetildelinger bør der på basis af støttens størrelse fastsættes tærskler for, hvornår sådanne oplysninger i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet bør kræves offentliggjort. På grundlag af en vurdering af de investeringsstøtteordninger inden for den primære landbrugssektor, der ifølge den årlige indberetning for 2013 havde de højeste årlige statsstøtteudgifter, og som kan anses for at have større fordrejende virkninger end de andre kategorier af støtte, har Kommissionen beregnet et gennemsnitligt støttebeløb pr. modtager på 59 596 EUR. For at mindske de administrative byrder for medlemsstaterne vil det derfor være hensigtsmæssigt at sætte tærsklen for offentliggørelse af oplysninger om tildelinger af individuel støtte til primære landbrugsproducenter til 60 000 EUR. Under hensyntagen til, at forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter har meget til fælles med forarbejdning og afsætning af industriprodukter bør tærsklen for krav om offentliggørelse af oplysninger om individuelle støttetildelinger til modtagere i disse delsektorer såvel som til skovbrugssektoren og aktiviteter, der ikke falder ind under traktatens artikel 42, afpasses efter den tærskel, der er fastsat i Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014 (14).
(34)
For at sikre en effektiv overvågning bør der i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 994/98 indføres en standardformular, som medlemsstaterne bør benytte til at indsende kortfattede oplysninger til Kommissionen, når de efter nærværende forordning yder støtte inden for rammerne af en støtteordning eller individuel støtte uden for rammerne af en støtteordning. Desuden bør der i overensstemmelse med artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (15) og med artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 994/98 fastsættes bestemmelser om, at medlemsstaterne hvert år skal indsende en rapport til Kommissionen om støtte, der efter denne forordning er fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, herunder om opfyldelsen af særlige krav til visse støttekategorier.
(35)
Da den herfor nødvendige teknologi er tilstrækkeligt udbredt, bør de kortfattede oplysninger og den årlige rapport til Kommissionen indsendes via Kommissionens elektroniske systemer.
(36)
I overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, i forordning (EF) nr. 994/98 bør der desuden fastsættes regler for de fortegnelser, medlemsstaterne skal opbevare om støtte, som ved denne forordning er fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, i lyset af den forældelsesfrist, der er fastsat i artikel 15 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (16).
(37)
Med henblik på at styrke effektiviteten af de forenelighedsbetingelser, der fastsættes i denne forordning, bør Kommissionen kunne inddrage gruppefritagelsen for fremtidige støtteforanstaltninger, hvis disse krav ikke overholdes. Kommissionen bør kunne begrænse inddragelsen af gruppefritagelsen, så den kun inddrages for visse støttetyper, bestemte støttemodtagere eller foranstaltninger vedtaget af bestemte myndigheder, når det kun er for en begrænset gruppe af foranstaltningers eller for bestemte myndigheders vedkommende, at denne forordning ikke er overholdt. En sådan målrettet inddragelse af gruppefritagelsen bør være en rimelig og direkte følge af den konstaterede manglende overholdelse af denne forordning. Hvis forenelighedsbetingelserne i kapitel I og III ikke er overholdt, er den ydede støtte ikke omfattet af denne forordning og udgør derfor ulovlig støtte, som Kommissionen vil undersøge efter den relevante procedure i henhold til forordning (EF) nr. 659/1999. At gruppefritagelsen inddrages med hensyn til fremtidige støtteforanstaltninger, fordi kravene i kapitel II ikke er opfyldt, ændrer intet ved, at hidtidige foranstaltninger, som stemte overens med denne forordning, var gruppefritagede.
(38)
Under henvisning til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), bør støtten ikke udelukkende medføre, at de driftsomkostninger, som støttemodtageren normalt selv skal afholde, nedbringes løbende eller med visse mellemrum, ligesom støtten bør stå i et rimeligt forhold til de problemer, der skal løses, for at sikre de samfundsøkonomiske fordele, der anses for at være i EU's interesse. Ensidige statsstøtteforanstaltninger, som blot har til formål at forbedre producenternes økonomiske situation, men som på ingen måde bidrager til sektorens udvikling, og navnlig støtte, som udelukkende ydes på grundlag af pris, mængde, produktionsenhed eller produktionsmiddelenhed, bør betragtes som driftsstøtte, der er uforenelig med det indre marked. Hvis den ydes i landbrugssektoren, vil en sådan støtte også ofte kunne forstyrre de fælles markedsordningers mekanismer. Denne forordnings anvendelsesområde bør derfor begrænses til bestemte former for støtte.
(39)
SMV'er spiller en afgørende rolle for jobskabelse og medvirker mere generelt til at skabe social stabilitet og en dynamisk økonomi. SMV'ernes udvikling kan imidlertid blive hæmmet af markedssvigt, som kan påføre dem en række typiske handicap. SMV'er har ofte vanskeligt ved at skaffe kapital eller lån på grund af visse finansmarkeders uvilje mod at løbe risici og den begrænsede sikkerhed, virksomhederne er i stand til at stille. Deres begrænsede ressourcer kan også begrænse deres adgang til information, især om ny teknologi og potentielle markeder. For at lette udviklingen af SMV'ers økonomiske aktiviteter bør denne forordning derfor fritage bestemte kategorier af støtte til SMV'er for anmeldelsespligten.
(40)
For at undgå forskelle, der kunne medføre konkurrencefordrejninger, og lette samordningen mellem EU-initiativer og medlemsstaternes initiativer vedrørende SMV'er, samt for at skabe administrativ klarhed og retssikkerhed, bør den definition af SMV, der gælder ved anvendelsen af denne forordning, baseres på definitionerne i Kommissionens henstilling 2003/361/EF (17).
(41)
For at sikre sammenhængen med landdistriktspolitikken og opnå en forenkling af reglerne på baggrund af Kommissionens hidtidige erfaringer med anvendelsen af forordning (EU) nr. 1857/2006 og forordning (EU) nr. 800/2008 er det hensigtsmæssigt, at forskellige kategorier af støtte til SMV, der beskæftiger sig med primær produktion, forarbejdning af landbrugsprodukter og afsætning af landbrugsprodukter fritages fra anmeldelseskravet i traktatens artikel 108, stk. 3.
(42)
Disse kategorier bør især omfatte investeringsstøtte, såsom støtte til investeringer i materielle eller immaterielle aktiver eller flytning af bedriftsbygninger, etablerings- og startstøtte, såsom støtte til unge landbrugere og små landbrug, støtte til producentgrupper samt til deltagelse i kvalitetsordninger, støtte til virksomhedsudvikling, såsom støtte til videnoverførsels- og informationstiltag, til konsulentbistand, til fremstødsaktiviteter og til vikarordninger, støtte til risiko- og krisestyring, såsom støtte til kompensation for skader forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestille med naturkatastrofer, støtte til bekæmpelse af dyresygdomme og skadedyrangreb og støtte til forsikringspræmier samt støtte til husdyrsektoren, der tager sigte på virkeliggørelse af fælles, almene mål såsom bevarelse af den genetiske kvalitet og beskyttelse af dyrs og menneskers sundhed. Denne støtte bør tage særligt sigte på at fremme konkurrenceevnen og bæredygtigheden i hele landbrugssektoren.
(43)
Desuden bør støtte til SMV'er, der er aktive i landdistrikter, fritages for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, ved denne forordning. Af hensyn til sammenhængen mellem de foranstaltninger til udvikling af landdistrikter, som finansieres inden for rammerne af ELFUL, og foranstaltninger finansieret fra supplerende nationale kilder, bør reglerne i denne forordning i videst mulige omfang stemme overens med reglerne i forordning (EU) nr. 1305/2013 samt delegerede retsakter og gennemførelsesbestemmelser vedtaget i henhold til denne forordning.
(44)
Andre kategorier af støtte såsom støtte til forskning og udvikling i landbrugs- og skovbrugssektoren, støtte til kompensation for skader forårsaget af naturkatastrofer i landbrugssektoren, støtte til investeringer i bevarelse af kultur- og naturarv på landbrugsbedrifter og støtte i skovbrugssektoren både til SMV og store virksomheder bør også være fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3. Især hvad angår støtte i skovbrugssektoren, og for at sikre sammenhængen mellem landdistriktsforanstaltninger, der medfinansieres af ELFUL, og foranstaltninger, der finansieres med supplerende nationale midler eller foranstaltninger, som alene finansieres med statsstøtte, bør reglerne i denne forordning i videst mulige omfang stemme overens med reglerne i forordning (EU) nr. 1305/2013 samt delegerede retsakter og gennemførelsesbestemmelser hertil.
(45)
Støtte til SMV'er, der er aktive inden for primær landbrugsproduktion, forarbejdning af landbrugsprodukter og afsætning af landbrugsprodukter, støtte til forskning og udvikling, støtte i skovbrugssektoren og støtte til SMV i landdistrikter til aktiviteter, der ikke falder ind under traktatens artikel 42, vil desuden kunne fritages for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, efter Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014. Hvis medlemsstaterne finder det mere hensigtsmæssigt, kan de vælge i stedet at yde støtte, som falder ind under ovennævnte kategorier, efter reglerne i forordning (EU) nr. 651/2014. Til SMV'er, der er aktive inden for primær landbrugsproduktion, kan medlemsstaterne i særdeleshed vælge at yde regional driftsstøtte til kompensation for andre meromkostninger end transportomkostninger i områder i den yderste periferi, støtte til SMV til konsulentbistand, risikofinansieringsstøtte, støtte til forskning, udvikling og innovation, støtte til SMV, miljøstøtte, uddannelsesstøtte og støtte til dårligt stillede arbejdstagere efter reglerne i forordning (EU) nr. 651/2014. I denne forbindelse og med henblik på at klarlægge forholdet mellem nærværende forordning og forordning (EU) nr. 651/2014 bør opmærksomheden henledes på, at de to forordninger har forskellige mål, støttekategorier og støttebetingelser, selv om de kan tage sigte på samme type støttemodtagere.
(46)
For at forbedre økonomien i de SMV, der er aktive i landbrugssektoren, og gøre dem mere miljøvenlige og effektive, og med henblik på at tilvejebringe den infrastruktur, der er nødvendig for udvikling af landbrug, og fremme investeringer, der ikke giver noget afkast, men som er nødvendige for at nå miljømål, bør der kunne ydes støtte til investeringer i materielle eller immaterielle aktiver, som bidrager til disse mål. Disse investeringer skal stemme overens med EU-lovgivningen og den nationale miljølovgivning i den pågældende medlemsstat. Desuden bør støtte til investeringer, som i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU (18) kræver en miljøvurdering, være underlagt en betingelse om, at der er foretaget en sådan vurdering, og at der før datoen for den individuelle støttes ydelse er givet byggetilladelse til investeringsprojektet.
(47)
På grund af risikoen for, at målrettet investeringsstøtte i sektoren for primær landbrugsproduktion kan skabe konkurrencefordrejninger, bør investeringsstøtte, der ved denne forordning fritages for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, ikke være begrænset til bestemte landbrugsprodukter. Dette bør dog ikke være til hinder for, at en medlemsstat kan udelukke visse landbrugsprodukter fra en bestemt støtteforanstaltning, navnlig i tilfælde, hvor der ikke kan findes normale afsætningsmuligheder. Desuden bør støtte til bestemte typer investeringer per definition anses for ikke at opfylde betingelserne for at være fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, efter denne forordning.
(48)
For at sikre den rette balance mellem nødvendigheden af at mindske konkurrencefordrejninger mest muligt og målet om at fremme energi- og ressourceeffektivitet bør denne forordning for investeringer på landbrugsbedrifter med henblik på primær landbrugsproduktion åbne mulighed for at yde støtte til investeringer i produktion af biobrændstoffer eller energi på basis af vedvarende energikilder på bedriftsniveau, når denne produktion ikke overstiger bedriftens gennemsnitlige årlige forbrug af brændsel eller energi. I sådanne tilfælde bør støtte til biobrændstoffer kun være omfattet af denne forordning, for så vidt som den ydes til bæredygtige biobrændstoffer i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF (19).
(49)
For at fremme overgangen til produktion af mere avancerede former for biobrændstoffer i overensstemmelse med retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse og energi bør støtte til fødevarebaserede biobrændstoffer imidlertid udelukkes fra støtte efter denne forordning ved støtte til investeringer i forarbejdning af landbrugsprodukter.
(50)
For at tilskynde til og lette unge landbrugeres etablering og udvikling af små, potentielt levedygtige bedrifter bør støtte til virksomhedsetablering fritages for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3. For at sikre, at de nyiværksatte landbrugsaktiviteter er bæredygtige, bør støtten gøres betinget af, at der er fremlagt en forretningsplan. Støtte til virksomhedsetablering bør kun omfatte opstartsperioden og ikke blive til driftsstøtte.
(51)
For at forbedre konkurrencedygtighed, ressourceeffektivitet og miljøvenlighed, fremme en bæredygtig drift og forbedre de samlede resultater i SMV bør støtte til videnoverførsel, informationsforanstaltninger og konsulentbistand samt salgsfremstød fritages for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3.
(52)
For at sætte landbrugssektoren bedre i stand til at imødegå de udfordringer, øget konkurrence og konsolidering på efterfølgende markeder stiller dem overfor i relation til afsætning af landbrugsprodukter, også på lokale markeder, bør der tilskyndes til oprettelse af producentsammenslutninger. Etableringsstøtte til producentgrupper og producentsammenslutninger bør derfor fritages for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3. Der bør kun kunne ydes støtte til producentgrupper og -sammenslutninger, der opfylder betingelserne for at blive betragtet som SMV. For at sikre, at producentgruppen eller -sammenslutningen bliver et levedygtigt foretagende, bør medlemsstatens officielle anerkendelse af producentsammenslutningen være betinget af, at den kompetente myndighed har fået forelagt en forretningsplan. For at undgå ydelse af driftsstøtte og bevare støttens tilskyndelsesvirkning bør dens maksimale varighed begrænses til fem år.
(53)
For at forbedre de pågældende landbrugsprodukters afsætningsmuligheder og tilføre dem større merværdi er det desuden hensigtsmæssigt at tilskynde SMV til at deltage i EU- eller nationale kvalitetsordninger, og støtte til ny deltagelse i kvalitetsordninger bør derfor fritages fra anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3. Da det er på tidspunktet for indtræden i sådanne kvalitetsordninger og i de første år af deres deltagelse, at de yderligere omkostninger og forpligtelser, som SMV påføres som følge af deres deltagelse, ikke i fuldt omfang kan tjenes ind på markedet, bør direkte støtte til støttemodtagerne begrænses til nye deltagere og en varighed på højst fem år. Desuden bør der kunne ydes støtte i form af subsidierede tjenester til omkostningerne ved obligatoriske kontrolforanstaltninger i kvalitetsordninger og til omkostningerne ved markedsundersøgelser eller udarbejdelse af ansøgninger om anerkendelse af EU-kvalitetsordninger.
(54)
God risiko- og krisestyring har central betydning for en bæredygtig og konkurrencedygtig landbrugssektor. Den primære landbrugsproduktion er udsat for særlige natur-, vejr- og sundhedsrelaterede risici og kriser. Støtte til risiko- og krisestyring og støtte til den animalske sektor bør derfor kun ydes til SMV, der beskæftiger sig med primær landbrugsproduktion. Statsstøtte til kompensation for tab forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med naturkatastrofer, til bekæmpelse af dyresygdomme og skadedyrangreb og støtte til betaling af forsikringspræmier bør kun ydes for at hjælpe støttemodtagerne med at overvinde særlige vanskeligheder, som de påføres til trods for, at de har truffet enhver rimelig foranstaltning for at mindske risikoen herfor. Statsstøtte bør ikke bevirke, at støttemodtagerne forledes til at løbe unødige risici. SMV'er, der beskæftiger sig med primær landbrugsproduktion, bør selv bære konsekvenserne af uforsigtige valg af produktionsmetoder eller produkter.
(55)
Kommissionen har anvendt traktatens artikel 107 og 108 på støtte til bevarelse af natur- og kulturarv i adskillige tilfælde, især inden for rammerne af EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013 og forordning (EF) nr. 1857/2006. I årene 2007-2013 har investeringsstøtte til SMV til bevarelse af traditionelle landskaber og bygninger været fritaget for anmeldelsespligten efter forordning (EF) nr. 1857/2006, mens investeringsstøtte til store virksomheder til bevarelse af traditionelle landskaber og bygninger var underlagt anmeldelsespligt og skulle godkendes af Kommissionen på grundlag af EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013. I det tidsrum har Kommissionen taget stilling til over 87 foranstaltninger, hvor der var tale om støtte til investeringer i bevarelse af traditionelle landskaber og bygninger i landbrugsbedrifter. Projekter til bevarelse af natur- og kulturarv giver imidlertid normalt ikke anledning til større konkurrencefordrejninger, heller ikke selv om de gennemføres af store virksomheder. Kommissionen bør derfor også gøre brug af sine beføjelser i henhold til forordning (EF) nr. 994/98 med hensyn til støtte til bevarelse af natur- og kulturarv.
(56)
For at støtte til bevarelse af kultur- og naturarv kan være fritaget for anmeldelsespligten efter denne forordning, bør det kræves, at støtten ydes til investeringer i materielle aktiver eller anlægsarbejder, der tager sigte på bevarelse af kultur- eller naturarv. Den pågældende kultur- eller naturarv skal være beliggende på støttemodtagerens landbrugsbedrift og af den kompetente offentlige myndighed i medlemsstaten være officielt anerkendt som sådan. Eftersom anmeldelsestærsklen for denne støtte er sat til 500 000 EUR pr. investeringsprojekt, der betragtes som et mindre infrastrukturprojekt efter EU-retningslinjerne for statsstøtte til landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter for 2014-2020, bør støtteintensiteten i denne forordning sættes til op til 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
(57)
Nødsituationer forårsaget af naturkatastrofer kræver omgående handling fra de støtteydende myndigheders side. Det er derfor vigtigt at sikre en hurtig iværksættelse af den støtte, der skal ydes. Kommissionen har anvendt traktatens artikel 107 og 108 i et betydeligt antal afgørelser og beslutninger om kompensation for skader i landbrugssektoren forårsaget af naturkatastrofer. EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013 åbnede allerede mulighed for at tillade støtteordninger, der tager sigte på kompensation for skader forvoldt af naturkatastrofer. I årene 2007-2012 har Kommissionen i henhold til EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013 godkendt over 25 støtteforanstaltninger, hvor der var tale om at yde kompensation for skader i landbrugssektoren forårsaget af naturkatastrofer. Kommissionens erfaringer viser, at hvis disse foranstaltninger skal være effektive, er det nødvendigt at iværksætte dem hurtigt. Det er derfor nødvendigt at forenkle anmeldelsesproceduren for disse foranstaltninger. Disse foranstaltninger giver i kraft af deres karakter af kompensation og de klare forenelighedskriterier, de er underlagt, desuden ikke anledning til større konkurrencefordrejninger på det indre marked. Kommissionen bør derfor også gøre brug af sine beføjelser i henhold til forordning (EF) nr. 994/98 med hensyn til støtte ydet til kompensation for skader forårsaget af naturkatastrofer i landbrugssektoren.
(58)
Der bør derfor kunne ydes støtte til at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer til virksomheder i hele landbrugssektoren, såvel SMV som store virksomheder. Betingelserne for fritagelse af støtte til at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer bør i overensstemmelse med den allerede etablerede praksis være baseret på de nationale myndigheders officielle anerkendelse af den indtrufne begivenheds karakter af naturkatastrofe og på en direkte årsagsforbindelse mellem naturkatastrofen og den skade, støttemodtageren har lidt, og sikre, at overkompensering undgås. Medlemsstaterne bør i særdeleshed sikre, at der ikke sker overkompensering som følge af denne støttes kombination med andre kompensationer modtaget af støttemodtagerne, herunder ydelser fra forsikringsordninger.
(59)
Støtte til forskning og udvikling kan bidrage til bæredygtig økonomisk vækst og styrke konkurrenceevnen. På baggrund af Kommissionens erfaringer med anvendelsen af EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013, Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til forskning og udvikling og innovation (20) og forordning (EF) nr. 800/2008 på støtte til forskning og udvikling i landbrugs- og skovbrugssektoren er det hensigtsmæssigt at fritage støtte til forskning og udvikling, der opfylder de i denne forordning fastsatte betingelser, for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3. Eftersom fremme af forskning og udvikling er et vigtigt mål af fælles interesse, bør det i nærværende forordning kræves, at forskningsprojektet er af fælles interesse for alle virksomheder, der er aktive i en bestemt landbrugs- eller skovbrugssektor eller -delsektor. Oplysninger om forskningsprojektet og dets resultater bør gøres offentligt tilgængelige på internettet. Desuden bør forskningsresultaterne være tilgængelige for interesserede virksomheder uden vederlag.
(60)
Skovbrug spiller en central rolle for udvikling i landdistrikter. Kommissionen har anvendt traktatens artikel 107 og 108 på virksomheder i skovbrugssektoren i adskillige beslutninger og afgørelser, især inden for rammerne af EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013. I årene 2007-2012 har Kommissionen godkendt 140 støtteforanstaltninger i skovbrugssektoren efter de ovennævnte rammebestemmelser. På baggrund af sine omfattende erfaringer med anvendelsen af disse bestemmelser på virksomheder i skovbrugssektoren finder Kommissionen, at den for at forenkle administrationen og samtidig sikre et effektivt tilsyn og en passende overvågning også bør gøre brug af de beføjelser, forordning (EF) nr. 994/98 giver den, med hensyn til støtte til skovbrugssektoren. Ifølge Kommissionens erfaringer giver støtte til skovbrugssektoren til foranstaltninger, der indgår i de nationale landdistriktsprogrammer, og som enten medfinansieres af ELFUL eller ydes som supplerende national finansiering af sådanne medfinansierede foranstaltninger, ikke anledning til større konkurrencefordrejninger på det indre marked. Desuden fører støtte til videnoverførsel i skovbrugssektoren og støtte til konsulentbistand i skovbrugssektoren ikke til større konkurrencefordrejninger på det indre marked, heller ikke selv om støtten ydes uden for rammerne af landdistriktsprogrammerne. For disse foranstaltninger bør der i denne forordning opstilles klare kriterier for deres forenelighed med det indre marked. Disse kriterier bør i videst mulige omfang stemme overens med reglerne i forordning (EU) nr. 1305/2013 samt delegerede retsakter og gennemførelsesbestemmelser vedtaget i henhold denne forordning.
(61)
Disse støttekategorier bør især omfatte støtte til skovrejsning og etablering af skovområder, støtte til skovlandbrugssystemer, støtte til genopretning af skove efter brande, naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, skadedyrangreb eller katastrofebegivenheder samt forebyggelse heraf, støtte til investeringer i forbedring af skovøkosystemers modstandsdygtighed og miljøværdi, støtte til kompensation for ulemper i NATURA 2000-skovområder som defineret i artikel 3 i Rådets direktiv 92/43/EØF (21) og artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF (22), støtte til miljø- og klimavenligt skovbrug og til skovbevarelse, støtte til videnoverførsel og informationsforanstaltninger, støtte til konsulentbistand, støtte til infrastrukturinvesteringer og støtte til investeringer i ny skovbrugsteknologi og i forarbejdning, mobilisering og afsætning af skovbrugsprodukter. Støtte til skovbrugssektoren bør ikke føre til konkurrencefordrejninger og bør have neutrale virkninger på markedet.
(62)
Af hensyn til sammenhængen med forordning (EU) nr. 1305/2013 og for at forenkle reglerne for opnåelse af statsstøttegodkendelse for den medfinansierede del og den supplerende finansiering af de nationale landdistriktsudviklingsprogrammer bør de støtteforanstaltninger i skovbrugssektoren, som fritages for anmeldelsespligten ved denne forordning, svare til den underliggende landdistriktsudviklingsforanstaltning, og støtten bør kun ydes i henhold til og i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats landdistriktsudviklingsprogram. Støtteintensiteterne og de støtteberettigede omkostninger bør imidlertid også stemme overens med EU's generelle statsstøtteprincipper og statsstøttereglerne for landbrugssektoren. Omkostninger såsom driftskapital, der er nødvendige for og direkte knyttet til en ny investering, bør derfor ikke være støtteberettigede efter denne forordning. I overensstemmelse med de respektive landdistriktsprogrammer, som Kommissionen har godkendt, kan investeringer, som indgår i skovbrugsforanstaltninger, også omfatte engangsbehandling af skove, der er nødvendig til forberedelse af investeringen, når den pågældende landdistriktsforanstaltning åbner mulighed herfor. Det bør være muligt at yde støtte til videnoverførsel, til konsulentbistand og til jordfordeling i skovbrugssektoren, uanset om denne støtte ydes inden for rammerne af det nationale landdistriktsprogram eller ej.
(63)
Økonomisk diversificering og iværksættelse af nye økonomiske aktiviteter har afgørende betydning for landdistrikternes udvikling og konkurrenceevne, især for SMV'erne, som er rygraden i økonomien i EU's landdistrikter. I henhold til forordning (EU) nr. 1305/2013 kan der ydes støtte til ikkelandbrugsmæssig erhvervsudvikling i landdistrikterne med det formål at fremme beskæftigelsen og skabe arbejdspladser af høj kvalitet i landdistrikter, bevare allerede eksisterende arbejdspladser, mindske sæsonmæssige udsving i beskæftigelsen og fremme udviklingen af erhvervssektorer uden for landbruget og fødevareforarbejdningen og samtidig fremme virksomhedsintegration og lokale tværsektorielle forbindelser.
(64)
Af hensyn til sammenhængen med forordning (EU) nr. 1305/2013 og for at forenkle reglerne for opnåelse af statsstøttegodkendelse for den medfinansierede del og den supplerende nationale finansiering af landdistriktsprogrammer bør denne forordning fritage forskellige kategorier af støtte til SMV i landdistrikter fra anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3. Disse kategorier af støtte bør især omfatte støtte til investeringer i forarbejdning af landbrugsprodukter til ikkelandbrugsprodukter eller produktion af bomuld, støtte til etablering af nye virksomheder med ikkelandbrugsmæssige aktiviteter, støtte til konsulentbistand, støtte til videnoverførsel og informationsforanstaltninger og støtte til landbrugeres nye deltagelse i kvalitetsordninger for bomuld og fødevarer samt salgsfremstød for fødevarer. For at være fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, skal støtteforanstaltningen svare til den underliggende landdistriktsforanstaltning, og støtten bør kun ydes i henhold til og i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats landdistriktsprogram. Støtteintensiteterne og de støtteberettigede omkostninger bør imidlertid også stemme overens med EU's generelle statsstøtteprincipper og de horisontale statsstøtteregler. Omkostninger såsom driftskapital, der er nødvendige for og direkte knyttet til en ny investering, bør derfor ikke være støtteberettigede efter denne forordning.
(65)
For støtte til investeringer i forarbejdning af landbrugsprodukter til ikkelandbrugsprodukter med henblik på energiproduktion bør det præciseres, at investeringer i produktion af biobrændstoffer eller energi på basis af vedvarende energikilder ikke er støtteberettigede efter denne forordning. I princippet bør de horisontale regler for miljø- og energistøtte finde anvendelse på sådanne investeringer.
(66)
Ved flere støttekategorier, som f.eks. a) støtte til markedsundersøgelser, produktudformning og -design og udarbejdelse af ansøgninger om godkendelse af kvalitetsordninger, b) støtte til omkostningerne ved obligatoriske kontrolforanstaltninger i forbindelse med kvalitetsordningerne, c) støtte til videnoverførsel og informationsaktiviteter, d) støtte til konsulentbistand, e) støtte til landbrugsvikarordninger, f) støtte til fremstødsaktiviteter, g) støtte til kompensation for omkostningerne ved forebyggelse og bekæmpelse af dyresygdomme og skadedyrangreb og h) støtte til husdyrbrug, bør støtten ydes indirekte til de endelige støttemodtagere, i form af naturalier, dvs. subsidierede tjenester. I disse tilfælde bør det være udbyderen af den pågældende tjeneste eller aktivitet, der får støtten udbetalt. Ved udvælgelsen af disse udbydere bør der tages behørigt hensyn til de gældende regler for offentlige udbud samt til principperne for en gennemsigtig, åben og ikkediskriminerende udvælgelsesproces.
(67)
Kommissionens erfaringer på dette område har vist, at det principielt er nødvendigt regelmæssigt at revidere statsstøttepolitikken. Derfor bør anvendelsesperioden for denne forordning begrænses. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte overgangsbestemmelser, herunder regler om en tilpasningsperiode for fritagne støtteordninger ved udløbet af nærværende forordnings anvendelsesperiode. Sådanne regler bør give medlemsstaterne tid til at tilpasse sig til det nye regelsæt -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
INDHOLDSFORTEGNELSE
KAPITEL I:
FÆLLES BESTEMMELSER 13
KAPITEL II:
PROCEDUREKRAV 25
KAPITEL III:
STØTTEKATEGORIER 26
Afdeling 1:
Støtte til SMV, der beskæftiger sig med primær landbrugsproduktion, forarbejdning af landbrugsprodukter eller afsætning af landbrugsprodukter 26
Afdeling 2:
Støtte til forskning og udvikling i landbrugssektoren 43
Afdeling 3:
Støtte til at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer i landbrugssektoren 44
Afdeling 4:
Støtte til investeringer i bevarelse af kultur- og naturarv på landbrugsbedrifter 45
Afdeling 5:
Støtte til skovbrugssektoren 46
Afdeling 6:
Støtte til SMV i landdistrikter, som medfinansieres af ELFUL eller ydes som supplerende national finansiering af sådanne samfinansierede foranstaltninger 59
KAPITEL IV:
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 65
KAPITEL I
FÆLLES BESTEMMELSER
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på følgende kategorier af støtte:
a)
støtte til mikrovirksomheder, små virksomheder og mellemstore virksomheder (SMV):
i)
der er aktive i landbrugssektoren, nærmere betegnet inden for primær landbrugsproduktion, forarbejdning af landbrugsprodukter og afsætning af landbrugsprodukter, idet artikel 14, 15, 16, 18 og 23 samt artikel 25-28 dog alene finder anvendelse på SMV, der beskæftiger sig med primær landbrugsproduktion
ii)
til aktiviteter, der ikke falder ind under traktatens artikel 42, i det omfang denne støtte ydes i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og enten medfinansieres af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) eller ydes som supplerende national finansiering af sådanne samfinansierede foranstaltninger
b)
støtte til investeringer i bevarelse af kultur- og naturarv på landbrugsbedrifter
c)
støtte til at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer i landbrugssektoren
d)
støtte til forskning og udvikling i landbrugs- og skovbrugssektoren
e)
støtte til skovbrug.
2. Hvis medlemsstaterne finder det hensigtsmæssigt, kan de vælge at yde den i stk. 1, litra a), d) og e) omhandlede støtte på de betingelser, der er fastsat i forordning (EU) nr. 651/2014, og i overensstemmelse hermed.
3. Denne forordning finder ikke anvendelse på:
a)
støtte til skovbrugssektoren, som ikke medfinansieres af ELFUL eller ydes som supplerende national finansiering af sådanne samfinansierede foranstaltninger, dog med undtagelse af artikel 31, 38, 39 og 43
b)
støtte til SMV til aktiviteter, der ikke falder ind under traktatens artikel 42, og som ikke medfinansieres af ELFUL eller ydes som supplerende national finansiering af sådanne samfinansierede foranstaltninger.
4. Denne forordning finder ikke anvendelse på:
a)
støtteordninger efter denne forordnings artikel 17, 32 og 33, artikel 34, stk. 5, litra a)-c), samt artikel 35, 40, 41, og 44, hvis gennemsnitlige årlige statsstøttebudget overstiger 150 mio. EUR, efter seks måneder efter deres ikrafttrædelse. Efter en vurdering af den relevante evalueringsplan, som medlemsstaten har indsendt til Kommissionen, kan Kommissionen senest 20 uger efter ordningens ikrafttrædelse bestemme, at denne forordning fortsat skal finde anvendelse i en længere periode på disse støtteordninger
b)
enhver ændring af de i litra a) omhandlede støtteordninger, medmindre der er tale om ændringer, der ikke kan påvirke støtteordningens forenelighed med det indre marked efter denne forordning eller i væsentlig grad påvirke indholdet af den godkendte evalueringsplan
c)
støtte til eksportrelaterede aktiviteter rettet mod tredjelande eller medlemsstater, navnlig støtte, der er direkte knyttet til de eksporterede mængder, til etablering og drift af et distributionsnet eller til andre løbende udgifter i forbindelse med eksportvirksomhed
d)
støtte, som er betinget af, at der benyttes indenlandske varer frem for importerede varer.
5. Med undtagelse af artikel 30 finder denne forordning ikke anvendelse på:
a)
støtteordninger, der ikke udtrykkeligt udelukker udbetaling af individuel støtte til en virksomhed, som ikke har efterkommet et tilbagebetalingspåbud udstedt af Kommissionen i en afgørelse, hvor en støtte er fundet ulovlig og uforenelig med det indre marked
b)
ad hoc-støtte til en virksomhed, der ikke har efterkommet et påbud om tilbagebetaling af støtte, som Kommissionen ved en tidligere afgørelse har erklæret ulovlig og uforenelig med det indre marked.
6. Denne forordning finder ikke anvendelse på støtte til kriseramte virksomheder, med undtagelse af:
a)
støtte til at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer efter artikel 30, støtte til bekæmpelse af dyresygdomme efter artikel 26, stk. 8, og støtte til bortskaffelse og destruktion af døde dyr efter artikel 27, stk. 1, litra c), d) og e)
b)
følgende former for støtte, forudsat at virksomheden blev kriseramt på grund af tab eller skader forårsaget af en af nedennævnte begivenheder:
i)
støtte efter artikel 25 til kompensation for tab forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe
ii)
støtte efter artikel 26, stk. 8 og 9, til kompensation for omkostningerne ved bekæmpelse af skadedyrangreb samt for skader som følge af dyresygdomme eller skadedyrangreb
iii)
støtte efter artikel 34, stk. 5, litra d), til genopretning af skader på skove forårsaget af brande, naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, skadedyrangreb, katastrofebegivenheder og klimaforandringsrelaterede begivenheder.
7. Denne forordning finder ikke anvendelse på støtte, der i sig selv, i kraft af de til støtten knyttede betingelser eller i kraft af dens finansieringsmåde, uundgåeligt vil føre til en overtrædelse af EU-retten, og navnlig ikke på:
a)
støtte, hvis ydelse er betinget af, at modtageren har sit hovedkontor eller hovedsageligt er etableret i den relevante medlemsstat
b)
støtte, hvis ydelse er betinget af, at modtageren gør brug af nationalt producerede varer eller nationale tjenesteydelser.
c)
støtte, der begrænser modtagernes mulighed for at udnytte forsknings-, udviklings- og innovationsresultaterne i andre medlemsstater.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »støtte«: enhver foranstaltning, der opfylder alle kriterierne i traktatens artikel 107, stk. 1
2) »SMV« eller »mikrovirksomheder, små virksomheder og mellemstore virksomheder«: virksomheder, der opfylder kriterierne i bilag I
3) »landbrugssektoren«: alle virksomheder, der er aktive inden for primær landbrugsproduktion eller forarbejdning eller afsætning af landbrugsprodukter
4) »landbrugsprodukter«: produkter opført i traktatens bilag I med undtagelse af de fiskevarer og akvakulturprodukter, der er opført i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1379/2013 (23)
5) »primær landbrugsproduktion«: produktion af de produkter fra jordbrug og husdyrbrug, som er opført i bilag I til traktaten, uden at der udføres nogen anden handling, der ændrer disse produkters karakter
6) »forarbejdning af landbrugsprodukter«: enhver handling, hvorved et landbrugsprodukt omdannes til et andet landbrugsprodukt, undtagen aktiviteter på bedriften, der er nødvendige for at forberede et animalsk produkt eller et planteprodukt til det første salg
7) »afsætning af landbrugsprodukter«: opbevaring eller udstilling med henblik på salg, udbydelse til salg, levering eller enhver anden form for markedsføring, med undtagelse af en primærproducents første salg til forhandlere eller forarbejdningsvirksomheder og enhver aktivitet til forberedelse af et produkt til et sådant første salg; en primærproducents salg til endelige forbrugere betragtes som afsætning af landbrugsprodukter, hvis det finder sted i særskilte lokaler, der er indrettet til dette formål
8) »landbrugsbedrift«: en driftsenhed bestående af jord, bygninger og anlæg, der anvendes til primær produktion af landbrugsprodukter
9) »naturkatastrofer«: jordskælv, laviner, jordskred og oversvømmelser, tornadoer, orkaner, vulkanudbrud og naturligt opståede ukontrollable brande
10) »støtteordning«: enhver retsakt, på grundlag af hvilken der, uden at der kræves yderligere gennemførelsesforanstaltninger, kan ydes individuel støtte til virksomheder, som i akten er defineret på en generel og abstrakt måde, og enhver retsakt, på grundlag af hvilken der til en eller flere virksomheder kan ydes støtte, som ikke er knyttet til et specifikt projekt, i en ikke nærmere defineret periode og på et ikke nærmere defineret beløb
11) »evalueringsplan«: et dokument, der mindst indeholder følgende: målene med den støtteordning, der skal evalueres, evalueringsspørgsmålene, resultatindikatorerne, den metode, der planlægges anvendt ved evalueringen, kravene til dataindsamling, den foreslåede tidsplan for evalueringen, herunder datoen for indgivelse af den endelige evalueringsrapport, en beskrivelse af det uafhængige organ, der skal gennemføre evalueringen, eller de kriterier, der vil blive anvendt ved udvælgelsen af organet, samt den fremgangsmåde, der vil blive fulgt for at sikre, at evalueringen offentliggøres
12) »individuel støtte«:
a)
ad hoc-støtte samt
b)
støtte ydet til individuelle støttemodtagere på grundlag af en støtteordning
13) »ad hoc-støtte«: støtte, der ikke ydes inden for rammerne af en støtteordning
14) »kriseramt virksomhed«: en virksomhed, for hvilken mindst én af følgende omstændigheder gælder:
a)
for selskaber med begrænset ansvar (bortset fra en SMV, der har bestået i mindre end tre år), når over halvdelen af selskabets tegnede kapital er forsvundet som følge af akkumulerede tab. Dette er tilfældet, når der ved at trække de akkumulerede tab fra reserverne (og alle andre poster, der almindeligvis betragtes som en del af virksomhedens egenkapital) fremkommer et negativt akkumuleret beløb, som overstiger halvdelen af den tegnede kapital. I denne bestemmelse forstås ved »selskab med begrænset ansvar« navnlig de virksomhedstyper, der er nævnt i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU (24), og »kapital« omfatter, når det er relevant, en eventuel kurspræmie
b)
for selskaber, hvor mindst nogle af selskabsdeltagerne hæfter ubegrænset for selskabets gæld (bortset fra en SMV, der har bestået i mindre end tre år), når over halvdelen af selskabets kapital som opført i selskabets regnskaber er forsvundet som følge af akkumulerede tab. I denne bestemmelse forstås ved »selskab, hvor mindst nogle af selskabsdeltagerne hæfter ubegrænset for selskabets gæld« navnlig de virksomhedstyper, der er nævnt i bilag II til direktiv 2013/34/EU.
c)
når virksomheden er under konkursbehandling eller efter de nationale regler opfylder kriterierne for konkursbehandling på begæring af dens kreditorer.
d)
når virksomheden har modtaget redningsstøtte og endnu ikke har tilbagebetalt lånet eller bragt garantien til ophør eller har modtaget omstruktureringsstøtte og stadig er underlagt en omstruktureringsplan.
e)
når virksomheden ikke er en SMV og i de seneste to år har haft:
i)
en gældsandel, dvs. et forhold mellem bogført gæld og egenkapital, på over 7,5 og
ii)
en EBITDA-rentedækningsgrad på under 1,0
15) »døde dyr«: dyr, som er blevet aflivet med eller uden endelig diagnose eller er døde (inklusive dødfødte og ufødte dyr) på en bedrift eller et andet sted eller under transport, men ikke er blevet slagtet til konsum
16) »ugunstige vejrforhold, som kan sidestilles med en naturkatastrofe«: ugunstige vejrforhold såsom frost, storm, hagl, is, kraftig eller vedvarende regn eller alvorlig tørke, som ødelægger over 30 % af den gennemsnitlige produktion beregnet på basis af:
a)
den forudgående treårsperiode eller eller
b)
et treårsgennemsnit baseret på den foregående femårsperiode, idet det bedste og det dårligste år ikke medregnes
17) »andre ugunstige vejrforhold«: ugunstige vejrforhold, som ikke opfylder betingelserne i denne forordnings artikel 2, nr. 16
18) »skadegørere«: skadelige organismer som defineret i artikel 2, stk. 1, litra e), i Rådets direktiv 2000/29/EF (25)
19) »katastrofebegivenhed«: en uforudset hændelse af biotisk eller abiotisk art forårsaget af menneskelig aktivitet, som fører til betydelige forstyrrelser i skovstrukturer og på sigt forårsager betydelige økonomiske skader i skovbrugssektoren
20) »bruttosubventionsækvivalent«: den beløbsværdi, støtten ville have, hvis den var blevet ydet i form at et tilskud til støttemodtageren før ethvert fradrag af skatter og afgifter
21) »materielle aktiver«: aktiver i form af jord, bygninger og anlæg, maskiner og udstyr
22) »immaterielle aktiver«: aktiver, der ikke er materialiseret i et fysisk eller finansielt aktiv, såsom patenter, licenser, knowhow eller anden intellektuel ejendom
23) »skovlandbrugssystemer«: arealanvendelsessystemer, hvor der dyrkes træer sammen med landbrug på samme areal
24) »tilbagebetalingspligtigt forskud«: et lån til et projekt, der udbetales i en eller flere rater, og hvor betingelserne for tilbagebetalingen afhænger af projekts resultater
25) »projektets eller aktivitetens påbegyndelse«: enten aktiviteternes eller det med investeringen forbundne anlægsarbejdes start eller det første juridisk bindende tilsagn om køb af udstyr eller tjenester eller ethvert andet tilsagn, som gør investeringen irreversibel, alt efter hvad der sker først; køb af jord og forberedende arbejde såsom indhentning af tilladelser og gennemførelse af gennemførlighedsundersøgelser betragtes ikke som en påbegyndelse af projektet eller aktiviteten
26) »store virksomheder«: virksomheder, der ikke opfylder kriterierne i bilag I
27) »efterfølgerordning på skatteområdet«: en ordning i form af skattefordele, som udgør en ændret udgave af og erstatter en tidligere eksisterende ordning i form af skattefordele
28) »støtteintensitet«: bruttostøttebeløbet udtrykt i procent af de støtteberettigede omkostninger, før ethvert fradrag af skat og andre afgifter
29) »dato for støttens tildeling«: den dato, hvor støttemodtageren gives ret til at modtage støtten i henhold til de gældende nationale retsregler
30) »EU-standarder«: obligatoriske standarder, der udgør en del af Den Europæiske Unions lovgivning og fastsætter det niveau, den enkelte virksomhed skal nå op på, især hvad angår miljø, hygiejne og dyrevelfærd; standarder eller mål fastsat på EU-plan, som er obligatoriske for medlemsstaten, men ikke for den enkelte virksomhed, betragtes dog ikke som obligatoriske EU-standarder
31) »landdistriktsprogram«: et program for udvikling af landdistrikter som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1305/2013
32) »ikkeproduktive investeringer«: investeringer, der ikke fører til en væsentlig nettoforøgelse af bedriftens værdi eller rentabilitet
33) »investering i opfyldelse af en EU-standard«: investering foretaget til opfyldelse af en EU-standard efter den i EU-lovgivningen fastsatte overgangsperiode
34) »ung landbruger«: en person, som ikke er over 40 år på det tidspunkt, hvor støtteansøgningen indgives, som har tilstrækkelige faglige kvalifikationer og kompetencer, og som for første gang etablerer sig på en landbrugsbedrift som driftsleder
35) »regioner i den yderste periferi«: de områder, der er nævnt i traktatens artikel 349, stk. 1
36) »mindre øer i Det Ægæiske Hav«: de mindre øer, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 229/2013 (26)
37) »mindre udviklede regioner«: områder med et bruttonationalprodukt (BNP) pr. indbygger, der ligger under 75 % af det gennemsnitlige BNP i EU-27
38) »EU-25«: de 25 EU-medlemsstater, der var medlemsstater i EU i maj 2005
39) »EU-27«: de 27 EU-medlemsstater, der var medlemsstater i EU i januar 2007
40) »anlægsarbejder«: arbejder iværksat af landbrugeren selv eller dennes medhjælpere, som skaber et aktiv
41) »fødevarebaserede biobrændstoffer«: biobrændstoffer, der er fremstillet af korn og andre stivelsesholdige afgrøder, sukker og olieholdige afgrøder, som defineret i Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 98/70/EF om kvaliteten af benzin og dieselolie og om ændring af Rådets direktiv 2009/28/EF om fremme af energi fra vedvarende energikilder (27)
42) »aktiv landbruger«: en aktiv landbruger som defineret i artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 (28)
43) »producentgruppe eller -sammenslutning«: en gruppe eller sammenslutning, der er oprettet med det formål:
a)
at tilpasse medlemmernes produktion til markedskravene eller
b)
i fællesskab at markedsføre varer, herunder forberedelse til salg, centralisering af salg og levering til grossister eller
c)
at fastsætte fælles regler for produktionsinformation, især med hensyn til høst og disponibilitet og eller
d)
at varetage andre aktiviteter, som kan gennemføres af producentgrupper eller -sammenslutninger, f.eks. udvikling af erhvervs- og markedsføringsfærdigheder og tilrettelæggelse og fremme af innovationsprocesser
44) »faste omkostninger ved deltagelse i en kvalitetsordning«: omkostningerne ved at blive tilsluttet en støttet kvalitetsordning og det årlige bidrag for at deltage i denne ordning, herunder eventuelle omkostninger ved kontrol af, om ordningens varespecifikationer overholdes
45) »konsulentbistand«: udførlig rådgivning inden for rammerne af en og samme kontrakt
46) »medlem af en landbrugshusholdning«: en fysisk eller juridisk person eller en gruppe af fysiske eller juridiske personer, uanset hvilken retlig status gruppen og dens medlemmer har i henhold til national ret, dog ikke bedriftens arbejdstagere
47) »udgifter til test for transmissibel spongiform encephalopati (TSE) og bovin spongiform encephalopati (BSE)«: alle udgifter, herunder til testpakker, prøveudtagning, transport, undersøgelse, opbevaring og destruktion af prøver til tester, der gennemføres i henhold til kapitel C i bilag X til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 (29)
48) »stambog«: en bog, et register, et kartotek eller en database:
a)
som føres af en avlsorganisation eller -forening, der er officielt anerkendt i den medlemsstat, hvor avlsorganisationen eller -foreningen er oprettet, samt
b)
hvori racerent avlskvæg af en bestemt race indføres eller registreres med angivelse af dets afstamning
49) »beskyttede dyr«: ethvert dyr, der er beskyttet ved enten EU-lovgivning eller national lovgivning
50) »forsknings- og videnformidlingsorganisation«: en enhed, (f.eks. en højere læreanstalt eller et forskningsinstitut, et teknologioverførselsagentur, en innovationsformidler, en forskningsorienteret fysisk og/eller virtuel samarbejdsenhed), uanset dens retlige status (offentligretlig eller privatretlig status) eller finansieringsform, hvis primære mål er at drive grundforskning eller industriel forskning eller foretage eksperimentel udvikling og formidle resultaterne heraf til en bredere kreds gennem undervisning, offentliggørelse eller videnoverførsel. Hvis organisationen tillige udøver økonomiske aktiviteter, skal der føres særskilte regnskaber for omkostninger og indtægter ved disse økonomiske aktiviteter. Virksomheder, som kan øve indflydelse på en sådan organisation i deres egenskab af f.eks. aktionærer eller medlemmer, må ikke have privilegeret adgang til dens forskningskapacitet eller til de forskningsresultater, den opnår
51) »armslængdevilkår«: betingelserne for transaktionen mellem de kontraherende parter adskiller sig ikke fra dem, der ville være blevet aftalt mellem uafhængige virksomheder, og omfatter ikke noget element af ulovlig samordning; enhver transaktion indgået ved en åben, gennemsigtig og betingelsesløs udbudsprocedure anses for at opfylde armslængdeprincippet
52) »hurtigtvoksende træer«: træer med kort omdrift, hvor minimumperioden før fældning er sat til mindst 8 år og maksimumperioden før fældning til højst 20 år.
53) »træer til lavskov med kort omdriftstid«: af medlemsstaterne nærmere fastlagte træarter henhørende under KN-kode 06 02 9041, bestående af træagtige, flerårige afgrøder, hvis rodnet eller stubbe forbliver i jorden efter høst, hvorfra der vokser nye skud det følgende år, og som har en af medlemsstaterne nærmere fastsat maksimal omdriftstid
54) »transaktionsomkostninger«: yderligere omkostninger, som er knyttet til opfyldelsen af en forpligtelse, men ikke direkte knyttet til dens gennemførelse, eller som ikke indgår i de omkostninger eller det indtægtstab, som der ydes direkte kompensation for, og som kan beregnes på basis af standardomkostninger
55) »anden arealforvalter«: en virksomhed, der forvalter et areal, men som ikke er aktiv i landbrugssektoren
56) »forarbejdning af landbrugsprodukter til ikkelandbrugsprodukter«: enhver handling udført på et landbrugsprodukt, hvorved der frembringes et produkt, som ikke er opført i bilag I til traktaten
57) »a)-områder«: de områder, der er opført på et godkendt regionalstøttekort for perioden fra 1. juli 2014 til 31. december 2020 i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra a)
58) »c)-områder«: de områder, der er opført på et godkendt regionalstøttekort for perioden fra 1. juli 2014 til 31. december 2020 i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c)
59) »tyndtbefolkede områder«: områder, som Kommissionen har anerkendt som sådanne i de enkelte afgørelser om regionalstøttekort for perioden fra 1. juli 2014 til 31. december 2020
60) »NUTS 3-region«: et område, der er klassificeret på niveau 3 i en fælles klassifikation af territoriale enheder til statistiske formål i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 (30)
61) »ikkeprædefinerede c)-områder«: områder, som en medlemsstat efter eget skøn kan udpege som c)-områder, når den kan godtgøre, at de opfylder bestemte socioøkonomiske kriterier og er opført på et godkendt regionalstøttekort for perioden fra 1. juli 2014 til 31. december 2020 i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c)
62) »tidligere a)-område«: områder udpeget som a)-områder i et godkendt regionalstøttekort for perioden fra 1. januar 2011 til 30. juni 2014
63) »fødevarer«: fødevarer, som ikke er landbrugsprodukter, og som er opført i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (31).
Artikel 3
Betingelser for fritagelse
Støtteordninger, individuel støtte, der ydes inden for rammerne af sådanne ordninger, og ad hoc-støtte er forenelige med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 2 eller 3, og fritaget for anmeldelsespligten i artikel 108, stk. 3, når støtten opfylder alle betingelserne i denne forordnings kapitel I samt de specifikke betingelser for de relevante støttekategorier i kapitel III.
Artikel 4
Anmeldelsestærskler
1. Denne forordning finder ikke anvendelse på individuel støtte, hvis bruttosubventionsækvivalent overstiger følgende tærskler:
a)
for støtte til investeringer i materielle eller immaterielle aktiver i landbrugsbedrifter i forbindelse med primær landbrugsproduktion, jf. artikel 14: 500 000 EUR pr. virksomhed og pr. investeringsprojekt
b)
for støtte til investeringer i forbindelse med flytning af en bedriftsbygning, der resulterer i en modernisering af anlæg eller en forøgelse af produktionskapaciteten, jf. artikel 16, stk. 4: 500 000 EUR pr. virksomhed og pr. investeringsprojekt
c)
for støtte til investeringer i forarbejdning af landbrugsprodukter og afsætning af landbrugsprodukter, jf. artikel 17: 7,5 mio. EUR pr. virksomhed og pr. investeringsprojekt
d)
for støtte til investeringer i bevarelse af kultur- og naturarv på landbrugsbedriften, jf. artikel 29: 500 000 EUR pr. virksomhed og pr. investeringsprojekt
e)
for støtte til forskning og udvikling i landbrugssektoren, jf. artikel 31: 7,5 mio. EUR pr. projekt;
f)
for støtte til skovrejsning og etablering af skovområder, jf. artikel 32: 7,5 mio. EUR pr. etableringsprojekt
g)
for støtte til skovlandbrugssystemer, jf. artikel 33: 7,5 mio. EUR pr. etableringsprojekt
h)
for støtte til investeringer i forbedring af skovøkosystemers tilpasningsevne og miljømæssige værd, jf. artikel 35: 7,5 mio. EUR pr. investeringsprojekt
i)
for støtte til infrastrukturinvesteringer med henblik på udvikling, modernisering eller tilpasning i skovbrugssektoren, jf. artikel 40: 7,5 mio. EUR pr. investeringsprojekt
j)
for støtte til investeringer i skovbrugsteknologi og i forarbejdning, mobilisering og markedsføring af skovbrugsprodukter, jf. artikel 41: 7,5 mio. EUR pr. investeringsprojekt
k)
for støtte til investeringer i forarbejdning af landbrugsprodukter til ikkelandbrugsprodukter eller produktion af bomuld, jf. artikel 44: 7,5 mio. EUR pr. investeringsprojekt
2. De i stk. 1 fastsatte tærskler må ikke omgås ved en kunstig opsplitning af støtteordninger eller støtteprojekter.
Artikel 5
Støttens gennemsigtighed
1. Denne forordning finder kun anvendelse på støtte, for hvilken bruttosubventionsækvivalenten kan forudberegnes præcist, uden at det er nødvendigt at foretage en risikovurdering (»gennemsigtig støtte«).
2. Følgende kategorier af støtte betragtes som gennemsigtige:
a)
støtte indeholdt i tilskud og rentetilskud
b)
støtte indeholdt i lån, når bruttosubventionsækvivalenten er blevet beregnet på basis af de gældende referencesatser på det tidspunkt, hvor lånet blev ydet
c)
støtte indeholdt i garantier, når:
i)
bruttosubventionsækvivalenten er blevet beregnet på basis af de minimumspræmier, der er fastsat i en Kommissionsmeddelelse, eller
ii)
metoden til beregning af garantiens bruttosubventionsækvivalent er blevet godkendt på grundlag af Kommissionens meddelelse om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte i form af garantier eller enhver senere meddelelse herom, efter anmeldelsen af denne metode til Kommissionen i henhold til en forordning vedtaget af Kommissionen på statsstøtteområdet, der var gældende på det tidspunkt, og den godkendte metode udtrykkeligt tager sigte på den type garantier og den type underliggende transaktioner, der er relevante i forbindelse med anvendelsen af denne forordning
d)
støtte i form af skattefordele, når foranstaltningen omfatter et loft, som sikrer, at den gældende tærskel ikke overskrides
e)
støtte i form af tilbagebetalingspligtige forskud, hvis det samlede pålydende ikke overstiger de tærskler, der finder anvendelse i henhold til denne forordning, eller hvis metoden til beregning af bruttosubventionsækvivalenten for det tilbagebetalingspligtige forskud inden gennemførelsen af foranstaltningen er blevet godkendt af Kommissionen på grundlag af en anmeldelse.
3. Ved anvendelsen af denne forordning betragtes følgende kategorier af støtte ikke som gennemsigtige:
a)
støtte indeholdt i kapitaltilførsler
b)
støtte indeholdt i risikofinansieringsforanstaltninger.
Artikel 6
Tilskyndelsesvirkning
1. Denne forordning finder kun anvendelse på støtte, der har en tilskyndelsesvirkning.
2. Støtte anses for at have tilskyndelsesvirkning, hvis modtageren før projektets eller aktivitetens påbegyndelse har indgivet en skriftlig støtteansøgning til den pågældende medlemsstat. Ansøgningen om støtte skal mindst indeholde følgende oplysninger:
a)
virksomhedens navn og størrelse
b)
beskrivelse af projektet eller aktiviteten, med angivelse af start- og afslutningsdato
c)
projektets eller aktivitetens gennemførelsessted
d)
en liste over de støtteberettigede omkostninger
e)
støttens form (tilskud, lån, garanti, tilbagebetalingspligtigt forskud m.v.) samt størrelsen af den offentlige finansiering, der er nødvendig for projektet/aktiviteten
3. Ad hoc-støtte til store virksomheder anses for at have en tilskyndelsesvirkning, når betingelsen i stk. 2 er opfyldt, og medlemsstaten derudover, inden den yder den pågældende ad hoc-støtte, har kontrolleret, at den dokumentation, som støttemodtageren har udarbejdet, godtgør, at støtten vil resultere i en eller flere af følgende virkninger:
a)
væsentlig udvidelse af projektets/aktivitetens omfang på grund af støtten
b)
væsentlig forhøjelse af det samlede beløb, som støttemodtageren bruger til projektet/aktiviteten, på grund af støtten
c)
en betydeligt hurtigere gennemførelse af projektet/aktiviteten
d)
gennemførelse af et projekt, som ikke ville være blevet gennemført i det pågældende område eller ikke ville have været tilstrækkeligt rentabelt for støttemodtageren i det pågældende landdistrikt uden støtten
4. Uanset stk. 2 og 3 anses støtteforanstaltninger i form af skattefordele for at have en tilskyndelsesvirkning, når følgende betingelser er opfyldt:
a)
foranstaltningen giver ret til støtte efter objektive kriterier, og uden at medlemsstaten skal tage yderligere stilling dertil, og
b)
foranstaltningen er vedtaget og trådt i kraft, før arbejdet med det projekt eller den aktivitet, hvortil der ydes støtte, er påbegyndt, undtagen hvor der er tale om efterfølgerordninger på skatteområdet, såfremt aktiviteten allerede var omfattet af de foregående skattefordelsordninger.
5. Uanset stk. 2, 3 og 4 gælder kravet om tilskyndelsesvirkning ikke, eller en tilskyndelsesvirkning formodes at bestå, for følgende kategorier af støtte:
a)
støtteordninger med støtte til jordfordeling, når betingelserne i artikel 15 eller artikel 43 er opfyldt, og når
i)
støtteordningen giver ret til støtte efter objektive kriterier, og uden at medlemsstaten skal tage yderligere stilling dertil, og
ii)
støtteordningen er vedtaget og trådt i kraft, før støttemodtageren har afholdt de i artikel 15 og 43 omhandlede støtteberettigede omkostninger
b)
støtte til fremstødsaktiviteter i form af publikationer, der tager sigte på at udbrede kendskabet til landbrugsprodukter i en bredere offentlighed, når betingelserne i artikel 24, stk. 2, litra b), er opfyldt
c)
støtte til kompensation for tab forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, når betingelserne i artikel 25 er opfyldt
d)
støtte til kompensation for udgifter til bekæmpelse af dyresygdomme og skadedyrangreb samt tab forårsaget af disse dyresygdomme eller skadedyrangreb, når betingelserne i artikel 26, stk. 9 og 10, er opfyldt
e)
støtte til dækning af udgifterne ved bortskaffelse og destruktion af døde dyr, når betingelserne i artikel 27, stk. 1, litra c), d) og e), er opfyldt
f)
støtte til investeringer i bevarelse af kultur- og naturarv på landbrugsbedriften, når betingelserne i artikel 29 er opfyldt
g)
støtte til kompensation for skader forårsaget af naturkatastrofer, når betingelserne i artikel 30 er opfyldt
h)
støtte til forskning og udvikling i landbrugs- og skovbrugssektoren, når betingelserne i artikel 31 er opfyldt
i)
støtte til genopretning af skader på skove som følge af brande, naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, skadedyrangreb, katastrofebegivenheder og klimarelaterede begivenheder efter artikel 34, stk. 5, litra d), når betingelserne i artikel 34 er opfyldt.
Artikel 7
Støtteintensitet og støtteberettigede omkostninger
1. Ved beregningen af støtteintensiteten og de støtteberettigede omkostninger skal alle anvendte tal opgøres inden ethvert fradrag af skat eller andre afgifter. Der skal foreligge klar, specificeret og aktuel dokumentation for de støtteberettigede omkostninger.
2. Merværdiafgift (moms) er ikke en støtteberettiget omkostning, medmindre momsen ikke er refusionsberettiget efter national momslovgivning.
3. Hvis støtten ydes som andet end tilskud, er støttebeløbet støttens bruttosubventionsækvivalent.
4. Støtte, der udbetales i flere rater, tilbagediskonteres til værdien på den dato, hvor støtten ydes. De støtteberettigede omkostninger tilbagediskonteres ligeledes til deres værdi på den dato, hvor støtten blev ydet. Den rentesats, der anvendes til tilbagediskonteringsformål, er den gældende kalkulationsrente på støttetidspunktet.
5. Når støtten ydes i form af skattefordele, sker tilbagediskonteringen af støttetrancher på grundlag af de diskonteringssatser, der gælder på de forskellige tidspunkter, hvor skattefordelen får virkning.
6. Når støtten ydes i form at tilbagebetalingspligtige forskud, som i mangel af en godkendt metode til beregning af deres bruttosubventionsækvivalent er udtrykt som en procentdel af de støtteberettigede omkostninger, og det indgår i foranstaltningen, at forskuddene, såfremt projektet på basis af en rimelig og forsigtig hypotese kan betegnes som vellykket, skal tilbagebetales med en forrentning svarende mindst til den gældende kalkulationsrente, da forskuddet blev ydet, kan de maksimale støtteintensiteter, der er fastsat i kapitel III, forhøjes med 10 procentpoint.
Artikel 8
Kumulering
1. Ved vurderingen af, om de anmeldelsestærskler, der er fastsat i artikel 4, og de maksimale støtteintensiteter og støttebeløb, der er fastsat i kapitel III, er overholdt, skal der tages hensyn til den samlede statsstøtte, der er ydet til den pågældende aktivitet eller projekt eller den pågældende virksomhed.
2. Når EU-finansiering, der forvaltes centralt af de institutioner, forvaltningsorganer, fællesforetagender eller andre organer i EU, som ikke er direkte eller indirekte under medlemsstatens kontrol, kombineres med statsstøtte, skal kun sidstnævnte tages i betragtning ved vurderingen af, hvorvidt anmeldelsestærsklerne og de maksimale støtteintensiteter og lofter er overholdt, forudsat at den samlede offentlige finansiering af de samme støtteberettigede omkostninger ikke overstiger de mest favorable satser, der er fastsat i de relevante bestemmelser i EU-lovgivningen.
3. Støtte med identificerbare støtteberettigede omkostninger, som efter denne forordning er fritaget for anmeldelseskravet i traktatens artikel 108, stk. 3, kan kumuleres med:
a)
anden statsstøtte, så længe denne støtte vedrører andre identificerbare støtteberettigede omkostninger
b)
anden statsstøtte til de samme støtteberettigede omkostninger, hvad enten de overlapper delvist eller helt, på betingelse af, at en sådan kumulering ikke medfører en overskridelse af den maksimale støtteintensitet eller det maksimale støttebeløb, der finder anvendelse på denne støtte i henhold til denne forordning.
4. Støtte uden identificerbare støtteberettigede omkostninger, som er fritaget efter denne forordnings artikel 18 og 45, kan kumuleres med enhver anden statsstøtte med identificerbare støtteberettigede omkostninger.
Støtte uden identificerbare støtteberettigede omkostninger kan kumuleres med anden statsstøtte uden identificerbare støtteberettigede omkostninger op til den højeste relevante finansieringstærskel, som under de særlige omstændigheder i hvert enkelt tilfælde gælder i henhold til denne eller en anden gruppefritagelsesforordning eller afgørelse vedtaget af Kommissionen.
5. Støtte fritaget efter afdeling 1, 2 og 3 i kapitel III i denne forordning må ikke kumuleres med betalinger efter artikel 81, stk. 2, og artikel 82 i forordning (EU) nr. 1305/2013 til de samme støtteberettigede omkostninger, hvis en sådan kumulering ville medføre en overskridelse af de maksimale støtteintensiteter eller støttebeløb, der er fastsat i kapitel III.
6. Støtte fritaget efter denne forordning må ikke kumuleres med nogen form for de minimis-støtte til de samme støtteberettigede omkostninger, hvis en sådan kumulering ville medføre en overskridelse af de maksimale støtteintensiteter eller støttebeløb, der er fastsat i kapitel III.
7. Støtte til investeringer i genopretning af landbrugsproduktionspotentialet, jf. artikel 14, stk. 3, litra e), må ikke kumuleres med støtte til kompensation for materielle skader efter denne forordnings artikel 25, 26 og 30.
8. Etableringsstøtte til producentgrupper og -organisationer i landbrugssektoren efter artikel 19 i denne forordning må ikke kumuleres med støtte til oprettelse af producentsammenslutninger og -organisationer i landbrugssektoren efter artikel 27 i forordning (EU) nr. 1305/2013.
Etableringsstøtte til unge landbrugere og etableringsstøtte til udvikling af små bedrifter efter denne forordnings artikel 18 må ikke kumuleres med støtte til virksomhedsetablering til unge landbrugere eller udvikling af små landbrugsbedrifter efter artikel 19, stk. 1, litra a), nr. i) og iii), i forordning (EU) nr. 1305/2013, hvis en sådan kumulering ville medføre en overskridelse af de maksimale støtteintensiteter eller støttebeløb, der er fastsat i kapitel III.
Artikel 9
Offentliggørelse og information
1. Senest 10 arbejdsdage før ikrafttrædelsen af en støtteordning, der efter denne forordning er fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, eller ydelsen af en ved denne forordning fritaget ad hoc-støtte fremsender medlemsstaten via Kommissionens elektroniske anmeldelsesapplikation, jf. artikel 3 i forordning (EF) nr. 794/2004, kortfattede oplysninger om den pågældende støtte i det i bilag II til denne forordning fastlagte standardformat.
Senest ti arbejdsdage efter modtagelsen af de kortfattede oplysninger fremsender Kommissionen en kvittering for modtagelsen med et identifikationsnummer for støtten.
2. Medlemsstaten offentliggør på et centralt nationalt eller regionalt statsstøttewebsted:
a)
de i stk. 1 omhandlede kortfattede oplysninger eller et link hertil
b)
den fulde ordlyd af hver af de i stk. 1 omhandlede støtteforanstaltninger, herunder ændringer heraf, eller et link til den fulde ordlyd
c)
de i bilag III til denne forordning fastlagte oplysninger om alle individuelle støttetildelinger, der overstiger:
i)
60 000 EUR til støttemodtagere, der er aktive inden for primær landbrugsproduktion
ii)
500 000 EUR til støttemodtagere, der er aktive inden for forarbejdning af landbrugsprodukter, afsætning af landbrugsprodukter eller i skovbrugssektoren eller til aktiviteter, der falder uden for traktatens artikel 42.
3. For støtteordninger i form af skattefordele anses denne betingelse for at være opfyldt, hvis medlemsstaten offentliggør de krævede oplysninger om individuelle støttetildelinger i følgende trancher i mio. EUR:
a)
0,06-0,5 kun ved støtte til primær landbrugsproduktion
b)
0,5-1
c)
1-2
d)
2-5
e)
5-10
f)
10-30 og
g)
30 og derover.
4. De i stk. 2, litra c), nævnte oplysninger angives og gøres tilgængelige på den i bilag III beskrevne standardiserede måde med effektive søge- og downloadfunktioner. De i stk. 2, litra c), nævnte oplysninger offentliggøres senest seks måneder efter datoen for støttens tildeling, eller, hvis det drejer sig om støtte i form af skattefordele, senest et år efter udløbet af fristen for indgivelse af skatteangivelsen, og skal være tilgængelige i mindst 10 år fra det tidspunkt, hvor støtten blev tildelt.
5. Offentliggørelsen af støtteordningens eller ad hoc-foranstaltningens fulde ordlyd, jf. stk.1, skal bl.a. omfatte en udtrykkelig henvisning til denne forordning med angivelse af dens titel og henvisning til dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende samt de relevante særlige bestemmelser i kapitel III eller eventuelt til den nationale lov, der sikrer overholdelse af denne forordnings relevante bestemmelser. Desuden angives gennemførelsesbestemmelser til og ændringer af ordningen eller foranstaltningen.
6. Kommissionen offentliggør på sit websted:
a)
de i stk. 1 omhandlede kortfattede oplysninger
b)
links til alle medlemsstaternes statsstøttewebsteder som omhandlet i stk. 2.
7. Medlemsstaterne overholder bestemmelserne i stk. 2, 3 og 4 senest to år efter denne forordnings ikrafttræden.
Artikel 10
Undgåelse af dobbelt offentliggørelse
Ved ydelse af individuel støtte, som falder ind under forordning (EU) nr. 1305/2013, og som enten medfinansieres af ELFUL eller ydes som supplerende national finansiering af sådanne samfinansierede foranstaltninger, kan medlemsstaten vælge ikke at offentliggøre støttetildelingen på det i nærværende forordnings artikel 9, stk. 2, omhandlede statsstøttewebsted, forudsat at oplysningerne om den individuelle støtte allerede er offentliggjort i overensstemmelse med artikel 111, 112 og 113 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 (32). Medlemsstaten skal i så fald på sit centrale statsstøttewebsted henvise til det i artikel 111 i forordning (EU) nr. 1306/2013 omhandlede websted.
KAPITEL II
PROCEDUREKRAV
Artikel 11
Inddragelse af gruppefritagelsen
Hvis en medlemsstat yder støtte, der hævdes at være fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, efter denne forordning, uden at leve op til betingelserne i kapitel I-III, kan Kommissionen, efter at have givet den pågældende medlemsstat lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger, vedtage en afgørelse om, at alle eller nogle af de fremtidige støtteforanstaltninger, som den pågældende medlemsstat vedtager, og som i øvrigt lever op til betingelserne i denne forordning, skal anmeldes til Kommissionen i overensstemmelse med traktatens artikel 108, stk. 3. De støtteforanstaltninger, der skal anmeldes, kan være begrænset til bestemte typer støtte, støtte ydet til bestemte støttemodtagere eller støtteforanstaltninger vedtaget af bestemte af den pågældende medlemsstats myndigheder.
Artikel 12
Indberetning
1. Medlemsstaterne fremsender i elektronisk form og i overensstemmelse med kapitel III i forordning (EF) nr. 794/2004 en årlig rapport til Kommissionen om anvendelsen af denne forordning for hvert hele kalenderår eller for den del af et kalenderår, hvor denne forordning finder anvendelse.
2. Den årlige rapport skal desuden indeholde:
a)
oplysninger om dyresygdomme og skadedyrangreb efter artikel 26
b)
meteorologiske oplysninger om arten af, tidspunktet for, det relative omfang af og stedet for ugunstige vejrforhold, som kan sidestilles med en naturkatastrofe, jf. artikel 25, eller naturkatastrofer i landbrugssektoren, jf. artikel 30.
Artikel 13
Tilsyn
Medlemsstaterne fører detaljerede fortegnelser indeholdende alle de oplysninger og al den dokumentation, der er nødvendige for at fastslå, at alle betingelserne i denne forordning er opfyldt. Disse fortegnelser opbevares i ti år fra det tidspunkt, hvor ad hoc-støtten blev ydet, eller hvor der senest blev ydet støtte inden for rammerne af en støtteordning. På Kommissionens anmodning indsender medlemsstaten inden for en frist på 20 arbejdsdage eller en i anmodningen eventuelt fastsat længere frist alle de oplysninger og al den dokumentation, som Kommissionen finder nødvendige for at kunne føre tilsyn med anvendelsen af denne forordning.
KAPITEL III
STØTTEKATEGORIER
AFDELING 1
Støtte til SMV, der beskæftiger sig med primær landbrugsproduktion, forarbejdning af landbrugsprodukter eller afsætning af landbrugsprodukter
Artikel 14
Støtte til investeringer i materielle og immaterielle aktiver i landbrugsbedrifter med henblik på primær landbrugsproduktion
1. Støtte til investeringer i materielle eller immaterielle aktiver i landbrugsbedrifter i forbindelse med primær landbrugsproduktion er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-14 samt kapitel I.
2. Investeringerne skal gennemføres af en eller flere støttemodtagere eller vedrøre et materielt eller immaterielt aktiv, som bruges af en eller flere støttemodtagere.
3. Investeringerne skal tage sigte på mindst et af følgende mål:
a)
forbedring af bedriftens samlede resultater og bæredygtighed, navnlig gennem nedbringelse af produktionsomkostninger og forbedring og omstilling af produktionen
b)
forbedring af det naturlige miljø, hygiejneforholdene eller dyrevelfærdsstandarden, forudsat at investeringerne er mere vidtgående end de gældende EU-standarder
c)
etablering og forbedring af infrastruktur til udvikling, tilpasning og modernisering af landbrug, herunder adgang til landbrugsarealer, jordfordeling og -forbedring, energi- og vandforsyning og energi- og vandbesparelse
d)
opfyldelse af mål for miljø- og klimavenligt landbrug, herunder bevarelse af den biologiske mangfoldighed af arter og naturtyper eller forbedring af skønheds- og rekreationsværdien af et Natura 2000-område eller et andet område af stor naturværdi som fastlagt i medlemsstatens nationale eller regionale landdistriktsprogram, så længe investeringerne ikke er produktive
e)
genoprettelse af produktionspotentiale efter skader forårsaget af naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, som kan sidestilles med en naturkatastrofe, dyresygdomme eller skadedyrangreb samt forebyggelse af skader som følge af sådanne begivenheder.
4. Investeringerne kan tage sigte på produktion af biobrændstoffer i bedriften eller produktion af energi på basis af vedvarende energikilder, forudsat at denne produktion ikke overstiger bedriftens gennemsnitlige årlige forbrug af energi eller brændstof.
Ved investering i produktion af biobrændstoffer må produktionsanlæggenes produktionskapacitet ikke overstige den pågældende landbrugsbedrifts gennemsnitlige årlige brændstofforbrug til transport, og de producerede biobrændstoffer må ikke sælges på markedet.
Ved investering i produktion af termisk energi og elektricitet på basis af vedvarende energi i landbrugsbedriften må produktionsanlæggene udelukkende bruges til dækning af støttemodtagerens eget energibehov, og deres produktionskapacitet må ikke overstige det samlede gennemsnitlige årlige forbrug af termisk energi og elektricitet på den pågældende bedrift, herunder landbrugshusholdningen. Der må kun sælges elektricitet til nettet i det omfang, hvor loftet over det årlige egetforbrug er overholdt.
Hvis investeringen i produktion af energi eller biobrændstoffer foretages af flere støttemodtagere med det formål at dække deres egne biobrændstof- og energibehov, beregnes alle støttemodtagernes gennemsnitlige årsforbrug ved at lægge de enkelte støttemodtageres årlige gennemsnitsforbrug sammen.
Ved investeringer i vedvarende energiinfrastruktur, som forbruger eller producerer energi, skal de eventuelle nationale minimumsstandarder for energieffektivitet være overholdt.
Investeringer i anlæg, der primært tager sigte på produktion af elektricitet på basis af biomasse, er ikke støtteberettigede, medmindre en af medlemsstaterne nærmere fastsat procentdel af varmen udnyttes.
Medlemsstaterne skal fastsætte begrænsninger i den andel, som korn og andre stivelsesrige afgrøder, sukker og olieholdige afgrøder højst må tegne sig for ved produktion af bioenergi, herunder biobrændstoffer, i forskellige typer anlæg. Støtte til bioenergiinvesteringsprojekter må kun ydes for bioenergi, der opfylder bæredygtighedskriterierne i EU-lovgivningen, herunder artikel 17, stk. 2-6, i direktiv 2009/28/EF.
5. Investeringen skal stemme overens med EU-lovgivningen og den nationale miljølovgivning i den pågældende medlemsstat. Støtte til investeringer, som i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU kræver en miljøvurdering, skal være underlagt en betingelse om, at der er foretaget en sådan vurdering, og at der før datoen for den individuelle støttes ydelse er givet byggetilladelse til investeringsprojektet.
6. Der kan ydes støtte til følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
omkostninger til opførelse, erhvervelse (herunder leasing) eller renovering af fast ejendom, idet køb af jord dog kun er støtteberettiget med op til 10 % af de samlede støtteberettigede omkostninger ved den pågældende investering
b)
udgifter til køb eller leje med købsforpligtelse af maskiner og udstyr op til aktivets markedsværdi
c)
generalomkostninger i forbindelse med de under (a) og (b) nævnte udgifter, f.eks. honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, honorarer for rådgivning om miljømæssig og økonomisk bæredygtighed, herunder gennemførlighedsundersøgelser; udgifter til gennemførlighedsundersøgelser forbliver støtteberettigede, selv om der i lyset af deres resultater ikke afholdes nogen af de under (a) og (b) nævnte udgifter
d)
køb eller udvikling af computersoftware og køb af patenter, licenser, ophavsrettigheder og varemærker
e)
udgifter til ikkeproduktive investeringer i tilknytning til de i stk. 3, litra (d)), nævnte mål
f)
i forbindelse med kunstvanding er det kun omkostningerne ved investeringer, som opfylder følgende betingelser, der er støtteberettigede:
i)
der skal for hele det område, hvor investeringen gennemføres, samt ethvert andet område, hvor miljøet vil kunne blive påvirket af investeringen, være anmeldt en vandområdeplan efter artikel 13 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (33) til Kommissionen. De foranstaltninger, der træffes under vandområdeplanen i overensstemmelse med direktivets artikel 11, og som er relevante for landbrugssektoren, skal være angivet i det relevante indsatsprogram. Måling af vandanvendelsen med henblik på måling af vand på niveauet for den støttede investering skal forefindes eller indføres som led i investeringen
ii)
investeringen skal føre til en reduktion af det hidtidige vandforbrug med mindst 25 %
I relation til litra f) gælder dog, at investeringer, der påvirker grund- eller overfladevand, hvis status er blevet identificeret som mindre end god i den relevante vandområdeplan på grund af vandkvantiteten, og investeringer, der fører til en nettoforøgelse af kunstvandingsområder, der påvirker et givet grund- eller overfladevandområde, ikke er støtteberettigede efter bestemmelserne i denne artikel.
Betingelserne i litra f), nr. i) og ii), finder ikke anvendelse på en investering i et eksisterende anlæg, som udelukkende påvirker energieffektiviteten, eller en investering i opførelse af et reservoir eller en investering i brugen af recirkulationsvand, som ikke berører et grund- eller overfladevandområde.
g)
for investeringer i genoprettelse af produktionspotentiale efter skader forårsaget af naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, dyresygdomme eller skadedyrangreb er kun udgifter til genoprettelse af produktionspotentialet op til det niveau, det havde før den relevante begivenheds indtræden, støtteberettigede.
h)
for investeringer i forebyggelse af skader som følge af naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, dyresygdomme eller skadedyrangreb kan de støtteberettigede omkostninger omfatte udgifterne til specifikke forebyggelsesforanstaltninger.
7. Andre omkostninger end de i stk. 6, litra a) og b), nævnte i forbindelse med leje- eller leasingkontrakter, såsom udlejerens fortjeneste, renteomkostninger ved refinansiering, generalomkostninger og forsikringspræmier, er ikke støtteberettigede.
Driftskapital betragtes ikke som en støtteberettiget omkostning.
8. Fra 1. januar 2017 kan støtte i forbindelse med kunstvanding kun ydes af medlemsstater, der for det vandområdedistrikt, hvori investeringen gennemføres, sikrer, at landbrugssektoren ved de forskellige vandanvendelser yder et bidrag til dækning af omkostningerne ved vandforsyning i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, første led, i direktiv 2000/60/EF, i det relevante omfang under hensyn til de samfundsmæssige, miljømæssige og økonomiske virkninger heraf samt de geografiske og klimatiske forhold i den eller de berørte regioner
9. Der må ikke ydes støtte til:
a)
køb af produktionsrettigheder, betalingsrettigheder og etårige planter
b)
udplantning af etårige planter
c)
dræningsarbejder
d)
investeringer i opfyldelse af EU-standarder med undtagelse af støtte, der ydes til unge landbrugere inden for de første 24 måneder efter deres etablering
e)
køb af dyr, medmindre der er tale om støtte til investeringer efter stk. 3, litra (e).
10. Støtten må ikke være begrænset til bestemte landbrugsprodukter og skal derfor kunne ydes enten inden for alle sektorer inden for primær landbrugsproduktion eller inden for hele planteavlssektoren eller husdyrbrugssektoren. En medlemsstat kan dog udelukke visse produkter fra at modtage støtte på grund af overkapacitet på det indre marked eller manglende afsætningsmuligheder.
11. Støtte efter stk. 1 må ikke ydes i strid med forbud eller restriktioner, som er fastsat i forordning (EU) nr. 1308/2013, heller ikke selv om sådanne forbud og restriktioner kun tager sigte på EU-støtte ydet i henhold til nævnte forordning.
12. Støtteintensiteten må højst udgøre:
a)
75 % af de støtteberettigede omkostninger i regioner i den yderste periferi
b)
75 % af de støtteberettigede omkostninger på de mindre øer i Det Ægæiske Hav
c)
50 % af de støtteberettigede omkostninger i mindre udviklede regioner og i alle regioner, hvis BNP pr. indbygger i perioden fra 1. januar 2007 til 31. december 2013 lå på under 75 % af gennemsnittet i EU-25 i referenceperioden, men over 75 % af BNP-gennemsnittet i EU-27
d)
40 % af de støtteberettigede omkostninger i andre regioner.
13. Satserne i stk. 12 kan forhøjes med 20 procentpoint, forudsat at den maksimale støtteintensitet ikke overstiger 90 %, ved støtte til:
a)
unge landbrugere eller landbrugere, som har etableret sig inden for de fem år, der gik forud for støtteansøgningsdatoen
b)
kollektive investeringer, såsom investeringer i lagerfaciliteter, der benyttes af en gruppe landbrugere, eller anlæg til klargøring af landbrugsprodukterne før markedsføring, og integrerede projekter, der indgår i flere foranstaltninger efter forordning (EU) nr. 1305/2013, herunder i forbindelse med fusioner af producentsammenslutninger
c)
investeringer i områder med naturbetingede og andre specifikke begrænsninger
d)
investeringer, hvortil der ydes støtte inden for rammerne af Det Europæiske Innovationspartnerskab (EIP), såsom investering i en ny bedriftsbygning til testning af en ny staldtype udviklet i en operationel gruppe bestående af landbrugere, videnskabsfolk og ikkestatslige dyrevelfærdsorganisationer
e)
investeringer i forbedring af miljø-, hygiejne- eller dyrevelfærdsstandarden, jf. stk.3, litra b); i forbindelse hermed må den forhøjede sats dog kun gælde for meromkostningerne ved at nå op på et højere niveau end det, der kræves af gældende EU-standarder, og uden at produktionskapaciteten dermed øges.
14. For ikkeproduktive investeringer i genoprettelse af produktionspotentiale, jf. stk. 3, litra (d), og investeringer i forebyggende foranstaltninger, jf. stk. 3, litra e), må den maksimale støtteintensitet ikke overstige 100 %.
For investeringer i forbindelse med forebyggende foranstaltninger efter stk. 3, litra e), må den maksimale støtteintensitet ikke overstige 80 %. Støtteintensiteten kan dog forhøjes op til 100 %, hvis investeringerne foretages kollektivt af mere end én støttemodtager.
Artikel 15
Støtte til jordfordeling i landbruget
Støtte til jordfordeling i landbruget er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, når den opfylder betingelserne i kapitel I og udelukkende ydes til dækning af rets- og administrationsomkostninger, herunder opmålingsomkostninger, og højst udgør 100 % af de faktisk afholdte omkostninger.
Artikel 16
Støtte til investeringer i forbindelse med flytning af bedriftsbygninger
1. Støtte til investeringer i forbindelse med flytning af bedriftsbygninger er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-5 samt kapitel I.
2. Flytningen af bedriftsbygningen skal tjene et formål i almen interesse.
Den almene interesse, der lægges til grund for ydelse af støtte efter denne artikel, skal være nærmere angivet i medlemsstatens relevante bestemmelser.
3. Hvis flytningen består i nedrivning, bortskaffelse og genopførelse af eksisterende bygninger, kan støtteintensiteten være på op til 100 % af de faktisk afholdte omkostninger hertil.
4. Hvis flytningen foruden nedrivning, bortskaffelse og genopførelse af eksisterende bygninger som omhandlet i stk. 3 resulterer i en modernisering af disse bygninger eller en forøgelse af produktionskapaciteten, finder de i artikel 14, stk. 12 og 13, fastsatte støttesatser for investeringsstøtte anvendelse på omkostningerne ved moderniseringen af bygningerne eller forøgelsen af produktionskapaciteten.
Hvis der alene er tale om at udskifte eksisterende bygninger eller anlæg med nye, moderne bygninger eller anlæg uden nogen fundamental ændring af produktionen eller den anvendte teknologi, anses investeringen i denne forbindelse ikke for at resultere i en modernisering
5. Den maksimale støtteintensitet kan udgøre op til 100 % af de støtteberettigede omkostninger, hvor der er tale om flytning af aktiviteter i nærheden af bebyggelser i landdistrikter med sigte på at forbedre livskvaliteten og miljøet i bebyggelsen.
Artikel 17
Støtte til investeringer i forbindelse med forarbejdning af landbrugsprodukter og afsætning af landbrugsprodukter
1. Støtte til investeringer i materielle eller immaterielle aktiver i forbindelse med forarbejdning af landbrugsprodukter og afsætning af landbrugsprodukter er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-10 samt kapitel I.
2. Investeringen skal tage sigte på forarbejdning af landbrugsprodukter eller afsætning af landbrugsprodukter.
3. Investeringer i forbindelse med produktion af fødevarebaserede biobrændstoffer er ikke støtteberettigede efter denne artikel.
4. Investeringen skal stemme overens med EU-lovgivningen og den nationale miljølovgivning i den pågældende medlemsstat. Støtte til investeringer, som i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU kræver en miljøvurdering, skal være underlagt en betingelse om, at der er foretaget en sådan vurdering, og at der før datoen for den individuelle støttes ydelse er givet byggetilladelse til investeringsprojektet.
5. Der kan ydes støtte til følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
omkostninger til opførelse, erhvervelse (herunder leasing) eller renovering af fast ejendom, idet køb af jord dog kun er støtteberettiget med op til 10 % af de samlede støtteberettigede omkostninger ved den pågældende foranstaltning
b)
udgifter til køb eller leje med købsforpligtelse af maskiner og udstyr op til aktivets markedsværdi
c)
generalomkostninger i forbindelse med de under (a) og (b) nævnte udgifter, f.eks. honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, honorarer for rådgivning om miljømæssig og økonomisk bæredygtighed, herunder gennemførlighedsundersøgelser; udgifter til gennemførlighedsundersøgelser forbliver støtteberettigede, selv om der i lyset af deres resultater ikke afholdes nogen af de under (a) og (b) nævnte udgifter
d)
køb eller udvikling af computersoftware og køb af patenter, licenser, ophavsrettigheder og varemærker.
6. Andre omkostninger end de i stk. 5, litra a) og b), nævnte i forbindelse med leje- eller leasingkontrakter, såsom udlejerens fortjeneste, renteomkostninger ved refinansiering, generalomkostninger og forsikringspræmier, er ikke støtteberettigede.
Driftskapital betragtes ikke som støtteberettigede omkostninger.
7. Der må ikke ydes støtte til investeringer i opfyldelse af gældende EU-standarder.
8. Der må ikke ydes støtte i strid med forbud eller restriktioner, som er fastsat i forordning (EU) nr. 1308/2013, heller ikke selv om sådanne forbud og restriktioner kun tager sigte på EU-støtte ydet i henhold til nævnte forordning.
9. Støtteintensiteten må ikke overstige:
a)
75 % af de støtteberettigede omkostninger i regioner i den yderste periferi
b)
75 % af de støtteberettigede omkostninger på de mindre øer i Det Ægæiske Hav
c)
50 % af de støtteberettigede omkostninger i mindre udviklede regioner og i alle regioner, hvis BNP pr. indbygger i perioden 2007-2013 lå på under 75 % af gennemsnittet i EU-25 i referenceperioden, men over 75 % af BNP-gennemsnittet i EU-27
d)
40 % af de støtteberettigede omkostninger i andre regioner.
10. Satserne i stk. 9 kan forhøjes med 20 procentpoint, forudsat at den maksimale støtteintensitet ikke overstiger 90 %, ved støtte til foranstaltninger:
a)
i tilknytning til en fusion af producentsammenslutninger eller
b)
hvortil der ydes støtte inden for rammerne af EIP.
Artikel 18
Etableringsstøtte til unge landbrugere og udvikling af små bedrifter
1. Etableringsstøtte til unge landbrugere og etableringsstøtte til udvikling af små bedrifter er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-7 samt kapitel I.
2. Støtten skal ydes til unge landbrugere eller små bedrifter som defineret i denne forordnings artikel 2, nr. 34, eller små bedrifter som defineret af medlemsstaten.
Medlemsstaternes definition af små bedrifter skal svare til den, der indgår i og er godkendt af Kommissionen i det pågældende landdistriktsprogram.
Medlemsstaterne skal fastlægge øvre og nedre tærskler for adgang til etableringsstøtte til unge landbrugere og udvikling af små bedrifter baseret på landbrugsbedriftens produktionspotentiale målt som standard output, jf. artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1242/2008 (34), eller tilsvarende. Den nederste tærskel for etableringsstøtte til unge landbrugere skal være højere end den øverste tærskel for adgang til støtte til udvikling af små bedrifter.
Støtten må kun ydes til mikrovirksomheder og små virksomheder.
3. Hvis støtten ydes til en ung landbruger, der etablerer en bedrift i form af en juridisk person, skal den unge landbruger have faktisk og varig kontrol med den juridiske person og dennes beslutninger om drift, overskud og finansiel risiko. Hvis flere fysiske personer, heriblandt personer, der ikke er unge landbrugere, deltager i den juridiske persons kapital eller drift, skal den unge landbruger enten selv eller i forening med andre kunne udøve en sådan faktisk og varig kontrol. Hvis en juridisk person kontrolleres af en anden juridisk person alene eller i forening med andre gælder disse krav for enhver fysisk person, der kontrollerer denne anden juridiske person.
4. Støtten skal være betinget af, at der fremlægges en forretningsplan for den kompetente myndighed i medlemsstaten, hvis gennemførelse skal påbegyndes senest ni måneder efter vedtagelsen af afgørelsen om tildeling af støtte.
Forretningsplanen skal mindst indeholde angivelse af følgende:
a)
for etableringsstøtte til unge landbrugere:
i)
udgangssituationen på bedriften
ii)
konkrete milepæle og mål for udvikling af bedriftens aktiviteter
iii)
nærmere redegørelse for de foranstaltninger, bl.a. i relation til miljømæssig bæredygtighed og ressourceeffektivitet, der skal træffes for at udvikle bedriftens aktiviteter, såsom investeringer, uddannelse, konsulentbistand
b)
for etableringsstøtte til udvikling af små bedrifter
i)
udgangssituationen på bedriften og
ii)
nærmere redegørelse for de foranstaltninger, bl.a. i relation til miljømæssig bæredygtighed og ressourceeffektivitet, der kunne træffes for at forbedre rentabiliteten, såsom investeringer, uddannelse, samarbejde.
5. For unge landbrugeres vedkommende skal det i den i stk. 4, litra a), omhandlede forretningsplan være fastsat, at støttemodtageren senest 18 måneder efter etableringen skal opfylde de kriterier, der gælder for definitionen af en aktiv landbruger i artikel 2, nr. 42. Støttemodtagere, som ikke besidder de faglige kvalifikationer og kompetencer, der kræves for at falde ind under denne definition, har ret til at modtage støtte, hvis de forpligter sig til at erhverve disse kvalifikationer og kompetencer senest 36 måneder efter vedtagelsen af afgørelsen om støttetildeling. Dette tilsagn skal være indeholdt i forretningsplanen.
6. Støtten skal udbetales eller ydes i mindst to rater eller trancher over højst fem år.
For støtte til unge landbrugere skal den sidste støtterate eller støttetranche gøres betinget af, at den i stk. 4, litra a), omhandlede forretningsplan er korrekt gennemført.
7. Støttebeløbet pr. ung landbruger skal være begrænset til 70 000 EUR og baseres på den socioøkonomiske situation i den pågældende medlemsstat.
Støttebeløbet pr. lille bedrift må højst udgøre 15 000 EUR.
Artikel 19
Etableringsstøtte til producentgrupper og -sammenslutninger i landbrugssektoren
1. Etableringsstøtte til producentgrupper og -sammenslutninger er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-9 samt kapitel I.
2. Kun de producentgrupper og -sammenslutninger, der er officielt anerkendt af medlemsstaternes kompetente myndighed på grundlag af en forretningsplan, er støtteberettigede.
3. Støtten må kun ydes, hvis medlemsstaten forpligter sig til at kontrollere, at målene i den i stk. 2 omhandlede forretningsplan er nået senest fem år efter den officielle anerkendelse af producentgruppen eller -sammenslutningen.
4. Aftaler, vedtagelser og samordnet praksis inden for producentgruppen eller -sammenslutningen skal stemme overens med de relevante konkurrenceregler, således som de finder anvendelse i henhold til artikel 206-210 i forordning (EU) nr. 1308/2013.
5. Der må ikke ydes støtte til:
a)
produktionsorganisationer såsom virksomheder eller kooperativer, der har til formål at forvalte en eller flere landbrugsbedrifter, og som derfor i realiteten er individuelle producenter
b)
andre landbrugssammenslutninger, der varetager opgaver som f.eks. gensidig støtte eller vikar- eller driftskonsulentbistand, på medlemmernes bedrifter uden at være involveret i en fælles tilpasning af udbuddet til markedet
c)
producentgrupper, -sammenslutninger eller -foreninger, hvis målsætninger er uforenelige med artikel 152, stk. 1, litra c), og stk. 3, og artikel 156 i forordning (EU) nr. 1308/2013.
6. Følgende omkostninger er støtteberettigede: udgifter til leje af passende lokaler, erhvervelse af kontorudstyr, herunder edb-maskinel og -programmel, udgifter til administrativt personale, generalomkostninger, advokatsalærer og administrationsgebyrer.
Ved køb af fast ejendom er de støtteberettigede udgifter hertil begrænset til de tilsvarende udgifter til leje på almindelige markedsvilkår.
7. Støtten skal ydes som et fast tilskud, der udbetales i årlige rater i de første fem år efter den dato, hvor producentgruppen eller -sammenslutningen blev officielt anerkendt af den kompetente myndighed på grundlag af den i stk. 2 omhandlede forretningsplan.
Medlemsstaterne udbetaler først den sidste rate efter at have kontrolleret, at forretningsplanen er gennemført korrekt.
Støtten skal være degressiv.
8. Støtteintensiteten må ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
9. Det samlede støttebeløb må højst udgøre 500 000 EUR.
Artikel 20
Støtte til landbrugsproducenters deltagelse i kvalitetsordninger
1. Følgende former for støtte til producenter af landbrugsprodukter er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3:
a)
støtte til ny deltagelse i kvalitetsordninger, som opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-6 samt kapitel I
b)
støtte til omkostningerne ved obligatoriske kontrolforanstaltninger i forbindelse kvalitetsordningerne, der af eller på vegne af den kompetente myndighed gennemføres i henhold til EU- eller national lovgivning, når betingelserne i denne artikels stk. 2, 4, 6, 7 og 8 samt kapitel I er opfyldt
c)
støtte til omkostningerne ved markedsundersøgelser, produktudformning og - design og udarbejdelse af ansøgninger om anerkendelse af kvalitetsordninger, når betingelserne i denne artikels stk. 2, 6, 7 og 8 samt kapitel I er opfyldt.
2. Støtte efter stk. 1 kan ydes til følgende kvalitetsordninger:
a)
kvalitetsordninger indført i henhold til følgende forordninger og bestemmelser:
i)
Afdeling 2 i Kapitel I i Afsnit II i Del II i forordning (EU) nr. 1308/2013 for vins vedkommende
ii)
forordning (EU) nr. 1151/2012
iii)
Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 (35)
iv)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 110/2008 (36)
v)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 251/2014 (37)
b)
kvalitetsordninger, herunder bedriftscertificeringsordninger, for landbrugsprodukter anerkendt af medlemsstaterne som værende i overensstemmelse med følgende kriterier:
i)
specificiteten af det endelige produkt, der er produceret under disse kvalitetsordninger, skal være afledt af klare forpligtelser til at sikre:
-
særlige produktkarakteristika eller
-
specifikke landbrugs- eller produktionsmetoder eller
-
en kvalitet af det endelige produkt, der går betydeligt længere end handelsvarestandarderne for folke-, dyre- eller plantesundhed, dyrevelfærd eller miljøbeskyttelse
ii)
kvalitetsordningen skal være åben for alle producenter
iii)
kvalitetsordningen skal omfatte bindende endelige produktspecifikationer, og overholdelsen af disse specifikationer skal kontrolleres af offentlige myndigheder eller af et uafhængigt inspektionsorgan
iv)
kvalitetsordningen skal være gennemsigtig og sikre fuld sporbarhed for produkterne
c)
frivillige certificeringsordninger for landbrugsprodukter anerkendt af medlemsstaten, som opfylder kravene i Kommissionens meddelelse om EU-retningslinjer for bedste praksis for frivillige certificeringsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (38).
3. Støtte efter stk. 1, litra a), skal ydes til producenter af landbrugsprodukter i form af et incitamentskabende årligt tilskud, hvis størrelse fastlægges i forhold til de faste omkostninger ved deltagelse i kvalitetsordningerne.
4. Støtte efter stk. 1, litra a) og b), må ikke ydes til dækning af omkostningerne ved kontrol, som støttemodtageren selv gennemfører, eller hvortil omkostningerne i henhold til EU-lovgivningen skal afholdes af producenterne af landbrugsprodukterne eller producentgrupper, uden nærmere angivelse af de faktiske beløb.
5. Støtte efter stk. 1, litra a), må ydes i højst fem år, og det maksimale støttebeløb må ikke overstige 3 000 EUR om året pr. støttemodtager.
6. Alle støtteberettigede virksomheder i det pågældende område skal have adgang til støtten på objektivt fastsatte vilkår.
7. Støtte efter stk. 1, litra b) og c), må ikke indebære direkte betalinger til støttemodtagerne.
Støtte efter stk. 1, litra b) og c), skal udbetales til det organ eller den virksomhed, der gennemfører kontrollen eller markedsundersøgelsen eller yder konsulentbistanden.
8. Støtte efter stk. 1, litra b) og c), må højst udgøre 100 % af de faktisk afholdte omkostninger.
Artikel 21
Støtte til videnoverførsel og informationsaktioner
1. Støtte til videnoverførsel og informationsaktioner er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-8 samt kapitel I.
2. Støtten skal tage sigte på erhvervsuddannelse og kompetenceudvikling, herunder uddannelseskurser, workshopper og coaching, demonstration og informationsaktioner.
Der kan også ydes støtte til kortsigtede udvekslingsordninger vedrørende landbrugsdrift samt besøg på bedrifterne.
Støtte til demonstrationsaktiviteter kan omfatte relevante investeringsomkostninger.
3. Støtten kan ydes til dækning af følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
omkostninger ved tilrettelæggelse af uddannelses- og kompetenceudviklingsaktiviteter, herunder uddannelseskurser, workshops og coaching, demonstrationsaktiviteter eller informationsaktioner
b)
omkostninger ved deltagernes rejse, indkvartering og forplejning
c)
udgifter til afløsere under landbrugerens fravær
d)
for demonstrationsprojekters vedkommende i relation til investeringer:
i)
omkostninger til opførelse, erhvervelse (herunder leasing) eller renovering af fast ejendom, idet køb af jord dog kun er støtteberettiget med op til 10 % af de samlede støtteberettigede omkostninger ved den pågældende foranstaltning
ii)
udgifter til køb eller leje med købsforpligtelse af maskiner og udstyr op til aktivets markedsværdi
iii)
generalomkostninger i forbindelse med de i litra a) og b) nævnte udgifter, f.eks. honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, honorarer for rådgivning om miljømæssig og økonomisk bæredygtighed, herunder gennemførlighedsundersøgelser; udgifter til gennemførlighedsundersøgelser forbliver støtteberettigede, selv om der i lyset af deres resultater ikke afholdes nogen af de i litra a) og b) nævnte udgifter
iv)
køb eller udvikling af computersoftware og køb af patenter, licenser, ophavsrettigheder og varemærker.
4. De i stk. 3, litra d), omhandlede omkostninger er kun støtteberettigede i det omfang, hvor de er afholdt til demonstrationsprojektet og kun i den periode, demonstrationsprojektet gennemføres.
Kun afskrivningsomkostningerne under demonstrationsprojektets varighed beregnet på grundlag af alment anerkendt regnskabspraksis er støtteberettigede.
5. Støtte efter stk. 3, litra a) og c), må ikke indebære direkte betalinger til støttemodtagerne.
Støtte efter stk. 3, litra a) og c), skal udbetales til udbyderen af videnoverførsels- eller informationsforanstaltningen.
6. De organisationer eller virksomheder, som leverer videnoverførsels- og informationstjenesterne, skal have den nødvendige kapacitet i form af kvalificeret og regelmæssigt uddannet personalet til at udføre disse opgaver.
De i stk. 2 omhandlede aktiviteter kan udføres af producentsammenslutninger eller andre organisationer, uanset deres størrelse.
7. Støtten skal kunne opnås af alle de støtteberettigede virksomheder i det pågældende område, på grundlag af objektivt fastlagte betingelser.
Når de i stk. 2 omhandlede aktiviteter tilvejebringes af producentgrupper eller sammenslutninger eller andre organisationer, må adgangen hertil ikke være betinget af medlemskab af den pågældende gruppe, sammenslutning eller organisation.
Ikke-medlemmers eventuelle bidrag til den pågældende producentgruppes eller -sammenslutnings administrationsomkostninger skal være begrænset til udgifterne til tilvejebringelse af de i stk. 2 omhandlede aktiviteter.
8. Støtteintensiteten må ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
For de i stk. 3, litra d), omhandlede demonstrationsprojekter må støttebeløbet ikke overstige 100 000 EUR over tre regnskabsår.
Artikel 22
Støtte til konsulentbistand
1. Støtte til videnoverførsel og informationsaktioner er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2- 8 samt kapitel I.
2. Støtten skal tage sigte på at hjælpe virksomheder, der er aktive i landbrugssektoren, og unge landbrugere med at anvende rådgivningstjenester til at forbedre deres virksomheds eller investerings økonomiske og miljømæssige resultater samt dens klimavenlighed og klimaresistens.
3. Rådgivningen skal være knyttet til mindst et af EU's prioriterede mål for udvikling af landdistrikterne som fastsat i artikel 5 i forordning (EU) nr. 1305/2013 og skal omfatte mindst et af følgende elementer:
a)
forpligtelser som følge af de lovgivningsbestemte forvaltningskrav eller standarder for god landbrugs- og miljømæssig stand, der er fastsat i kapitel I i afsnit VI i forordning (EU) nr. 1306/2013
b)
hvor det er relevant, landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet, i henhold til i afsnit III, kapitel 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og bevarelsen af landbrugsområdet, jf. artikel 4, stk. 1, litra c), i nævnte forordning
c)
foranstaltninger til modernisering, forbedring af konkurrenceevne, sektorintegration, innovation og markedsorientering samt fremme af iværksætteri,
d)
de krav, medlemsstaten har fastsat til gennemførelse af artikel 11, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF
e)
de krav, medlemsstaten har fastsat til gennemførelse af artikel 55 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 (39), især med hensyn til opfyldelse af de generelle principper for integreret bekæmpelse af skadegørere i artikel 14 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/128/EF (40)
f)
hvor det er relevant, standarder for sikkerhed på arbejdspladsen eller standarder for sikkerhed på bedriften
g)
særlig rådgivning til landbrugere, der etablerer sig for første gang, herunder rådgivning om økonomisk og miljømæssig bæredygtighed.
4. Rådgivningen kan også omfatte andre spørgsmål end de i stk. 3 nævnte, herunder især information om modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer, biodiversitet og beskyttelse af vandområder som omhandlet i bilag I til forordning (EU) nr. 1307/2013 eller spørgsmål i forbindelse med bedriftens økonomiske og miljømæssige resultater, herunder aspekter vedrørende konkurrencedygtighed. Dette kan omfatte rådgivning om udvikling af korte forsyningskæder, økologisk landbrug og sundhedsaspekter i forbindelse med kvægbrug.
5. Støtten må ikke omfatte direkte betalinger til støttemodtagerne. Støtten skal udbetales til rådgivningsyderen.
6. De virksomheder eller organisationer, som udvælges til at yde rådgivning, skal have passende ressourcer i form af regelmæssigt uddannet og kvalificeret personale, rådgivningsmæssig erfaring og pålidelighed med hensyn til de områder, de rådgiver inden for.
Rådgivningen kan ydes af producentsammenslutninger eller andre organisationer, uanset deres størrelse.
Ved den rådgivning, de yder, skal rådgiverne respektere de forpligtelser til ikke at videregive fortrolig viden, der er omhandlet i artikel 13, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
7. Støtten skal kunne opnås af alle de støtteberettigede virksomheder i det pågældende område, på grundlag af objektivt fastlagte betingelser.
Når konsulentbistanden ydes af producentgrupper eller -sammenslutninger eller andre organisationer, må adgangen hertil ikke være betinget af medlemskab af den pågældende gruppe, sammenslutning eller organisation.
Ikkemedlemmers eventuelle bidrag til den pågældende gruppes, sammenslutnings eller organisations administrationsomkostninger skal være begrænset til udgifterne til leveringen af rådgivningstjenesten.
8. Det maksimale støttebeløb udgør 1 500 EUR pr. rådgivning.
Artikel 23
Støtte til vikarordninger i landbruget
1. Støtte til vikarordninger i landbruget er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-5 samt kapitel I.
2. Støtten skal ydes til dækning af de faktiske udgifter til afløsere for landbrugeren, en fysisk person, som er medlem af landbrugsholdningen, eller en landbrugsmedhjælper under sygdom, herunder deres børns sygdom, og ferie, herunder barsels- og forældreorlov, samt ved dødsfald.
3. Vikariaternes samlede varighed skal være begrænset til 3 måneder om året pr. støttemodtager, dog med undtagelse af vikariater ved barsels- og forældreorlov, som skal være begrænset til 6 måneder.
4. Støtten må ikke indebære direkte betalinger til støttemodtagerne.
Støtten skal udbetales til udbyderen af vikartjenesten.
Vikartjenester kan leveres af producentsammenslutninger eller andre organisationer, uanset deres størrelse. I så fald må adgangen hertil ikke være betinget af medlemskab af den pågældende gruppe, sammenslutning eller organisation
5. Støtteintensiteten må ikke overstige 100 % af de faktisk afholdte omkostninger.
Artikel 24
Støtte til fremstød for landbrugsprodukter
1. Støtte til fremstød for landbrugsprodukter er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-8 samt kapitel I.
2. Støtten kan ydes til dækning af omkostninger ved:
a)
afholdelse af og deltagelse i konkurrencer, messer eller udstillinger
b)
publikationer til udbredelse af kendskabet til landbrugsprodukter i en bredere offentlighed.
3. De i stk. 2, litra (b), omhandlede publikationer må ikke nævne nogen bestemt virksomhed, noget bestemt varemærke eller nogen bestemt oprindelse.
Denne regel gælder dog ikke henvisninger til et landbrugsprodukts oprindelse, der er omfattet af:
a)
kvalitetsordninger som omhandlet i artikel 20, stk. 2, litra a), forudsat at denne henvisning svarer nøjagtigt til den EU-beskyttede angivelse
b)
kvalitetsordninger som omhandlet i artikel 20, stk. 2, litra b) og c), forudsat at denne angivelse er sekundær i forhold til hovedbudskabet.
4. Støtten kan ydes til dækning af følgende støtteberettigede omkostninger ved afholdelse af eller deltagelse i de i stk. 2, litra a), omhandlede konkurrencer, messer og udstillinger:
a)
deltagergebyrer
b)
rejseomkostninger og omkostninger til transport af dyr
c)
omkostninger ved publikationer og websteder til annoncering af begivenheden
d)
leje af udstillingslokaler og stande samt udgifter til opsætning og nedtagning heraf
e)
symbolske præmier op til en værdi af 1 000 EUR pr. præmie og pr. vinder af en konkurrence.
5. Følgende omkostninger til publikationer til udbredelse af kendskabet til landbrugsprodukter i en bredere offentlighed, jf. stk. 2, litra b), er støtteberettigede:
a)
omkostninger til publikationer i trykte og elektroniske medier, websteder, annoncer i elektroniske medier, radio eller tv, med faktuelle oplysninger om støttemodtagere fra en bestemt region eller producenter af et bestemt landbrugsprodukt, forudsat at oplysningerne er neutrale, og at alle berørte støttemodtagere har samme muligheder for at blive optaget i publikationen
b)
omkostninger til udbredelse af videnskabelig viden og faktuel information om:
i)
kvalitetsordninger som omhandlet i artikel 20, stk. 2, som landbrugsproducenter fra andre medlemsstater og tredjelande har adgang til
ii)
generiske landbrugsprodukter og deres ernæringsmæssige fordele og brug.
6. Denne støtte skal ydes:
a)
i naturalier eller
b)
som godtgørelse af støttemodtagerens faktisk afholdte omkostninger.
Støtte ydet i form af naturalier må ikke omfatte direkte betalinger til støttemodtagerne, men skal udbetales til den, der tilvejebringer fremstødsaktiviteten.
Fremstødsaktiviteten kan tilvejebringes af producentgrupper eller andre organisationer, uanset deres størrelse.
Støtte til uddeling af symbolske præmier, jf. stk. 4, litra (e), udbetales kun til udbyderen af arrangementet, hvis der rent faktisk er tildelt en præmie, og ved fremlæggelse af bevis herfor.
7. Støtte til fremstød for landbrugsprodukter skal kunne opnås af alle de støtteberettigede virksomheder i det pågældende område, på grundlag af objektivt fastlagte betingelser.
Hvis fremstødsaktiviteten leveres af producentgrupper eller -sammenslutninger, må deltagelse ikke være betinget af medlemskab af den pågældende gruppe, sammenslutning eller organisation, og eventuelle bidrag til gruppens eller sammenslutningens administrationsomkostninger må kun omfatte omkostningerne ved fremstødet.
8. Støtteintensiteten må ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
Artikel 25
Støtte til kompensation for skader forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe
1. Støtte ydet til SMV, der er aktive inden for primær landbrugsproduktion, som kompensation for skader forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-10 samt kapitel I.
2. Støtte, der ydes i henhold til bestemmelserne i denne artikel, skal opfylde følgende betingelser:
a)
de kompetente offentlige myndigheder i en medlemsstat skal officielt have anerkendt begivenheden som ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe og
b)
der skal være en direkte årsagssammenhæng mellem de ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, og den skade, som virksomheden har lidt.
3. Støtten skal udbetales direkte til den pågældende virksomhed eller til en producentgruppe eller -sammenslutning, som virksomheden er medlem af.
Hvis støtten udbetales til en producentgruppe eller -sammenslutning, må støttebeløbet ikke overstige det støttebeløb, virksomheden er berettiget til.
4. Støtteordningerne skal være indført senest tre år efter den dato, hvor de ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, indtraf.
Støtten skal være udbetalt senest fire år efter denne dato.
5. De støtteberettigede omkostninger er omkostningerne ved den skade, der er lidt som en direkte følge af de ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, ifølge en vurdering foretaget af en offentlig myndighed, en af den støtteydende myndighed anerkendt uafhængig ekspert eller et forsikringsselskab.
Den skade, der ydes støtte til, kan bestå i:
a)
indtægtstab som følge af hel eller delvis ødelæggelse af landbrugsproduktionen og produktionsmidlerne, beregnet efter stk. 6
b)
materielle skader som opgjort efter stk. 7.
6. Indtægtstabet beregnes ved at fratrække:
a)
det resultat, der fremkommer ved at multiplicere den producerede produktmængde i året med de ugunstige vejrforhold, som kan sidestilles med en naturkatastrofe, eller i hvert efterfølgende år påvirket af ødelæggelsen af alle eller nogle af produktionsmidlerne, med den gennemsnitlige salgspris, der er opnået i dette år
fra
b)
det resultat, der fremkommer ved at multiplicere den gennemsnitlige årligt producerede mængde i den foregående treårsperiode eller et treårsgennemsnit baseret på femårsperioden forud for de ugunstige vejrforhold, som kan sidestilles med en naturkatastrofe, idet det bedste og det dårligste år ikke medregnes, med den gennemsnitlige salgspris, der blev opnået.
Denne forskel kan beregnes enten på basis af bedriftens årlige produktion eller på afgrøde- eller besætningsniveau.
Dette skadesbeløb kan forhøjes med andre udgifter, som støttemodtageren har haft som følge af de ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe.
I dette beløb skal fratrækkes eventuelle udgifter, som støttemodtageren ikke har haft som følge af de ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe.
Der kan benyttes indekser til beregning af støttemodtagerens landbrugsproduktion, forudsat at beregningsmetoden åbner mulighed for at bestemme støttemodtagerens faktiske tab i det givne år.
7. Materielle skader på aktiver såsom skader på bedriftsbygninger og landbrugsudstyr og -maskiner, bestande og lagre samt produktionsmidler forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, skal opgøres på grundlag af omkostningerne til reparation af de pågældende aktiver eller deres økonomiske værdi før de ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe.
Det opgjorte beløb kan ikke overstige reparationsomkostningerne eller den reduktion af aktivernes markedsværdi, som de ugunstige vejrforhold har forårsaget, dvs. forskellen mellem aktivets værdi umiddelbart før og efter de ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe.
Hvis indtægtstab efter stk. 6 beregnes på afgrøde- eller besætningsniveau, må der alene tages hensyn til materiel skade på afgrøderne eller besætningen.
8. Beregningen af tabet som følge af de ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, skal foretages for den enkelte støttemodtager.
9. Støtte, der ydes efter bestemmelserne i denne artikel, skal nedsættes med 50 %, medmindre den ydes til støttemodtagere, der har tegnet en forsikring, som dækker mindst 50 % af deres gennemsnitlige årlige produktion eller produktionsbestemte indkomst og de statistisk set hyppigst forekommende vejrrisici i den pågældende medlemsstat eller region, hvor der er adgang til at tegne forsikring.
10. Støtten må sammen med alle andre betalinger til kompensation for tabene, herunder betalinger modtaget under andre nationale eller EU-foranstaltninger eller forsikringer til dækning af den skade, hvortil støtten ydes, ikke overstige 80 % af de støtteberettigede omkostninger.
Støtteintensiteten kan forhøjes til 90 % i områder med naturbetingede begrænsninger
Artikel 26
Støtte til omkostningerne ved forebyggelse, bekæmpelse og udryddelse af dyresygdomme og skadegørere og støtte til kompensation for skader forårsaget af dyresygdomme og skadedyrangreb
1. Støtte ydet til SMV, der er aktive inden for primær landbrugsproduktion, til dækning af omkostninger til forebyggelse, bekæmpelse og udryddelse af dyresygdomme eller skadedyrangreb og støtte ydet til disse producenter som kompensation for tab forårsaget af dyresygdomme eller skadedyrangreb er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-13 samt kapitel I.
2. Der må kun ydes støtte:
a)
i forbindelse med dyresygdomme eller skadegørere, for hvilke der er fastsat EU-bestemmelser eller nationale forskrifter, det være sig i form af love eller administrative bestemmelser, og
b)
som led i:
i)
et offentligt program for forebyggelse, bekæmpelse eller udryddelse af den pågældende sygdom eller skadegører på EU-plan, nationalt plan eller regionalt plan eller
ii)
nødforanstaltninger iværksat ved offentligt påbud eller
iii)
foranstaltninger til bekæmpelse af eller kontrol med skadedyr iværksat i henhold til Rådets direktiv 2000/29/EF.
De i litra b) omhandlede programmer eller foranstaltninger skal indeholde en beskrivelse af de pågældende forebyggelses-, bekæmpelses- eller udryddelsesforanstaltninger.
3. Støtten må ikke ydes til foranstaltninger, for hvilke det i EU-lovgivningen er fastsat, at omkostningerne ved sådanne foranstaltninger skal bæres af støttemodtageren, medmindre omkostningerne ved sådanne foranstaltninger helt dækkes af obligatoriske afgifter, som påhviler støttemodtagerne.
4. For så vidt angår dyresygdomme, må der kun ydes støtte i forbindelse med sygdomme, som er opført på den liste, der er opstillet af Verdensorganisationen for Dyresundhed, eller dyresygdomme og zoonoser opført i bilag I og II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 652/2014 (41).
5. Støtten skal udbetales direkte til den pågældende virksomhed eller til en producentgruppe eller -sammenslutning, som virksomheden er medlem af.
Hvis støtten udbetales til en producentgruppe eller -sammenslutning, må støttebeløbet ikke overstige det støttebeløb, virksomheden er berettiget til.
6. Støtteordningerne skal være indført senest tre år efter, at de omkostninger eller det tab, som dyresygdommen eller skadedyrangrebet har forårsaget, opstod.
Støtten skal være udbetalt senest fire år efter denne dato.
7. Ved støtte til forebyggende foranstaltninger er følgende omkostninger støtteberettigede:
a)
udgifter til sundhedskontrol
b)
udgifter til analyser, herunder in vitro-diagnostik
c)
udgifter til prøver og andre undersøgelser, herunder TSE- og BSE-test
d)
udgifter til indkøb, opbevaring, anvendelse og distribution af vacciner, medicin, dyrebehandlingsmidler og plantebeskyttelsesmidler
e)
udgifter til forebyggende slagtning eller aflivning af dyr og destruktion af animalske produkter og afgrøder samt rengøring og desinficering af bedrift og udstyr.
8. Ved støtte til bekæmpelses- og udryddelsesforanstaltninger er følgende omkostninger støtteberettigede:
a)
udgifter til prøver og andre undersøgelser, herunder TSE- og BSE-test
b)
udgifter til indkøb, opbevaring, anvendelse og distribution af vacciner, medicin, dyrebehandlingsmidler og plantebeskyttelsesmidler
c)
slagtning eller aflivning af dyr og destruktion af animalske produkter og afgrøder, herunder dyr, der dør, og afgrøder, der destrueres som følge af vaccinationer eller andre foranstaltninger iværksat efter påbud fra den kompetente myndighed, samt rengøring og desinficering af bedrift og udstyr.
9. Ved støtte, der skal kompensere for skader forårsaget af dyresygdomme eller skadedyrangreb, må kompensationen kun beregnes på grundlag af:
a)
markedsværdien af de dyr, der er slagtet eller aflivet eller døde, eller de animalske produkter eller planter, der er destrueret:
i)
som følge af sygdommen eller skadedyrangrebet
ii)
som led i et offentligt program eller en offentlig foranstaltning, jf. stk. 2, litra b).
Denne markedsværdi beregnes på basis af dyrenes, produkternes og afgrødernes værdi, umiddelbart før enhver mistanke om dyresygdom eller skadedyrangreb opstod eller blev bekræftet.
b)
indkomsttabet som følge af karantæneforpligtelser, vanskeligheder i forbindelse med genopretning af besætningen eller genbeplantning eller obligatorisk vekseldrift påbudt som led i et offentligt program eller en offentlig foranstaltning efter stk. 2, litra b).
I dette beløb skal fratrækkes eventuelle omkostninger, som ikke direkte skyldes dyresygdommen eller skadedyrangrebet, og som støttemodtageren ellers ville have haft.
10. Støtte til kompensation for skader forårsaget af dyresygdomme eller skadedyrangreb må kun ydes til dækning af omkostninger og skader som følge af sygdomme og skadedyrangreb, for hvilke den kompetente myndighed:
a)
officielt har anerkendt et udbrud af en dyresygdom eller
b)
officielt har anerkendt et skadedyrangreb.
11. Støtte til dækning af de i stk. 7 og 8 omhandlede støtteberettigede omkostninger skal ydes i naturalier og udbetales til den, der udfører forebyggelses- og bekæmpelsesforanstaltningen.
Som undtagelse herfra kan støtte til dækning af følgende støtteberettigede omkostninger også ydes direkte til støttemodtageren som godtgørelse af dennes faktisk afholdte omkostninger:
a)
ved dyresygdomme eller skadedyrangreb de i stk. 7, litra d), og stk. 8, litra b), omhandlede udgifter og
b)
ved skadedyrangreb de i stk. 7, litra (e), og stk. 8, litra (c), omhandlede udgifter samt udgifter til rengøring og desinficering af bedrift og udstyr.
12. Der må ikke ydes individuel støtte, hvis det er godtgjort, at støttemodtageren med forsætlige eller uagtsomme handlinger var skyld i sygdommen eller skadedyrangrebet.
13. Støtten må sammen med alle andre betalinger modtaget af støttemodtageren, herunder betalinger modtaget under andre nationale eller EU-foranstaltninger eller forsikringer til dækning af de samme støtteberettigede omkostninger efter stk. 7, 8 og 9, ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
Artikel 27
Støtte til husdyrbrug og støtte til døde dyr
1. Nedennævnte former for støtte til husdyravlere er forenelige med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, når betingelserne i denne artikels stk. 2 og 3 samt kapitel I er opfyldt:
a)
støtte på op til 100 % af de administrative udgifter ved at etablere og føre stambøger
b)
støtte på op til 70 % af udgifterne til tester, der udføres af eller på vegne af tredjemand for at fastslå husdyrs genetiske kvalitet eller udbytte, undtagen den kontrol, som husdyrejeren fører med husdyrene, og rutinekontrol af mælkekvaliteten
c)
støtte på op til 100 % af udgifterne til bortskaffelse af døde dyr og på op til 75 % af udgifterne til destruktion af døde dyr eller støtte på op til en tilsvarende støtteintensitet til dækning af landbrugerens udgifter til forsikringer, der dækker udgifterne til bortskaffelse og destruktion af døde dyr
d)
støtte på op til 100 % af udgifterne til bortskaffelse og destruktion af døde dyr, når støtten finansieres via gebyrer eller via obligatoriske bidrag til finansiering af destruktion af døde dyr, forudsat at disse gebyrer eller bidrag er begrænset til og direkte pålagt kødsektoren
e)
støtte på op til 100 % af udgifterne til bortskaffelse og destruktion af døde dyr, hvis der er en forpligtelse til at foretage TSE-tester på de pågældende døde dyr, eller i tilfælde af udbrud af en dyresygdom som omhandlet i artikel 26, stk. 4.
2. Støtte efter stk. 1, litra c), d) og e), er betinget af, at der foreligger et sammenhængende overvågningsprogram for sikker bortskaffelse af alle døde dyr i medlemsstaten.
Støtte til dækning af landbrugerens udgifter til forsikringer, der dækker omkostningerne til bortskaffelse og destruktion af døde dyr, jf. stk. 1, litra c), skal opfylde betingelserne i artikel 28, stk. 2.
3. Støtten skal ydes i naturalier og må ikke omfatte direkte udbetalinger til støttemodtagerne.
Den i stk. 1, litra c), d), og e), kan for at lette administrationen af den udbetales til erhvervsdrivende eller organisationer, der
a)
er aktive i et efterfølgende led i forhold til de virksomheder, som beskæftiger sig med kvægbrug, og
b)
leverer tjenesteydelserne i tilknytning til bortskaffelsen og destruktionen af de døde dyr.
Artikel 28
Støtte til betaling af forsikringspræmier
1. Støtte ydet til SMV, der er aktive inden for primær landbrugsproduktion, til betaling af forsikringspræmier er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-6 samt kapitel I.
2. Støtten må ikke
a)
lægge hindringer i vejen for det indre marked for forsikringstjenester
b)
begrænses til forsikringer fra et enkelt forsikringsselskab eller en enkelt forsikringskoncern
c)
være betinget af, at forsikringsaftalen er indgået med et selskab, der er etableret i den pågældende medlemsstat.
3. Forsikringen skal være tegnet til dækning af tab som følge af:
a)
naturkatastrofer
b)
ugunstige vejrforhold, som kan sidestilles med en naturkatastrofe, og andre ugunstige vejrforhold
c)
dyresygdomme eller skadedyrangreb
d)
beskyttede dyr.
4. Forsikringen må
a)
kun yde dækning for de tab, der er omhandlet i stk. 3
b)
ikke være knyttet til noget krav om arten eller størrelsen af den fremtidige produktion.
5. Medlemsstaterne kan begrænse størrelsen af den præmie, der er berettiget til støtte, ved at anvende passende lofter.
6. Den maksimale støtteintensitet udgør 65 % af udgifterne til forsikringspræmier.
AFDELING 2
Støtte til investeringer i bevarelse af kultur- og naturarv på landbrugsbedrifter
Artikel 29
Støtte til investeringer i bevarelse af kultur- og naturarv på landbrugsbedrifter
1. Støtte til investeringer, som tager sigte på bevarelse af kultur- og naturarv i landbrugsbedrifter er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-6 samt kapitel I.
2. Investeringen skal stemme overens med EU-lovgivningen og den nationale lovgivning i den pågældende medlemsstat.
3. Støtten skal ydes til kultur- eller naturarv i form af naturlandskaber eller bygninger, som af de kompetente offentlige myndigheder i den pågældende medlemsstat formelt er anerkendt som kultur- eller naturarv.
4. Følgende omkostninger til bevarelse af kultur- og naturarv er støtteberettigede:
a)
omkostninger ved investering i materielle aktiver
b)
anlægsarbejder.
5. Støtteintensiteten må ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
6. Støtte til anlægsarbejder må højst udgøre 10 000 EUR pr. år.
AFDELING 3
Støtte til at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer i landbrugssektoren
Artikel 30
Støtte til at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer i landbrugssektoren
1. Støtteordninger, hvis formål er at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer, er forenelige med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 2, litra b), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-8 samt kapitel I.
2. Støtte, der ydes i henhold til bestemmelserne i denne artikel, skal opfylde følgende betingelser:
a)
den indtrufne begivenhed skal være officielt anerkendt af den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat som en naturkatastrofe og
b)
der skal bestå en direkte årsagsforbindelse mellem naturkatastrofen og den skade, som virksomheden har lidt.
3. Støtten skal udbetales direkte til den pågældende virksomhed eller til en producentgruppe eller -sammenslutning, som virksomheden er medlem af.
Hvis støtten udbetales til en producentgruppe eller -sammenslutning, må støttebeløbet ikke overstige det støttebeløb, virksomheden er berettiget til.
4. Støtteordninger for konkrete naturkatastrofer skal være indført senest tre år efter den dato, hvor naturkatastrofen indtraf.
Støtten skal være udbetalt senest fire år efter denne dato.
5. De støtteberettigede omkostninger er omkostningerne ved den skade, der er lidt som en direkte følge af naturkatastrofen ifølge en vurdering foretaget af en offentlig myndighed, en af den støtteydende myndighed anerkendt uafhængig ekspert, eller et forsikringsselskab.
Den skade, hvortil støtten ydes, kan bestå i:
a)
materiel skade på aktiver såsom bygninger, udstyr, maskiner, lagre og produktionsmidler
b)
indkomsttab som følge af hel eller delvis ødelæggelse af landbrugsproduktionen og landbrugsproduktionsmidlerne.
Skaden skal beregnes for den enkelte støttemodtager.
6. Beregningen af den materielle skade baseres på reparationsomkostningerne ved det berørte aktiv eller dets økonomiske værdi, før katastrofen indtraf. Det opgjorte beløb kan ikke overstige reparationsomkostningerne eller den reduktion af aktivernes markedsværdi, som naturkatastrofen har forårsaget, dvs. forskellen mellem aktivets værdi umiddelbart før og efter naturkatastrofen.
7. Indtægtstabet beregnes ved at fratrække:
a)
det resultat, der fremkommer ved at multiplicere den producerede produktmængde i året med naturkatastrofen eller i hvert efterfølgende år påvirket af ødelæggelsen af alle eller nogle af produktionsmidlerne, med den gennemsnitlige salgspris, der er opnået i dette år
fra
b)
det resultat, der fremkommer ved at multiplicere den gennemsnitlige årligt producerede mængde i den treårsperioden forud for naturkatastrofen eller et treårsgennemsnit baseret på femårsperioden forud for naturkatastrofen, idet det bedste og det dårligste år ikke medregnes, med den gennemsnitlige salgspris, der blev opnået.
I det således beregnede beløb skal fratrækkes alle udgifter, som ikke har skullet afholdes på grund af naturkatastrofen.
Dette beløb kan forhøjes med andre udgifter, som støttemodtageren har haft som følge af naturkatastrofen.
Der kan benyttes indekser til beregning af støttemodtagerens årlige landbrugsproduktion, forudsat at beregningsmetoden åbner mulighed for at bestemme støttemodtagerens faktiske tab i det givne år.
8. Støtten må sammen med andre modtagne betalinger til kompensation for skaden, herunder forsikringsydelser, ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
AFDELING 4
Støtte til forskning og udvikling i landbrugs- og skovbrugssektoren
Artikel 31
Støtte til forskning og udvikling i landbrugs- og skovbrugssektoren
1. Støtte til forskning og udvikling i landbrugs- og skovbrugssektoren er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-7 samt kapitel I.
2. Det støttede projekt skal være af interesse for alle virksomheder i den pågældende landbrugs- eller skovbrugssektor eller -delsektor.
3. Før datoen for det støttede projekt påbegyndelse skal følgende oplysninger offentliggøres på internettet:
a)
oplysning om, at det støttede projekt vil blive iværksat
b)
formålene med det støttede projekt
c)
det omtrentlige tidspunkt for offentliggørelsen af de forventede resultater af det støttede projekt
d)
hvor på internettet de forventede resultater af det støttede projekt vil blive offentliggjort
e)
angivelse af, at projektets resultater stilles gratis til rådighed for alle virksomheder, der er aktive i den pågældende landbrugs- eller skovbrugssektor eller -delsektor.
4. Resultaterne af det støttede projekt skal være tilgængelige på internettet fra datoen for det støttede projekts afslutning eller fra den dato, hvor oplysninger om disse resultater er videregivet til medlemmer af bestemte organisationer, alt efter hvad der sker først. Resultaterne skal være tilgængelige på internettet i mindst 5 år efter det støttede projekts afslutningsdato.
5. Støtten skal ydes direkte til forsknings- og videnformidlingsinstitutionen.
Støtten må ikke omfatte betalinger baseret på landbrugsproduktets pris til virksomheder, der er aktive i landbrugssektoren.
6. Støtten kan ydes til følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
personaleomkostninger til forskere, teknikere og hjælpepersonale i det omfang de arbejder på projektet
b)
omkostninger til instrumenter, udstyr, i det omfang og i den periode de anvendes til det støttede projekt; for instrumenter og udstyr, der ikke i hele deres levetid anvendes til projektet, er kun afskrivningsomkostningerne under projektets varighed beregnet på grundlag af alment anerkendt regnskabspraksis støtteberettigede
c)
omkostninger til bygninger og jord, i det omfang og i den periode de anvendes til det støttede projekt; for bygningers vedkommende er kun afskrivningsomkostningerne under projektets varighed beregnet på grundlag af alment anerkendt regnskabspraksis støtteberettigede; for jords vedkommende er omkostningerne ved kommerciel erhvervelse eller de faktisk påløbne kapitalomkostninger støtteberettigede
d)
omkostninger ved kontraktforskning og køb eller licensering af viden og patenter fra eksterne kilder på armslængdevilkår samt omkostninger til konsulentbistand og tilsvarende tjenester, som udelukkende anvendes til det støttede projekt
e)
yderligere generalomkostninger og andre driftsudgifter, herunder udgifter til materialer, forsyninger og lignende produkter, der afholdes i direkte tilknytning til projektet.
7. Støtteintensiteten må ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
AFDELING 5
Støtte til skovbrug
Artikel 32
Støtte til skovrejsning og etablering af skovområder
1. Støtte, der ydes til offentlige eller private jordejere og sammenslutninger heraf til skovrejsning og etablering af skovområder er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-16 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold til hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. Der må kun ydes støtte til skovrejsning på statsejet jord, hvis den drives af en privat enhed eller en kommune.
5. De i stk. 4 nævnte begrænsninger med hensyn til ejerskabet til skovene finder ikke anvendelse på tropiske og subtropiske skove og skovområder på Azorerne, Madeira, De Kanariske Øer og de mindre øer i Det Ægæiske Hav samt de oversøiske franske departementer.
6. Der kan ydes støtte til dækning af omkostningerne ved etablering af skovområder på landbrugsjord og ikkelandbrugsjord.
7. Støtte til skovrejsning og etablering af skovområder kan dække etableringsomkostningerne samt en årlig præmie pr. hektar.
Støtte til skovrejsning og etablering af skovområder kan ydes til investeringer.
Støtte til skovrejsning på jord ejet af offentlige myndigheder eller til hurtigtvoksende træer må kun dække etableringsomkostningerne.
8. Støtte til skovrejsning og etablering af skovområder, der ydes til investeringer, kan ydes til følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
omkostninger til opførelse, erhvervelse, herunder leasing, eller renovering af fast ejendom, idet køb af jord dog kun er støtteberettiget med op til 10 % af de samlede støtteberettigede omkostninger ved det pågældende projekt
b)
udgifter til køb eller leje med købsforpligtelse af maskiner og udstyr op til aktivets markedsværdi
c)
generalomkostninger i forbindelse med de under (a) og (b) nævnte udgifter, f.eks. honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, honorarer for rådgivning om miljømæssig og økonomisk bæredygtighed, herunder gennemførlighedsundersøgelser; udgifter til gennemførlighedsundersøgelser forbliver støtteberettigede, selv om der i lyset af deres resultater ikke afholdes nogen af de under (a) og (b) nævnte udgifter
d)
køb eller udvikling af computersoftware og køb af patenter, licenser, ophavsrettigheder og varemærker.
e)
omkostninger ved opstilling af skovforvaltningsplaner og lignende.
Driftskapital anses ikke for støtteberettigede omkostninger.
9. Investeringen skal stemme overens med EU-lovgivningen og den nationale miljølovgivning i den pågældende medlemsstat. Støtte til investeringer, som i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU kræver en miljøvurdering, skal være underlagt en betingelse om, at der er foretaget en sådan vurdering, og at der før datoen for den individuelle støttes ydelse er givet byggetilladelse til investeringsprojektet.
10. Følgende etableringsomkostninger er støtteberettigede:
a)
udgifter til udplantnings- og formeringsmateriale
b)
tilplantningsomkostninger og omkostninger i direkte tilknytning til tilplantning
c)
udgifter i tilknytning hertil, herunder til opbevaring og behandling af stiklinger med de nødvendige forebyggelses- og beskyttelsesmaterialer
d)
udgifter til nødvendig genbeplantning i det første skovrejsningsår.
11. Der kan ydes støtte i form af en årlig hektarpræmie til dækning af tab af landbrugsindkomst og til vedligeholdelse, herunder tidlig og sen rengøring, som skal udbetales over en periode på op til 12 år fra støttetildelingstidspunktet.
12. Der må ikke ydes støtte til tilplantning med følgende træer:
a)
træer til lavskov med kort omdriftstid
b)
juletræer eller
c)
hurtigtvoksende træer til energiproduktion.
13. De plantede arter skal være tilpasset til områdets miljømæssige og klimatiske forhold og opfylde de miljømæssige minimumskrav.
14. I områder, hvor skovrejsning er vanskeliggjort af vanskelige pedoklimatiske forhold, kan der ydes støtte til plantning af andre flerårige træagtige arter, såsom buske, der er egnede til de lokale forhold.
15. Til støttemodtagere over en vis størrelse, som medlemsstaterne fastlægger i landdistriktsprogrammerne, er støtten betinget af, at de relevante oplysninger er fremlagt i en skovforvaltningsplan eller lignende dokument, som stemmer overens med de retningslinjer for bæredygtig skovdrift, som blev opstillet på den anden ministerkonference om beskyttelse af skove i Europa i 1993.
16. Støtteintensiteten må ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
Artikel 33
Støtte til skovlandbrugssystemer
1. Støtte til skovlandbrugssystemer, der ydes til private jordejere, kommuner og sammenslutninger heraf, er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-11 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. Støtte til skovlandbrugssystemer kan dække etableringsomkostningerne samt en årlig præmie pr. hektar.
Støtte til skovlandbrugssystemer kan omfatte støtte til investeringer.
5. Støtte til skovlandbrugssystemer, der ydes til investeringer, kan ydes til følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
omkostninger til opførelse, erhvervelse, herunder leasing, eller renovering af fast ejendom, idet køb af jord dog kun er støtteberettiget med op til 10 % af de samlede støtteberettigede omkostninger ved det pågældende projekt
b)
udgifter til køb eller leje med købsforpligtelse af maskiner og udstyr op til aktivets markedsværdi
c)
generalomkostninger i forbindelse med de under (a) og (b) nævnte udgifter, f.eks. honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, honorarer for rådgivning om miljømæssig og økonomisk bæredygtighed, herunder gennemførlighedsundersøgelser; udgifter til gennemførlighedsundersøgelser forbliver støtteberettigede, selv om der i lyset af deres resultater ikke afholdes nogen af de under (a) og (b) nævnte udgifter
d)
køb eller udvikling af computersoftware og køb af patenter, licenser, ophavsrettigheder og varemærker.
e)
omkostninger ved opstilling af skovforvaltningsplaner og lignende.
6. Investeringen skal stemme overens med EU-lovgivningen og den nationale miljølovgivning i den pågældende medlemsstat. Støtte til investeringer, som i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU kræver en miljøvurdering, skal være underlagt en betingelse om, at der er foretaget en sådan vurdering, og at der før datoen for den individuelle støttes ydelse er givet byggetilladelse til investeringsprojektet.
7. Følgende etableringsomkostninger er støtteberettigede:
a)
omkostninger ved etablering af skovlandbrugssystemer gennem tilplantning med træer, herunder udgifter til udplantningsmateriale og tilplantning, opbevaring og behandling af stiklinger med de nødvendige forebyggelses- og beskyttelsesmaterialer
b)
omkostninger ved etablering af skovlandbrugssystemer gennem omdannelse af eksisterende skove eller skovområder, herunder udgifter til træfældning, udtynding, beskæring og beskyttelse mod græssende dyr
c)
andre omkostninger i direkte tilknytning til etablering af skovlandbrugssystemer, herunder udgifter til gennemførlighedsundersøgelser, etableringsplaner og jordbundsundersøgelser samt jordbehandling og -beskyttelse
d)
for silvopastorale (græsnings-) systemers vedkommende udgifter til vanding og beskyttelsesanlæg
e)
udgifter til den behandling, der er nødvendig for etableringen af skovlandbrugssystemet, herunder vanding og beskæring
f)
udgifter til genbeplantning i det første år efter skovlandbrugssystemets etablering.
8. Der kan ydes støtte i form af en årlig hektarpræmie til dækning af omkostningerne ved vedligeholdelse af skovlandbrugssystemet, og denne støtte skal udbetales over en periode på højst fem år fra støttetildelingstidspunktet.
De støtteberettigede vedligeholdelsesomkostninger kan omfatte omkostninger ved de etablerede træbælter, ukrudtsbekæmpelse, beskæring og udtynding, beskyttelsesforanstaltninger og -investeringer såsom såsom hegn, individuelle beskyttelsesmidler eller rør.
9. Medlemsstaterne fastlægger det maksimale antal træer, der må plantes pr. ha, under hensyn til:
a)
lokale pedoklimatiske og miljømæssige forhold
b)
træarterne og
c)
behovet for at sikre jordens anvendelse til bæredygtigt landbrug.
10. Til støttemodtagere over en vis størrelse, som medlemsstaterne fastlægger i landdistriktsprogrammerne, er støtten betinget af, at de relevante oplysninger er fremlagt i en skovforvaltningsplan eller lignende dokument, som stemmer overens med de retningslinjer for bæredygtig skovdrift, som blev opstillet på den anden ministerkonference om beskyttelse af skove i Europa i 1993.
11. Der kan ydes støtte på op til:
a)
80 % af de støtteberettigede omkostninger ved etablering af skovlandbrugssystemer efter stk. 5 og 7 og
b)
op til 100 % af den i stk. 8 omhandlede årlige præmie.
Artikel 34
Støtte til forebyggelse og genopretning af skader på skove som følge af skovbrande, naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, andre ugunstige vejrforhold, skadedyrangreb og katastrofebegivenheder
1. Støtte til forebyggelse og genopretning af skader på skove som følge af skovbrande, naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, andre ugunstige vejrforhold, skadedyrangreb, katastrofebegivenheder og klimaforandringsrelaterede begivenheder, som i overensstemmelse med artikel 24 i forordning (EU) nr. 1305/2013 ydes til private og offentlige skovbrugere og andre privat- eller offentligretlige enheder og sammenslutninger heraf, er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 2, litra (b), eller efter omstændighederne artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-12 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. Kun skovområder klassificeret med mellemstor til stor risiko for brande i henhold til den plan for beskyttelse mod skovbrande, medlemsstaten har opstillet, er berettigede til støtte til forebyggelse af skovbrande.
5. Der kan ydes støtte til følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
indførelse af beskyttende infrastruktur
b)
lokale, mindre forebyggelsesforanstaltninger mod brand og andre naturkatastrofer, herunder brug af græsningsarealer
c)
etablering og forbedring af anlæg til overvågning af skovbrande, skadedyr og sygdomme samt kommunikationsudstyr
d)
genoprettelse af skovpotentiale efter skader som følge af skovbrande, naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, andre ugunstige vejrforhold, skadedyrangreb, katastrofebegivenheder og klimaforandringsrelaterede begivenheder.
6. Støtten kan dække omkostninger ved vedligeholdelse af brandbælter.
7. Der må ikke ydes støtte til landbrugsrelaterede aktiviteter i områder, der er omfattet af forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug
8. Støtte til genoprettelse af skovpotentiale efter stk. 5, litra (d), er betinget af, at de kompetente offentlige myndigheder i medlemsstaten formelt har anerkendt:
a)
at der er indtruffet en brand, en naturkatastrofe, ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, et skadedyrangreb, en katastrofebegivenhed eller en klimaforandringsrelateret begivenhed
b)
at den i litra a), omhandlede begivenhed, herunder foranstaltninger iværksat i henhold til direktiv 2000/29/EF med henblik på at udrydde eller kontrollere et skadedyrangreb, har forvoldt ødelæggelse af mindst 20 % af det relevante skovpotentiale.
9. Ved foranstaltninger til forebyggelse af skader forårsaget af skadedyrangreb skal risikoen for et angreb være baseret på videnskabelig dokumentation og anerkendt af en offentlig videnskabelig institution.
Den pågældende medlemsstats landdistriktsprogram skal indeholde en liste over arter af skadelige organismer, som kan forårsage et skadedyrangreb.
10. De støtteberettigede aktiviteter eller projekter skal være i overensstemmelse med den skovbeskyttelsesplan, medlemsstaterne har opstillet.
Til støttemodtagere over en vis størrelse, som medlemsstaterne fastlægger, er støtten betinget af, at de relevante oplysninger er fremlagt i en skovforvaltningsplan eller lignende dokument, som stemmer overens med de retningslinjer for bæredygtig skovdrift, som blev opstillet på den anden ministerkonference om beskyttelse af skove i Europa i 1993, og som indeholder en detaljeret angivelse af forebyggelsesmålsætningerne.
Andre omkostninger end de i stk. 5 nævnte, der beror på de særlige forhold inden for skovbrugssektoren, kan også være støtteberettigede.
11. Der må ikke ydes støtte til dækning af indkomsttab som følge af brande, naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, andre ugunstige vejrforhold, skadedyrangreb og katastrofebegivenheder.
12. Støtteintensiteten må ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
Støtte til dækning af de i stk. 5, litra d), omhandlede omkostninger må sammen med alle andre betalinger modtaget af støttemodtageren, herunder betalinger modtaget under andre nationale eller EU-foranstaltninger eller forsikringer til dækning af de samme støtteberettigede omkostninger, ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
Artikel 35
Støtte til investeringer i forbedring af skovøkosystemers tilpasningsevne og miljømæssige værdi
1. Støtte, der ydes til fysiske personer, private og offentlige skovbrugere, privat- og offentligretlige enheder og sammenslutninger heraf til investeringer i forbedring af skovøkosystemers tilpasningsevne og miljømæssige værdi, er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-8 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. Investeringerne skal tage sigte på opfyldelse af forpligtelser i forbindelse med miljømål, tilvejebringelse af økosystemfunktioner eller forøgelse af herlighedsværdien af skove og træbevoksede arealer i det pågældende område eller på forbedring af økosystemers potentiale til afbødning af klimaforandringer, uden at økonomiske gevinster på længere sigt dog er udelukket.
5. Investeringen skal stemme overens med EU-lovgivningen og den nationale miljølovgivning i den pågældende medlemsstat. Støtte til investeringer, som i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU kræver en miljøvurdering, skal være underlagt en betingelse om, at der er foretaget en sådan vurdering, og at der før datoen for den individuelle støttes ydelse er givet byggetilladelse til investeringsprojektet.
6. Der kan ydes støtte til følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
omkostninger til opførelse, erhvervelse, herunder leasing, eller renovering af fast ejendom, idet køb af jord dog kun er støtteberettiget med op til 10 % af de samlede støtteberettigede omkostninger ved det pågældende projekt
b)
udgifter til køb eller leje med købsforpligtelse af maskiner og udstyr op til aktivets markedsværdi
c)
generalomkostninger i forbindelse med de under (a) og (b) nævnte udgifter, f.eks. honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, honorarer for rådgivning om miljømæssig og økonomisk bæredygtighed, herunder gennemførlighedsundersøgelser; udgifter til gennemførlighedsundersøgelser forbliver støtteberettigede, selv om der i lyset af deres resultater ikke afholdes nogen af de under (a) og (b) nævnte udgifter
d)
køb eller udvikling af computersoftware og køb af patenter, licenser, ophavsrettigheder og varemærker.
e)
omkostninger ved opstilling af skovforvaltningsplaner og lignende.
7. Andre omkostninger end de i stk. 6, litra a) og b), nævnte i forbindelse med leje- eller leasingkontrakter, såsom udlejerens fortjeneste, renteomkostninger ved refinansiering, generalomkostninger og forsikringspræmier, er ikke støtteberettigede.
Driftskapital er ikke en støtteberettiget omkostning.
8. Støtteintensiteten må ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
Artikel 36
Støtte til kompensation for ulemper i Natura 2000-skovområder
1. Støtte ydet til private skovbrugere og sammenslutninger af private skovbrugere til kompensation for ulemper i forbindelse med Natura 2000-skovområder som defineret i artikel 3 i direktiv 92/43/EØF og artikel 3 i direktiv 2009/147/EF er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-6 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. Støtten skal ydes på årsbasis pr. ha skov som kompensation for støttemodtagernes meromkostninger og indkomsttab som følge af ulemper i de i stk. 5 nævnte områder i forbindelse med gennemførelsen af direktiv 92/43/EØF og direktiv 2009/147/EF.
5. Følgende skovområder er støtteberettigede:
a)
Natura 2000-skovområder som omhandlet i artikel 3 i direktiv 92/43/EØF og artikel 3 i direktiv 2009/147/EF
b)
landskabselementer, som bidrager til gennemførelsen af artikel 10 i direktiv 92/43/EØF; disse områder må ikke overstige 5 % af områderne i det Natura 2000-net, der indgår i landdistriktsprogrammets territoriale anvendelsesområde.
6. Det maksimale støttebeløb udgør 500 EUR pr. ha om året i den første periode, som ikke må overstige fem år, og 200 EUR pr. ha om året i årene derefter.
I undtagelsestilfælde kan disse beløb forhøjes under hensyntagen til særlige omstændigheder, som skal begrundes i landdistriktsprogrammerne.
Ved ydelse af denne støtte skal medlemsstaterne fratrække de beløb, det er nødvendigt at fratrække for at sikre, at der ikke sker dobbeltfinansiering af de metoder, der støttes efter artikel 29 i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 37
Forpligtelser vedrørende miljø- og klimavenligt skovbrug og skovbevarelse
1. Støtte, der ydes til offentlige eller private skovbrugere, privat- eller offentligretlige enheder og sammenslutninger heraf til opfyldelse af forpligtelser vedrørende miljø- og klimavenligt skovbrug og skovbevarelse, er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-9 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. Der må kun ydes støtte til opfyldelse af forpligtelser vedrørende miljø- og klimavenligt skovbrug samt skovbevarelse på statsejet jord, hvis den drives af en privat enhed eller en kommune.
5. Til skovbrugsbedrifter over en vis størrelse, som medlemsstaterne fastlægger, er støtten betinget af, at de relevante oplysninger er fremlagt i en skovforvaltningsplan eller lignende dokument, som stemmer overens med de retningslinjer for bæredygtig skovdrift, som blev opstillet på den anden ministerkonference om beskyttelse af skove i Europa i 1993.
6. Støtten skal ydes pr. ha skov.
7. Der må kun ydes støtte for forpligtelser, som er mere vidtgående end de obligatoriske krav, der er fastsat i den nationale skovbrugslovgivning eller anden relevant national eller EU-lovgivning. De obligatoriske nationale krav skal være klart fastlagt.
Forpligtelserne skal være indgået for en periode på mellem fem og syv år. I særlige, behørigt begrundede tilfælde kan medlemsstaterne dog fastlægge en længere periode for bestemte typer af forpligtelser.
8. Støtten skal kompensere modtagerne for alle eller en del af deres ekstraomkostninger og indkomsttab som følge af de i stk. 7 nævnte forpligtelser.
Om nødvendigt kan der tillige ydes støtte til transaktionsomkostninger med op til 20 % af støtten.
I forbindelse med miljøbevarelse kan der i behørigt begrundede tilfælde ydes støtte til kompensation for forpligtelser til at afstå fra kommerciel drift af træer og skove i form af et fast beløb eller engangsbeløb pr. enhed, beregnet på grundlag af meromkostningerne og indkomsttabet herved.
9. Støtten må ikke overstige maksimumbeløbet på 200 EUR pr. ha om året.
I undtagelsestilfælde kan dette beløb forhøjes under hensyntagen til særlige omstændigheder, som skal begrundes i landdistriktsprogrammerne.
Artikel 38
Støtte til videnoverførsel og informationsaktioner i skovbrugssektoren
1. Støtte til videnoverførsels- og informationsaktioner, som ydes til virksomheder i skovbrugssektoren, er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-6 samt kapitel I.
2. Støtten kan ydes til erhvervsuddannelse og kompetenceudvikling, herunder uddannelseskurser, workshopper og coaching, demonstration og informationsaktioner.
Der kan også ydes støtte til kortsigtede udvekslingsordninger vedrørende landbrugsdrift samt besøg på bedrifterne.
Støtte til demonstrationsaktiviteter kan omfatte relevante investeringsomkostninger.
3. Der kan ydes støtte til følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
omkostninger ved tilrettelæggelse og gennemførelse af videnoverførsels- eller informationsaktionen
b)
for demonstrationsprojekters vedkommende i relation til investeringer:
i)
omkostninger til opførelse, erhvervelse (herunder leasing) eller renovering af fast ejendom, idet køb af jord dog kun er støtteberettiget med op til 10 % af de samlede støtteberettigede omkostninger ved den pågældende foranstaltning
ii)
udgifter til køb eller leje med købsforpligtelse af maskiner og udstyr op til aktivets markedsværdi
iii)
generalomkostninger i forbindelse med de i litra a) og b) nævnte udgifter, f.eks. honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, honorarer for rådgivning om miljømæssig og økonomisk bæredygtighed, herunder gennemførlighedsundersøgelser; udgifter til gennemførlighedsundersøgelser forbliver støtteberettigede, selv om der i lyset af deres resultater ikke afholdes nogen af de i litra i) og ii) nævnte udgifter
iv)
køb eller udvikling af computersoftware og køb af patenter, licenser, ophavsrettigheder og varemærker
c)
omkostninger ved deltagernes rejse, indkvartering og forplejning.
4. Støtte efter stk. 3, litra (a) og (b), må ikke indebære direkte betalinger til støttemodtagerne. Støtten skal udbetales til udbyderen af videnoverførsels- eller informationsforanstaltningen.
5. De virksomheder eller organisationer, som leverer videnoverførsels- og informationstjenesterne, skal have den nødvendige kapacitet i form af kvalificeret og regelmæssigt uddannet personale til at udføre denne opgave.
6. Støtteintensiteten må ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
Artikel 39
Støtte til konsulentbistand i skovbrugssektoren
1. Støtte til konsulentbistand til skovbrugere og andre arealforvaltere er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-7 samt kapitel I.
2. Støtten skal ydes for at hjælpe skovbrugere og andre arealforvaltere med at anvende rådgivningstjenester til at forbedre deres bedrifts, virksomheds eller investerings økonomiske og miljømæssige resultater samt klimavenlighed og klimaresistens.
3. Rådgivningen skal som minimum omfatte spørgsmål i forbindelse med gennemførelsen af direktiv 92/43/EØF, direktiv 2000/60/EF og direktiv 2009/147/EF.
Den kan også omfatte spørgsmål i tilknytning til skovbrugsbedriftens økonomiske og miljømæssige resultater.
4. Støtten må ikke indebære direkte betalinger til støttemodtagerne. Støtten skal udbetales til udbyderen af rådgivningen.
Rådgivningsyderne skal have passende ressourcer i form af regelmæssigt uddannet og kvalificeret personale, rådgivningserfaring og pålidelighed med hensyn til de områder, de rådgiver inden for.
5. Ved den rådgivning, de yder, skal rådgiverne respektere de forpligtelser til ikke at videregive fortrolig viden, der er omhandlet i artikel 13, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
6. Hvor det er berettiget og hensigtsmæssigt, kan rådgivningen delvis ydes i grupper under hensyntagen til den enkelte rådgivningsmodtagers situation.
7. Det maksimale støttebeløb udgør 1 500 EUR pr. rådgivning.
Artikel 40
Støtte til infrastrukturinvesteringer med henblik på udvikling, modernisering eller tilpasning i skovbrugssektoren
1. Støtte til infrastrukturinvesteringer med henblik på udvikling, modernisering eller tilpasning i skovbrugssektoren, som ydes til virksomheder i skovbrugssektoren, er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-9 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. Investeringen skal stemme overens med EU-lovgivningen og den nationale miljølovgivning i den pågældende medlemsstat. Støtte til investeringer, som i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU kræver en miljøvurdering, skal være underlagt en betingelse om, at der er foretaget en sådan vurdering, og at der før datoen for den individuelle støttes ydelse er givet byggetilladelse til investeringsprojektet.
5. Denne støtte kan ydes til investeringer i materielle og immaterielle infrastrukturaktiver i forbindelse med udvikling, modernisering og tilpasning af skove, herunder:
a)
adgang til skovområder
b)
jordfordeling og jordforbedring
c)
energi- og vandforsyning.
6. Der kan ydes støtte til følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
omkostninger til opførelse, erhvervelse, herunder leasing, eller renovering af fast ejendom, idet køb af jord dog kun er støtteberettiget med op til 10 % af de samlede støtteberettigede omkostninger ved det pågældende projekt
b)
udgifter til køb eller leje med købsforpligtelse af maskiner og udstyr op til aktivets markedsværdi
c)
generalomkostninger i forbindelse med de under (a) og (b) nævnte udgifter, f.eks. honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, honorarer for rådgivning om miljømæssig og økonomisk bæredygtighed, herunder gennemførlighedsundersøgelser; udgifter til gennemførlighedsundersøgelser forbliver støtteberettigede, selv om der i lyset af deres resultater ikke afholdes nogen af de under (a) og (b) nævnte udgifter
d)
køb eller udvikling af computersoftware og køb af patenter, licenser, ophavsrettigheder og varemærker.
e)
omkostninger ved opstilling af skovforvaltningsplaner og lignende.
7. Andre omkostninger end de i stk. 6, litra a) og b), nævnte i forbindelse med leje- eller leasingkontrakter, såsom udlejerens fortjeneste, renteomkostninger ved refinansiering, generalomkostninger og forsikringspræmier, er ikke støtteberettigede.
Driftskapital er ikke en støtteberettiget omkostning.
8. Ved ikkeproduktive investeringer, investeringer, der udelukkende tager sigte på at forbedre skoves miljømæssige værdi, og investeringer i skovveje med multifunktionelle formål, som offentligheden har fri adgang til, udgør den maksimale støtteintensitet 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
9. For investeringer i forbedring af skoves kort- eller langsigtede økonomiske potentiale, udgør den maksimale støtteintensitet:
a)
75 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i regioner i den yderste periferi
b)
75 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger på de mindre øer i Det Ægæiske Hav
c)
50 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i mindre udviklede regioner og i alle regioner, hvis BNP pr. indbygger i fra den 1. januar 2007-31.december 2013 lå på under 75 % af gennemsnittet i EU-25 i referenceperioden, men over 75 % af BNP-gennemsnittet i EU-27
d)
40 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i andre regioner.
Artikel 41
Støtte til investeringer i skovbrugsteknologi og i forarbejdning, mobilisering og afsætning af skovbrugsprodukter
1. Støtte til investeringer i skovbrugsteknologi og i forarbejdning, mobilisering og afsætning af skovbrugsprodukter, der ydes til private skovbrugere, kommuner og sammenslutninger heraf og til SMV, er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-11 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. Investeringen skal stemme overens med EU-lovgivningen og den nationale miljølovgivning i den pågældende medlemsstat. Støtte til investeringer, som i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU kræver en miljøvurdering, skal være underlagt en betingelse om, at der er foretaget en sådan vurdering, og at der før datoen for den individuelle støttes ydelse er givet byggetilladelse til investeringsprojektet.
5. På Azorerne, Madeira, De Kanariske Øer, de mindre øer i Det Ægæiske Hav og i de oversøiske franske departementer kan der også ydes støtte til virksomheder, der ikke er SMV.
6. Der kan ydes støtte til følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
omkostninger til opførelse, erhvervelse, herunder leasing, eller renovering af fast ejendom, idet køb af jord dog kun er støtteberettiget med op til 10 % af de samlede støtteberettigede omkostninger ved det pågældende projekt
b)
udgifter til køb eller leje med købsforpligtelse af maskiner og udstyr op til aktivets markedsværdi
c)
generalomkostninger i forbindelse med de under (a) og (b) nævnte udgifter, f.eks. honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, honorarer for rådgivning om miljømæssig og økonomisk bæredygtighed, herunder gennemførlighedsundersøgelser; udgifter til gennemførlighedsundersøgelser forbliver støtteberettigede, selv om der i lyset af deres resultater ikke afholdes nogen af de under (a) og (b) nævnte udgifter
d)
køb eller udvikling af computersoftware og køb af patenter, licenser, ophavsrettigheder og varemærker.
e)
omkostninger ved opstilling af skovforvaltningsplaner og lignende.
7. Andre omkostninger end de i stk. 6, litra a) og b), nævnte i forbindelse med leje- eller leasingkontrakter, såsom udlejerens fortjeneste, renteomkostninger ved refinansiering, generalomkostninger og forsikringspræmier, er ikke støtteberettigede.
Driftskapital er ikke en støtteberettiget omkostning.
8. Investeringer i forbedring af skovenes økonomiske værdi skal være begrundede i en forventet forbedring af skovene på en eller flere bedrifter og kan omfatte investeringer i jord- og ressourcevenlige maskiner og fremgangsmåder til træfældning.
9. Investeringer i forbindelse med anvendelse af træ som råmateriale eller energikilde skal begrænses til alle de arbejdsprocesser, der går forud for den industrielle forarbejdning.
Ved investeringer i vedvarende energiinfrastruktur, som forbruger eller producerer energi, skal de eventuelle nationale minimumsstandarder for energieffektivitet være overholdt.
Investeringer i anlæg, der primært tager sigte på produktion af elektricitet på basis af biomasse, er ikke støtteberettigede, medmindre en af medlemsstaterne nærmere fastsat procentdel af varmen udnyttes.
Støtte til bioenergiinvesteringsprojekter må kun ydes for bioenergi, der opfylder bæredygtighedskriterierne i EU-lovgivningen, herunder artikel 17, stk. 2-6, i direktiv 2009/28/EF.
10. Til skovbrugsbedrifter over en vis størrelse, som medlemsstaterne fastlægger, er støtten betinget af, at de relevante oplysninger er fremlagt i en skovforvaltningsplan eller lignende dokument, som stemmer overens med de retningslinjer for bæredygtig skovdrift, som blev opstillet på den anden ministerkonference om beskyttelse af skove i Europa i 1993
11. Den maksimale støtteintensitet er:
a)
75 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i regioner i den yderste periferi
b)
75 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger på de mindre øer i Det Ægæiske Hav
c)
50 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i mindre udviklede regioner og i alle regioner, hvis BNP pr. indbygger i perioden fra 1. januar 2007 til 31. december 2013 lå på under 75 % af gennemsnittet i EU-25 i referenceperioden, men over 75 % af BNP-gennemsnittet i EU-27
d)
40 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i andre regioner.
Artikel 42
Støtte til bevarelse af genetiske ressourcer i skovbruget
1. Støtte til bevarelse af genetiske ressourcer i skovbruget, der i tilknytning til miljø- og klimavenligt skovbrug og skovbevarelse ydes til offentlige eller private enheder, er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-6 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. I denne artikel gælder følgende definitioner:
a) »in situ-bevarelse«: bevarelse af genetisk materiale i økosystemer og naturlige habitater og bevarelse og genindvinding af levedygtige populationer af arter i deres naturlige omgivelser
b) »bevarelse i skovbrugsbedriften«: bevarelse på levestedet og udvikling på bedriftsniveau
c) »ex situ-bevarelse«: bevarelse af genetisk materiale i skovbruget uden for dets naturlige habitat
d) »ex situ-samling«: en samling af genetisk materiale til skovbruget uden for dets naturlige habitat.
5. Der kan ydes støtte til omkostningerne ved:
a)
målrettede aktioner: fremme af in situ- og ex situ-bevarelse, beskrivelse, indsamling og udnyttelse af genetiske ressourcer i skovbruget, såsom webbaserede fortegnelser over de genressourcer, der for tiden bevares på levestedet, herunder på bedriften, og over samlinger uden for levestedet og databaser
b)
samordnede aktioner: fremme af informationsudveksling mellem kompetente organisationer i medlemsstaterne om bevarelse, beskrivelse, indsamling og udnyttelse af genetiske ressourcer i EU's skovbrug
c)
ledsageaktioner: information, formidling og rådgivning med deltagelse fra ikkestatslige organisationer og andre relevante interessenter, uddannelseskurser og udarbejdelse af tekniske rapporter.
6. Støtteintensiteten må ikke overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger.
Artikel 43
Støtte til jordfordeling i skovbruget
Støtte til jordfordeling i skovbruget er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i kapitel I og ydes til:
a)
private skovbrugere, der er SMV'er og
b)
udelukkende til dækning af rets- og administrationsomkostninger, herunder opmålingsomkostninger og
c)
ikke overstiger 100 % af de faktisk afholdte omkostninger.
AFDELING 6
Støtte til SMV i landdistrikter, som medfinansieres af ELFUL eller ydes som supplerende national finansiering af sådanne samfinansierede foranstaltninger
Artikel 44
Støtte til investeringer i forarbejdning af landbrugsprodukter til ikkelandbrugsprodukter eller produktion af bomuld
1. Støtte til SMV investeringer i forarbejdning af landbrugsprodukter til ikkelandbrugsprodukter eller produktion af bomuld, herunder egrenering, er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-10 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. Der kan ikke efter bestemmelserne i denne artikel ydes støtte til investeringer i produktion af biobrændstoffer eller energi fra vedvarende energikilder.
5. Investeringen skal stemme overens med EU-lovgivningen og den nationale miljølovgivning i den pågældende medlemsstat. Støtte til investeringer, som i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU kræver en miljøvurdering, skal være underlagt en betingelse om, at der er foretaget en sådan vurdering, og at der før datoen for den individuelle støttes ydelse er givet byggetilladelse til investeringsprojektet.
6. Støtten skal ydes til investeringer i materielle og immaterielle aktiver.
7. Der kan ydes støtte til følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
omkostninger til opførelse, erhvervelse, herunder leasing, eller renovering af fast ejendom, idet køb af jord dog kun er støtteberettiget med op til 10 % af de samlede støtteberettigede omkostninger ved det pågældende projekt
b)
udgifter til køb eller leje med købsforpligtelse af maskiner og udstyr op til aktivets markedsværdi
c)
generalomkostninger i forbindelse med de under (a) og (b) nævnte udgifter, f.eks. honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, honorarer for rådgivning om miljømæssig og økonomisk bæredygtighed, herunder gennemførlighedsundersøgelser; udgifter til gennemførlighedsundersøgelser forbliver støtteberettigede, selv om der i lyset af deres resultater ikke afholdes nogen af de under (a) og (b) nævnte udgifter
d)
køb eller udvikling af computersoftware og køb af patenter, licenser, ophavsrettigheder og varemærker.
8. Andre omkostninger end de i stk. 7, litra a) og b), nævnte i forbindelse med leje- eller leasingkontrakter, såsom udlejerens fortjeneste, renteomkostninger ved refinansiering, generalomkostninger og forsikringspræmier, er ikke støtteberettigede.
Driftskapital er ikke en støtteberettiget omkostning.
9. Støtteintensiteten må højst udgøre:
a)
i regioner i den yderste periferi:
i)
80 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i områder med et BNP pr. indbygger på under eller lig med 45 % af gennemsnittet for EU-27
ii)
65 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i områder med et BNP pr. indbygger på mellem 45 % og 60 % af gennemsnittet for EU-27
iii)
55 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i områder med et BNP pr. indbygger på mellem 60 % og 75 % af gennemsnittet for EU-27
iv)
45 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i andre regioner i den yderste periferi.
b)
i mindre udviklede regioner:
i)
60 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i områder med et BNP pr. indbygger på under eller lig med 45 % af gennemsnittet for EU-27
ii)
45 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i områder med et BNP pr. indbygger på under eller lig med 45 % af gennemsnittet for EU-27
iii)
35 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i områder med et BNP pr. indbygger på over 60 % af gennemsnittet for EU-27
c)
i c)-områder:
i)
25 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i tyndt befolkede områder og i NUTS 3-områder eller dele af NUTS 3-områder, der deler en landgrænse med et land uden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde eller Den Europæiske Frihandelsorganisation
ii)
20 % af de støtteberettigede investeringer i ikkeprædefinerede c)-områder
iii)
i de tidligere a)-områder kan støtteintensiteterne forhøjes med op til 5 procentpoint i perioden fra 1. juli 2014 til 31. december 2017
iv)
hvis et »c)-område« grænser op til et »a)-område« kan den maksimale støtteintensitet i NUTS 3-regionerne eller delene af NUTS 3-regioner inden for det »c)-område« som grænser op til »a)-området« efter behov forhøjes, således at forskellen i støtteintensitet mellem de to områder ikke kommer til at overstige 15 procentpoint
d)
10 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger i alle andre regioner.
10. De maksimale støtteintensiteter i stk. 9 kan forhøjes med op til 10 procentpoint for mikrovirksomheder og små virksomheder.
Artikel 45
Støtte til virksomhedsetablering for ikkelandbrugsmæssige aktiviteter i landdistrikter
1. Støtte til SMV til virksomhedsetablering for ikkelandbrugsmæssige aktiviteter i landdistrikter er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-9 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. Støtten kan ydes til følgende kategorier af støttemodtagere:
a)
landbrugere eller medlemmer af landbrugshusholdninger i landdistrikter, der iværksætter ikkelandbrugsmæssige aktiviteter
b)
mikrovirksomheder og små virksomheder i landdistrikter og
c)
fysiske personer i landdistrikter.
5. Hvis et i stk. 4, litra a), omhandlet medlem af en landhusholdning er en juridisk person eller en gruppe af juridiske personer, skal medlemmet udøve en landbrugsaktivitet på bedriften på tidspunktet for indgivelsen af støtteansøgningen.
6. Støtten skal være betinget af, at den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat har fået forelagt en forretningsplan. Gennemførelsen af forretningsplanen skal påbegyndes senest ni måneder fra datoen for afgørelsen om tildeling af støtte.
Forretningsplanen skal indeholde angivelse af følgende:
a)
støttemodtagerens økonomiske udgangssituation
b)
konkrete milepæle og mål for udvikling af støttemodtagerens aktiviteter
c)
nærmere redegørelse for de foranstaltninger, der skal træffes for at udvikle støttemodtagerens aktiviteter, såsom investeringer, uddannelse, konsulentbistand.
7. Støtten skal udbetales i mindst to rater over en periode på højst fem år.
Raterne kan være degressive.
Udbetalingen af den sidste rate skal gøres betinget af, at den i stk. 6 omhandlede forretningsplan er korrekt gennemført.
8. Ved fastsættelsen af støttens størrelse tager medlemsstaterne også hensyn til den socioøkonomiske situation i landdistriktsprogramområdet.
9. Det maksimale støttebeløb udgør 70 000 EUR pr. støttemodtager.
Artikel 46
Støtte til konsulentbistand til små og mellemstore virksomheder i landdistrikter
1. Støtte til konsulentbistand til små og mellemstore virksomheder i landdistrikter er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-9 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Støtten skal tage sigte på at hjælpe SMV'er i landdistrikter med at anvende rådgivningstjenester til at forbedre deres virksomheds eller investerings økonomiske og miljømæssige resultater samt klimavenlighed og klimaresistens.
4. Rådgivningen kan også omfatte spørgsmål i tilknytning til støttemodtagerens økonomiske og miljømæssige resultater.
5. Støtten må ikke indebære direkte betalinger til støttemodtagerne. Støtten skal udbetales til udbyderen af rådgivningen.
6. De virksomheder eller organisationer, som yder rådgivningen, skal have passende ressourcer i form af regelmæssigt uddannet og kvalificeret personale, rådgivningsmæssig erfaring og pålidelighed med hensyn til de områder, de rådgiver inden for.
7. Ved den rådgivning, de yder, skal rådgiverne respektere de forpligtelser til ikke at videregive fortrolig viden, der er omhandlet i artikel 13, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
8. Hvor det er berettiget og hensigtsmæssigt, kan rådgivningen delvis ydes i grupper under hensyntagen til den enkelte rådgivningsmodtagers situation.
9. Det maksimale støttebeløb udgør 1 500 EUR pr. rådgivning.
Artikel 47
Støtte til videnoverførsels- og informationsaktioner til fordel for SMV i landdistrikter
1. Støtte til videnoverførsels- og informationsaktioner til fordel for små og mellemstore virksomheder i landdistrikter er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-7 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Støtten kan ydes til erhvervsuddannelse og kompetenceudvikling, herunder uddannelseskurser, workshopper og coaching, demonstration og informationsaktioner.
Støtte til demonstrationsaktiviteter kan omfatte relevante investeringsomkostninger.
4. Der kan ydes støtte til følgende støtteberettigede omkostninger:
a)
omkostninger ved tilrettelæggelse og gennemførelse af videnoverførsels- eller informationsaktionen
b)
for demonstrationsprojekters vedkommende i relation til investeringer:
i)
omkostninger til opførelse, erhvervelse (herunder leasing) eller renovering af fast ejendom, idet køb af jord dog kun er støtteberettiget med op til 10 % af de samlede støtteberettigede omkostninger ved den pågældende foranstaltning
ii)
udgifter til køb eller leje med købsforpligtelse af maskiner og udstyr op til aktivets markedsværdi
iii)
generalomkostninger i forbindelse med de i litra a) og b) nævnte udgifter, f.eks. honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, honorarer for rådgivning om miljømæssig og økonomisk bæredygtighed, herunder gennemførlighedsundersøgelser; udgifter til gennemførlighedsundersøgelser forbliver støtteberettigede, selv om der i lyset af deres resultater ikke afholdes nogen af de i litra a) og b) nævnte udgifter
iv)
køb eller udvikling af computersoftware og køb af patenter, licenser, ophavsrettigheder og varemærker.
c)
omkostninger ved deltagernes rejse, indkvartering og forplejning.
5. Støtten må ikke indebære direkte betalinger til støttemodtagerne.
Støtten skal udbetales til udbyderen af videnoverførsels- eller informationsforanstaltningen.
De virksomheder og organisationer, som leverer videnoverførsels- og informationstjenesterne, skal have den nødvendige kapacitet i form af kvalificeret og regelmæssigt uddannet personalet til at udføre disse opgaver.
6. Støtten skal kunne opnås af alle, der i det pågældende område er støtteberettigede på grundlag af objektivt fastlagte betingelser.
7. Den maksimale støtteintensitet er:
a)
60 % af de støtteberettigede omkostninger for mellemstore virksomheder
b)
70 % af de støtteberettigede omkostninger for mikrovirksomheder og små virksomheder.
Artikel 48
Støtte til aktive landbrugeres første deltagelse i kvalitetsordninger for bomuld eller fødevarer
1. Støtte til aktive landbrugere og sammenslutninger heraf, der er SMV'er, til deres første deltagelse i kvalitetsordninger for bomuld og fødevarer er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-7 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. Støtten kan ydes til ny deltagelse i en af følgende typer ordninger:
a)
kvalitetsordninger for bomuld og fødevarer indført i henhold til forordning (EU) nr. 1151/2012
b)
kvalitetsordninger for bomuld eller fødevarer, herunder certificeringsordninger, anerkendt af medlemsstaterne som værende i overensstemmelse med følgende kriterier:
i)
specificiteten af det endelige produkt, der er produceret under disse kvalitetsordninger, er afledt af klare forpligtelser til at sikre:
-
særlige produktkarakteristika
-
specifikke landbrugs- eller produktionsmetoder eller
-
en kvalitet af det endelige produkt, der går betydeligt længere end handelsvarestandarderne for folke-, dyre- eller plantesundhed, dyrevelfærd eller miljøbeskyttelse
ii)
ordningen er åben for alle producenter
iii)
ordningen omfatter bindende endelige produktspecifikationer, og overholdelsen af disse specifikationer kontrolleres af offentlige myndigheder eller af et uafhængigt inspektionsorgan
iv)
ordningen er gennemsigtig og sikrer fuld sporbarhed for produkterne
c)
frivillige certificeringsordninger for fødevarer anerkendt af medlemsstaten som værende i overensstemmelse med kravene i Kommissionens meddelelse om EU-retningslinjer for bedste praksis for anvendelsen af frivillige certificeringsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer.
5. Støtten skal ydes i form af et incitamentskabende årligt tilskud, hvis størrelse fastlægges i forhold til de faste omkostninger ved deltagelse i kvalitetsordningerne.
6. Støtten må ydes i højst fem år.
7. Det maksimale støttebeløb udgør 3 000 EUR om året pr. støttemodtager.
Artikel 49
Støtte til informationsaktioner og salgsfremstød for bomuld og fødevarer omfattet af en kvalitetsordning
1. Støtte til informationsaktioner og salgsfremstød for bomuld og fødevarer omfattet af en kvalitetsordning er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), og fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis den opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2-11 samt kapitel I.
2. Støtten skal:
a)
ydes inden for rammerne af et landdistriktsprogram i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og de delegerede retsakter og gennemførelsesakter, som Kommissionen har vedtaget i henhold hertil, enten som
i)
støtte medfinansieret af ELFUL eller
ii)
national finansiering til supplering af den i nr. i) omhandlede støtte
og
b)
være identisk med den underliggende landdistriktsforanstaltning i det i litra a) omhandlede landdistriktsprogram.
3. Det skal i støttens retsgrundlag være præciseret, at støtten ikke iværksættes før Kommissionens godkendelse af det relevante landdistriktsprogram.
4. Støtten skal ydes til de producentgrupper, der gennemfører informationsaktionen eller salgsfremstødet.
5. Der kan kun ydes støtte til informationsaktioner og salgsfremstød på det indre marked.
6. Støtten skal ydes til informationsaktioner og salgsfremstød for bomuld og fødevarer, der er omfattet af en kvalitetsordning, hvortil der ydes støtte efter artikel 48.
7. Der kan ydes støtte til omkostninger ved aktioner og fremstød, der tager sigte på:
a)
at tilskynde forbrugerne til at købe de fødevarer eller den bomuld, der er omfattet af kvalitetsordningen, jf. artikel 48, stk. 4
b)
at henlede opmærksomheden på særlige egenskaber eller fordele ved det pågældende fødevare- eller bomuldsprodukt, herunder kvalitet, særlige produktionsmetoder, høj dyrevelfærdsstandard og miljøvenlighed knyttet til den pågældende kvalitetsordning.
8. De i stk. 6 omhandlede aktioner og fremstød må ikke tilskynde forbrugerne til at købe et fødevare- eller bomuldsprodukt på grund af dets særlige oprindelse, undtagen hvis det er omfattet af kvalitetsordninger indført i henhold til Del II i forordning (EU) nr. 1151/2012.
9. Det er tilladt at angive fødevare- eller bomuldsproduktets oprindelse, forudsat at oprindelsesangivelsen er sekundær i forhold til hovedbudskabet.
10. Informations- og fremstødsaktiviteter for bestemte virksomheder eller mærker er ikke støtteberettigede.
11. Støtteintensiteten må ikke overstige 70 % af de støtteberettigede omkostninger.
KAPITEL 4
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 50
Ophævelse
1. Forordning (EF) nr. 1857/2006 ophæves.
2. Uanset stk. 1 finder forordning (EF) nr. 1857/2006 fortsat anvendelse indtil den 31. december 2015 på støtte ydet i forbindelse med Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (42) og gennemførelsesbestemmelserne hertil.
Artikel 51
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning finder anvendelse på individuel støtte, der er ydet inden denne forordnings ikrafttrædelse, når den individuelle støtte opfylder alle betingelserne i denne forordning, med undtagelse af artikel 9 og 10.
2. Støtte, der ikke efter denne eller andre tidligere gældende forordninger vedtaget i medfør af forordning (EF) nr. 994/98 er fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, vurderes af Kommissionen i overensstemmelse med EU-retningslinjerne for statsstøtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter for 2014-2020 og andre relevante rammebestemmelser, retningslinjer og meddelelser.
3. Individuel støtte ydet før den 1. januar 2015 i overensstemmelse med en på støtteydelsestidspunktet gældende forordning vedtaget i medfør af artikel 1 i forordning (EF) nr. 994/98 er forenelig med det indre marked og fritaget for anmeldelseskravet i traktatens artikel 108, stk. 3.
4. Ved udløbet af denne forordnings gyldighedsperiode er støtteordninger, der er fritaget efter denne forordning, fortsat fritaget i en seksmåneders tilpasningsperiode.
Uanset bestemmelsen i dette stykkes første afsnit er støtteordninger, som falder ind under forordning (EU) nr. 1305/2013, og som enten medfinansieres af ELFUL eller finansieres som supplerende national finansiering af sådanne samfinansierede foranstaltninger, efter udløbet af nærværende forordning fortsat fritaget i resten af programmeringsperioden 2014-2020 i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og gennemførelsesbestemmelserne hertil.
Artikel 52
Ikrafttrædelse og anvendelse
Denne forordning træder i kraft den 1. juli 2014.
Den anvendes indtil den 31. december 2020.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 25. juni 2014.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 702/2014,
annettu 25 päivänä kesäkuuta 2014,
tiettyjen maa- ja metsätalousalan ja maaseutualueiden tukimuotojen toteamisesta sisämarkkinoille soveltuviksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan mukaisesti
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin 7 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (1) ja erityisesti sen 1 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan,
on julkaissut tämän asetuksen luonnoksen asetuksen (EY) N:o 994/98 6 artiklan ja 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti,
on kuullut neuvoa-antavaa valtiontukikomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa vahvistetut perusteet täyttävä valtion rahoitus on valtiontukea, josta on ilmoitettava komissiolle perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan nojalla. Perussopimuksen 109 artiklan nojalla neuvosto voi kuitenkin määrittää tukimuodot, joihin ilmoitusvelvollisuutta ei sovelleta. Perussopimuksen 108 artiklan 4 kohdan mukaan komissio voi antaa tällaisia tukimuotoja koskevia asetuksia. Asetuksella (EY) N:o 994/98 annetaan komissiolle valtuudet katsoa perussopimuksen 109 artiklan mukaisesti, että tietyt tukimuodot voidaan vapauttaa perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa määrätystä ilmoitusvelvollisuudesta. Komissio hyväksyi mainitun asetuksen perusteella komission asetuksen (EY) N:o 1857/2006 (2), jota sovelletaan 30 päivään kesäkuuta 2014.
(2)
Asetusta (EU) N:o 994/98 muutettiin 22 päivänä heinäkuuta 2013 neuvoston asetuksella (EU) N:o 733/2013 (3) niin, että komissio valtuutettiin ulottamaan ryhmäpoikkeus uusiin sellaisiin tukimuotoihin, joiden osalta selkeät soveltuvuusedellytykset voidaan määrittää. Tällaisiin uusiin tukimuotoihin olisi maatalous- ja metsäalalla kuuluttava luonnon- ja kulttuuriperinnön säilyttämiseksi myönnettävä tuki, luonnonmullistusten aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tarkoitettu tuki ja metsätalousalan tuki, ja ne voidaan tietyin edellytyksin vapauttaa perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta.
(3)
Perussopimuksen 42 artiklan mukaan maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan sovelletaan kilpailusääntöjä vain siltä osin kuin Euroopan parlamentti ja neuvosto määrittävät. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (4) 211 artiklan 1 kohdassa säädetään, että valtiontukisääntöjä sovelletaan tietyin poikkeuksin tukeen, jota myönnetään maataloustuotteiden tuotantoon ja maataloustuotteilla käytävään kauppaan. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 211 artiklan 2 kohdan mukaan valtiontukisääntöjä ei sovelleta tukeen, jota jäsenvaltiot myöntävät mainitussa asetuksessa säädettyihin toimenpiteisiin, jotka unioni rahoittaa osittain tai kokonaan, eikä tukeen, jota jäsenvaltiot myöntävät mainitun asetuksen 213-218 artiklaan sisältyviin toimenpiteisiin. Valtiontukisääntöjä ei myöskään sovelleta jäsenvaltioiden Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 (5) mukaisesti suorittamiin maksuihin eikä kansalliseen lisärahoitukseen perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalan puitteissa. Tällaisten maksujen, joilla tarjotaan kansallista lisärahoitusta perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalan puitteissa, on täytettävä asetuksen (EU) N:o 1305/2013 vaatimukset, jotta komissio voisi hyväksyä ne osana tietyn jäsenvaltion maaseudun kehittämisohjelmaa. Valtiontukisääntöjä sovelletaan kuitenkin niin Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) osarahoitettavaan osuuteen kuin kansalliseen lisärahoitukseen, kun tukea myönnetään perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle jääviin toimenpiteisiin.
(4)
Koska tuen taloudelliset vaikutukset eivät ole riippuvaisia siitä, osallistuuko unioni tuen rahoittamiseen vai rahoittaako jäsenvaltio sen kokonaan itse, komission valtiontukiin soveltaman valvontapolitiikan olisi oltava johdonmukaista ja yhteneväistä niiden tukien kanssa, jotka myönnetään osana unionin yhteistä maatalouspolitiikkaa ja maaseudun kehittämispolitiikkaa.
(5)
Sen vuoksi tämän asetuksen soveltamisala olisi sovitettava yhteen asetuksen (EU) N:o 1305/2013 soveltamisalan kanssa erityisesti kun kyseessä on metsätalousalan tuki ja maaseutualueilla toimivien mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) hyväksi myönnettävä tuki. Tätä asetusta olisi sovellettava metsätalousalan hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin ja maaseutualueilla toimivien pk-yritysten hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin, jotka eivät kuulu perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalaan mutta jotka kuuluvat asetuksen (EU) N:o 1305/2013 soveltamisalaan, ainoastaan siltä osin kuin kyseiset toimenpiteet on sisällytetty maaseudun kehittämisohjelmiin ja niihin saa maaseuturahaston osarahoitusta. Tätä asetusta ei toisaalta tulisi soveltaa tukeen, jota myönnetään maaseutualueilla toimiville yrityksille sellaisten toimintojen hyväksi, jotka jäävät perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle, eikä metsätalousalalla myönnettävään tukeen, jos toimenpiteillä ei ole suoraa yhteyttä maaseudun kehittämisohjelmiin eikä niitä osarahoiteta maaseuturahastosta. Tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskeviin toimiin metsätalousalalla tarkoitettua tukea ja neuvontapalveluihin metsätalousalalla tarkoitettua tukea olisi kuitenkin voitava myöntää maaseudun kehittämisohjelmien ulkopuolella jäsenvaltioiden kokonaan rahoittamana tukena, edellyttäen, että tuet täyttävät tässä asetuksessa säädetyt asianomaiset soveltuvuusedellytykset.
(6)
Jäsenvaltioiden käyttöön olisi asetettava yksinkertaistettu menettely, kun niiden on haettava valtiontuen hyväksymistä niin osarahoitettavalle osalle kuin kansallisten maaseudun kehittämisohjelmiensa lisärahoitukselle, kuten asetuksen (EU) N:o 1305/2013 81 artiklan 1 kohdassa säädetään. Tässä suhteessa tällainen tuki olisi vapautettava perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta edellyttäen, että se täyttää tässä asetuksessa säädetyt asianomaiset soveltuvuusedellytykset.
(7)
Komissio käynnisti valtiontukiuudistuksesta 8 päivänä toukokuuta 2012 Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle antamallaan tiedonannolla (6) valtiontukisääntöjen laaja-alaisen tarkistuksen. Tämän valtiontukiuudistuksen päätavoitteena on i) kestävä, älykäs ja osallistava kasvu kilpailuun perustuvilla sisämarkkinoilla ja jäsenvaltioiden tukeminen toimissa julkisten varojen käytön tehostamiseksi; ii) keskittää komission suorittama valtiontukitoimenpiteiden ennakkoarviointi tapauksiin, joilla on suurin vaikutus sisämarkkinoilla, ja tiivistää jäsenvaltioiden yhteistyötä valtiontukisääntöjen täytäntöönpanossa; ja iii) yksinkertaistaa sääntöjä ja tehdä kattavampien tietojen perusteella nopeammin määrätietoisempia päätöksiä, jotka perustuvat selkeisiin taloudellisiin perusteisiin, yhteisiin toimintaperiaatteisiin ja selkeisiin velvoitteisiin.
(8)
Tämän asetuksen avulla valvontatoimet olisi voitava priorisoida paremmin, yksinkertaistamista olisi voitava lisätä ja asetuksen olisi lisättävä läpinäkyvyyttä sekä valtiontukisääntöjen noudattamisen tehokasta arviointia ja valvontaa kansallisella ja unionin tasolla säilyttäen samalla komission ja jäsenvaltioiden toimivaltuudet. Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(9)
Komissio on soveltanut perussopimuksen 107 ja 108 artiklaa maataloustuotteiden tuotannon, jalostuksen ja kaupan pitämisen alalla toimiviin pk-yrityksiin useissa tapauksissa, erityisesti seuraavissa yhteyksissä: asetus (EY) N:o 1857/2006, komission asetus (EY) N:o 800/2008 (7) ja maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevat yhteisön suuntaviivat vuosiksi 2007-2013 (8). Se on näin ollen saanut tältä alalta paljon kokemusta. Saamansa kokemuksen perusteella komissio on yhtäältä voinut määritellä paremmin edellytykset, joiden nojalla tiettyjen tukimuotojen voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, ja laajentaa ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaa. Kokemukset ovat toisaalta osoittaneet, että on tarpeen lisätä läpinäkyvyyttä, tehostaa valvontaa ja arvioida asianmukaisesti suurten tukijärjestelmien vaikutuksia kilpailuun sisämarkkinoilla.
(10)
Tämän asetuksen yleiset soveltamisedellytykset olisi määriteltävä sellaisten yhteisten periaatteiden nojalla, joilla varmistetaan, että tuki on yhteisen edun mukaista, sillä on selkeä kannustava vaikutus, se on asianmukaista ja oikeasuhteista, se on myönnetty täysin läpinäkyvästi ja siihen kohdistuu valvontaa ja säännöllistä arviointia, eikä se haittaa kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
(11)
Tuki, joka täyttää kaikki tässä asetuksessa asetetut yleiset edellytykset ja tiettyjä tukimuotoja koskevat erityiset edellytykset, olisi vapautettava perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa asetetusta ilmoitusvelvollisuudesta. Tehokkaan valvonnan varmistamiseksi ja hallinnon yksinkertaistamiseksi heikentämättä kuitenkaan komission harjoittamaa seurantaa poikkeuksen saaneeseen tukeen (tukijärjestelmät ja yksittäiset tuet) olisi liityttävä nimenomainen viittaus tähän asetukseen.
(12)
Perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki, joka ei kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, kuuluu edelleen perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisen ilmoitusvelvollisuuden piiriin. Tällä asetuksella ei rajoiteta jäsenvaltioiden mahdollisuutta ilmoittaa tuesta, jonka tavoitteet vastaavat tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia tavoitteita.
(13)
Suurten tukijärjestelmien mahdollisten kauppaa ja kilpailua vääristävien suurempien vaikutusten vuoksi tukijärjestelmien, joiden keskimääräinen vuotuinen valtiontukibudjetti ylittää absoluuttiseen arvoon perustuvan kynnysarvon, olisi periaatteessa oltava valtiontukiarvioinnin kohteena. Arvioinnissa olisi pyrittävä tarkistamaan, onko tukijärjestelmän sisämarkkinoille soveltuvuuden taustalla olevat oletukset ja edellytykset täytetty, sekä vahvistamaan tukitoimenpiteen tehokkuus sen yleisten ja erityisten tavoitteiden perusteella ja annettava viitteitä järjestelmän vaikutuksesta kilpailuun ja kauppaan. Tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi valtiontukiarviointi olisi suoritettava komission hyväksymän arviointisuunnitelman perusteella. Tällainen suunnitelma olisi tavallisesti laadittava järjestelmän suunnittelun yhteydessä ja hyväksyttävä hyvissä ajoin ennen järjestelmän voimaantuloa, mutta tämä ei ehkä ole mahdollista kaikissa tapauksissa. Jotta ei viivytettäisi tällaisten järjestelmien voimaantuloa, tätä asetusta sovelletaan niihin enintään kuuden kuukauden ajan. Komissio voi päättää pidentää tätä ajanjaksoa hyväksyttyään arviointisuunnitelman. Tätä varten arviointisuunnitelma olisi ilmoitettava komissiolle 20 työpäivän kuluessa järjestelmän voimaantulosta. Komissio voi myös poikkeuksellisesti päättää, että arviointi ei ole tarpeen asian erityispiirteiden vuoksi. Komission olisi saatava jäsenvaltiolta arviointisuunnitelman arvioinnissa tarvittavat tiedot ja pyydettävä lisätietoja viipymättä, jotta jäsenvaltio voi täydentää puuttuvia tietoja, joita komissio tarvitsee päätöksen tekemiseksi. Tämän menettelyn uutuuden vuoksi komissio antaa erillisessä asiakirjassa yksityiskohtaisia ohjeita, jotka koskevat niiden kuuden kuukauden aikana, joiden kuluessa arviointisuunnitelma on hyväksyttävä, sovellettavaa menettelyä ja niitä malleja, joita käyttäen arviointisuunnitelmat on toimitettava. Arvioitavina oleviin järjestelmiin tehtävät muutokset, lukuun ottamatta muutoksia, jotka eivät voi vaikuttaa tukijärjestelmän soveltuvuuteen sisämarkkinoille tämän asetuksen nojalla tai eivät voi merkittävästi vaikuttaa hyväksytyn arviointisuunnitelman sisältöön, olisi arvioitava ottaen huomioon tällaisen arvioinnin tulos ja ne olisi jätettävä tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Muun muassa puhtaasti muodollisten muutosten, hallinnollisten muutosten tai EU:n yhteisrahoittamiin toimenpiteisiin liittyvien muutosten ei periaatteessa pitäisi katsoa vaikuttavan merkittävästi hyväksytyn arviointisuunnitelman sisältöön.
(14)
Tätä asetusta ei tulisi soveltaa tukeen, jolla suositaan kotimaisia tuotteita tuontituotteiden kustannuksella, eikä vientiin liittyvään toimintaan myönnettävään tukeen. Sitä ei varsinkaan tulisi soveltaa tukeen, jolla rahoitetaan jakeluverkon perustamista ja toimintaa jossakin toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa. Messujen osallistumiskustannuksiin tai sellaisista selvityksistä tai konsulttipalveluista aiheutuviin kustannuksiin myönnettävää tukea, joita tarvitaan uuden tai olemassa olevan tuotteen tuomiseksi uusille markkinoille toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, ei yleensä katsota vientitueksi.
(15)
Komission olisi varmistettava, ettei hyväksytty tuki haittaa kaupankäynnin edellytyksiä yleisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Sen vuoksi tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle olisi jätettävä tuki tuensaajalle, jolle on annettu sellaiseen komission aikaisempaan päätökseen perustuva maksamaton perintämääräys, jossa tuki on todettu sääntöjenvastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi, lukuun ottamatta tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tarkoitettua tukea.
(16)
Tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle olisi jätettävä vaikeuksissa oleville yrityksille myönnettävä tuki, koska kyseistä tukea olisi arvioitava valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen suuntaviivojen (9) tai asian osalta myöhemmin annettujen suuntaviivojen perusteella, jotta voidaan välttää suuntaviivojen kiertäminen, lukuun ottamatta tietyin edellytyksin luonnonmullistusten, luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen taikka eläintautien tai kasvintuhoojien aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tarkoitettua tukea sekä tulipaloista, luonnonmullistuksista, epäsuotuisista sääoloista, taudeista, tuholaisista, muista katastrofeista ja ilmastonmuutokseen liittyvistä ilmiöistä metsille aiheutuneiden vahinkojen korjaamiseen tarkoitettua tukea, kuten tässä asetuksessa säädetään. Kun kyseessä ovat tuki eläintautien hävittämisestä aiheutuneisiin kustannuksiin ja tuki kuolleiden eläinten poistamiseen ja hävittämiseen, yrityksen taloudellisen tilanteen osalta ei tietyin edellytyksin pitäisi kansanterveyden suojelemiseen liittyvistä syistä tehdä hätätilanteessa eroa. Oikeusvarmuuden takaamiseksi on aiheellista vahvistaa selkeät arviointiperusteet, jotka eivät edellytä yrityksen tilanteen kaikkien erityispiirteiden arviointia sen määrittämiseksi, katsotaanko yritys vaikeuksissa olevaksi yritykseksi tätä asetusta sovellettaessa.
(17)
Jos valtiontuki tai sen ehdot (mukaan lukien rahoitusmenetelmä, kun se kuuluu erottamattomasti valtiontukeen) rikkovat erottamattomasti unionin lainsäädäntöä, tukea ei voida pitää sisämarkkinoille soveltuvana. Tätä asetusta ei sen vuoksi tulisi soveltaa tukeen, joka rikkoo erottamattomasti unionin lainsäädäntöä.
(18)
Valtiontukisääntöjen täytäntöönpanon valvonta perustuu pitkälti yhteistyöhön jäsenvaltioiden kanssa. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan tämän asetuksen noudattaminen, myös silloin, kun yksittäisiä tukia myönnetään ryhmäpoikkeuksen saaneista järjestelmistä.
(19)
Koska kaupankäynnin edellytysten muuttumisen riski on suuri myönnettäessä suuria yksittäisiä tai kasautuneita tukimääriä, komission olisi arvioitava ne ilmoituksen perusteella. Sen vuoksi eräille tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluville investointituen muodoille olisi vahvistettava tuen enimmäismäärinä ilmaistut kynnysarvot sellaiselle tasolle, jossa otetaan huomioon asianomainen tukimuoto ja sen mahdolliset vaikutukset kaupankäynnin edellytyksiin. Kynnysarvot ylittävien tukien olisi kuuluttava myös jatkossa perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa määrätyn ilmoitusvaatimuksen piiriin. Tässä asetuksessa vahvistettuja kynnysarvoja ei pitäisi kiertää jakamalla tukijärjestelmät tai tukihankkeet keinotekoisesti esimerkiksi useisiin tukijärjestelmiin tai hankkeisiin, joiden piirteet, tavoitteet tai tuensaajat ovat samanlaiset. Muihin tukimuotoihin ei pitäisi katsoa liittyvän suurta kaupankäynnin edellytysten muuttumisen riskiä sikäli kuin ne täyttävät tässä asetuksessa vahvistetut soveltuvuusedellytykset ja tuen enimmäisintensiteetit tai tuen enimmäismäärät.
(20)
Läpinäkyvyyden, tasapuolisen kohtelun ja tehokkaan valvonnan varmistamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava ainoastaan tukeen, jonka osalta on mahdollista laskea etukäteen tarkka bruttoavustusekvivalentti tarvitsematta tehdä riskinarviointia (läpinäkyvä tuki).
(21)
Tiettyjen tukivälineiden, kuten lainojen, takausten, verotoimenpiteiden ja erityisesti takaisinmaksettavien ennakkojen osalta tässä asetuksessa olisi määriteltävä edellytykset, joiden täyttyessä tällaisia toimenpiteitä voidaan pitää läpinäkyvinä. Takauksista koostuva tuki olisi katsottava läpinäkyväksi, jos bruttoavustusekvivalentti on laskettu kyseisenkaltaiselle yritykselle vahvistettujen safe harbour -maksujen perusteella. Esimerkiksi pk-yritysten tapauksessa komission tiedonannossa EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina (10) määritetään vuosimaksun tasot, joiden ylittyessä valtion takauksia ei katsottaisi tueksi. Tällainen tuki olisi katsottava läpinäkyväksi myös silloin, jos komissiolle on ilmoitettu ennen toimenpiteen toteuttamista tuki-intensiteetin laskennassa käytetyistä menetelmistä ja komissio on ne hyväksynyt EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina annetun komission tiedonannon mukaisesti. Tämän asetuksen soveltamiseksi riskirahoitustoimenpiteistä tai pääomapanoksista koostuvaa tukea ei tulisi katsoa läpinäkyväksi tueksi.
(22)
Jos tuki muutoin kuuluisi tämän asetuksen soveltamisalaan muttei ole läpinäkyvää, siitä olisi aina ilmoitettava komissiolle. Jos tuki ei ole läpinäkyvää, komission olisi arvioitava sitä koskevat ilmoitukset erityisesti maa- ja metsätalousalan ja maaseutualueiden valtiontukea koskevissa vuosien 2014-2020 Euroopan unionin suuntaviivoissa (11) vahvistettujen perusteiden mukaisesti tai muiden asiaan liittyvien kehysten, suuntaviivojen, tiedonantojen ja ilmoitusten mukaisesti.
(23)
Jotta varmistetaan, että tuki on tarpeen ja kannustaa kehittämään edelleen tiettyjä toimintoja tai hankkeita, tätä asetusta ei pitäisi soveltaa sellaisiin toimintoihin tai hankkeisiin myönnettävään tukeen, jotka tuensaaja toteuttaisi joka tapauksessa myös ilman tukea. Mitään tukea ei saisi myöntää takautuvasti toimintoihin tai hankkeisiin, jotka tuensaaja on jo toteuttanut. Tuki olisi tämän asetuksen nojalla vapautettava perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta vain siinä tapauksessa, että toiminta tai tuettuun hankkeeseen liittyvät työt aloitetaan vasta sen jälkeen kun tuensaaja on toimittanut kirjallisen tukihakemuksen.
(24)
Kun tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvan tapauskohtaisen tuen saaja on suuri yritys, jäsenvaltion olisi varmistettava pk-yrityksiin sovellettavien kannustavaa vaikutusta koskevien edellytysten lisäksi myös se, että tuensaaja on analysoinut sisäisessä asiakirjassa tuettavan hankkeen tai toiminnan elinkelpoisuutta tuen kanssa ja ilman tukea. Jäsenvaltion olisi tarkistettava, että tällä sisäisellä asiakirjalla osoitetaan, että tuen seurauksena hankkeen tai toiminnan soveltamisala on merkittävästi laajempi, tuensaajan hankkeen tai toiminnan toteuttamiseen käyttämä kokonaismäärä kasvaa merkittävästi taikka hankkeen tai toiminnan toteutusvauhtia nopeutetaan merkittävästi. Olisi myös oltava mahdollista osoittaa kannustava vaikutus sillä perusteella, ettei investointihanketta tai toimintaa olisi toteutettu sellaisenaan ilman tukea kyseisellä maaseutualueella.
(25)
Automaattisesti sovellettavilta veroetuuksiin perustuvilta järjestelmiltä olisi jatkossakin edellytettävä erityistä kannustinvaikutusta, koska näistä tukijärjestelmistä peräisin oleva tuki myönnetään eri menettelyjä noudattaen kuin muut tukimuodot. Tämä erityisedellytys merkitsee, että kyseiset tukijärjestelmät olisi hyväksyttävä ennen toiminnan tai tuettuun hankkeeseen/toimintaan liittyvien töiden aloittamista. Tätä edellytystä ei tulisi kuitenkaan soveltaa myöhemmin käyttöön otettaviin verojärjestelmiin edellyttäen, että toiminta kuului jo aikaisempien veroetuuksiin perustuvien verojärjestelmien soveltamisalaan. Tällaisten tukijärjestelmien kannustavan vaikutuksen arvioinnin kannalta ratkaiseva ajankohta on se, jolloin verotoimenpide otettiin käyttöön ensimmäistä kertaa alkuperäisessä järjestelmässä, joka korvataan sen jälkeen myöhemmin käyttöön otettavalla verojärjestelmällä.
(26)
Kun kyseessä on tuki tilusjärjestelyihin, tuki menekinedistämistoimiin, jotka toteutetaan julkaisuina, joiden tarkoituksena on lisätä suuren yleisön tietoisuutta maataloustuotteista, tuki luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevista epäsuotuisista sääoloista aiheutuneiden menetysten korvaamiseen, tuki eläintautien ja kasvintuhoojien hävittämisestä aiheutuvien kustannusten korvaamiseen ja kyseisten eläintautien ja kasvintuhoojien aiheuttamien menetysten korvaamiseen, tuki kuolleiden eläinten poistamiseen ja hävittämiseen, tuki tutkimus- ja kehitystyöhön, tuki luonnonmullistusten maatalousalalla aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tai tuki maatilalla kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämiseksi tehtäviin investointeihin, kannustavaa vaikutusta ei pitäisi vaatia tai tuella olisi oletettava olevan kannustava vaikutus, jos näille tukimuodoille tässä asetuksessa asetetut erityisedellytykset täyttyvät.
(27)
Jotta voidaan varmistaa, että tuki on oikeasuhteista ja rajattu välttämättömään määrään, tuen enimmäismäärät olisi mahdollisuuksien mukaan ilmaistava tukikelpoisiin kustannuksiin suhteutettuina tuki-intensiteetteinä. Jos tuen enimmäisintensiteettiä ei voida määrittää, koska tukikelpoisia kustannuksia ei pystytä osoittamaan, tai jotta voidaan käyttää yksinkertaisempia välineitä pienten määrien tapauksessa, tuen enimmäismäärien nimellisarvot olisi määritettävä tuen oikeasuhteisuuden varmistamiseksi. Tuki-intensiteetti ja tuen enimmäismäärät olisi komission kokemuksen perusteella vahvistettava tasolle, jolla minimoidaan kilpailun vääristyminen tuetulla alalla ja samalla tarkoituksenmukaisella tavalla pyritään tavoitteeseen eli helpotetaan maataloudessa, maaseutualueilla tai metsätalousalalla toimivien tuensaajien taloudellisen toiminnan kehittämistä. Jotta säilytettäisiin johdonmukaisuus unionin rahoittamien maaseudun kehittämistoimenpiteiden kanssa, enimmäismäärät olisi yhdenmukaistettava asetuksessa (EU) N:o 1305/2013 vahvistettujen enimmäismäärien kanssa siltä osin kuin se on valtiontukiperiaatteiden mukaista.
(28)
Tuki-intensiteettiä laskettaessa olisi otettava huomioon vain tukikelpoiset kustannukset. Asetuksella ei tulisi myöntää poikkeusta tuelle, joka ylittää sovellettavan tuki-intensiteetin sen seurauksena, että huomioon on otettu sellaisia kustannuksia, jotka eivät ole tukikelpoisia. Tukikelpoiset kustannukset olisi osoitettava selkeillä, eritellyillä ja ajantasaisilla asiakirjoilla. Kaikki käytetyt luvut olisi ilmaistava ennen verojen tai muiden maksujen vähentämistä. Useammassa erässä maksettava tuki olisi diskontattava tuen myöntämispäivän arvoon. Myös tukikelpoiset kustannukset olisi diskontattava tuen myöntämispäivän arvoon. Diskonttauksessa ja muussa muodossa kuin avustuksena myönnettävän tuen määrän laskemisessa korkokantana olisi käytettävä tuen myöntämispäivänä sovellettavaa diskonttokorkoa ja viitekorkoa, joka määritellään viite- ja diskonttokorkojen määrittämisessä sovellettavan menetelmän tarkistamisesta annetun komission tiedonannon (12) mukaisesti. Jos tukea myönnetään muussa muodossa kuin avustuksena, tuen määrä olisi ilmaistava bruttoavustusekvivalenttina. Jos tuki myönnetään veroetuuksina, tukierät olisi diskontattava veroetuuksien voimaantuloajankohtina sovellettavien diskonttokorkojen perusteella. Takaisinmaksettavina ennakkoina myönnettävän tuen käyttöä olisi edistettävä, koska tällaiset riskinjakovälineet vahvistavat tuen kannustavaa vaikutusta. Tämän vuoksi olisi aiheellista säätää, että kun tuki myönnetään takaisinmaksettavana ennakkona, tämän asetuksen mukaan sovellettavia tuki-intensiteettejä voidaan korottaa.
(29)
Jos tuki myönnetään tulevia veroja koskevina veroetuuksina, sovellettava diskonttokorko ja tukierien täsmällinen määrä eivät välttämättä ole tiedossa ennakkoon. Tällöin jäsenvaltioiden olisi ennakolta määritettävä tuen diskontatulle arvolle yläraja sovellettavan tuki-intensiteetin rajoissa. Kun tietyn ajankohdan tukierään sisältyvän tuen määrä saadaan myöhemmin selville, diskonttaus voidaan suorittaa kyseisenä ajankohtana sovellettavan diskonttokoron perusteella. Jokaisen tukierän diskontattu arvo olisi vähennettävä yhteenlasketusta ylärajasta (enimmäisraja).
(30)
Jotta voidaan määritellä, noudatetaanko tässä asetuksessa säädettyjä erillisiä ilmoituskynnysarvoja sekä tuen enimmäisintensiteettejä tai tuen enimmäismääriä, olisi otettava huomioon tuettuun toimintaan tai hankkeeseen myönnettävän valtiontuen kokonaismäärä. Lisäksi tässä asetuksessa olisi määritettävä olosuhteet, joissa eri tukimuotojen kasautuminen voidaan hyväksyä. Tämän asetuksen nojalla ilmoitusvaatimuksesta vapautettu tuki ja muu jonkin toisen asetuksen nojalla poikkeuksen saanut tai komission hyväksymä sisämarkkinoille soveltuva tuki voivat kasautua, kunhan kyseiset tukitoimenpiteet koskevat yksilöitävissä olevia eri tukikelpoisia kustannuksia. Jos eri lähteistä peräisin oleva tuki liittyy samoihin - osittain tai täysin päällekkäisiin - yksilöitävissä oleviin tukikelpoisiin kustannuksiin, kasautumisen pitäisi olla sallittua suurimpaan tuki-intensiteettiin tai tukimäärään, jota voidaan tämän asetuksen mukaisesti soveltaa kyseiseen tukeen. Tässä asetuksessa olisi myös vahvistettava erityissäännöt, jotka koskevat tuen kasautumista sellaisen tuen kanssa, jonka kohteena on tai ei ole yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia, ja kasautumista vähämerkityksisen tuen kanssa. Vähämerkityksistä tukea ei usein myönnetä tai voida kohdentaa tiettyihin yksilöitävissä oleviin tukikelpoisiin kustannuksiin. Tällöin vähämerkityksisen tuen olisi mahdollista kasautua vapaasti tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saavan valtiontuen kanssa. Kuitenkin kun kyseessä on vähämerkityksinen tuki, joka myönnetään samoihin yksilöitävissä oleviin kustannuksiin kuin tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saava valtiontuki, kumuloituminen olisi sallittava ainoastaan tämän asetuksen III luvussa vahvistettuun tuen enimmäisintensiteettiin asti.
(31)
Unionin toimielinten, virastojen, yhteisyritysten tai muiden elinten keskitetysti hallinnoima unionin rahoitus, joka ei kuulu suoraan tai välillisesti jäsenvaltioiden määräysvaltaan, ei ole valtiontukea. Kun tällaista rahoitusta myönnetään yhdessä valtiontuen kanssa, ainoastaan valtiontuki olisi otettava huomioon määritettäessä, onko ilmoituskynnysarvoja ja tuen enimmäisintensiteettejä tai tuen enimmäismääriä noudatettu, edellyttäen että samoihin tukikelpoisiin kustannuksiin myönnetyn julkisen rahoituksen kokonaismäärä ei ylitä sovellettavissa unionin lainsäädännön säännöissä vahvistettua suurinta mahdollista rahoitusastetta.
(32)
Koska perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki on periaatteessa kiellettyä, on tärkeää, että kaikilla osapuolilla on mahdollisuus tarkastaa, onko tuki myönnetty sovellettavia sääntöjä noudattaen. Tämän vuoksi valtiontuen läpinäkyvyys on olennaista perussopimuksen sääntöjen asianmukaisen soveltamisen kannalta ja edistää sääntöjen noudattamista, vastuuvelvollisuutta, vertaisarviointeja ja tehostaa viime kädessä julkisten varojen käyttöä. Läpinäkyvyyden varmistamiseksi jäsenvaltioita olisi vaadittava perustamaan alueellisella tai kansallisella tasolla kattavat valtiontuen verkkosivustot, joilla julkaistaan yhteenveto jokaisesta tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneesta tukitoimenpiteestä. Tämän velvoitteen noudattaminen olisi asettava edellytykseksi sille, että yksittäinen tuki soveltuu sisämarkkinoille. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2013/37/EU (13) vahvistetun tietojen julkaisemista koskevan tavanomaisen käytännön mukaisesti olisi käytettävä vakiomuotoa, joka mahdollistaa tietojen hakemisen, lataamisen ja helpon julkaisemisen internetissä. Linkit kaikkien jäsenvaltioiden valtiontukisivustoille olisi julkaistava komission verkkosivustolla. Asetuksen (EY) N:o 994/98, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU) N:o 733/2013, 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti jokaisesta tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneesta tukitoimenpiteestä olisi julkaistava yhteenveto komission verkkosivustolla.
(33)
Yksittäisen tuen myöntämistä koskevien tietojen julkaisemisen osalta on asianmukaista vahvistaa kynnysarvot, joiden ylittyessä kyseistä julkaisemista voidaan pitää oikeasuhteisena tuen suuruus huomioon ottaen. Komissio on vahvistanut keskimääräiseksi tukimääräksi 59 596 euroa tuensaajaa kohden. Laskelma on tehty maatalouden alkutuotannon alan investointitukijärjestelmien arvioinnin perusteella. Kyseisiä järjestelmiä voidaan pitää muita tukimuotoja vääristävämpänä, ja niiden vuotuiset menot olivat vuoden 2013 vuosikertomuksessa ilmoitetuista suurimmat. Sen vuoksi on jäsenvaltioiden hallinnollisen taakan rajoittamiseksi asianmukaista vahvistaa maatalouden alkutuotannon harjoittajille myönnettävää yksittäistä tukea koskevien tietojen julkaisemiselle kynnysarvoksi 60 000 euroa. Koska maataloustuotteiden jalostaminen ja kaupan pitäminen on samanlaista kuin teollisuustuotteiden, kynnysarvo, jota sovelletaan tuensaajille myönnettävää yksittäistä tukea koskevien tietojen julkaisemiseen kyseisillä alasektoreilla ja metsäalalla sekä niiden toimien osalta, jotka eivät kuulu perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalaan, on aiheellista vahvistaa samaksi kuin komission asetuksessa (EU) N:o 651/2014 (14) vahvistettu kynnysarvo.
(34)
Tehokkaan seurannan varmistamiseksi on asetuksen (EY) N:o 994/98 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti aiheellista laatia vakiomalli, jonka mukainen yhteenveto jäsenvaltion on toimitettava komissiolle aina, kun tämän asetuksen mukaisesti otetaan käyttöön tukijärjestelmä tai myönnetään tukijärjestelmään kuulumaton yksittäinen tuki. Komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (15) 5 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 994/98 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti on lisäksi aiheellista vahvistaa säännöt, jotka koskevat jäsenvaltioiden komissiolle vuosittain esittämiä kertomuksia tuesta, joka on tämän asetuksen edellytysten mukaisesti vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, mukaan lukien erityiset tiettyjä tukimuotoja koskevat vaatimukset.
(35)
Koska tarvittava teknologia on laajalti saatavilla, yhteenvedon ja vuosikertomuksen olisi oltava sähköisessä muodossa ja ne olisi toimitettava komissiolle komission sähköisten järjestelmien välityksellä.
(36)
Lisäksi on aiheellista asetuksen (EY) N:o 994/98 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti vahvistaa säännöt niistä tiedoista, jotka jäsenvaltioiden on säilytettävä tuesta, joka on tämän asetuksen nojalla vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, kun otetaan huomioon neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (16) 15 artiklassa vahvistettu vanhentumisaika.
(37)
Jotta voidaan lisätä tässä asetuksessa vahvistettujen soveltuvuusedellytysten vaikuttavuutta, komission olisi voitava peruuttaa ryhmäpoikkeuksesta johtuva etu tulevien tukitoimenpiteiden osalta, jos näitä vaatimuksia ei noudateta. Komission olisi voitava rajata ryhmäpoikkeuksesta johtuvan edun peruuttaminen koskemaan vain tietyntyyppistä tukea, tiettyjä tuensaajia tai tiettyjen viranomaisten toteuttamia tukitoimenpiteitä, jos tämän asetuksen noudattamatta jättäminen vaikuttaa ainoastaan rajoitettuun määrään toimenpiteitä tai tiettyihin viranomaisiin. Tällaisen kohdennetun peruuttamisen pitäisi tarjota oikeasuhteinen korjaustoimenpide, joka liittyy suoraan tämän asetuksen havaittuun noudattamatta jättämiseen. Jos I ja III luvussa asetettuja yleisiä soveltuvuusedellytyksiä ei täytetä, myönnetty tuki ei kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan ja tämän vuoksi kyseessä on sääntöjenvastainen tuki, jonka komissio tutkii asetuksessa (EY) N:o 659/1999 tarkoitettua asianmukaista menettelyä noudattaen. Jos II luvussa esitettyjä vaatimuksia ei noudateta, ryhmäpoikkeuksesta johtuvan edun peruuttaminen tulevien tukitoimenpiteiden osalta ei vaikuta siihen, että tätä asetusta noudattaville aikaisemmille toimenpiteille myönnettiin ryhmäpoikkeus.
(38)
Kun otetaan huomioon perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohta, tuen ainoana vaikutuksena ei saisi olla sellaisten toimintakustannusten jatkuva tai määräaikainen vähentäminen, joista tuensaaja tavallisesti joutuu vastaamaan, ja tuen olisi oltava suhteutettu haittoihin, jotka on korjattava unionin edun mukaisiksi katsottujen sosioekonomisten etujen turvaamiseksi. Yksipuolinen valtiontuki, jonka ainoana tarkoituksena on parantaa tuottajien taloudellista tilannetta mutta joka ei edistä lainkaan alan kehittymistä, ja etenkin tuki, joka myönnetään yksinomaan hinnan, määrän, tuotantoyksikön tai tuotantovälineyksikön perusteella, olisi katsottava toimintatueksi, joka ei sovellu sisämarkkinoille. Lisäksi tällainen tuki todennäköisesti vaikuttaa myös yhteisten markkinajärjestelyjen mekanismeihin, jos se myönnetään maatalousalalla. Sen vuoksi on aiheellista rajata tämän asetuksen soveltamisala tiettyihin tukityyppeihin.
(39)
Pk-yrityksillä on ratkaiseva asema työpaikkojen luomisessa ja yleisemmin yhteiskunnallisen vakauden ja talouden elinvoimaisuuden edistäjinä. Markkinahäiriöt voivat kuitenkin jarruttaa niiden kehitystä ja aiheuttaa pk-yrityksille tyypillisiä haittoja. Pk-yritysten on usein vaikea saada pääomaa tai lainoja; tämä johtuu tiettyjen rahoitusmarkkinoiden pyrkimyksestä välttää riskinottoa ja siitä, että pk-yritykset voivat tarjota vakuuksia vain rajoitetusti. Niiden resurssien vähäisyys voi myös rajoittaa niiden mahdollisuuksia hankkia tietoja varsinkin uudesta teknologiasta ja mahdollisista markkinoista. Pk-yritysten taloudellisen toiminnan kehittämisen helpottamiseksi tällä asetuksella olisi sen vuoksi vapautettava tietyt pk-yritysten hyväksi myönnettävät tukimuodot perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta.
(40)
Kilpailunvääristymiä mahdollisesti aiheuttavien erojen poistamiseksi, pk-yrityksiä koskevien unionin ja kansallisten aloitteiden yhteensovittamisen helpottamiseksi ja hallinnollisen selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi tässä asetuksessa käytettävän pk-yrityksen määritelmän olisi perustuttava komission suosituksessa 2003/361/EY (17) esitettyihin määritelmiin.
(41)
Jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus maaseudun kehittämispolitiikan kanssa ja yksinkertaistettaisiin sääntöjä sen kokemuksen perusteella, jonka komissio on jo saanut asetusten (EY) N:o 1857/2006 ja (EY) N:o 800/2008 soveltamisesta, on aiheellista myöntää vapautus perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta eri tukimuodoille, joita myönnetään maatalouden alkutuotannon, maataloustuotteiden jalostuksen tai maataloustuotteiden kaupan pitämisen alalla toimivien pk-yritysten hyväksi.
(42)
Näihin tukimuotoihin olisi erityisesti sisällyttävä investointituki, kuten investoinnit aineelliseen tai aineettoman omaisuuteen tai maatilarakennusten siirtämiseen uuteen paikkaan, tuki yritysten perustamiseen ja liiketoimintamahdollisuuksiin, kuten nuorten viljelijöiden ja pientilojen tuki, tuottajaryhmien tuki ja laatujärjestelmiin osallistumiseen tarkoitettu tuki, tuki liiketoiminnan kehittämiseksi, kuten tuki tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskeviin toimiin, tuki neuvontapalveluihin, tuki menekinedistämiseen ja tuki maatilojen lomituspalveluihin, tuki riskin- ja kriisinhallintaan, kuten tuki luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevista epäsuotuisista sääoloista aiheutuneiden menetysten korvaamiseen, tuki eläintautien ja kasvintuhoojien ennaltaehkäisyyn ja hävittämiseen ja tuki vakuutusmaksuihin, sekä kotieläintuotannon tuki julkisen politiikan tavoitteiden saavuttamiseksi, kuten perimän laadun säilyttämiseksi sekä eläinten terveyden ja kansanterveyden suojelemiseksi. Tuella olisi erityisesti pyrittävä lisäämään koko maatalousalan kilpailukykyä ja kannattavuutta.
(43)
Maaseutualueilla toimivien pk-yritysten hyväksi myönnettävät tuet olisi myös vapautettava tämän asetuksen nojalla perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta. Näin ollen ja jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus maaseuturahastosta osarahoitettujen maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja kansallisena lisärahoituksena rahoitettujen toimenpiteiden välillä, tässä asetuksessa vahvistetuilla säännöillä olisi mahdollisimman pitkälti varmistettava täydellinen johdonmukaisuus asetuksessa (EU) N:o 1305/2013 vahvistettujen sääntöjen ja mainitun asetuksen nojalla hyväksytyissä delegoiduissa säädöksissä ja täytäntöönpanosäädöksissä vahvistettujen sääntöjen kanssa.
(44)
Muita tukimuotoja, kuten tuki maa- ja metsätalousalan tutkimus- ja kehitystyöhön, tuki luonnonmullistusten maatalousalalla aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen, tuki maatilalla kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämiseksi tehtäviin investointeihin ja metsätalousalan tuki, joka myönnetään niin pk-yrityksille kuin suurille yrityksille, olisi vapautettava perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta. Kun kyseessä on metsätalousalan tuki ja jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus maaseuturahastosta osarahoitettujen maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja kansallisena lisärahoituksena rahoitettujen toimenpiteiden tai puhtaasti valtiontuella rahoitettujen välillä, tässä asetuksessa vahvistetuilla säännöillä olisi erityisesti mahdollisimman pitkälti varmistettava täydellinen johdonmukaisuus asetuksessa (EU) N:o 1305/2013 sekä delegoiduissa säädöksissä ja täytäntöönpanosäädöksissä vahvistettujen sääntöjen kanssa.
(45)
Tuki pk-yrityksille, jotka toimivat maatalouden alkutuotannon, maataloustuotteiden jalostuksen tai maataloustuotteiden kaupan pitämisen alalla, tuki tutkimus- ja kehitystyöhön, metsätalousalan tuki tai tuki maaseutualueiden pk-yritysten hyväksi toimintaan, joka jää perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle, voidaan myös vapauttaa perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta komission asetuksessa (EU) N:o 651/2014 säädettyjen edellytysten mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat vaihtoehtoisesti myöntää edellä mainittuihin tukimuotoihin kuuluvaa tukea asetuksessa (EU) N:o 651/2014 säädettyjen edellytysten mukaisesti, jos ne pitävät sitä tarkoituksenmukaisempana. Jäsenvaltiot voivat erityisesti valintansa mukaan myöntää seuraavaa tukea asetuksessa (EU) N:o 651/2014 säädettyjen edellytysten mukaisesti: alueellinen toimintatuki maatalouden alkutuotannon alalla toimiville pk-yrityksille korvaamaan muita lisäkustannuksia kuin kuljetuskustannuksia syrjäisimmillä alueilla, tuki pk-yritysten riskirahoitustukea koskeviin konsulttipalveluihin, tuki tutkimus- ja kehitystyöhön, pk-yritysten innovaatiotuki, ympäristötuki, koulutustuki ja epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden osalta maksettava tuki. Tämän vuoksi ja jotta voitaisiin selventää tämän asetuksen ja asetuksen (EU) N:o 651/2014 soveltamisalan välistä suhdetta, olisi pantava merkille, että näiden kahden asetuksen tavoitteet, tukimuodot ja tukiehdot ovat erilaiset, vaikka edunsaajat saattavat olla samantyyppisiä.
(46)
Näiden tavoitteiden saavuttamista edistäviin, aineelliseen tai aineettomaan omaisuuteen tehtäviin investointeihin olisi myönnettävä tukea, jotta parannettaisiin maatalousalalla toimivien pk-yritysten taloudellista tilannetta sekä ympäristönsuojelun tasoa ja tehokkuutta, huolehdittaisiin maatalouden kehittämisen edellyttämästä infrastruktuurista ja tuettaisiin ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavia ei-tuotannollisia investointeja. Kyseisten investointien olisi oltava unionin lainsäädännön ja asianomaisen jäsenvaltion ympäristönsuojelua koskevan kansallisen lainsäädännön mukaisia. Lisäksi kun kyseessä ovat investoinnit, joista on Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/92/EU (18) mukaan tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, tuen edellytyksenä olisi oltava, että tällainen arviointi on tehty ja että asianomaiselle investointihankkeelle on myönnetty lupa ennen yksittäisen tuen myöntämispäivää.
(47)
Maatalouden alkutuotannon alan kohdennetusta investointituesta johtuvan kilpailun vääristymien riskin vuoksi tämän asetuksen nojalla perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta vapautettu investointituki ei saisi rajoittua tiettyyn maataloustuotteeseen. Tämä edellytys ei saisi estää jäsenvaltiota jättämästä joitakin maataloustuotteita tietyn tuen ulkopuolelle, erityisesti jos tuotteille ei ole tavanomaisia markkinointikanavia. Tiettyjen investointityyppien tuki ei myöskään saisi sinällään johtaa tämän asetuksen nojalla perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta myönnettävään vapautukseen.
(48)
Sen varmistamiseksi, että saavutetaan sopiva tasapaino kilpailun vääristymisen minimoinnin ja energia- ja resurssitehokkuuden edistämisen välille, tässä asetuksessa olisi maatiloilla maatalouden alkutuotantoon tehtävien investointien osalta säädettävä, että tukea voidaan myöntää vain investointeihin, jotka liittyvät biopolttoaineiden tuotantoon tai energian tuotantoon uusiutuvista energialähteistä maatiloilla, ja vain jos tuotanto ei ylitä maatilan keskimääräistä vuotuista polttoaineen tai energian kulutusta. Biopolttoaineille myönnettävä tuki olisi tällöin katettava ainoastaan, jos se myönnetään kestäville biopolttoaineille Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/28/EY (19) mukaisesti.
(49)
Jotta kannustettaisiin siirtymistä kehittyneempien biopolttoaineiden tuotantoon horisontaalisten ympäristö- ja energia-alan valtiontukisääntöjen mukaisesti, ravintokasveista tuotetut biopolttoaineet olisi suljettava tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle, jos kyseessä ovat maataloustuotteiden jalostuksen yhteydessä tehtävät investoinnit.
(50)
Jotta edistettäisiin ja helpotettaisiin nuorten viljelijöiden toiminnan aloittamista ja taloudellisesti elinkelpoisiksi arvioitujen pientilojen kehittämistä, perustamistuki on aiheellista vapauttaa perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta. Jotta varmistettaisiin hiljattain aloitetun maataloustoiminnan elinkelpoisuus, tuen edellytykseksi olisi asetettava liiketoimintasuunnitelman esittäminen. Perustamistuen olisi katettava vain yritystoiminnan alkuvaiheet, eikä se saisi muuttua toimintatueksi.
(51)
Jotta maatalousala pystyisi kohtaamaan haasteet, joita kiristynyt kilpailu ja tuotantoketjun loppupään markkinoiden keskittyminen aiheuttavat maataloustuotteiden kaupan pitämiselle, myös paikallisilla markkinoilla, olisi kannustettava tuottajaryhmien ja -organisaatioiden perustamiseen. Tuottajaryhmien ja -organisaatioiden perustamistuki on sen vuoksi aiheellista vapauttaa perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta. Tukea olisi myönnettävä vain pk-yritysten määritelmän mukaisille tuottajaryhmille ja -organisaatioille. Sen varmistamiseksi, että tuottajaryhmästä tai -organisaatiosta tulee elinkelpoinen yksikkö, liiketoimintasuunnitelman esittäminen toimivaltaiselle viranomaiselle olisi asetettava ehdoksi sille, että jäsenvaltio hyväksyy tuottajaryhmän virallisesti. Jotta vältettäisiin toimintatuen myöntäminen ja säilytettäisiin tuen kannustava vaikutus, tuen enimmäiskesto olisi rajoitettava viiteen vuoteen.
(52)
Markkinamahdollisuuksien lisäämiseksi ja lisäarvon saamiseksi asianomaisille maataloustuotteille on aiheellista kannustaa pk-yrityksiä osallistumaan unionin tai kansallisiin laatujärjestelmiin, ja sen vuoksi laatujärjestelmiin osallistumiseen tarkoitettu tuki olisi vapautettava perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta. Koska pk-yrityksille aiheutuu tällaisiin laatujärjestelmiin liittymisen aikaan ja ensimmäisinä osallistumisvuosina lisäkustannuksia ja velvollisuuksia, joista ei saada markkinoilla täyttä korvausta, tuensaajalle myönnettävä suora tuki olisi rajoitettava ensimmäiseen liittymiseen, ja sen olisi katettava enintään viiden vuoden ajanjakso. Tukea olisi myös myönnettävä tuettujen palvelujen muodossa laatujärjestelmiin liittyvien pakollisten valvontatoimenpiteiden kustannuksiin, markkinatutkimuksista aiheutuviin kustannuksiin tai unionin laatujärjestelmien hyväksymishakemusten valmisteluun.
(53)
Kilpailukyvyn ja resurssitehokkuuden parantamiseksi ja pk-yritysten ympäristönsuojelun tason, kestävän hallinnon ja kokonaistoiminnan parantamiseksi on aiheellista vapauttaa perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta tietämyksen siirtoon, tiedotustoimiin, maatilojen neuvontapalveluihin ja menekinedistämistoimin tarkoitettu tuki.
(54)
Hyvä riskien- ja kriisinhallinta on keskeinen väline kestävän ja kilpailukykyisen maatalousalan kannalta. Maatalouden alkutuotanto altistuu erityisille luontoon, ilmastoon ja terveyteen liittyville riskeille ja kriiseille. Riskin- ja kriisinhallinnan tukea ja kotieläintuotannon tukea olisi sen vuoksi myönnettävä vain maatalouden alkutuotannossa toimiville pk-yrityksille. Luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen aiheuttamien tappioiden korvaamiseen tarkoitettu valtiontuki, eläintautien ja kasvintuhoojien torjumiseen tarkoitettu tuki sekä vakuutusmaksujen suorittamiseen tarkoitettu tuki olisi rajoitettava auttamaan ainoastaan tuensaajia, joilla on erityisiä ongelmia huolimatta siitä, että he ovat mahdollisuuksiensa mukaan pyrkineet minimoimaan tällaiset riskit. Valtiontuki ei saisi kannustaa tuensaajia ottamaan tarpeettomia riskejä. Maatalouden alkutuotannossa toimivien pk-yritysten olisi itse vastattava tuotantomenetelmien tai tuotteiden harkitsemattomista valinnoista aiheutuvista seurauksista.
(55)
Komissio on soveltanut perussopimuksen 107 ja 108 artiklaa luonnon- ja kulttuuriperinnön säilyttämiseen tarkoitettuun tukeen useaan otteeseen, erityisesti maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevien vuosien 2007-2013 yhteisön suuntaviivojen ja asetuksen (EY) N:o 1857/2006 puitteissa. Perinteisten maisemien ja rakennusten säilyttämiseksi pk-yrityksille myönnettävä investointituki oli vuosina 2007-2013 vapautettu ilmoitusvelvollisuudesta asetuksen (EY) N:o 1857/2006 nojalla, kun taas perinteisten maisemien ja rakennusten säilyttämiseksi suurille yrityksille myönnettävään investointitukeen sovellettiin ilmoitusvelvollisuutta, ja komissio hyväksyi tällaisen tuen maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevien vuosien 2007-2013 yhteisön suuntaviivojen mukaisesti. Komissio arvioi kyseisellä ajanjaksolla yli 87 investointitukea, jotka oli tarkoitettu maatiloilla sijaitsevien perinteisten maisemien ja rakennusten säilyttämiseen. Luonnon- ja kulttuuriperinnön säilyttämishankkeet eivät yleensä aiheuta kilpailun huomattavaa vääristymistä, vaikka ne toteuttaisikin suuri yritys. Sen vuoksi on aiheellista, että komissio käyttää sille asetuksella (EY) N:o 994/98 annettua toimivaltaa, kun kyseessä ovat luonnon- ja kulttuuriperinnön säilyttämiseksi myönnettävät tuet.
(56)
Jotta luonnon- ja kulttuuriperinnön säilyttämiseksi myönnettävä tuki voitaisiin vapauttaa ilmoitusvelvollisuudesta tämän asetuksen nojalla, se olisi myönnettävä aineelliseen omaisuuteen tehtäviin investointeihin tai käyttöomaisuushankkeisiin, joiden tarkoituksena on luonnon- tai kulttuuriperinnön säilyttäminen. Luonnon- tai kulttuuriperinnön olisi sijaittava tuensaajan maatilalla, ja jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen olisi virallisesti tunnustettava se sellaiseksi. Koska tämän asetuksen mukainen kyseisen tuen ilmoituskynnysarvo on 500 000 euroa sellaista investointihanketta kohden, jota pidetään pieninfrastruktuurina maa- ja metsätalousalan ja maaseutualueiden valtiontukea koskevien vuosien 2014-2020 Euroopan unionin suuntaviivojen mukaan, on aiheellista vahvistaa tämän asetuksen nojalla tuki-intensiteetiksi enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
(57)
Luonnonmullistusten aiheuttamat hätätilanteet edellyttävät tukea myöntävien viranomaisten kiireellisesti toteuttamia toimia. Sen vuoksi on tärkeää varmistaa, että suunniteltu tuki pannaan nopeasti täytäntöön. Komissio on soveltanut perussopimuksen 107 ja 108 artiklaa useissa päätöksissä, jotka ovat koskeneet luonnonmullistusten maatalousalalle aiheuttamien vahinkojen korvaamista. Maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevat vuosien 2007-2013 yhteisön suuntaviivat sisälsivät jo mahdollisuuden hyväksyä tukijärjestelmät, joilla korvataan luonnonmullistusten aiheuttamat vahingot. Maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevia vuosien 2007-2013 yhteisön suuntaviivoja soveltaen komissio hyväksyi vuosina 2007-2012 yli 25 tukea luonnonmullistusten maatalousalalle aiheuttamien vahinkojen korvaamiseksi. Komission saama kokemus on osoittanut, että tällaiset toimenpiteet on pantava nopeasti täytäntöön, jotta ne olisivat tehokkaita. Siksi on tarpeen yksinkertaistaa ilmoitusmenettelyä tällaisten tukien osalta. Toimenpiteet eivät myöskään aiheuta kilpailun huomattavaa vääristymistä sisämarkkinoilla, sillä ne ovat luonteeltaan korvaavia ja täyttävät selkeät sisämarkkinoille soveltuvuutta koskevat perusteet. Sen vuoksi on aiheellista, että komissio käyttää sille asetuksella (EY) N:o 994/98 annettua toimivaltaa, kun kyseessä on luonnonmullistusten maatalousalalla aiheuttamien vahinkojen korvaaminen.
(58)
Luonnonmullistusten aiheuttamien vahinkojen korvaamiseksi tarkoitettua tukea olisi sen vuoksi voitava myöntää kaikille maatalousalan yrityksille, niin pk-yrityksille kuin suurille yrityksille. Luonnonmullistusten aiheuttamien vahinkojen korvaamiseksi myönnettävän tuen vapauttamista koskevat edellytykset ovat jo vakiintuneen käytännön mukaiset. Ne liittyvät siihen, että jäsenvaltion viranomaisten on virallisesti tunnustettava tapahtuma luonnonmullistukseksi. Samoin ne liittyvät suoraan syy-yhteyteen luonnonmullistuksen ja tuensaajan kärsimien vahinkojen välillä. Näillä edellytyksillä on määrä varmistaa, ettei liiallisia korvauksia makseta. Jäsenvaltioiden olisi ennen kaikkea vältettävä liialliset korvaukset, jotka johtuvat siitä, että tällainen tuki yhdistyy tuensaajien saamiin muihin korvauksiin, mukaan lukien vakuutussopimusten perusteella saadut korvaukset.
(59)
Tutkimus- ja kehitystyöhön tarkoitettu tuki voi edistää kestävää talouskasvua ja parantaa kilpailukykyä. Komissio on saanut kokemusta maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevien vuosien 2007-2013 yhteisön suuntaviivojen, tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön puitteiden (20) ja asetuksen (EY) N:o 800/2008 soveltamisesta maa- ja metsätalousalalla tehtävään tutkimus- ja kehitystyöhön tarkoitettuun tukeen. Tämän perusteella on aiheellista vapauttaa perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta tutkimus- ja kehitystyöhön tarkoitettu tuki, joka täyttää tässä asetuksessa säädetyt edellytykset. Koska tutkimuksen ja kehityksen edistäminen on tärkeä yhteisen edun mukainen tavoite, tässä asetuksessa olisi edellytettävä, että tutkimushankkeella on merkitystä kaikkien kyseisellä maa- tai metsätalousalalla tai maa- tai metsätalouden alasektorilla toimivien yritysten kannalta. Tutkimushanketta koskevat tiedot ja hankkeen tulokset olisi asetettava yleisesti saataville internetiin. Tutkimustulokset olisi lisäksi asetettava kiinnostuneiden yritysten saataville ilman kustannuksia.
(60)
Metsätalous on olennainen osa maaseudun kehittämistä. Komissio on soveltanut perussopimuksen 107 ja 108 artiklaa metsätalousalan yrityksiin useissa päätöksissä, erityisesti maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevien vuosien 2007-2013 yhteisön suuntaviivojen puitteissa. Vuosina 2007-2012 komissio hyväksyi 140 metsätalousalan tukea kyseisten suuntaviivojen mukaisesti. Sen huomattavan kokemuksen perusteella, jonka komissio on saanut kyseisten suuntaviivojen soveltamisesta metsätalousalan yrityksiin, on aiheellista, että komissio käyttää sille asetuksella (EY) N:o 994/98 annettua toimivaltaa myös metsätalousalan tukeen. Näin yksinkertaistetaan menettelyjä, mutta varmistetaan samalla tehokas valvonta ja komission harjoittama seuranta. Komission kokemuksen mukaan metsätalousalan tuesta ei aiheudu merkittävää kilpailun vääristymistä sisämarkkinoilla, jos kyseiset toimenpiteet ovat osa kansallisia maaseudun kehittämisohjelmia ja maaseuturahasto joko osarahoittaa niitä tai ne myönnetään kansallisena lisärahoituksena tällaisiin osarahoitettaviin toimenpiteisiin. Tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskeviin toimiin metsätalousalalla tarkoitetusta tuesta tai neuvontapalveluihin metsätalousalalla tarkoitetusta tuesta ei myöskään aiheudu merkittävää kilpailun vääristymistä sisämarkkinoilla, vaikka tuki myönnettäisiin maaseudun kehittämisohjelmien ulkopuolella. Tässä asetuksessa olisi tällaisten toimenpiteiden osalta määritettävä selkeät sisämarkkinoille soveltuvuutta koskevat edellytykset. Kyseisten edellytysten olisi mahdollisimman pitkälti oltava johdonmukaiset asetuksessa (EU) N:o 1305/2013 vahvistettujen sääntöjen ja mainitun asetuksen nojalla hyväksytyissä delegoiduissa säädöksissä ja täytäntöönpanosäädöksissä vahvistettujen sääntöjen kanssa.
(61)
Kyseisten tukimuotojen olisi erityisesti katettava seuraavat: tuki metsitykseen ja puustoisen maan muodostamiseen, peltometsätalousjärjestelmien tuki, tuki metsäpaloista, luonnonmullistuksista, epäsuotuisista sääoloista, kasvintuhoojista tai muista katastrofeista metsille aiheutuvien vahinkojen ennaltaehkäisyyn ja korjaamiseen, tuki investointeihin, joilla parannetaan metsäekosysteemien häiriönsietokykyä ja ympäristöarvoa, tuki neuvoston direktiivin 92/43/ETY (21) 3 artiklassa ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (22) 3 artiklassa määriteltyihin Natura 2000 -metsäalueisiin liittyviin haittoihin, tuki metsätalouden ympäristö- ja ilmastopalveluihin ja metsien suojeluun, tuki tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskeviin toimiin, tuki neuvontapalveluihin, tuki infrastruktuuri-investointeihin ja tuki metsätalouden tekniikoihin sekä metsätuotteiden jalostukseen, käyttöönottoon ja kaupan pitämiseen tehtäviin investointeihin. Metsätalousalan tuki ei saisi vääristää kilpailua eikä vaikuttaa markkinoihin.
(62)
Jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus asetuksen (EU) N:o 1305/2013 kanssa ja yksinkertaistettaisiin sääntöjä, jotka koskevat hyväksynnän hakemista valtiontuelle, kun kyseessä on osarahoitettu osa ja kansallisten maaseudun kehittämisohjelmien lisärahoitus, perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta tämän asetuksen nojalla vapautetun metsätalousalan tuen olisi vastattava sen perusteena olevia maaseudun kehittämistoimenpiteitä ja poikkeuksen saanutta tukea olisi myönnettävä vain asianomaisen jäsenvaltion maaseudun kehittämisohjelman nojalla ja sen mukaisesti. Tuki-intensiteettien ja tukikelpoisten kustannusten olisi kuitenkin oltava myös unionin yleisten valtiontukiperiaatteiden ja maatalousalalla sovellettavien valtiontukisääntöjen mukaisia. Sen vuoksi esimerkiksi käyttöpääoman, joka liittyy uuteen investointiin, kaltaiset kustannukset eivät voi olla tämän asetuksen nojalla tukikelpoisia. Metsätoimenpiteisiin sisältyvät investointitoimet voisivat komission hyväksymien maaseudun kehittämisohjelmien mukaisesti kattaa myös kertaluonteiset metsätaloustoimenpiteet, jotka tarvitaan investoinnin valmistelemiseksi, jos asianomainen maaseudun kehittämissäännös sen sallii. Olisi oltava mahdollista myöntää tietämyksen siirtoon tarkoitettua tukea, neuvontapalveluihin tarkoitettua tukea ja metsätalouden tilusjärjestelyihin tarkoitettua tukea riippumatta siitä, onko tällainen tuki sisällytetty kansalliseen maaseudun kehittämisohjelmaan.
(63)
Talouden monipuolistuminen ja uusien taloudellisten toimintojen luominen on olennaisen tärkeää maaseutualueiden kehittämiselle ja kilpailukyvylle ja erityisesti pk-yrityksille, jotka muodostavat unionin maaseututalouden selkärangan. Asetuksessa (EU) N:o 1305/2013 säädetään toimenpiteistä muun kuin maatalouteen liittyvän yritystoiminnan kehittämisen tukemiseksi maaseutualueilla, kun toimenpiteillä pyritään edistämään työllisyyttä ja luomaan laadukkaita työpaikkoja maaseudulle, säilyttämään jo olemassa olevia työpaikkoja, vähentämään työllisyyden kausivaihteluita, kehittämään maatalouteen liittymättömiä aloja maatalouden ja elintarvikejalostuksen ulkopuolella sekä parantamaan samalla liiketoiminnan yhdentymistä ja paikallisia sektorienvälisiä yhteyksiä.
(64)
Jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus asetuksen (EU) N:o 1305/2013 kanssa ja yksinkertaistettaisiin sääntöjä, jotka koskevat hyväksynnän hakemista valtiontuelle, kun kyseessä on osarahoitettu osa ja maaseudun kehittämisohjelmien kansallinen lisärahoitus, maaseutualueilla toimivien pk-yritysten hyväksi tarkoitetut eri tukimuodot olisi tällä asetuksella vapautettava perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta. Näihin tukimuotoihin olisi sisällyttävä erityisesti tuki investointeihin, jotka koskevat maataloustuotteiden jalostusta muiksi kuin maataloustuotteiksi tai puuvillan tuotantoa, yrityksen perustamistuki muun kuin maataloustoiminnan aloittamiseksi, tuki neuvontapalveluihin, tuki tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskeviin toimiin, tuki tuottajien liittymiseksi ensimmäisen kerran puuvillan tai elintarvikkeiden laatujärjestelmiin sekä elintarvikkeiden hyväksi toteutetut menekinedistämistoimet. Tuen, joka halutaan vapauttaa perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta tämän asetuksen nojalla, olisi vastattava tuen perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä ja poikkeuksen saanutta tukea olisi myönnettävä vain asianomaisen jäsenvaltion maaseudun kehittämisohjelman nojalla ja sen mukaisesti. Tuki-intensiteettien ja tukikelpoisten kustannusten olisi kuitenkin oltava myös unionin yleisten valtiontukiperiaatteiden ja horisontaalisten valtiontukisääntöjen mukaisia. Sen vuoksi esimerkiksi käyttöpääoman, joka liittyy uuteen investointiin, kaltaiset kustannukset eivät voi olla tämän asetuksen nojalla tukikelpoisia.
(65)
Kun kyseessä on tuki investointeihin, jotka koskevat maataloustuotteiden jalostusta muiksi kuin maataloustuotteiksi, olisi täsmennettävä, etteivät investoinnit, jotka liittyvät biopolttoaineiden tuotantoon tai energian tuotantoon uusiutuvista energialähteistä, ole tämän asetuksen nojalla tukikelpoisia. Periaatteessa tällaisiin investointeihin tulisi soveltaa horisontaalisia ympäristö- ja energia-alan valtiontukisääntöjä.
(66)
Useissa tukimuodoissa, esimerkiksi seuraavissa: a) tuki markkinatutkimuksista, tuoteideoinnista ja -suunnittelusta aiheutuviin kustannuksiin ja tuki laatujärjestelmien hyväksymishakemusten valmistelusta aiheutuviin kustannuksiin; b) tuki laatujärjestelmiin liittyvien pakollisten valvontatoimenpiteiden kustannuksiin; c) tuki tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskeviin toimiin; d) tuki neuvontapalveluihin; e) tuki maatilojen lomituspalveluihin; f) tuki menekinedistämistoimiin; g) tuki eläintautien tai kasvintuhoojien ennaltaehkäisystä ja hävittämisestä aiheutuvien kustannusten korvaamiseen ja h) kotieläintuotannon tuki, tuki maksetaan lopullisille edunsaajille välillisesti luontoissuorituksena tuettujen palvelujen muodossa. Tällöin tuki olisi maksettava kyseisen palvelun tai toiminnan tarjoajalle. Palveluntarjoajaa valitessa olisi otettava asianmukaisesti huomioon asiaan liittyvät julkisia hankintoja koskevat säännöt ja periaatteet, jotka liittyvät läpinäkyvyyteen, avoimuuteen ja syrjintäkieltoon valintamenettelyssä.
(67)
Komission tältä alalta saaman kokemuksen mukaan valtiontukipolitiikkaa on periaatteessa tarpeen tarkistaa säännöllisesti. Sen vuoksi tämän asetuksen voimassaoloaikaa olisi rajoitettava. Näin ollen on aiheellista säätää siirtymäsäännöksistä ja myös säännöistä, jotka koskevat poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvia tukijärjestelmiä koskevaa mukautumisjaksoa tämän asetuksen voimassaolon päättymisen jälkeen. Tällaisten sääntöjen pitäisi antaa jäsenvaltioille aikaa mukautua mahdolliseen uuteen järjestelmään,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
SISÄLLYSLUETTELO
I LUKU
YHTEISET SÄÄNNÖKSET 13
II LUKU
MENETTELYVAATIMUKSET 25
III LUKU
TUKIMUODOT 26
1 jakso
Maatalouden alkutuotannon, maataloustuotteiden jalostuksen tai maataloustuotteiden kaupan pitämisen alalla toimivien pk-yritysten hyväksi myönnettävä tuki 26
2 jakso
Maatiloilla kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämiseksi tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki 43
3 jakso
Luonnonmullistusten maatalousalalla aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tarkoitettu tuki 44
4 jakso
Maa- ja metsätalousalan tutkimus- ja kehitystyöhön tarkoitettu tuki 45
5 jakso
Metsätalousalan tuki 46
6 jakso
Maaseutualueiden pk-yritysten hyväksi myönnettävät tuet, joita maaseuturahasto osarahoittaa tai jotka myönnetään tällaisiin osarahoitettuihin toimenpiteisiin tarkoitettuna kansallisena lisärahoituksena 59
IV LUKU
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET 65
I LUKU
YHTEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin tukimuotoihin:
a)
tuki, joka myönnetään mikroyrityksille ja pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yritykset),
i)
jotka toimivat maatalousalalla eli maatalouden alkutuotannon, maataloustuotteiden jalostuksen ja maataloustuotteiden kaupan pitämisen alalla, lukuun ottamatta 14, 15, 16, 18 ja 23 artiklaa sekä 25-28 artiklaa, joita sovelletaan vain maatalouden alkutuotannossa toimiviin pk-yrityksiin;
ii)
perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle jääviin toimintoihin, sikäli kuin tällainen tuki myönnetään asetuksen (EU) N:o 1305/2013 mukaisesti ja se on joko Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) osarahoittamaa tai myönnetään tällaisten osarahoitettujen toimenpiteiden kansallisena lisärahoituksena;
b)
maatiloilla kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämiseksi tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki;
c)
luonnonmullistusten maatalousalalla aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tarkoitettu tuki;
d)
maa- ja metsätalousalan tutkimus- ja kehitystyöhön tarkoitettu tuki;
e)
metsätalousalan tuki.
2. Jäsenvaltiot voivat valintansa mukaan myöntää tämän artiklan 1 kohdan a, d ja e alakohdassa tarkoitetun tuen asetusta (EU) N:o 651/2014 noudattaen ja siinä säädetyin edellytyksin, jos ne katsovat sen tarkoituksenmukaiseksi.
3. Tätä asetusta ei sovelleta seuraavanlaiseen tukeen:
a)
metsätalousalan tuki, jota ei osarahoiteta maaseuturahastosta eikä myönnetä kansallisena lisärahoituksena tällaisiin osarahoitettuihin toimenpiteisiin, lukuun ottamatta 31, 38, 39 ja 43 artiklaa;
b)
pk-yritysten tuki sellaiseen toimintaan, joka jää perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle ja jota ei osarahoiteta maaseuturahastosta eikä myönnetä kansallisena lisärahoituksena tällaisiin osarahoitettuihin toimenpiteisiin.
4. Tätä asetusta ei sovelleta seuraaviin:
a)
tämän asetuksen 17, 32 ja 33 artiklassa, 34 artiklan 5 kohdan a-c alakohdassa ja 35, 40, 41 ja 44 artiklassa säädetyt tukijärjestelmät, jos keskimääräinen vuotuinen valtiontukibudjetti on yli 150 miljoonaa euroa, kuuden kuukauden jälkeen niiden voimaantulosta. Komissio voi päättää, että tämän asetuksen soveltamista tällaisiin tukijärjestelmiin jatketaan pitempään, arvioituaan asiaankuuluvan arviointisuunnitelman, jonka jäsenvaltio on ilmoittanut komissiolle 20 työpäivän kuluessa ohjelman voimaantulosta;
b)
kaikki tämän artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen järjestelmien muutokset, lukuun ottamatta muutoksia, jotka eivät voi vaikuttaa tukijärjestelmän soveltuvuuteen sisämarkkinoille tämän asetuksen nojalla tai eivät voi merkittävästi vaikuttaa hyväksytyn arviointisuunnitelman sisältöön;
c)
kolmansiin maihin tai jäsenvaltioihin suuntautuvaan vientiin liittyvään toimintaan myönnettävä tuki eli tuki, joka on suoraan sidoksissa vientimääriin, jakeluverkon perustamiseen ja toimintaan tai muihin vientitoimintaan liittyviin juokseviin kustannuksiin;
d)
tuki, jolla suositaan kotimaisia tuotteita tuontituotteiden kustannuksella.
5. Lukuun ottamatta 30 artiklaa tätä asetusta ei sovelleta seuraaviin:
a)
tukijärjestelmät, joissa ei nimenomaisesti suljeta pois yksittäisen tuen maksamista yritykselle, jolle on annettu perintämääräys tuen sääntöjenvastaisuutta ja sisämarkkinoille soveltumattomuutta koskevan aiemman komission päätöksen perusteella;
b)
tapauskohtainen tuki sellaisen yrityksen hyväksi, jolle on annettu perintämääräys tuen sääntöjenvastaisuutta ja sisämarkkinoille soveltumattomuutta koskevan aiemman komission päätöksen perusteella.
6. Tätä asetusta ei sovelleta vaikeuksissa oleville yrityksille myönnettävään tukeen, lukuun ottamatta seuraavia:
a)
30 artiklan mukainen tuki luonnonmullistusten aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen, 26 artiklan 8 kohdan mukainen tuki eläintautien hävittämisestä aiheutuviin kustannuksiin ja 27 artiklan 1 kohdan c, d ja e alakohdan mukainen tuki kuolleiden eläinten poistamiseen ja hävittämiseen;
b)
seuraaviin tapahtumiin tarkoitettu tuki edellyttäen, että yrityksestä tuli vaikeuksissa oleva yritys kyseisen tapahtuman aiheuttamien menetysten tai vahinkojen vuoksi:
i)
luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen aiheuttamien menetysten korvaaminen 25 artiklan mukaisesti;
ii)
tuki kasvintuhoojien hävittämisestä aiheutuviin kustannuksiin ja eläintautien tai kasvintuhoojien aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen 26 artiklan 8 ja 9 kohdan mukaisesti;
iii)
metsäpaloista, luonnonmullistuksista, luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevista epäsuotuisista sääoloista, muista epäsuotuisista sääoloista, kasvintuhoojista, muista katastrofeista ja ilmastonmuutokseen liittyvistä ilmiöistä metsille aiheutuvien vahinkojen korjaamiseen tarkoitettu tuki 34 artiklan 5 kohdan d alakohdan mukaisesti.
7. Tätä asetusta ei sovelleta tukiin, jotka niihin liittyvien ehtojen vuoksi tai niiden rahoitustavan vuoksi rikkovat erottamattomasti unionin lainsäädäntöä, erityisesti
a)
tukeen, jossa tuen myöntämisen ehtona on, että tuensaajalla on päätoimipaikka kyseisessä jäsenvaltiossa tai että se on pääasiallisesti sijoittautunut kyseiseen jäsenvaltioon;
b)
tukeen, jossa tuen myöntämisen ehtona on, että tuensaajan on käytettävä kotimaassa tuotettuja tuotteita tai kotimaisia palveluja;
c)
tukeen, jossa rajoitetaan tuensaajien mahdollisuutta hyödyntää tutkimuksen, kehityksen ja innovoinnin tuloksia toisissa jäsenvaltioissa.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1)
”tuella” toimenpiteitä, jotka täyttävät kaikki perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätyt perusteet;
2)
”pk-yrityksillä” tai ”mikroyrityksillä, pienillä ja keskisuurilla yrityksillä” yrityksiä, jotka täyttävät liitteen I mukaiset perusteet;
3)
”maatalousalalla” kaikkia maatalouden alkutuotannon sekä maataloustuotteiden jalostuksen tai kaupan pitämisen alalla toimivia yrityksiä;
4)
”maataloustuotteella” perussopimuksen liitteessä I lueteltuja tuotteita, lukuun ottamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1379/2013 (23) liitteessä I lueteltuja kalastus- ja vesiviljelyalan tuotteita;
5)
”maatalouden alkutuotannolla” perussopimuksen liitteessä I lueteltujen maaperän ja kotieläintuotannon tuotteiden tuotantoa toteuttamatta muita näiden tuotteiden luonnetta muuttavia toimia;
6)
”maataloustuotteiden jalostuksella” maataloustuotteen käsittelyä niin, että käsittelyn tuloksena saatava tuote on myös maataloustuote, lukuun ottamatta maatilatoimintaa, joka on tarpeen eläin- tai kasvituotteen valmistamiseksi ensimyyntiä varten;
7)
”maataloustuotteiden kaupan pitämisellä” tavaran pitämistä tai esille panemista myyntiä varten, myytäväksi tarjoamista, toimittamista tai muulla tavoin markkinoille saattamista lukuun ottamatta ensimyyntiä jälleenmyyjille tai jatkojalostajille alkutuottajan toimesta tai tuotteen valmistamista tällaista ensimyyntiä varten; alkutuottajan suorittama tuotteen myynti loppukuluttajille katsotaan maataloustuotteen kaupan pitämiseksi, jos se tapahtuu erillisissä, kyseiseen tarkoitukseen varatuissa tiloissa;
8)
”maatilalla” yksikköä, joka koostuu maasta, toimitiloista ja välineistä, joita käytetään maatalouden alkutuotannossa;
9)
”luonnonmullistuksilla” maanjäristyksiä, lumivyöryjä, maanvyörymiä ja tulvia, pyörremyrskyjä, hurrikaaneja, tulivuorenpurkauksia ja luonnollisesti syttyneitä metsä- ja maastopaloja;
10)
”tukijärjestelmällä” säädöstä, jonka perusteella yksittäisiä tukia voidaan muita täytäntöönpanotoimenpiteitä vaatimatta myöntää yrityksille, jotka määritellään säädöksessä yleisesti ja käsitteellisesti, sekä säädöstä, jonka perusteella tiettyyn hankkeeseen liittymätöntä tukea voidaan myöntää yhdelle tai useammalle yritykselle toistaiseksi ja rajoittamaton määrä;
11)
”arviointisuunnitelmalla” asiakirjaa, joka sisältää vähintään seuraavat vähimmäisosat: arvioitavan tukijärjestelmän tavoitteet, arviointikysymykset; tulosindikaattorit; arvioinnin suunniteltu suorittamismenetelmä; tiedonkeruuta koskevat vaatimukset; arvioinnin ehdotettu ajoitus, mukaan lukien lopullisen arviointikertomuksen jättämispäivä; arvioinnin suorittavan riippumattoman elimen kuvaus tai kriteerit, joita käytetään sen valinnassa, ja yksityiskohtaiset säännöt, joilla varmistetaan arvioinnin julkistaminen;
12)
”yksittäisellä tuella” seuraavia:
a)
tapauskohtainen tuki; ja
b)
tukijärjestelmän perusteella yksittäisille tuensaajille myönnettävä tuki;
13)
”tapauskohtaisella tuella” tukea, jota ei myönnetä tukijärjestelmän perusteella;
14)
”vaikeuksissa olevalla yrityksellä” yritystä, jonka tapauksessa vähintään yksi seuraavista olosuhteista on olemassa:
a)
on kyse yhtiöstä, jonka osakkaiden vastuu on rajattu (ja joka ei ole alle kolme vuotta olemassa ollut pk-yritys) ja joka on menettänyt yli puolet merkitystä osakepääomastaan kertyneiden tappioiden vuoksi. Näin on silloin, kun kertyneiden tappioiden vähentäminen rahastoista (ja kaikista muista yhtiön omiin varoihin tavallisesti luettavista eristä) johtaa negatiiviseen tulokseen, joka on suurempi kuin puolet merkitystä osakepääomasta. Tässä säännöksessä ”yhtiöllä, jonka osakkaiden vastuu on rajattu”, tarkoitetaan erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/34/EU (24) liitteessä I mainittuja yritysmuotoja ja ”osakepääoma” sisältää tarvittaessa emissiovoitot;
b)
on kyse on yhtiöstä, jossa ainakaan joidenkin osakkaiden vastuuta yhtiön velasta ei ole rajattu (ja joka ei ole alle kolme vuotta olemassa ollut pk-yritys) ja joka on menettänyt yli puolet tilinpäätöksen mukaisista omista varoistaan kertyneiden tappioiden vuoksi. Tässä säännöksessä ”yhtiöllä, jossa ainakaan joidenkin osakkaiden vastuuta yhtiön velasta ei ole rajattu”, tarkoitetaan erityisesti direktiivin 2013/34/EU liitteessä II mainittuja yritysmuotoja;
c)
yritys on asetettu yleistäytäntöönpanomenettelyyn maksukyvyttömyyden vuoksi tai täyttää kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut edellytykset yleistäytäntöönpanomenettelyyn asettamiselle velkojien pyynnöstä;
d)
yritys on saanut pelastamistukea eikä ole vielä maksanut lainaa takaisin tai lopettanut takausta, tai on saanut rakenneuudistustukea ja on vielä rakenneuudistussuunnitelman kohteena;
e)
on kyse yrityksestä, joka ei ole pk-yritys, ja kahden viime vuoden ajan:
i)
yrityksen velkaantumisaste on ollut yli 7,5 ja
ii)
yrityksen käyttökatteen (EBITDA) suhde nettorahoituskuluihin on ollut alle 1,0;
15)
”kuolleilla eläimillä” eläimiä, jotka on lopetettu ja joiden osalta on tehty tai ei ole tehty lopullista diagnoosia tai jotka ovat kuolleet (myös kuolleina syntyneet ja syntymättömät eläimet) maatilalla tai missä tahansa tiloissa tai kuljetuksen aikana, mutta joita ei ole teurastettu käytettäväksi ihmisravinnoksi;
16)
”luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevilla epäsuotuisilla sääoloilla” sellaisia sääoloja kuin hallaa, myrskyjä ja rakeita, jäätä, rankkasadetta tai jatkuvia sateita tai kovaa kuivuutta, jotka tuhoavat yli 30 prosenttia keskimääräisestä tuotannosta laskettuna
a)
edellisen kolmivuotiskauden perusteella tai
b)
edelliseen viisivuotiskauteen perustuvan kolmen vuoden keskiarvon perusteella laskettuna ilman korkeinta ja alinta määrää;
17)
”muilla epäsuotuisilla sääoloilla” epäsuotuisia sääoloja, jotka eivät täytä tämän asetuksen 2 artiklan 16 kohdan vaatimuksia;
18)
”kasvintuhoojalla” neuvoston direktiivin 2000/29/EY (25) 2 artiklan 1 kohdan e alakohdassa määriteltyjä haitallisia organismeja;
19)
”muulla katastrofilla” ennakoimatonta bioottista tai abioottista ihmisen toiminnan aiheuttamaa ilmiötä, josta aiheutuu merkittävää häiriötä metsätalouden rakenteille ja joka aiheuttaa lopulta huomattavaa taloudellista haittaa metsätalousalalle;
20)
”bruttoavustusekvivalentilla” tuen määrää, jos se olisi myönnetty tuensaajalle avustuksena, ennen verojen tai muiden maksujen vähentämistä;
21)
”aineellisella omaisuudella” maa-alueita, rakennuksia ja laitoksia sekä koneita ja laitteita;
22)
”aineettomalla omaisuudella” omaisuutta, jolla ei ole fyysistä tai taloudellista ilmentymää, kuten patentteja, lisenssejä, taitotietoa tai muuta henkistä omaisuutta;
23)
”peltometsätalousjärjestelmillä” maankäyttöjärjestelmiä, joissa kasvatetaan puita ja harjoitetaan maataloutta samalla maalla;
24)
”takaisinmaksettavalla ennakolla” hankkeeseen myönnettyä lainaa, joka maksetaan yhdessä tai useammassa erässä ja jonka takaisinmaksuehdot riippuvat hankkeen tuloksista;
25)
”hankkeeseen tai toimintaan liittyvien töiden aloittamisella” joko toiminnan tai investointiin liittyvien rakennustöiden aloittamista tai ensimmäistä laillisesti velvoittavaa sitoumusta tilata laitteita tai käyttää palveluja taikka muuta sitoumusta, joka tekee hankkeesta tai toiminnasta peruuttamattoman; maan ostoa ja valmistelutöitä, kuten lupien hankkimista ja alustavien toteutettavuustutkimusten tekemistä, ei katsota töiden tai toiminnan alkamiseksi;
26)
”suurilla yrityksillä” yrityksiä, jotka eivät täytä liitteen I mukaisia perusteita;
27)
”myöhemmin käyttöön otettavalla verojärjestelmällä” järjestelmää, joka on aikaisemman veroetuuksiin perustuvan järjestelmän muutettu versio ja jolla korvataan se;
28)
”tuki-intensiteetillä” tuen bruttomäärää ilmaistuna prosentteina tukikelpoisista kustannuksista ennen verojen tai muiden maksujen vähentämistä;
29)
”tuen myöntämispäivällä” päivää, jolloin tuensaajalle myönnetään laillinen oikeus tuensaantiin asiaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön nojalla;
30)
”unionin vaatimuksella” unionin lainsäädännössä vahvistettua pakollista vaatimusta, jossa vahvistetaan se taso, joka yksittäisten yritysten on saavutettava, erityisesti ympäristön, hygienian ja eläinten hyvinvoinnin osalta; unionin tasolla vahvistettuja vaatimuksia tai tavoitteita, jotka sitovat jäsenvaltioita mutta eivät yksittäisiä yrityksiä, ei kuitenkaan katsota unionin vaatimuksiksi.
31)
”maaseudun kehittämisohjelmalla” asetuksen (EU) N:o 1305/2013 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua maaseudun kehittämisohjelmaa;
32)
”ei-tuotannollisilla investoinneilla” investointeja, jotka eivät lisää merkittävästi tilan arvoa tai tuottavuutta;
33)
”investoinneilla, jotka on tehty unionin vaatimuksen noudattamiseksi” investointeja, jotka on tehty jonkin unionin vaatimuksen noudattamiseksi unionin lainsäädännössä vahvistetun siirtymäkauden jälkeen;
34)
”nuorella viljelijällä” henkilöä, joka on enintään 40-vuotias tukihakemuksen jättämispäivänä, jolla on riittävä ammattitaito ja pätevyys ja joka ryhtyy ensimmäistä kertaa asianomaisen tilan tilanpidosta vastaavaksi maatalousyrittäjäksi;
35)
”syrjäisimmillä alueilla” perussopimuksen 349 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuja alueita;
36)
”Egeanmeren pienillä saarilla” Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 229/2013 (26) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja pieniä saaria;
37)
”vähemmän kehittyneillä alueilla” alueita, joiden asukasta kohti laskettu bruttokansantuote (BKT) on alle 75 prosenttia 27 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta;
38)
”EU-25:llä” niitä unionin 25:tä jäsenvaltiota, jotka olivat unionin jäsenvaltioita toukokuussa 2005;
39)
”EU-27:llä” niitä unionin 27:tä jäsenvaltiota, jotka olivat unionin jäsenvaltioita tammikuussa 2007;
40)
”käyttöomaisuushankkeella” viljelijän itsensä tai hänen työntekijöidensä toteuttamia töitä, joiden tuloksena on omaisuuserä;
41)
”ravintokasveista tuotetulla biopolttoaineella” biopolttoainetta, joka on tuotettu viljakasveista ja muista paljon tärkkelystä sisältävistä viljelykasveista, sokerikasveista ja öljykasveista, sellaisina kuin ne määritellään komission ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta annetun direktiivin 98/70/EY ja uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä annetun direktiivin 2009/28/EY muuttamisesta (27);
42)
”aktiiviviljelijällä” Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1307/2013 (28) 9 artiklassa tarkoitettua aktiiviviljelijää;
43)
”tuottajaryhmällä tai -organisaatiolla” ryhmää tai organisaatiota, joka perustetaan seuraavia varten:
a)
tällaisten tuottajaryhmien tai -organisaatioiden jäseninä olevien tuottajien tuotannon ja tuotoksen mukauttaminen markkinoiden vaatimuksiin; tai
b)
tuotteiden yhteinen markkinoille saattaminen, myös valmistelu myyntiä varten, myynnin keskittäminen ja toimitukset tukkuostajille; tai
c)
tuotantotietoja koskevien yhteisten sääntöjen vahvistaminen ottaen erityisesti huomioon sadonkorjuu ja saatavuus; tai
d)
muut toimet, joita tuottajaryhmät tai -organisaatiot voivat toteuttaa, kuten liiketoimintaa ja markkinointia koskevan osaamisen kehittäminen sekä innovoinnin organisointi ja helpottaminen;
44)
”laatujärjestelmään osallistumisesta aiheutuvilla kiinteillä kustannuksilla” tuettuun laatujärjestelmään liittymisestä aiheutuvia kustannuksia ja tällaiseen laatujärjestelmään osallistumisesta maksettavaa vuosimaksua, tarvittaessa laatujärjestelmän eritelmän noudattamiseen liittyvät valvontakustannukset mukaan luettuina;
45)
”neuvonnalla” yhden ja saman sopimuksen puitteissa annettua kokonaisvaltaista neuvontaa;
46)
”maatilakotitalouden jäsenellä” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä tai tällaisten henkilöiden muodostamaa ryhmää, maataloustyöntekijöitä lukuun ottamatta, siitä riippumatta, millaisen oikeudellisen aseman kansallinen lainsäädäntö ryhmälle ja sen jäsenille antaa;
47)
”tarttuvaa spongiformista enkefalopatiaa (TSE) ja naudan spongiformista enkefalopatiaa (BSE) koskevien testien kustannuksilla” Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 999/2001 (29) liitteessä X olevan C luvun mukaisesti tehdyistä testeistä aiheutuvia kaikkia kustannuksia, mukaan luettuina testausvälineiden, näytteenoton sekä näytteiden kuljetuksen, testaamisen, varastoinnin ja hävittämisen kustannukset;
48)
”kantakirjalla” kirjaa, rekisteriä, tiedostoa tai tietovälinettä,
a)
jota ylläpitää jalostajien järjestö tai yhteenliittymä, joka on virallisesti tunnustettu siinä jäsenvaltiossa, jossa jalostajien järjestö tai yhteenliittymä on perustettu; ja
b)
johon merkitään tai rekisteröidään tietyn rodun puhdasrotuiset jalostuseläimet ja maininta niiden polveutumisesta;
49)
”suojelulla eläimellä” joko unionin tai kansallisessa lainsäädännössä suojeltuja eläimiä;
50)
”tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatiolla” sellaista yhteisöä (kuten korkeakoulut tai tutkimuslaitokset, teknologiansiirtoelimet, innovaatioiden välittäjät, tutkimussuuntautuneet fyysiset ja/tai virtuaaliset yhteistyöyhteisöt) sen oikeusasemasta (julkis- tai yksityisoikeudellinen) tai rahoitustavasta riippumatta, jonka päätavoitteena on harjoittaa riippumattomasti perustutkimusta, teollista tutkimusta tai kokeellista kehittämistä ja/tai levittää tällaisen toiminnan tuloksia syrjimättömästi ja ilman yksinoikeuksia koulutuksen, julkaisujen tai tiedonsiirron kautta. Kun tällainen yhteisö harjoittaa myös taloudellista toimintaa, tällaisen taloudellisen toiminnan rahoituksesta, kustannuksista ja tuloista on pidettävä erillistä kirjanpitoa. Tällaisessa yhteisössä vaikutusvaltaa esimerkiksi osakkaana tai jäsenenä käyttävillä yrityksillä ei saa olla etuoikeutta sen tutkimuskapasiteetin käyttöön tai sen saavuttamiin tutkimustuloksiin;
51)
”markkinaehtoisuudella” sitä, että sopimuspuolten välisen liiketoimen ehdot eivät poikkea ehdoista, joista olisi sovittu riippumattomien yritysten välillä, eikä niihin sisälly kilpailunvastaista yhteistyötä. Kaikkien transaktioiden, jotka ovat seurausta avoimesta, läpinäkyvästä ja ehtoja sisältämättömästä menettelystä, katsotaan täyttävän markkinaehtoperiaatteen;
52)
”nopeakasvuisilla puilla” sellaisten puiden viljelyä, joiden hakkuuta edeltäväksi vähimmäisajaksi on vahvistettu 8 vuotta ja enimmäisajaksi 20 vuotta;
53)
”lyhytkiertoisella energiapuulla” jäsenvaltioiden määrittelemiä CN-koodin 06 02 9041 puulajeja, joita ovat puuvartiset monivuotiset kasvit, perusrungot tai korjuun jälkeen maahan jääneet kannot, joihin tulee seuraavalla kasvukaudella uusia versoja, ja joiden enimmäiskasvukauden jäsenvaltio määrittää;
54)
”transaktiokustannuksilla” sitoumuksen täyttämiseen liittyviä lisäkustannuksia, jotka eivät ole välitöntä seurausta sen toteuttamisesta tai jotka eivät sisälly kustannuksiin tai tulonmenetyksiin, jotka korvataan välittömästi ja jotka voidaan laskea vakiokustannusten perusteella;
55)
”muulla maankäyttäjällä” yritystä, joka hoitaa maata, ei kuitenkaan maatalousalalla toimivaa yritystä;
56)
”maataloustuotteiden jalostuksella muiksi kuin maataloustuotteiksi” mitä tahansa maataloustuotteen käsittelyä niin, että käsittelyn tuloksena saadaan tuote, joka ei kuulu perussopimuksen liitteen I soveltamisalaan;
57)
”a-alueilla” perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan määräyksiä soveltaen hyväksytyssä aluetukikartassa 1 päivän heinäkuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 väliseksi ajanjaksoksi nimettyjä alueita;
58)
”c-alueilla” perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan määräyksiä soveltaen hyväksytyssä aluetukikartassa 1 päivän heinäkuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 väliseksi ajanjaksoksi nimettyjä alueita;
59)
”harvaan asutuilla alueilla” alueita, jotka komissio on hyväksynyt harvaan asutuiksi 1 päivän heinäkuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 väliseksi ajanjaksoksi aluetukikarttoja koskevissa yksittäisissä päätöksissä;
60)
”NUTS 3 -alueella” aluetta, joka on täsmennetty yhteisen tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistön tasolle 3 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1059/2003 (30) mukaisesti;
61)
”ennalta määrittelemättömillä c-alueilla” alueita, jotka jäsenvaltio oman harkintansa mukaan nimeää c-alueiksi, edellyttäen että se osoittaa kyseisten alueiden täyttävän tietyt sosioekonomiset perusteet ja että kyseiset alueet on nimetty perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan määräyksiä soveltaen hyväksytyssä aluetukikartassa 1 päivän heinäkuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 väliseksi ajanjaksoksi;
62)
”entisillä a-alueilla” hyväksytyssä aluetukikartassa 1 päivän tammikuuta 2011 ja 30 päivän kesäkuuta 2014 väliseksi ajanjaksoksi a-alueiksi nimettyjä alueita;
63)
”elintarvikkeilla” elintarvikkeita, jotka eivät ole maataloustuotteita ja jotka luetellaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (31) liitteessä I.
3 artikla
Poikkeuksen edellytykset
Tukijärjestelmät, tukijärjestelmistä myönnetty yksittäinen tuki ja tapauskohtainen tuki ovat perussopimuksen 107 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvia, ja ne vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että tuki täyttää kaikki tämän asetuksen I luvussa säädetyt edellytykset ja tämän asetuksen III luvussa asianomaisen tukimuodon osalta säädetyt erityiset edellytykset.
4 artikla
Ilmoituskynnysarvot
1. Tätä asetusta ei sovelleta yksittäiseen tukeen, jonka bruttoavustusekvivalentti ylittää seuraavat kynnysarvot:
a)
14 artiklassa tarkoitettu maatiloilla aineelliseen tai aineettomaan omaisuuteen tehtäviin, maatalouden alkutuotantoon liittyviin investointeihin tarkoitettu tuki: 500 000 euroa yritystä ja investointihanketta kohti;
b)
16 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu tuki investointeihin, jotka koskevat maatilarakennuksen siirtämistä uuteen paikkaan ja jotka johtavat tilojen uudenaikaistamiseen tai tuotantokapasiteetin kasvuun: 500 000 euroa yritystä ja investointihanketta kohti;
c)
17 artiklassa tarkoitettu investointituki maataloustuotteiden jalostukseen ja maataloustuotteiden kaupan pitämiseen: 7,5 miljoonaa euroa yritystä ja investointihanketta kohti;
d)
29 artiklassa tarkoitettu tuki maatilalla kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämiseksi tehtäviin investointeihin: 500 000 euroa yritystä ja investointihanketta kohti;
e)
31 artiklassa tarkoitettu tuki maa- metsätalousalan tutkimus- ja kehitystyöhön: 7,5 miljoonaa euroa hanketta kohden;
f)
32 artiklassa tarkoitettu tuki metsitykseen ja puustoisen maan muodostamiseen: 7,5 miljoonaa euroa muodostamishanketta kohden;
g)
33 artiklassa tarkoitettu peltometsätalousjärjestelmien tuki: 7,5 miljoonaa euroa peltometsätalousjärjestelmän perustamishanketta kohti;
h)
35 artiklassa tarkoitettu tuki investointeihin, joilla parannetaan metsäekosysteemien häiriönsietokykyä ja ympäristöarvoa: 7,5 miljoonaa euroa investointihanketta kohti;
i)
40 artiklassa tarkoitettu tuki metsätalousalan kehittämiseen, uudenaikaistamiseen ja mukauttamiseen liittyvään infrastruktuuriin tehtäviin investointeihin: 7,5 miljoonaa euroa investointihanketta kohti;
j)
41 artiklassa tarkoitettu tuki metsätalouden tekniikoihin sekä metsätuotteiden jalostukseen, käyttöönottoon ja kaupan pitämiseen tehtäviin investointeihin: 7,5 miljoonaa euroa investointihanketta kohti;
k)
44 artiklassa tarkoitettu tuki investointeihin, jotka koskevat maataloustuotteiden jalostusta muiksi kuin maataloustuotteiksi tai puuvillan tuotantoa: 7,5 miljoonaa euroa investointihanketta kohti.
2. Edellä 1 kohdassa vahvistettuja kynnysarvoja ei saa kiertää jakamalla tukijärjestelmät tai tukihankkeet keinotekoisesti osiin.
5 artikla
Tuen läpinäkyvyys
1. Tätä asetusta sovelletaan ainoastaan tukeen, jonka osalta on mahdollista laskea etukäteen tarkka bruttoavustusekvivalentti tarvitsematta tehdä riskinarviointia, jäljempänä ”läpinäkyvä tuki”.
2. Seuraavat tukimuodot katsotaan läpinäkyviksi:
a)
avustuksiin ja korkotukiin sisältyvä tuki;
b)
lainoihin sisältyvä tuki, kun bruttoavustusekvivalentti on laskettu tuen myöntämishetkellä voimassa olevan viitekoron perusteella;
c)
takauksiin sisältyvä tuki:
i)
jos bruttoavustusekvivalentti on laskettu komission tiedonannossa vahvistettujen safe harbour -maksujen perusteella; tai
ii)
jos ennen tuen täytäntöönpanoa takauksen bruttoavustusekvivalentin laskemiseen käytettävä menetelmä on hyväksytty EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina annetun komission tiedonannon tai jonkin sen seuraajatiedonannon perusteella sen jälkeen kun kyseisestä menetelmästä on ilmoitettu komissiolle valtiontuen alalla annetun, kyseisenä ajankohtana sovellettavan komission asetuksen mukaisesti, ja hyväksytty menetelmä koskee nimenomaisesti kyseistä takaustyyppiä ja kyseistä kohteena olevaa liiketoimityyppiä tätä asetusta sovellettaessa;
d)
veroetuuksina myönnettävä tuki, kun toimenpiteessä määrätään ylärajasta, jolla voidaan varmistaa, että sovellettavaa kynnysarvoa ei ylitetä;
e)
takaisinmaksettavina ennakkoina myönnetty tuki, jos takaisinmaksettavan ennakon yhteenlaskettu nimellismäärä ei ylitä tämän asetuksen mukaan sovellettavia kynnysarvoja tai jos ennen toimenpiteen täytäntöönpanoa takaisinmaksettavan ennakon bruttoavustusekvivalentin laskemiseen käytettävä menetelmä on hyväksytty sen jälkeen kun siitä on ilmoitettu komissiolle.
3. Tämän asetuksen soveltamiseksi seuraavia tukimuotoja ei katsota läpinäkyviksi:
a)
pääomapanoksista koostuva tuki;
b)
riskirahoitustoimenpiteistä koostuva tuki.
6 artikla
Kannustava vaikutus
1. Tällä asetusta sovelletaan ainoastaan tukeen, jolla on kannustava vaikutus.
2. Tuella katsotaan olevan kannustava vaikutus, jos tuensaaja on jättänyt tukea koskevan kirjallisen hakemuksen kyseiselle jäsenvaltiolle ennen hanketta koskevien töiden tai toiminnan aloittamista. Tukihakemuksen on sisällettävä ainakin seuraavat tiedot:
a)
yrityksen nimi ja koko;
b)
kuvaus hankkeesta tai toiminnasta, mukaan lukien alkamis- ja päättymispäivä;
c)
hankkeen tai toiminnan toteutuspaikka;
d)
tukikelpoisten kustannusten luettelo;
e)
hankkeeseen/toimintaan tarvittavan julkisen rahoituksen muoto (avustus, laina, takaus, takaisinmaksettava ennakko tai muu) ja määrä.
3. Suurille yrityksille myönnettävällä tapauskohtaisella tuella katsotaan olevan kannustava vaikutus, jos jäsenvaltio on sen lisäksi, että se on varmistanut 2 kohdassa säädetyn edellytyksen täyttyvän, on tarkastanut ennen kyseisen tapauskohtaisen tuen myöntämistä, että tuensaajan laatimasta asiakirja-aineistosta saadaan vahvistus yhdelle tai useammalle seuraavista perusteista:
a)
hankkeen tai toiminnan merkittävästi laajempi soveltamisala tuen seurauksena;
b)
tuensaajan hankkeen tai toiminnan toteuttamiseen käyttämän kokonaismäärän merkittävä lisääntyminen tuen seurauksena;
c)
kyseisen hankkeen tai toiminnan merkittävästi nopeampi toteutusvauhti;
d)
kun kyseessä on tapauskohtainen investointituki, hanketta tai toimintaa ei olisi toteutettu kyseisellä alueella sellaisenaan tai se ei olisi ollut riittävän kannattava tuensaajalle kyseisellä maaseutualueella ilman tukea.
4. Poiketen siitä, mitä 2 ja 3 kohdassa säädetään, veroetuuksien muotoisilla toimenpiteillä katsotaan olevan kannustava vaikutus, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
toimenpiteellä vahvistetaan oikeus tukeen objektiivisin perustein ja ilman jäsenvaltion harkintavaltaa; ja
b)
toimenpide on hyväksytty ja tullut voimaan ennen tuetun hankkeen tai toiminnan toteutukseen liittyvien töiden aloittamista, lukuun ottamatta myöhemmin käyttöön otettavia verojärjestelmiä edellyttäen, että kyseinen toiminta kuului jo aikaisempien veroetuuksiin perustuvien järjestelmien soveltamisalaan.
5. Poiketen siitä, mitä 2, 3 ja 4 kohdassa säädetään, seuraavilla tukimuodoilla ei edellytetä olevan kannustavaa vaikutusta tai katsotaan olevan kannustava vaikutus:
a)
tilusjärjestelyihin tarkoitetut tukijärjestelmät, jos 15 tai 43 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät ja jos
i)
tukijärjestelmällä vahvistetaan oikeus tukeen objektiivisin perustein ja ilman jäsenvaltion harkintavaltaa; ja
ii)
tukijärjestelmä on hyväksytty ja voimassa ennen kuin tuensaajalle aiheutuu 15 tai 43 artiklan mukaisia tukikelpoisia kustannuksia;
b)
tuki menekinedistämistoimiin, jotka toteutetaan julkaisuina, joiden tarkoituksena on lisätä suuren yleisön tietoisuutta maataloustuotteista, jos 24 artiklan 2 kohdan b alakohdassa vahvistetut edellytykset täyttyvät;
c)
tuki luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen, jos 25 artiklassa vahvistetut edellytykset täyttyvät;
d)
tuki eläintautien tai kasvintuhoojien hävittämisestä aiheutuvien kustannusten korvaamiseen ja kyseisten eläintautien tai kasvintuhoojien aiheuttamien menetysten korvaamiseen, jos 26 artiklan 9 ja 10 kohdassa vahvistetut edellytykset täyttyvät;
e)
tuki kuolleiden eläinten poistamiseen ja hävittämiseen, jos 27 artiklan 1 kohdan c, d ja e alakohdassa vahvistetut edellytykset täyttävät;
f)
29 artiklan mukainen tuki maatiloilla kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämiseksi tehtäviin investointeihin;
g)
tuki luonnonmullistusten maatalousalalla aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen, jos 30 artiklassa vahvistetut edellytykset täyttyvät;
h)
tuki maa- metsätalousalan tutkimus- ja kehitystyöhön, jos 31 artiklassa vahvistetut edellytykset täyttyvät;
i)
34 artiklan 5 kohdan d alakohdan mukainen metsäpaloista, luonnonmullistuksista, epäsuotuisista sääoloista, kasvintuhoojista, eläintaudeista, muista katastrofeista tai ilmastonmuutokseen liittyvistä ilmiöistä metsille aiheutuvien vahinkojen korjaamiseen tarkoitettu tuki, jos 34 artiklassa vahvistetut edellytykset täyttyvät.
7 artikla
Tuki-intensiteetti ja tukikelpoiset kustannukset
1. Kaikki tuki-intensiteetin ja tukikelpoisten kustannusten laskemisessa käytettävät luvut on ilmaistava ennen verojen tai muiden maksujen vähentämistä. Tukikelpoiset kustannukset on osoitettava asiakirjoilla, joiden on oltava selkeitä, eriteltyjä ja ajantasaisia.
2. Arvonlisävero (alv) ei ole tukikelpoista, paitsi jos se kansallisen alv-lainsäädännön mukaan on palautukseen oikeuttamatonta.
3. Jos tukea myönnetään muussa muodossa kuin avustuksena, tuen määrä on tuen bruttoavustusekvivalentti.
4. Useammassa erässä maksettava tuki on diskontattava tuen myöntämispäivän arvoon. Tukikelpoiset kustannukset on diskontattava tuen myöntämispäivän arvoon. Diskonttauksessa käytettävä korko on tuen myöntämispäivänä sovellettava diskonttokorko.
5. Jos tuki myönnetään veroetuuksina, tukierien diskonttaus suoritetaan veroetuuksien eri voimaantuloajankohtina sovellettavien diskonttokorkojen perusteella.
6. Jos tuki myönnetään takaisinmaksettavina ennakkoina, jotka niiden bruttoavustusekvivalentin laskemiseen käytettävien hyväksyttyjen menetelmien puuttuessa ilmaistaan prosentteina tukikelpoisista kustannuksista, ja toimenpide edellyttää, että hankkeen onnistuessa, joka on määritelty kohtuullisen ja varovaisen hypoteesin perusteella, ennakko on maksettava takaisin korkoineen, jotka vastaavat vähintään myöntämispäivänä sovellettavaa diskonttokorkoa, III luvussa asetettuja tuen enimmäisintensiteettejä voidaan korottaa 10 prosenttiyksikköä.
8 artikla
Kasautuminen
1. Määritettäessä sitä, noudatetaanko 4 artiklassa säädettyjä ilmoituskynnysarvoja ja III luvussa säädettyjä tuen enimmäisintensiteettejä ja tuen enimmäismääriä, on otettava huomioon tuettuun toimintaan tai hankkeeseen taikka yritykselle myönnetyn valtiontuen kokonaismäärä.
2. Kun unionin toimielinten, virastojen, yhteisyritysten tai muiden elinten keskitetysti hallinnoimaa unionin rahoitusta, joka ei kuulu suoraan tai välillisesti jäsenvaltion määräysvaltaan, myönnetään yhdessä valtiontuen kanssa, ainoastaan valtiontuki on otettava huomioon määritettäessä, onko ilmoituskynnysarvoja ja tuen enimmäisintensiteettejä tai enimmäismääriä noudatettu, edellyttäen että samoihin tukikelpoisiin kustannuksiin myönnetyn julkisen rahoituksen kokonaismäärä ei ylitä sovellettavissa unionin lainsäädännön säännöissä vahvistettuja suurimpia mahdollisia rahoitusasteita.
3. Tuki, jolla on yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia ja jolle myönnetään vapautus perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta tämän asetuksen nojalla, voi kasautua
a)
minkä tahansa muun valtiontuen kanssa, kun kyseiset toimenpiteet koskevat eri yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia;
b)
minkä tahansa muun valtiontuen kanssa, joka liittyy samoihin, osittain tai kokonaan päällekkäisiin tukikelpoisiin kustannuksiin, ainoastaan silloin kun tällainen kasautuminen ei johda kyseiseen tukeen tämän asetuksen nojalla sovellettavan tuen enimmäisintensiteetin tai tuen enimmäismäärän ylittymiseen.
4. Tuki, jolla ei ole yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia ja jolle myönnetään poikkeus tämän asetuksen 18 ja 45 artiklan nojalla, voi kasautua minkä tahansa muun valtiontuen kanssa, jolla on yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia.
Tuki, jolla ei ole yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia, voi kasautua muun valtiontuen kanssa, jolla ei ole yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia, siihen korkeimpaan kokonaisrahoituksen kynnysarvoon asti, joka on vahvistettu kunkin tapauksen erityisolosuhteet huomioon ottaen tässä tai jossakin toisessa komission antamassa ryhmäpoikkeusasetuksessa tai päätöksessä.
5. Tämän asetuksen III luvun 1, 2 ja 3 jakson nojalla poikkeuksen saanut valtiontuki ei saa kasautua asetuksen (EU) N:o 1305/2013 81 artiklan 2 kohdassa ja 82 artiklassa tarkoitettujen maksujen kanssa samojen tukikelpoisten kustannusten osalta, jos tuen kasautuminen johtaisi tässä asetuksessa vahvistettujen tuki-intensiteettien tai tukimäärien ylittymiseen.
6. Tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saanut valtiontuki ei saa kasautua vähämerkityksisen tuen kanssa samojen tukikelpoisten kustannusten osalta, jos tuen kasautuminen johtaisi tämän asetuksen III luvussa vahvistetun tuen enimmäisintensiteetin tai tukimäärän ylittymiseen.
7. Jäljempänä 14 artiklan 3 kohdan e alakohdassa tarkoitettu maatalouden tuotantomahdollisuuksien palauttamiseen tähtäävä investointituki ei saa kasautua tämän asetuksen 25, 26 ja 30 artiklassa tarkoitetun aineellisten vahinkojen korvaamiseen maksettavan tuen kanssa.
8. Tämän asetuksen 19 artiklassa tarkoitettu maatalousalan tuottajaryhmien ja -organisaatioiden perustamistuki ei saa kasautua asetuksen (EU) N:o 1305/2013 27 artiklassa tarkoitetun maatalousalan tuottajaryhmien ja -organisaatioiden perustamiseen tarkoitetun tuen kanssa.
Tämän asetuksen 18 artiklassa tarkoitettu nuorten viljelijöiden aloitustuki ja aloitustuki pientilojen kehittämiseksi ei saa kasautua asetuksen (EU) N:o 1305/20013 19 artiklan 1 kohdan a alakohdan i ja iii alakohdassa tarkoitetun nuorten viljelijöiden aloitustuen tai pientilojen kehitystuen kanssa, jos kasautuminen johtaisi tässä asetuksessa vahvistettujen tukimäärien ylittymiseen.
9 artikla
Julkaiseminen ja tiedonanto
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vähintään 10 työpäivää ennen tämän asetuksen nojalla perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta vapautetun tukijärjestelmän voimaantuloa tai tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneen tapauskohtaisen tuen myöntämistä yhteenveto tällaista tukea koskevista tiedoista tämän asetuksen liitteessä II vahvistetun vakiomallin mukaan; yhteenveto on toimitettava ilmoitusten toimittamiseen tarkoitetun komission verkkosovelluksen kautta asetuksen (EY) N:o 794/2004 3 artiklan mukaisesti.
Komissio lähettää 10 työpäivän kuluessa kyseisen yhteenvedon vastaanottamisesta jäsenvaltiolle tuen tunnistenumerolla varustetun vastaanottoilmoituksen.
2. Kyseessä olevan jäsenvaltion on varmistettava, että kattavalla valtiontuen verkkosivustolla kansallisella tai alueellisella tasolla julkaistaan
a)
1 kohdassa tarkoitettu yhteenveto tai linkki siihen;
b)
kaikkien 1 kohdassa tarkoitettujen tukien koko teksti, mukaan lukien muutokset, tai linkki koko tekstiin;
c)
tämän asetuksen liitteessä III tarkoitetut tiedot kustakin yksittäisestä tuesta, jonka suuruus ylittää seuraavat:
i)
60 000 euroa, kun kyseessä ovat maatalouden alkutuotannon tuensaajat;
ii)
500 000 euroa, kun kyseessä ovat tuensaajat maataloustuotteiden jalostuksen ja maataloustuotteiden kaupan pitämisen alalla, metsätalousalalla tai perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle jäävissä toiminnoissa.
3. Kun kyseessä ovat veroetuuksien muodossa olevat tukijärjestelmät, kyseinen edellytys katsotaan täytetyksi, jos jäsenvaltiot julkaisevat vaaditut tiedot yksittäisistä tukimääristä seuraavia vaihteluvälejä käyttäen (miljoonaa euroa):
a)
0,06-0,5 ainoastaan kun kyseessä on maatalouden alkutuotanto;
b)
0,5-1;
c)
1-2;
d)
2-5;
e)
5-10;
f)
10-30; ja
g)
30 ja enemmän.
4. Edellä 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetut tiedot on järjestettävä ja tarjottava käyttöön liitteessä III kuvatussa vakiomuodossa, ja niiden on mahdollistettava tehokkaat haku- ja lataustoiminnot. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on julkaistava kuuden kuukauden kuluessa tuen myöntämispäivästä ja veroetuuksien muodossa olevien tukien osalta yhden vuoden kuluessa päivästä, jona veroilmoitus on jätettävä, ja tietojen on oltava saatavilla vähintään kymmenen vuoden ajan tuen myöntämispäivästä.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tukijärjestelmän tai tapauskohtaisen tuen tekstiin on sisällyttävä erityisesti nimenomainen viittaus tähän asetukseen siten, että siinä mainitaan tämän asetuksen nimi ja viite asetuksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja tukijärjestelmän tai tapauskohtaisen toimenpiteen kannalta merkitykselliset III luvun säännökset tai tapauksen mukaan kansallinen lainsäädäntö, jolla varmistetaan tämän asetuksen asiaan liittyvien säännösten noudattaminen. Mukaan on liitettävä täytäntöönpanosäännökset ja muutokset.
6. Komissio julkaisee verkkosivustollaan
a)
1 kohdassa tarkoitetun yhteenvedon;
b)
linkit 2 kohdassa tarkoitettuihin kaikkien jäsenvaltioiden valtiontukisivustoihin.
7. Jäsenvaltioiden on ryhdyttävä noudattamaan 2, 3 ja 4 kohdan säännöksiä kahden vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
10 artikla
Kaksinkertaisen julkaisuvelvoitteen välttäminen
Jos myönnettävä yksittäinen tuki kuuluu asetuksen (EU) N:o 1305/2013 soveltamisalaan ja on joko maaseuturahaston osarahoittamaa tai myönnetään kansallisena lisärahoituksena tällaisiin osarahoitettuihin toimenpiteisiin, jäsenvaltiot voivat valintansa mukaan jättää tiedot julkaisematta tämän asetuksen 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla valtiontuen verkkosivustolla edellyttäen, että tieto yksittäisen tuen myöntämisestä on jo julkaistu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (32) 111, 112 ja 113 artiklan mukaisesti. Tässä tapauksessa jäsenvaltion on julkaistava tämän asetuksen 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla valtiontuen verkkosivustolla viite asetuksen (EU) N:o 1306/2013 111 artiklassa tarkoitetulle verkkosivustolle.
II LUKU
MENETTELYVAATIMUKSET
11 artikla
Ryhmäpoikkeuksesta johtuvan edun peruuttaminen
Jos jäsenvaltio myöntää tukea, jonka esitetään olevan vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta tämän asetuksen nojalla mutta joka ei täytä I-III luvussa asetettuja edellytyksiä, komissio voi, annettuaan kyseiselle jäsenvaltiolle mahdollisuuden esittää näkemyksensä asiasta, antaa päätöksen, jossa todetaan, että kaikista tai osasta kyseisen jäsenvaltion hyväksymistä tulevista tukitoimenpiteistä, jotka muutoin täyttäisivät tämän asetuksen vaatimukset, on ilmoitettava komissiolle perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Ilmoitettavat tuet voidaan rajoittaa tietyntyyppiseen tukeen, tiettyjen tuensaajien hyväksi myönnettävään tukeen tai kyseisen jäsenvaltion tiettyjen viranomaisten toteuttamiin toimenpiteisiin.
12 artikla
Raportointi
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle asetuksen (EY) N:o 794/2004 III luvussa tarkoitettu sähköisessä muodossa oleva vuosikertomus tämän asetuksen soveltamisesta jokaiselta kokonaiselta vuodelta tai sen osalta, jonka aikana tätä asetusta sovelletaan.
2. Vuosikertomuksen on sisällettävä myös tiedot seuraavista seikoista:
a)
26 artiklassa tarkoitetut eläintaudit tai kasvintuhoojat;
b)
meteorologiset tiedot 25 artiklassa tarkoitettujen luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen ja 30 artiklassa tarkoitettujen maatalousalaan vaikuttaneiden luonnonmullistusten tyypistä, esiintymisajasta ja -paikasta sekä suhteellisesta voimakkuudesta.
13 artikla
Valvonta
Jäsenvaltioiden on säilytettävä yksityiskohtaista asiakirja-aineistoa, joka sisältää tarvittavat tiedot ja asiakirjatodisteet, joiden perusteella voidaan vahvistaa, että kaikki tässä asetuksessa säädetyt edellytykset täyttyvät. Asiakirja-aineisto on säilytettävä 10 vuoden ajan siitä päivästä alkaen, jolloin tapauskohtainen tuki tai tukijärjestelmän viimeinen tuki myönnettiin. Kyseisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle 20 työpäivän tai pyynnössä asetettavan pidemmän määräajan kuluessa kaikki tiedot ja asiakirjatodisteet, jotka komissio katsoo tarvitsevansa voidakseen valvoa tämän asetuksen soveltamista.
III LUKU
TUKIMUODOT
1 JAKSO
Maatalouden alkutuotannon, maataloustuotteiden jalostuksen tai maataloustuotteiden kaupan pitämisen alalla toimivien pk-yritysten hyväksi myönnettävä tuki
14 artikla
Maatiloilla maatalouden alkutuotantoon liittyviin, aineelliseen tai aineettomaan omaisuuteen tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki
1. Maatiloilla maatalouden alkutuotantoon liittyviin, aineelliseen tai aineettomaan omaisuuteen tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-14 kohdassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Investointi voi olla yhden tai useamman tuensaajan tekemä tai sen kohteena voi olla yhden tai useamman tuensaajan käyttämä aineellinen tai aineeton omaisuuserä.
3. Investoinneilla on pyrittävä vähintään yhteen seuraavista tavoitteista:
a)
maatilan kokonaistehokkuuden ja kestävyyden parantaminen, erityisesti tuotantokustannuksia alentamalla tai tuotantoa parantamalla ja uudelleensuuntaamalla;
b)
luonnonympäristön, hygieniaolosuhteiden tai eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten noudattamisen parantaminen edellyttäen, että investointi ylittää unionin voimassa olevat vaatimukset;
c)
maatalouden kehittämiseen, nykyaikaistamiseen ja mukauttamiseen liittyvän infrastruktuurin luominen ja kehittäminen, mukaan lukien maatalousmaalle pääsy, tilusjärjestelyt ja maanparannus, energia- ja vesihuolto sekä energian ja veden säästö;
d)
maatalouden ympäristö- ja ilmastotavoitteiden toteuttaminen, mukaan lukien lajien ja luontotyyppien monimuotoisuuden suojelun taso sekä Natura 2000 -alueen tai jäsenvaltioiden kansallisissa tai alueellisissa maaseudun kehittämisohjelmissa määriteltävien muiden luonnonarvoltaan merkittävien alueiden yleishyödyllisen arvon parantaminen, kunhan investoinnit ovat ei-tuotannollisia;
e)
luonnonmullistusten, luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen, eläintautien tai kasvintuhoojien vahingoittamien maatalouden tuotantomahdollisuuksien palauttaminen sekä edellä mainittujen tapahtumien aiheuttamien vahinkojen ehkäiseminen.
4. Investointi voi liittyä biopolttoaineiden tuotantoon tai energian tuotantoon uusiutuvista energialähteistä maatiloilla edellyttäen, että tuotanto ei ylitä kyseisen maatilan keskimääräistä vuotuista polttoaineen tai energian kulutusta.
Jos investointi tehdään biopolttoaineiden tuotantoon, tuotantolaitoksen tuotantokapasiteetti saa vastata enintään liikennepolttoaineen keskimääräistä vuosikulutusta maatilalla eikä tuotettua biopolttoainetta saa myydä markkinoilla.
Jos investointi tehdään lämpöenergian ja sähkön tuottamiseksi uusiutuvista energialähteistä maatiloilla, tuotantolaitteita on käytettävä ainoastaan tuensaajan omiin energiantarpeisiin ja niiden tuotantokapasiteetti saa vastata enintään lämpöenergian ja sähkön yhdistettyä keskimääräistä vuosikulutusta maatilalla, mukaan lukien maatilakotitalous. Sähkön myynti verkkoon sallitaan ainoastaan, jos vuotuista oman kulutuksen rajaa noudatetaan.
Jos investointi on useamman tuensaajan toteuttama ja tehdään tuensaajien omien biopolttoaineen ja energian tarpeiden täyttämiseksi, keskimääräinen vuosikulutus lasketaan siten, että se vastaa kaikkien tuensaajien keskimääräistä vuosikulutusta.
Uusiutuvaan energiaan liittyvään infrastruktuuriin tehtävissä, energiaa kuluttavissa tai tuottavissa investoinneissa on noudatettava energiatehokkuutta koskevia vähimmäisstandardeja, jos tällaisia standardeja on kansallisella tasolla.
Investoinnit järjestelmiin, joiden päätarkoitus on sähköntuotanto biomassasta, eivät ole tukikelpoisia, jollei lämpöenergiaa käytetä tietty vähimmäisprosentti, jonka jäsenvaltio määrittelee.
Jäsenvaltion on vahvistettava eri järjestelmätyyppien osalta bioenergian, biopolttoaineet mukaan lukien, tuotannossa käytettävien viljakasvien ja muiden paljon tärkkelystä sisältävien viljelykasvien, sokerikasvien ja öljykasvien enimmäisosuuksille kynnykset. Tuki bioenergiaa koskeviin investointihankkeisiin on rajoitettava sellaiseen bioenergiaan, joka on unionin lainsäädännössä, muun muassa direktiivin 2009/28/EY 17 artiklan 2-6 kohdassa säädettyjen sovellettavien kestävyyskriteerien mukaista.
5. Investoinnin on oltava unionin lainsäädännön ja asianomaisen jäsenvaltion ympäristönsuojelua koskevan kansallisen lainsäädännön mukainen. Kun kyseessä on investointi, josta on direktiivin 2011/92/EU mukaan tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, tuen edellytyksenä on oltava, että tällainen arviointi on tehty ja että asianomaiselle investointihankkeelle on myönnetty lupa ennen yksittäisen tuen myöntämispäivää.
6. Tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
kiinteän omaisuuden rakentamisen, hankkimisen, leasingvuokraus mukaan luettuna, tai kunnostamisen kustannukset; maa on tukikelpoista ainoastaan, jos määrä on enintään 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaiskustannuksista;
b)
koneiden ja laitteiden hankkiminen tai ostoleasing enintään omaisuuserän markkina-arvoon asti;
c)
a ja b alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, ekologista ja taloudellista kestävyyttä koskevaan neuvontaan liittyvät palkkiot, mukaan lukien toteutettavuustutkimukset; toteutettavuustutkimusten kustannukset säilyvät tukikelpoisina silloinkin, kun niiden tulosten perusteella a ja b alakohdassa tarkoitettuja menoja ei aiheudu;
d)
tietokoneohjelmistojen hankkiminen tai kehittäminen ja patenttien, käyttölupien, tekijänoikeuksien ja tavaramerkkien hankkiminen;
e)
edellä 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettuihin tavoitteisiin liittyvistä ei-tuotannollisista investoinneista aiheutuvat menot;
f)
kastelun osalta sellaisten investointien kustannukset, jotka täyttävät seuraavat edellytykset:
i)
komissiolle on annettu tiedoksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (33) 13 artiklassa vaadittu vesipiirin hoitosuunnitelma, joka koskee investoinnin koko kohdealuetta sekä mahdollisia muita alueita, joiden ympäristöön investointi voi vaikuttaa. Mainitun direktiivin 11 artiklan mukaisen vesipiirin hoitosuunnitelman nojalla toteutettavat ja maatalousalan kannalta tärkeät toimenpiteet on täsmennettävä etukäteen asiaankuuluvassa toimenpideohjelmassa. Tuetun investoinnin vedenkäytön mittaamiseksi on oltava käytössä vesimittarit, tai sellaiset on otettava käyttöön investoinnin osana;
ii)
investoinnin on vähennettävä aiempaa vedenkulutusta vähintään 25 prosenttia;
Investointeihin, jotka vaikuttavat pinta- tai pohjavesistöihin, joiden tila ei veden määrään liittyvistä syistä saavuta luokittelua ”hyvä” asiaankuuluvassa vesipiirin hoitosuunnitelmassa, ja investointeihin, jotka johtavat tiettyyn pohja- tai pintavesistöön vaikuttavan kastellun alueen nettolaajentumiseen, ei kuitenkaan f alakohdan osalta myönnetä tukea tämän artiklan nojalla.
Mitään f alakohdan i ja ii alakohdan edellytyksistä ei sovelleta olemassa olevaan järjestelmään tehtävään investointiin, joka vaikuttaa ainoastaan energiatehokkuuteen, eikä vesisäiliön rakentamiseen johtavaan investointiin tai kierrätysveden käyttöön johtavaan investointiin, joka ei vaikuta pinta- tai pohjavesistöön;
g)
kun kyseessä ovat luonnonmullistusten, luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen, eläintautien tai kasvintuhoojien vahingoittamien maatalouden tuotantomahdollisuuksien palauttamiseen tähtäävät investoinnit, tukikelpoisia kustannuksia voivat olla kustannukset, jotka aiheutuvat maatalouden tuotantomahdollisuuksien palauttamisesta tasolle, jolla ne olivat ennen asianomaista tapahtumaa;
h)
kun kyseessä ovat luonnonmullistusten, luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen, eläintautien tai kasvintuhoojien aiheuttamien vahinkojen ennaltaehkäisyyn tähtäävät investoinnit, tukikelpoiset kustannukset voivat sisältää kustannukset, jotka aiheutuvat erityisistä ennalta ehkäisevistä toimista.
7. Muut kuin 6 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut leasingsopimukseen liittyvät kustannukset, kuten vuokranantajan kate, korkojen jälleenrahoituskulut, yleiskulut ja vakuutusmaksut, eivät ole tukikelpoisia.
Käyttöpääomaa ei pidetä tukikelpoisena kustannuksena.
8. Tammikuun 1 päivästä 2017 alkaen keinokastelun osalta tukea voivat maksaa vain ne jäsenvaltiot, jotka varmistavat investoinnin kohteena olevan vesipiirin osalta, että veden käytön eri sektorit osallistuvat vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamiseen maatalousalalla direktiivin 2000/60/EY 9 artiklan 1 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti, ottaen tarvittaessa huomioon osallistumisen sosiaaliset, ympäristölliset ja taloudelliset vaikutukset sekä vaikutuksen kohteena olevan alueen tai kohteina olevien alueiden maantieteelliset ja ilmastolliset olosuhteet.
9. Tukea ei voida myöntää seuraaviin tarkoituksiin:
a)
tuotanto-oikeuksien, tukioikeuksien ja yksivuotisten kasvien hankinta;
b)
yksivuotisten kasvien istutus;
c)
vedenpoistotyöt;
d)
unionin vaatimusten täyttämiseksi tehtävät investoinnit, lukuun ottamatta nuorille viljelijöille 24 kuukauden kuluessa tilanpidon aloittamisesta myönnettävää tukea;
e)
eläinten hankkiminen, lukuun ottamatta investointeihin 3 kohdan e alakohdan mukaisesti myönnettyä tukea.
10. Tukea ei voida rajoittaa joihinkin tiettyihin maataloustuotteisiin, minkä vuoksi sen hakemisen on oltava mahdollista kaikille maatalouden alkutuotannon aloille tai koko kasvintuotantoalalle tai koko eläintuotantoalalle. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää joitain tuotteita tuen ulkopuolelle sisämarkkinoiden ylikapasiteetin takia tai sen vuoksi, ettei tuotteelle ole markkinointikanavia.
11. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua tukea ei saa myöntää asetuksessa (EU) N:o 1308/2013 säädettyjen kieltojen tai rajoitusten vastaisesti silloinkaan, kun kiellot ja rajoitukset koskevat vain unionin tukea, josta säädetään kyseisessä asetuksessa.
12. Tuki-intensiteetti saa olla enintään
a)
75 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista syrjäisimmillä alueilla;
b)
75 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista Egeanmeren pienillä saarilla;
c)
50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista vähemmän kehittyneillä alueilla ja kaikilla alueilla, joiden asukaskohtainen BKT 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisellä ajanjaksolla oli alle 75 prosenttia EU-25:n kyseisen viitekauden keskiarvosta, mutta joiden asukaskohtainen BKT on yli 75 prosenttia EU-27:n keskiarvosta;
d)
40 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista muilla alueilla.
13. Edellä 12 kohdassa säädettyjä prosenttiosuuksia voidaan korottaa 20 prosenttiyksikköä edellyttäen, ettei tuen enimmäisintensiteetti ylitä 90:tä prosenttia, kun kyseessä ovat:
a)
nuoret viljelijät tai viljelijät, jotka ovat aloittaneet tilanpidon tukihakemuksen esittämispäivää edeltäneiden viiden vuoden aikana;
b)
yhteiset investoinnit, esimerkiksi varastotila, jota viljelijäryhmä käyttää, tai tila, jossa tuotteita valmistellaan kaupan pitämistä varten, ja yhdennetyt hankkeet, jotka kattavat useita asetuksen (EU) N:o 1305/2013 mukaisia toimenpiteitä, mukaan lukien tuottajaorganisaatioiden sulautumiseen liittyvät;
c)
investoinnit alueilla, joilla on luonnonoloista johtuvia tai muita erityisrajoitteita;
d)
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden (EIP) yhteydessä tuetut toimet, esimerkiksi uuteen eläinsuojaan tehtävät investoinnit, joiden ansiosta voidaan testata uusia eläinsuojiin liittyviä käytäntöjä, kun nämä käytännöt on kehitetty toimijaryhmässä, jossa on mukana viljelijöitä, tutkijoita ja eläinten hyvinvointia edistäviä kansalaisjärjestöjä;
e)
edellä 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetut investoinnit, joiden tavoitteena on parantaa luonnonympäristön, hygienian tai eläinten hyvinvoinnin tasoa; tässä kohdassa säädettyä korotettua tuki-intensiteettiä sovelletaan tällöin ainoastaan lisäkustannuksiin, jotka ovat tarpeen unionin voimassa olevissa vaatimuksissa edellytettyä tasoa korkeamman suojelun tason saavuttamiseksi ja jotka eivät johda tuotantokapasiteetin kasvuun.
14. Kun kyseessä ovat 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetut ei-tuotannolliset investoinnit ja 3 kohdan e alakohdassa tarkoitetut tuotantokapasiteetin palauttamiseen tehtävät investoinnit, tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia.
Kun kyseessä ovat 3 kohdan e alakohdassa tarkoitetut ennalta ehkäiseviin toimenpiteisiin tehtävät investoinnit, tuen enimmäisintensiteetti on 80 prosenttia. Se voidaan kuitenkin korottaa 100 prosenttiin, jos kyseessä on useamman kuin yhden tuensaajan yhdessä toteuttama investointi.
15 artikla
Maatalousmaan tilusjärjestelyihin tarkoitettu tuki
Maatalousmaan tilusjärjestelyihin tarkoitettu tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää I luvussa vahvistetut edellytykset ja sen kohteena on enintään 100 prosenttia tosiasiallisesti aiheutuvista oikeudellisista ja hallinnollisista kustannuksista, maanmittauskustannukset mukaan luettuina.
16 artikla
Maatilarakennusten siirtämiseen uuteen paikkaan tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki
1. Maatilarakennusten siirtämiseen uuteen paikkaan tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-5 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Maatilarakennuksen siirtämisen on oltava yleisen edun mukaista.
Tämän artiklan nojalla myönnettävän tuen oikeuttava yleinen etu on täsmennettävä kyseisen jäsenvaltion asiaa koskevissa säännöksissä.
3. Jos maatilarakennuksen uuteen paikkaan siirtäminen merkitsee nykyisten tilojen purkamista, siirtoa toiseen paikkaan ja uudelleen pystyttämistä, tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia tällaisista toimista aiheutuneista tosiasiallisista kustannuksista.
4. Jos 3 kohdassa tarkoitetun nykyisten tilojen purkamisen, toiseen paikkaan siirron ja uudelleen pystyttämisen lisäksi uuteen paikkaan siirtäminen johtaa kyseisten tilojen uudenaikaistamiseen tai tuotantokapasiteetin kasvuun, kyseiseen tilojen uudenaikaistamiseen tai tuotantokapasiteetin kasvuun liittyvien kustannusten osalta sovelletaan 14 artiklan 12 ja 13 kohdassa tarkoitettuja investointien tuki-intensiteettejä.
Tämän kohdan soveltamiseksi uudenaikaistamisena ei pidetä nykyisen rakennuksen tai tilan pelkkää sellaista korvaamista uudella ajanmukaisella rakennuksella tai tilalla, jonka yhteydessä kyseisen tuotannon tai teknologian luonne ei muutu peruslaatuisesti.
5. Tuen enimmäisintensiteetti voi olla 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun kyseessä on maaseudun taajamien lähellä toteutettavien toimintojen siirtäminen maaseudun taajaman elämänlaadun parantamiseksi tai sen ympäristönsuojelun tason lisäämiseksi.
17 artikla
Maataloustuotteiden jalostukseen ja maataloustuotteiden kaupan pitämiseen liittyvä investointituki
1. Maataloustuotteiden jalostukseen ja maataloustuotteiden kaupan pitämiseen liittyviin, aineelliseen tai aineettomaan omaisuuteen tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-10 kohdassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Investoinnin on koskettava maataloustuotteiden jalostusta tai maataloustuotteiden kaupan pitämistä.
3. Ravintokasveista tuotettuihin biopolttoaineisiin liittyvät investoinnit eivät ole tämän artiklan nojalla tukikelpoisia.
4. Investoinnin on oltava unionin lainsäädännön ja asianomaisen jäsenvaltion ympäristönsuojelua koskevan kansallisen lainsäädännön mukainen. Kun kyseessä on investointi, josta on direktiivin 2011/92/EU mukaan tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, tuen edellytyksenä on oltava, että tällainen arviointi on tehty ja että asianomaiselle investointihankkeelle on myönnetty lupa ennen yksittäisen tuen myöntämispäivää.
5. Tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
kiinteän omaisuuden rakentaminen, hankkiminen, leasingvuokraus mukaan luettuna, tai kunnostaminen; maa on tukikelpoista ainoastaan, jos määrä on enintään 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaiskustannuksista;
b)
koneiden ja laitteiden hankkiminen tai ostoleasing enintään omaisuuserän markkina-arvoon asti;
c)
a ja b alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, ekologista ja taloudellista kestävyyttä koskevaan neuvontaan liittyvät palkkiot, mukaan lukien toteutettavuustutkimukset; toteutettavuustutkimusten kustannukset säilyvät tukikelpoisina silloinkin, kun niiden tulosten perusteella a ja b alakohdassa tarkoitettuja menoja ei aiheudu;
d)
tietokoneohjelmistojen hankkiminen tai kehittäminen ja patenttien, käyttölupien, tekijänoikeuksien ja tavaramerkkien hankkiminen.
6. Muut kuin 5 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut leasingsopimukseen liittyvät kustannukset, kuten vuokranantajan kate, korkojen jälleenrahoituskulut, yleiskulut ja vakuutusmaksut, eivät ole tukikelpoisia.
Käyttöpääomaa ei pidetä tukikelpoisena kustannuksena.
7. Tukea ei saa myöntää investointeihin, jotka tehdään unionin voimassa olevien vaatimusten noudattamiseksi.
8. Tukea ei saa myöntää asetuksessa (EU) N:o 1308/2013 säädettyjen kieltojen tai rajoitusten vastaisesti silloinkaan, kun kiellot ja rajoitukset koskevat vain unionin tukea, josta säädetään mainitussa asetuksessa.
9. Tuki-intensiteetti saa olla enintään
a)
75 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista syrjäisimmillä alueilla;
b)
75 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista Egeanmeren pienillä saarilla;
c)
50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista vähemmän kehittyneillä alueilla ja kaikilla alueilla, joiden asukaskohtainen BKT vuosina 2007-2013 oli alle 75 prosenttia EU-25:n kyseisen viitekauden keskiarvosta, mutta joiden asukaskohtainen BKT on yli 75 prosenttia EU-27:n keskiarvosta;
d)
40 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista muilla alueilla.
10. Edellä 9 kohdassa tarkoitettuja prosenttiosuuksia voidaan korottaa 20 prosenttiyksikköä edellyttäen, ettei tuen enimmäisintensiteetti ylitä 90:tä prosenttia, kun kyseessä ovat toimet,
a)
jotka liittyvät tuottajaorganisaatioiden sulautumiseen; tai
b)
joita tuetaan eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden yhteydessä.
18 artikla
Nuorten viljelijöiden aloitustuki ja pientilojen kehittämistuki
1. Nuorten viljelijöiden aloitustuki sekä perustamistuki pientilojen kehittämiseksi ovat perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvia ja vapautettuja perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos ne täyttävät tämän artiklan 2-7 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuki myönnetään tämän asetuksen 2 artiklan 34 kohdassa määritellyille nuorille viljelijöille tai jäsenvaltioiden määrittelemille pientiloille.
Jäsenvaltion esittämä pientilojen määritelmä on sisällytettävä asianomaisiin maaseudun kehittämisohjelmiin, ja sille on saatava komission hyväksyntä.
Jäsenvaltioiden on määritettävä nuorten viljelijöiden aloitustuen ja pientilojen kehittämistuen saamiseen liittyvät ylä- ja alarajat suhteessa maatilan tuotantopotentiaaliin, jota mitataan komission asetuksen (EY) N:o 1242/2008 (34) 5 artiklassa määriteltynä standardituotoksena tai vastaavana. Alarajan nuorten viljelijöiden aloitustuen saamiseksi on oltava korkeampi kuin ylärajan pientilojen kehittämistuen saamiseksi.
Tukea saa myöntää ainoastaan mikro- ja pienyrityksille.
3. Kun tuki myönnetään nuorelle viljelijälle, joka aloittaa tilanpidon oikeushenkilönä, tällä on oltava tosiasiallinen ja jatkuva päätäntävalta oikeushenkilössä toiminnan johtamiseen, etuihin ja taloudellisiin riskeihin liittyvien päätösten osalta. Jos oikeushenkilön pääomaan tai hallinnointiin osallistuu useita luonnollisia henkilöitä, mukaan lukien henkilöt, jotka eivät ole nuoria viljelijöitä, nuoren viljelijän on pystyttävä harjoittamaan tällaista tosiasiallista ja jatkuvaa päätäntävaltaa joko yksin tai yhdessä muiden henkilöiden kanssa. Jos oikeushenkilö on yksin tai yhdessä toisen oikeushenkilön määräysvallassa, kyseisiä vaatimuksia sovelletaan jokaiseen luonnolliseen henkilöön, jolla on määräysvaltaa kyseisessä toisessa oikeushenkilössä.
4. Tuen edellytyksenä on liiketoimintasuunnitelman esittäminen asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, ja kyseisen suunnitelman toteuttaminen on aloitettava yhdeksän kuukauden kuluessa tuen myöntämispäätöksen päivämäärästä.
Liiketoimintasuunnitelmassa on kuvattava vähintään seuraavia:
a)
Kun kyseessä on nuorten viljelijöiden aloitustuki:
i)
maatilan lähtötilanne;
ii)
maatilan toimintojen kehittämisen välietapit ja tavoitteet;
iii)
yksityiskohtaiset tiedot tilan toimintojen kehittämiseksi tarvittavista toimista, kuten investoinneista, koulutuksesta tai neuvonnasta, mukaan lukien ympäristön kestävyyteen ja resurssitehokkuuteen liittyvät toimet.
b)
Kun kyseessä on yrityksen perustamistuki pientilojen kehittämiseksi:
i)
maatilan lähtötilanne;
ii)
yksityiskohtaiset tiedot toimista, joilla voidaan edistää taloudellisen elinkelpoisuuden saavuttamista, kuten investoinneista, koulutuksesta tai yhteistyöstä, mukaan lukien ympäristön kestävyyteen ja resurssitehokkuuteen liittyvät toimet.
5. Nuorten viljelijöiden osalta tämän artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa liiketoimintasuunnitelmassa on todettava, että tuensaajan on täytettävä 2 artiklan 42 kohdassa esitetty aktiiviviljelijän määritelmä 18 kuukauden kuluessa tilanpidon aloittamisesta. Tuensaajille, joilla ei ole kyseisen määritelmän edellyttämää riittävää ammattitaitoa ja pätevyyttä, voidaan kuitenkin myöntää tukea edellyttäen, että tuensaaja sitoutuu hankkimaan kyseisen ammattitaidon ja pätevyyden 36 kuukauden kuluessa tuen myöntämispäätöksen päivämäärästä. Kyseinen sitoumus on sisällytettävä liiketoimintasuunnitelmaan.
6. Tuki myönnetään tai maksetaan vähintään kahdessa osassa tai erässä enintään viiden vuoden aikana.
Nuorten viljelijöiden osalta tuen viimeisen osan tai erän myöntämisen tai maksamisen edellytyksenä on, että 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettu liiketoimintasuunnitelma on pantu asianmukaisesti täytäntöön.
7. Tukimäärän nuorta viljelijää kohden on perustuttava asianomaisen jäsenvaltion sosioekonomiseen tilanteeseen, ja se voi olla enintään 70 000 euroa.
Tuen enimmäismäärä pientilaa kohden on 15 000 euroa.
19 artikla
Maatalousalan tuottajaryhmien ja -organisaatioiden perustamistuki
1. Tuottajaryhmien ja -organisaatioiden perustamistuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-9 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tukea voidaan myöntää ainoastaan tuottajaryhmille ja -organisaatioille, jotka asianomaisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on virallisesti hyväksynyt liiketoimintasuunnitelman perusteella.
3. Tuen myöntäminen velvoittaa asianomaiset jäsenvaltiot todentamaan, että 2 kohdassa tarkoitetun liiketoimintasuunnitelman tavoitteet on saavutettu viiden vuoden kuluessa tuottajaryhmän tai -organisaation virallisesta hyväksymisestä.
4. Tuottajaryhmän tai -organisaation puitteissa tehtyjen sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen on oltava kilpailusäännösten mukaisia, sillä kyseisiä säännöksiä sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1308/2013 206-210 artiklan nojalla.
5. Tukea ei saa myöntää seuraaville:
a)
tuotanto-organisaatiot, yhteisöt tai yksiköt, kuten yritykset tai osuuskunnat, joiden tarkoituksena on hoitaa yhtä tai useampaa maatilaa ja jotka ovat näin ollen käytännössä yksittäisiä tuottajia;
b)
maatalousalan yhteenliittymät, jotka suorittavat esimerkiksi keskinäiseen avunantoon, lomituspalveluun sekä tilanhoitopalveluihin liittyviä tehtäviä jäsenten maatiloilla ilman, että yhteenliittymät osallistuvat yhteistoiminnassa tapahtuvaan tuotannon mukauttamiseen markkinoiden vaatimuksiin;
c)
tuottajaryhmät, tuottajaorganisaatiot tai yhteenliittymät, joiden tavoitteet eivät ole asetuksen (EU) N:o 1308/2013 152 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 3 kohdan ja 156 artiklan mukaisia.
6. Tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin: asianmukaisten tilojen vuokraaminen, toimistolaitteiden hankinta, tietokoneet ja niiden ohjelmistot mukaan luettuina, hallinnollisesta henkilöstöstä aiheutuvat kulut, yleiskulut sekä palkkiot oikeudellisista ja hallinnollisista palveluista.
Jos tilat ostetaan, tukikelpoisiksi kustannuksiksi hyväksytään enintään markkinahintojen mukaiset vuokrakulut.
7. Tukea maksetaan kiinteämääräisenä tukena vuotuisina erinä viiden vuoden ajan siitä päivämäärästä alkaen, jona toimivaltainen viranomainen virallisesti hyväksyi tuottajaryhmän tai -organisaation 2 kohdassa tarkoitetun liiketoimintasuunnitelman perusteella.
Jäsenvaltiot voivat maksaa viimeisen erän vasta sen jälkeen, kun kyseisen liiketoimintasuunnitelman moitteeton toteuttaminen on todennettu.
Tuen on oltava asteittain alenevaa.
8. Tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
9. Tuen enimmäismäärä on 500 000 euroa.
20 artikla
Maataloustuotteiden tuottajien laatujärjestelmiin osallistumista varten myönnettävä tuki
1. Seuraavat maataloustuotteiden tuottajille tarkoitetut tukimuodot ovat perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvia ja vapautettuja perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta:
a)
tuki liittymiseksi ensimmäisen kerran laatujärjestelmiin, jos tuki täyttää tämän artiklan 2-6 kohdassa sekä I luvussa säädetyt edellytykset;
b)
tuki laatujärjestelmiin liittyvien pakollisten valvontatoimenpiteiden kustannuksiin, kun kyseiset valvontatoimenpiteet toteutetaan unionin tai kansallisen lainsäädännön nojalla tai kun toimivaltainen viranomainen toteuttaa ne tai ne toteutetaan kyseisen viranomaisen puolesta ja jos tuki täyttää tämän artiklan 2, 4, 6, 7 ja 8 kohdassa sekä I luvussa vahvistetut edellytykset;
c)
tuki markkinatutkimuksista, tuoteideoinnista ja -suunnittelusta aiheutuviin kustannuksiin sekä laatujärjestelmien hyväksymishakemusten valmisteluun, jos tuki täyttää tämän artiklan 2, 6, 7 ja 8 kohdassa sekä I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu tuki myönnetään seuraaviin laatujärjestelmiin:
a)
seuraavien asetusten ja säännösten nojalla perustetut laatujärjestelmät:
i)
asetuksen (EU) N:o 1308/2013 II osan II osaston I luvun 2 jakso viinin osalta;
ii)
asetus (EU) N:o 1151/2012;
iii)
neuvoston asetus (EY) N:o 834/2007 (35);
iv)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 110/2008 (36);
v)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 251/2014 (37);
b)
jäsenvaltioiden hyväksymät maataloustuotteiden laatujärjestelmät, maatilojen sertifiointiohjelmat mukaan luettuina, jotka täyttävät seuraavat perusteet:
i)
tällaisten laatujärjestelmien mukaisesti valmistettavien lopputuotteiden erityisyyden on johduttava selkeistä velvoitteista, joiden avulla voidaan taata
-
tuotteen erityiset ominaisuudet, tai
-
erityiset viljely- tai tuotantomenetelmät, tai
-
kansanterveyden, eläinten tai kasvien terveyden, eläinten hyvinvoinnin tai ympäristönsuojelun kannalta huomattavasti laadukkaampi lopputuote kuin mitä kaupallista hyödykettä koskevissa standardeissa vaaditaan;
ii)
laatujärjestelmän on oltava avoin kaikille tuottajille;
iii)
laatujärjestelmän on sisällettävä sitovat lopputuotteiden tuote-eritelmät, ja viranomaisten tai riippumattoman tarkastuselimen on todennettava kyseisten eritelmien täyttyminen;
iv)
laatujärjestelmän oltava läpinäkyvä ja varmistettava maataloustuotteiden täydellinen jäljitettävyys;
c)
maataloustuotteiden vapaaehtoiset sertifiointiohjelmat, joiden asianomainen jäsenvaltio on tunnustanut olevan komission tiedonannossa EU:n suuntaviivat maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden vapaaehtoisia sertifiointiohjelmia koskevista parhaista käytännöistä (38) vahvistettujen vaatimusten mukaisia.
3. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu tuki myönnetään maataloustuotteiden tuottajille vuotuisena kannustinpalkkiona, jonka taso määritellään laatujärjestelmiin osallistumisesta aiheutuvien kiinteiden kustannusten mukaan.
4. Edellä 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettua tukea ei saa myöntää tuensaajan itsensä harjoittaman valvonnan kustannuksiin eikä jos unionin lainsäädännössä säädetään, että maataloustuotteiden tuottajien tai tuottajaryhmien on vastattava valvontakustannuksista, muttei tarkenneta kustannusten varsinaista tasoa.
5. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua tukea saa myöntää enintään viisi vuotta, ja sen enimmäismäärä on 3 000 euroa tuensaajaa kohti vuodessa.
6. Kaikilla kyseisen alueen tukikelpoisilla yrityksillä on oltava mahdollisuus saada tätä tukea objektiivisesti määriteltyjen edellytysten perusteella.
7. Edellä 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettuun tukeen ei saa liittyä suoria maksuja edunsaajille.
Edellä 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettu tuki on maksettava valvontatoimenpiteistä vastaavalle yksikölle, tutkimuslaitokselle tai konsulttipalvelun tarjoajalle.
8. Edellä 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettu tuki saa olla enintään 100 prosenttia aiheutuneista tosiasiallisista kustannuksista.
21 artikla
Tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskeviin toimiin tarkoitettu tuki
1. Tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskeviin toimiin tarkoitettu tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-8 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tukea voivat saada ammatillista koulutusta ja taitojen hankkimista (mukaan lukien koulutuskurssit, työpajat ja valmennus) koskevat toimet, esittelytoiminta ja tiedotustoimet.
Tuki voi kattaa myös lyhytaikaisen tilanhoitoa koskevan vaihdon ja tilavierailut.
Esittelytoimintaan myönnettävää tukea voi saada asianomaisiin investointikustannuksiin.
3. Tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
ammatillista koulutusta ja taitojen hankkimista, mukaan lukien koulutuskurssit, työpajat ja valmennus, koskevista toimista, esittelytoiminnasta ja tiedotustoimista aiheutuvat kustannukset;
b)
osallistujien matka- ja majoituskulut sekä päivärahat;
c)
osallistujien poissaolon aikana lomituspalveluista aiheutuneet kustannukset;
d)
jos kyseessä ovat investointeihin liittyvät esittelyhankkeet:
i)
kiinteän omaisuuden rakentaminen, hankkiminen, leasingvuokraus mukaan luettuna, tai kunnostaminen; maa on tukikelpoista ainoastaan, jos määrä on enintään 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaiskustannuksista;
ii)
koneiden ja laitteiden hankkiminen tai ostoleasing enintään omaisuuserän markkina-arvoon asti;
iii)
i ja ii alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, ekologista ja taloudellista kestävyyttä koskevaan neuvontaan liittyvät palkkiot, mukaan lukien toteutettavuustutkimukset; toteutettavuustutkimusten kustannukset säilyvät tukikelpoisina silloinkin, kun niiden tulosten perusteella i ja ii alakohdassa tarkoitettuja menoja ei aiheudu;
iv)
tietokoneohjelmistojen hankkiminen tai kehittäminen ja patenttien, käyttölupien, tekijänoikeuksien ja tavaramerkkien hankkiminen.
4. Edellä 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetut kustannukset ovat tukikelpoisia vain siltä osin kuin ja siltä ajalta kun niitä on käytetty esittelyhankkeessa.
Tukikelpoisiksi voidaan katsoa ainoastaan poistokustannukset, jotka vastaavat esittelyhankkeen kestoa laskettuna yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaan.
5. Edellä 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettuun tukeen ei saa liittyä suoria maksuja edunsaajille.
Edellä 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettu tuki on maksettava tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskevien toimien tarjoajalle.
6. Tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskevia toimia tarjoavilla yksiköillä on oltava asianmukaiset valmiudet eli pätevä henkilöstö, ja henkilöstölle on tarjottava säännöllisesti koulutusta kyseisten tehtävien hoitamiseen.
Edellä 2 kohdassa tarkoitettuja palveluja voivat tarjota kaikenkokoiset tuottajaryhmät tai muut organisaatiot.
7. Kaikilla kyseisen alueen tukikelpoisilla yrityksillä on oltava mahdollisuus saada tätä tukea objektiivisesti määriteltyjen edellytysten perusteella.
Jos 2 kohdassa tarkoitettujen toimintojen järjestäjät ovat tuottajaryhmiä ja -organisaatioita, ryhmän tai organisaation jäsenyys ei saa olla edellytyksenä tällaisiin toimintoihin osallistumiselle.
Muiden kuin tuottajaryhmän tai -organisaation jäsenten osallistuminen ryhmän tai organisaation hallinnollisiin kustannuksiin on rajoitettava 2 kohdassa tarkoitettujen toimintojen tarjoamisesta aiheutuviin kustannuksiin.
8. Tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
Kun kyseessä ovat 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetut esittelyhankkeet, tuen määrä saa olla enintään 100 000 euroa kolmen verovuoden aikana.
22 artikla
Tuki neuvontapalveluihin
1. Neuvontapalveluihin tarkoitettu tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-8 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuella autetaan maatalousalalla toimivia yrityksiä ja nuoria viljelijöitä hyödyntämään neuvontapalveluja tilansa tai investointinsa taloudellisen ja ympäristötehokkuuden parantamisessa sekä niiden ilmastoystävällisyyden ja ilmastonmuutoksen kestävyyden parantamisessa.
3. Neuvonnan on liityttävä ainakin yhteen asetuksen (EU) N:o 1305/2013 5 artiklan mukaiseen maaseudun kehittämistä koskevaan unionin prioriteettiin, ja sen on katettava vähintään yksi seuraavista:
a)
asetuksen (EU) N:o 1306/2013 VI osaston I luvussa säädetystä lakisääteisestä hoitovaatimuksesta tai hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevasta toimenpidevaatimuksesta johtuvat velvoitteet;
b)
tarvittaessa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston 3 luvun mukaiset ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisat maatalouskäytännöt ja mainitun asetuksen 4 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu maatalousmaan säilyttäminen;
c)
toimenpiteet, joilla pyritään nykyaikaistamiseen, kilpailukyvyn kasvattamiseen, alakohtaiseen yhdentämiseen, innovointiin, markkinasuuntautuneisuuteen sekä yrittäjyyden edistämiseen;
d)
vaatimukset, jotka jäsenvaltiot ovat määrittäneet yhteisön vesipolitiikan puitteista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY 11 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanemiseksi;
e)
vaatimukset, jotka jäsenvaltiot ovat määrittäneet Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 (39) 55 artiklan täytäntöönpanemiseksi, ja erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/128/EY (40) 14 artiklassa tarkoitetun integroidun torjunnan yleisten periaatteiden noudattaminen;
f)
tarvittaessa työturvallisuusvaatimukset tai maatilaan liittyvät turvallisuusvaatimukset;
g)
ensimmäistä kertaa alalle ryhtyville nuorille viljelijöille annettava erityisneuvonta, mukaan lukien taloudellisesti ja ympäristön kannalta kestävää kehitystä koskeva neuvonta.
4. Neuvonta voi myös kattaa muita kuin tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja kysymyksiä, jotka liittyvät ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja ilmastonmuutokseen sopeutumiseen, luonnon monimuotoisuuteen ja vesien suojeluun, kuten asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä I säädetään, tai jotka liittyvät maatilojen taloudelliseen tilanteeseen ja ympäristönsuojelun tasoon, mukaan lukien kilpailukykyyn liittyvät näkökohdat. Siihen voi sisältyä neuvonta lyhyiden toimitusketjujen, luonnonmukaisen maatalouden ja kotieläintalouden terveysnäkökohtien kehittämiseksi.
5. Tukeen ei saa liittyä suoria maksuja edunsaajille. Tuki on maksettava neuvontapalvelun tarjoajalle.
6. Neuvontapalveluja antamaan valituilla yksiköillä on oltava tarkoituksenmukaiset resurssit eli säännöllisesti koulutettavaa ja pätevää henkilöstöä sekä neuvontakokemusta, ja niiden neuvontatoiminnan on oltava luotettavaa niillä aloilla, joilla ne antavat neuvontaa.
Neuvontapalveluja voivat tarjota kaikenkokoiset tuottajaryhmät tai muut organisaatiot.
Neuvoja antaessaan neuvontapalvelun tarjoajan on noudatettava asetuksen (EU) N:o 1306/2013 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja salassapitovelvollisuuksia.
7. Kaikilla kyseisen alueen tukikelpoisilla yrityksillä on oltava mahdollisuus saada tätä tukea objektiivisesti määriteltyjen edellytysten perusteella.
Jos neuvontapalvelun tarjoajat ovat tuottajaryhmiä ja -organisaatiota, ryhmän tai organisaation jäsenyys ei saa olla edellytyksenä palvelujen saamiselle.
Muiden kuin ryhmän jäsenten osallistuminen ryhmän tai organisaation hallinnollisiin kustannuksiin on rajoitettava neuvontapalvelun tarjoamisesta aiheutuviin kustannuksiin.
8. Tuki saa olla enintään 1 500 euroa annettua neuvontaa kohti.
23 artikla
Tuki maatilojen lomituspalveluihin
1. Maatilojen lomituspalveluihin tarkoitettu tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-5 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tukea voi saada varsinaisiin lomituskustannuksiin, jotka aiheutuvat viljelijän, maatilakotitalouden jäsenen, joka on luonnollinen henkilö, tai maataloustyöntekijän poissaolosta sairauden (lapsen sairaus mukaan lukien), loman tai äitiys- tai hoitovapaan vuoksi tai kuolemantapauksessa.
3. Tukea saavan lomituksen kokonaiskesto voi olla tuensaajaa kohden enintään kolme kuukautta vuodessa, lukuun ottamatta äitiys- ja hoitovapaata, joka on kussakin tapauksessa rajattu kuuteen kuukauteen.
4. Tukeen ei saa liittyä suoria maksuja edunsaajille.
Tuki on maksettava maatilojen lomituspalvelun tarjoajalle.
Maatilojen lomituspalveluja voivat tarjota kaikenkokoiset tuottajaryhmät ja -organisaatiot. Tällöin ryhmän tai organisaation jäsenyys ei saa olla edellytyksenä palvelujen saamiselle.
5. Tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia aiheutuneista tosiasiallisista kustannuksista.
24 artikla
Maataloustuotteiden menekinedistämistoimiin tarkoitettu tuki
1. Maataloustuotteiden menekinedistämistoimiin tarkoitettu tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-8 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tukikelpoisia kustannuksia ovat
a)
kilpailujen, messujen ja näyttelyiden järjestäminen ja niihin osallistuminen;
b)
julkaisut, joiden tarkoituksena on lisätä suuren yleisön tietoisuutta maataloustuotteista.
3. Edellä 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuissa julkaisuissa ei saa viitata tiettyyn yritykseen, tavaramerkkiin tai alkuperään.
Kyseistä rajoitusta ei kuitenkaan sovelleta, jos kyseessä on viittaus seuraavien soveltamisalaan kuuluvaan maataloustuotteen alkuperään:
a)
20 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetut laatujärjestelmät edellyttäen, että viittaus vastaa täsmälleen unionin suojaamaa alkuperää;
b)
20 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetut laatujärjestelmät edellyttäen, että viittaus on viestissä toissijainen.
4. Tukea voi saada 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen kilpailujen, messujen ja näyttelyiden järjestämisestä ja niihin osallistumisesta aiheutuviin seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
osallistumismaksut;
b)
matkakulut ja eläinten kuljetuskustannukset;
c)
tilaisuudesta ilmoittavien julkaisujen ja verkkosivustojen kustannukset;
d)
näyttelytilojen ja -kojujen vuokra sekä pystytys- ja purkamiskustannukset;
e)
vertauskuvalliset palkinnot, joiden arvo on enintään 1 000 euroa kilpailun palkintoa ja voittajaa kohti.
5. Tukea voi saada 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista julkaisuista, joiden tarkoituksena on lisätä suuren yleisön tietoisuutta maataloustuotteista, aiheutuviin seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
sellaisten painettujen ja sähköisten julkaisujen, verkkosivustojen ja media-, radio- tai televisiomainosten kustannukset, joissa esitellään jonkin tietyn alueen edunsaajia tai tietyn maataloustuotteen tuottajia koskevia asiatietoja, edellyttäen että tiedot ovat puolueettomia ja että kaikilla asianomaisilla edunsaajilla on tasavertaiset mahdollisuudet olla edustettuina julkaisussa;
b)
kustannukset, joita aiheutuu levitettäessä tieteellisiä tietoja ja asiatietoja seuraavista:
i)
edellä 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut laatujärjestelmät, jotka ovat avoinna muiden jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden maataloustuotteille;
ii)
geneeriset maataloustuotteet sekä niiden ravintohyödyt ja suositeltavat käyttötavat.
6. Kyseistä tukea myönnetään
a)
luontoissuorituksena; tai
b)
tuensaajalle aiheutuneista tosiasiallisista kustannuksista maksettavina korvauksina.
Jos tuki myönnetään luontoissuorituksena, siihen ei saa liittyä suoria maksuja edunsaajille, vaan se on maksettava menekinedistämistoimien tarjoajalle.
Menekinedistämistoimia voivat järjestää kaikenkokoiset tuottajaryhmät tai muut organisaatiot.
Edellä 4 kohdan e alakohdassa tarkoitettuihin vertauskuvauksellisiin palkkioihin myönnettävä tuki maksetaan menekinedistämistoimien tarjoajalle vain, jos palkkio on tosiasiallisesti myönnetty ja tästä edistetään todistus.
7. Kaikilla kyseisen alueen tukikelpoisilla yrityksillä on oltava mahdollisuus saada menekinedistämistoimiin tarkoitettua tukea objektiivisesti määriteltyjen edellytysten perusteella.
Jos menekinedistämistoimen järjestää tuottajaryhmä ja -organisaatio, osallistumisen edellytyksenä ei voi olla näiden ryhmien tai organisaatioiden jäsenyys, ja järjestölle tai organisaatiolle maksettujen mahdollisten hallinnollisten maksujen on rajoituttava menekinedistämistoimien tarjoamisesta aiheutuneisiin kustannuksiin.
8. Tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
25 artikla
Luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tarkoitettu tuki
1. Luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen aiheuttamien vahinkojen korvaamiseksi maatalouden alkutuotannossa toimiville pk-yrityksille maksettava tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-10 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tämän artiklan nojalla myönnettävään tukeen sovelletaan seuraavia edellytyksiä:
a)
jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on virallisesti tunnustanut, että tapahtuman luonne on luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevat epäsuotuisat sääolot; ja
b)
luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen ja yrityksen kärsimien vahinkojen välillä on suora syy-seuraussuhde.
3. Tuki maksetaan suoraan kyseiselle yritykselle tai tuottajaryhmälle tai -organisaatiolle, jonka jäsen kyseinen yritys on.
Jos tuki maksetaan tuottajaryhmälle tai -organisaatiolle, tuen määrä ei saa ylittää määrää, joka kyseiselle yritykselle olisi voitu myöntää.
4. Tukijärjestelmät on otettava käyttöön kolmen vuoden kuluessa luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen esiintymispäivästä.
Tuki on maksettava neljän vuoden kuluessa kyseisestä päivästä.
5. Tukikelpoisia kustannuksia ovat luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen suorana seurauksena aiheutuneet vahingot, jotka joko viranomainen, tuen myöntävän viranomaisen hyväksymä riippumaton asiantuntija tai vakuutusyhtiö on arvioinut.
Tällaisia vahinkoja voivat olla seuraavat:
a)
tulonmenetykset, jotka ovat aiheutuneet maataloustuotannon ja 6 kohdassa tarkoitettujen tuotantovälineiden tuhoutumisesta kokonaan tai osittain;
b)
7 kohdassa tarkoitetut aineelliset vahingot.
6. Tulonmenetys lasketaan seuraavasti:
a)
sinä vuonna, jona luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen aiheuttama tapahtuma esiintyi, tai kunakin seuraavana vuonna, johon tuotantovälineiden osittainen tai täydellinen tuhoutuminen vaikuttaa, tuotettujen maataloustuotteiden määrä kerrottuna kyseisen vuoden aikana saadulla keskimääräisellä myyntihinnalla
vähennetään
b)
maataloustuotteiden keskimääräisestä vuosituotannosta, joka on tuotettu kolmen vuoden ajanjaksolla ennen luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen esiintymistä, tai luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen esiintymistä edeltävään viisivuotiskauteen perustuvan kolmen vuoden keskimääräisestä tuotannosta, lukuun ottamatta korkeinta ja alinta määrää, kumpikin kerrottuna saadulla keskimääräisellä myyntihinnalla.
Kyseinen vähennys voidaan laskea joko tilan vuosituotannon tasolla taikka sadon tai kotieläinten tasolla.
Kyseiseen määrään voidaan lisätä muut kustannukset, jotka ovat aiheutuneet tuensaajalle luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen vuoksi.
Kyseisestä määrästä vähennetään kustannukset, jotka eivät ole aiheutuneet luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevista epäsuotuisista sääoloista.
Tuensaajan maataloustuotannon laskennassa voidaan käyttää indeksejä edellyttäen, että käytetyn laskentamenetelmän avulla voidaan määrittää tuensaajan kunakin vuonna kärsimät todelliset tappiot.
7. Luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen omaisuuserille (esimerkiksi maatilarakennukset, -laitteet ja -koneet, varastot ja tuotantovälineet) aiheuttamat vahingot lasketaan korjauskustannusten tai kyseisellä omaisuuserällä ennen luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevia epäsuotuisia sääoloja olleen taloudellisen arvon perusteella.
Vahingon arvo ei saa ylittää korjauskustannuksia tai katastrofin aiheuttamaa markkina-arvon laskua, toisin sanoen omaisuudella välittömästi ennen luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen tapahtumista olleen arvon ja välittömästi sen jälkeen olevan arvon välistä eroa.
Jos 6 kohdassa tarkoitettu tuensaajan tulonvähennys määritellään sadon tai kotieläinten määrän perusteella, huomioon on otettava ainoastaan aineelliset vahingot, jotka liittyvät satoon tai kotieläimiin.
8. Luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen aiheuttamat vahingot on laskettava erikseen kullekin yksittäiselle tuensaajalle.
9. Tämän artiklan mukaista tukea on vähennettävä 50 prosenttia, jos tuensaaja ei ole ottanut vakuutusta, joka kattaa vähintään 50 prosenttia tuensaajan keskimääräisestä vuosituotannosta tai tuotantoon liittyvistä tuloista ja kyseisessä jäsenvaltiossa tai kyseisellä alueella tilastollisesti yleisimmät sääoloihin liittyvät riskit, joille vakuutussuojaa tarjotaan.
10. Tuki ja muut mahdolliset maksut, jotka saadaan menetysten korvaamiseksi, mukaan lukien tuen kohteena olevaan vahinkoon kansallisen tai unionin toimenpiteen tai vakuutussopimusten perusteella saadut maksut, saavat olla enintään 80 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
Tuen enimmäisintensiteetti voidaan nostaa 90 prosenttiin alueilla, joilla on luonnonoloista johtuvia rajoitteita.
26 artikla
Eläintautien ja kasvintuhoojien ennaltaehkäisystä, valvonnasta ja hävittämisestä aiheutuneisiin kustannuksiin tarkoitettu tuki sekä eläintautien tai kasvintuhoojien aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tarkoitettu tuki
1. Eläintautien tai kasvintuhoojien ennaltaehkäisystä, valvonnasta ja hävittämisestä aiheutuneisiin kustannuksiin maatalouden alkutuotannossa toimiville pk-yrityksille maksettava tuki ja tällaisille yrityksille kyseisten eläintautien tai kasvintuhoojien aiheuttamien menetysten korvaamiseksi maksettava tuki ovat perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvia ja vapautettuja perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos ne täyttävät tämän artiklan 2-13 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tukea maksetaan ainoastaan
a)
eläintaudeista tai kasvintuhoojista, joita varten on olemassa unionin tai kansallisten lakien, asetusten tai hallinnollisten toimenpiteiden muodossa vahvistetut säännökset; ja
b)
osana
i)
unionin, kansallisen tai alueellisen tason julkista ohjelmaa, joka koskee kyseisen eläintaudin tai kasvintuhoojan ennaltaehkäisyä, valvontaa tai hävittämistä; tai
ii)
toimivaltaisen viranomaisen määräämää kiireellistä toimenpidettä; tai
iii)
neuvoston direktiivin 2000/29/EY mukaisia kasvintuhoojan hävittämiseksi tai leviämisen estämiseksi toteutettuja toimenpiteitä.
Edellä b alakohdassa tarkoitettujen ohjelmien ja toimenpiteiden on sisällettävä kuvaus asianomaisista ennaltaehkäisyä, valvontaa tai hävittämistä koskevista toimenpiteistä.
3. Tuki ei saa koskea toimenpiteitä, joiden osalta unionin lainsäädännössä säädetään, että kyseisten toimenpiteiden kustannuksista vastaa tuensaaja, jollei kyseisten toimenpiteiden kustannuksia voida korvata kokonaan tuensaajilta perittävillä pakollisilla maksuilla.
4. Eläintautien osalta tukea voidaan myöntää ainoastaan Maailman eläintautijärjestön vahvistamassa eläintautien luettelossa mainittujen eläintautien tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 652/2014 (41) liitteissä I ja II lueteltujen eläintautien tai zoonoosien osalta.
5. Tuki maksetaan suoraan kyseiselle yritykselle tai tuottajaryhmälle tai -organisaatiolle, jonka jäsen kyseinen yritys on.
Jos tuki maksetaan tuottajaryhmälle tai -organisaatiolle, tuen määrä ei saa ylittää määrää, joka kyseiselle yritykselle olisi voitu myöntää.
6. Tukijärjestelmät on otettava käyttöön kolmen vuoden kuluessa kustannukset tai menetyksen aiheuttaneen eläintaudin tai kasvintuhoojan esiintymispäivästä.
Tuki on maksettava neljän vuoden kuluessa kyseisestä päivästä.
7. Kun kyseessä ovat ennalta ehkäisevät toimenpiteet, tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
terveystarkastukset;
b)
määritykset, in-vitro-diagnostiikka mukaan lukien;
c)
testit ja muut seulontatoimet, mukaan lukien TSE- ja BSE-testit;
d)
rokotteiden, lääkkeiden, eläinten hoidossa tarvittavien aineiden ja kasvinsuojeluaineiden hankinta, varastointi, annostelu ja jakelu;
e)
eläinten ennalta ehkäisevä teurastus tai tappaminen tai eläintuotteiden ja kasvien tuhoaminen sekä tilan ja laitteiden puhdistus ja desinfiointi.
8. Kun kyseessä ovat valvonta- ja hävittämistoimenpiteet, tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
eläintautien testit ja muut seulontatoimet, mukaan lukien TSE- ja BSE-testit;
b)
rokotteiden, lääkkeiden, eläinten hoidossa tarvittavien aineiden ja kasvinsuojeluaineiden hankinta, varastointi, annostelu ja jakelu;
c)
eläinten teurastus tai tappaminen ja hävittäminen sekä eläimiin liittyvien tuotteiden taikka kasvien tuhoaminen, mukaan lukien kuoleminen tai tuhoutuminen rokotusten tai muiden toimivaltaisten viranomaisten määräämien toimenpiteiden vuoksi, sekä tilan ja laitteiden puhdistus ja desinfiointi.
9. Jos kyseessä on eläintautien tai kasvintuhoojien aiheuttamien vahinkojen korvaamiseksi maksettava tuki, menetykset on laskettava suhteessa
a)
teurastettujen, tapettujen tai kuolleiden eläinten tai niihin liittyvien tuotteiden taikka tuhottujen kasvien markkina-arvoon, kun teurastaminen, kuolema tai tuhoaminen tapahtui
i)
eläintaudin tai kasvintuhoojan vuoksi;
ii)
osana 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua julkista ohjelmaa tai toimenpidettä.
Markkina-arvo määritellään sen arvon perusteella, joka eläimillä, tuotteilla ja kasveilla oli juuri ennen kun heräsi tai vahvistettiin epäily eläintaudin tai kasvintuhoojan esiintymisestä.
b)
tulonmenetyksiin, jotka ovat aiheutuneet karanteenivelvollisuuksista, uusien eläinten hankintaan tai kasvien uudelleen istuttamiseen liittyvistä vaikeuksista tai pakollisesta viljelykierrosta osana 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua julkista ohjelmaa tai toimenpidettä.
Kyseisestä määrästä vähennetään kustannukset, jotka eivät ole aiheutuneet suoraan eläintaudista tai kasvintuhoojasta ja jotka olisivat muutoinkin aiheutuneet tuensaajalle.
10. Eläintaudin tai kasvintuhoojan aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tarkoitetun tuen on rajoituttava eläintautien ja kasvintuhoojien aiheuttamiin kustannuksiin ja vahinkoihin, joiden osalta toimivaltainen viranomainen on
a)
virallisesti tunnustanut eläintaudin esiintymän, tai
b)
virallisesti tunnustanut kasvintuhoojan esiintymän.
11. Edellä 7 ja 8 kohdassa tarkoitettuihin tukikelpoisiin kustannuksiin maksettava tuki on myönnettävä luontoissuorituksena, ja se on maksettava ennalta ehkäisevien toimenpiteiden tai hävittämistoimenpiteiden tarjoajalle.
Poiketen siitä, mitä tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, seuraavissa kohdissa tarkoitettuihin tukikelpoisiin kustannuksiin myönnettävä tuki voidaan poikkeuksellisesti maksaa suoraan edunsaajalle tosiasiallisesti aiheutuneista kustannuksista maksettavina korvauksina:
a)
7 kohdan d alakohta ja 8 kohdan b alakohta, kun kyseessä ovat eläintaudit tai kasvintuhoojat; ja
b)
7 kohdan e alakohta ja 8 kohdan c alakohta, kun kyseessä ovat kasvintuhoojat sekä maatilan ja laitteiden puhdistus ja desinfiointi.
12. Yksittäistä tukea ei saa myöntää, jos todetaan, että tuensaajan tahalliset toimet tai laiminlyönti aiheuttivat eläintaudin tai kasvintuhoojan esiintymisen.
13. Tuensaajan saamat tuki ja muut mahdolliset maksut, mukaan lukien 7, 8 ja 9 kohdassa tarkoitettuihin samoihin tukikelpoisiin kustannuksiin kansallisen tai unionin toimenpiteen tai vakuutussopimusten perusteella saadut maksut, saavat olla enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
27 artikla
Kotieläintuotannon tuet ja kuolleita eläimiä koskeva tuki
1. Seuraava karjankasvattajille maksettava tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset:
a)
tuki, joka on enintään 100 prosenttia kantakirjojen hallinnollisista perustamis- ja ylläpitokustannuksista;
b)
tuki, joka on enintään 70 prosenttia kustannuksista, jotka aiheutuvat kolmansien osapuolien toteuttamista tai niiden puolesta toteutetuista kokeista, joilla määritetään kotieläinten perimän laatu tai niiden tuotos, lukuun ottamatta kotieläinten omistajan tekemiä tarkastuksia ja maidon laatua koskevia rutiinitarkastuksia;
c)
tuki, joka on enintään 100 prosenttia kuolleiden eläinten poistamisesta aiheutuneista kustannuksista ja 75 prosenttia tällaisten kuolleiden eläinten hävittämisestä, tai tuki, jonka tuki-intensiteetti vastaa kuolleiden eläinten poistamisesta tai hävittämisestä viljelijöille aiheutuvat kustannukset kattavan vakuutuksen maksuja;
d)
tuki, joka on enintään 100 prosenttia kuolleiden eläinten poistamis- ja hävittämiskustannuksista, jos tuki rahoitetaan kyseisten kuolleiden eläinten hävittämisen rahoittamiseen tarkoitetuilla maksuilla tai pakollisilla rahoitusosuuksilla, edellyttäen että kyseiset maksut tai rahoitusosuudet koskevat vain liha-alaa, jolta ne peritään suoraan;
e)
tuki, joka on enintään 100 prosenttia kuolleiden eläinten poistamis- ja hävittämiskustannuksista, jos kyseisten kuolleiden eläinten TSE-testaus on pakollista tai jokin 26 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu eläintauti puhkeaa.
2. Edellä 1 kohdan c, d ja e alakohdassa tarkoitetun tuen myöntäminen edellyttää yhdenmukaista seurantaohjelmaa, jolla varmistetaan kaikkien jäsenvaltiossa kuolleiden eläinten turvallinen hävittäminen.
Tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun tuen, jolla katetaan kuolleiden eläinten poistamisesta tai hävittämisestä viljelijöille aiheutuvat kustannukset kattavan vakuutuksen maksuja, on oltava 28 artiklan 2 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukainen.
3. Tuki on myönnettävä luontoissuorituksena eikä siihen saa liittyä suoria maksuja edunsaajille.
Edellä 1 kohdan c, d ja e alakohdassa tarkoitetun tuen hallinnoimisen helpottamiseksi sitä voidaan maksaa talouden toimijoille tai yksiköille, jotka
a)
toimivat tuotantoketjussa kotieläintuotannon alalla toimivan yrityksen jälkeen; ja
b)
tarjoavat kuolleiden eläinten poistamiseen ja hävittämiseen liittyviä palveluja.
28 artikla
Tuki vakuutusmaksujen suorittamiseen
1. Vakuutusmaksujen suorittamiseen maatalouden alkutuotannossa toimiville pk-yrityksille maksettava tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-6 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuki ei saa
a)
estää vakuutuspalvelujen sisämarkkinoiden toimintaa;
b)
rajoittua yhden vakuutusyhtiön tai vakuutusyhtiöryhmän myöntämiin vakuutuksiin;
c)
edellyttää, että vakuutus otetaan asianomaiseen jäsenvaltioon sijoittautuneesta vakuutusyhtiöstä.
3. Vakuutuksen on oltava tarkoitettu kattamaan seuraavista aiheutuneet menetykset:
a)
luonnonmullistukset;
b)
luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevat epäsuotuisat sääolot tai muut epäsuotuisat sääolot;
c)
eläintaudit tai kasvintuhoojat;
d)
suojellut eläimet.
4. Vakuutus ei saa
a)
korvata enempää kuin 3 kohdassa tarkoitettujen tappioiden korvaamisesta aiheutuvat kustannukset;
b)
sisältää mitään tulevan maataloustuotannon tyyppiä tai määrää koskevia ehtoja tai määräyksiä.
5. Jäsenvaltiot voivat asettaa tarkoituksenmukaiset tuen enimmäismäärät vakuutusmaksulle, jolle tukea voidaan myöntää.
6. Tuen enimmäisintensiteetti on 65 prosenttia vakuutusmaksujen kustannuksista.
2 JAKSO
Maatiloilla kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämiseksi tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki
29 artikla
Maatiloilla kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämiseksi tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki
1. Maatilalla kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämiseksi tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-6 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Investoinnin on oltava unionin lainsäädännön ja asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukainen.
3. Tukea myönnetään luonnonmaisemien ja rakennusten muodossa olevalle kulttuuri- ja luonnonperinnölle, jonka jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat virallisesti tunnustaneet sellaiseksi.
4. Tukea voi saada seuraaviin kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämisestä aiheutuviin kustannuksiin:
a)
aineelliseen omaisuuteen tehtyjen investointien kustannukset;
b)
käyttöomaisuushankkeet.
5. Tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
6. Käyttöomaisuushankkeisiin maksettava tuki saa olla enintään 10 000 euroa vuodessa.
3 JAKSO
Luonnonmullistusten maatalousalalla aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tarkoitettu tuki
30 artikla
Luonnonmullistusten maatalousalalla aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tarkoitettu tuki
1. Luonnonmullistusten maatalousalalla aiheuttamien vahinkojen korvaamiseen tarkoitetut tukijärjestelmät ovat perussopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvia ja vapautettuja perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos ne täyttävät tämän artiklan 2-8 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tämän artiklan nojalla myönnettävään tukeen sovelletaan seuraavia edellytyksiä:
a)
jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on virallisesti tunnustanut, että tapahtuma on luonteeltaan luonnonmullistus; ja
b)
luonnonmullistuksen ja yrityksen kärsimien vahinkojen välillä on suora syy-seuraussuhde.
3. Tuki maksetaan suoraan kyseiselle yritykselle tai tuottajaryhmälle tai -organisaatiolle, jonka jäsen kyseinen yritys on.
Jos tuki maksetaan tuottajaryhmälle tai -organisaatiolle, tuen määrä ei saa ylittää määrää, joka kyseiselle yritykselle olisi voitu myöntää.
4. Tiettyyn luonnonmullistukseen liittyvät tukijärjestelmät on perustettava kolmen vuoden kuluessa luonnonmullistuksen esiintymispäivästä.
Tuki on maksettava neljän vuoden kuluessa kyseisestä päivästä.
5. Tukikelpoisia kustannuksia ovat luonnonmullistuksen suorana seurauksena aiheutuneet vahingot, jotka joko viranomainen, tuen myöntävän viranomaisen hyväksymä riippumaton asiantuntija tai vakuutusyhtiö on arvioinut.
Tällaisia vahinkoja voivat olla esimerkiksi seuraavat:
a)
rakennusten, laitteiden, koneiden, varastojen ja tuotantovälineiden kaltaisen omaisuuden kärsimät aineelliset vahingot;
b)
tulonmenetykset, jotka ovat aiheutuneet maataloustuotannon tuhoutumisesta ja tuotantovälineiden tuhoutumisesta kokonaan tai osittain.
Vahinko on laskettava erikseen kullekin yksittäiselle tuensaajalle.
6. Aineellisten vahinkojen laskennan on perustuttava korjauskustannuksiin tai kyseisen omaisuuserän taloudelliseen arvoon ennen luonnonmullistusta. Vahingon arvo ei saa ylittää korjauskustannuksia tai katastrofin aiheuttaneen tapahtuman aiheuttamaa markkina-arvon laskua, toisin sanoen omaisuudella välittömästi ennen tapahtumaa olleen arvon ja välittömästi sen jälkeen olevan arvon välistä eroa.
7. Tulonmenetys lasketaan seuraavasti:
a)
sinä vuonna, jona luonnonmullistus esiintyi, tai kunakin seuraavana vuonna, johon tuotantovälineiden osittainen tai täydellinen tuhoutuminen vaikuttaa, tuotettujen maataloustuotteiden määrä kerrottuna kyseisen vuoden aikana saadulla keskimääräisellä myyntihinnalla
vähennetään
b)
maataloustuotteiden keskimääräisestä vuosituotannosta, joka on tuotettu kolmen vuoden ajanjaksolla ennen luonnonmullistusta, tai luonnonmullistusta edeltävään viisivuotiskauteen perustuvan kolmen vuoden keskimääräisestä tuotannosta, lukuun ottamatta korkeinta ja alinta määrää, kumpikin kerrottuna saadulla keskimääräisellä myyntihinnalla.
Kyseiseen määrään voidaan lisätä muut kustannukset, jotka ovat aiheutuneet tuensaajalle luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen vuoksi.
Määrästä on vähennettävä mahdolliset kustannukset, jotka eivät ole aiheutuneet luonnonmullistuksesta.
Tuensaajan vuotuisen maataloustuotannon laskennassa voidaan käyttää indeksejä edellyttäen, että käytetyn laskentamenetelmän avulla voidaan määrittää tuensaajan kunakin vuonna kärsimät todelliset tappiot.
8. Tuki ja muut maksut, joita on saatu vahingon korvaamiseksi, mukaan lukien vakuutussopimusten perusteella saadut maksut, saavat olla enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
4 JAKSO
Maa- ja metsätalousalan tutkimus- ja kehitystyöhön tarkoitettu tuki
31 artikla
Maa- ja metsätalousalan tutkimus- ja kehitystyöhön tarkoitettu tuki
1. Maa- ja metsätalousalan tutkimus- ja kehitystyöhön tarkoitettu tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-7 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuetun hankkeen on oltava kyseisen maa- tai metsätalousalan tai maa- tai metsätalouden alasektorin kaikkien yritysten edun mukainen.
3. Ennen tuetun hankkeen aloituspäivää internetissä on julkaistava seuraavat tiedot:
a)
tieto siitä, että tuettu hanke on tarkoitus toteuttaa;
b)
tuetun hankkeen tavoitteet;
c)
tuetun hankkeen tulosten ennakoitu julkaisupäivä;
d)
tuetun hankkeen tulosten ennakoitu julkaisupaikka internetissä;
e)
tieto siitä, että tuetun hankkeen tulokset ovat kyseisen maa- tai metsätalousalan tai asianomaisen alasektorin kaikkien yritysten saatavilla ilmaiseksi.
4. Tuetun hankkeen tulosten on oltava saatavilla internetissä tuetun hankkeen päättymispäivästä alkaen tai siitä päivästä alkaen, jona kyseisiä tuloksia koskevia tietoja annetaan tietyn organisaation jäsenille, riippuen siitä, kumpi tapahtuu aikaisemmin. Tulosten on oltava saatavilla internetissä vähintään viiden vuoden ajan tuetun hankkeen päättymispäivästä alkaen.
5. Tuki myönnetään suoraan tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatiolle.
Tukeen ei saa liittyä maataloustuotteiden hintaan perustuvaa tukea maatalousalalla toimiville yrityksille.
6. Seuraavat kustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
seuraaviin liittyvät henkilöstökustannukset: tutkijat, teknikot ja muu tutkimustoimintaa avustava henkilöstö siltä osin kuin henkilöstö toimii hankkeen parissa;
b)
välineiden ja laitteiden kustannukset siltä osin kuin ja siltä ajalta kun niitä on käytetty hankkeessa. Jos tällaisia välineitä ja laitteita ei käytetä hankkeen tarpeisiin koko niiden käyttöikää, tukikelpoisiksi katsotaan ainoastaan poistokustannukset, jotka vastaavat hankkeen kestoa laskettuna yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaan;
c)
rakennusten ja maa-alueiden kustannukset siltä osin kuin ja siltä ajalta kun niitä on käytetty hankkeessa. Rakennusten osalta tukikelpoisiksi katsotaan ainoastaan poistokustannukset, jotka vastaavat hankkeen kestoa laskettuna yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaan. Maa-alueiden osalta tukikelpoisiksi katsotaan liiketaloudellisin ehdoin toteutetun luovutuksen kustannukset tai toteutuneet pääomakustannukset;
d)
ulkopuolisista lähteistä markkinaehdoin ostetun tai käyttöluvalla hankitun sopimukseen perustuvan tutkimuksen, tietämyksen ja patenttien kustannukset sekä konsultoinnin ja vastaavien palveluiden kustannukset, kun niitä on käytetty yksinomaan hanketta varten;
e)
muut yleiskustannukset ja toimintakustannukset, mukaan lukien suoraan hankkeesta aiheutuvat materiaalien, tarvikkeiden ja vastaavien tuotteiden kustannukset.
7. Tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
5 JAKSO
Metsätalousalan tuki
32 artikla
Metsitykseen ja puustoisen maan muodostamiseen tarkoitettu tuki
1. Metsitykseen ja puustoisen maan muodostamiseen tarkoitettu julkisille ja yksityisille maankäyttäjille ja näiden yhteenliittymille maksettava tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-16 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Kun kyseessä on valtion omistaman maan metsitys, tukea saa myöntää vain, jos kyseistä maata käyttävä elin on yksityinen elin tai kunta.
5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettuja metsänomistusta koskevia rajoituksia ei sovelleta trooppisiin tai subtrooppisiin metsiin eikä Azorien, Madeiran, Kanariansaarten, Egeanmeren pienten saarten eikä Ranskan merentakaisten departementtien puustoisiin maihin.
6. Tukea myönnetään metsitykseen ja puustoisen maan muodostamiseen maatalousmaalla ja muulla kuin maatalousmaalla.
7. Metsitykseen ja puustoisen maan muodostamiseen tarkoitettua tukea voidaan myöntää perustamiskustannuksiin ja hehtaarikohtaisena vuosipalkkiona.
Metsitykseen ja puustoisen maan muodostamiseen tarkoitettua tukea voidaan myöntää investointitoimiin.
Julkisessa omistuksessa olevan maan metsitykseen tai nopeakasvuisiin puihin myönnettävää tukea voidaan myöntää ainoastaan perustamiskustannuksiin.
8. Investointitoimiin liittyvää metsitykseen ja puustoisen maan muodostamiseen tarkoitettua tukea voivat saada seuraavat tukikelpoiset kustannukset:
a)
kiinteän omaisuuden rakentaminen, hankkiminen, leasingvuokraus mukaan luettuna, tai kunnostaminen; maa on tukikelpoista ainoastaan, jos määrä on enintään 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaiskustannuksista;
b)
koneiden ja laitteiden hankkiminen tai ostoleasing enintään omaisuuserän markkina-arvoon asti;
c)
a ja b alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, ekologista ja taloudellista kestävyyttä koskevaan neuvontaan liittyvät palkkiot, mukaan lukien toteutettavuustutkimukset; toteutettavuustutkimusten kustannukset säilyvät tukikelpoisina silloinkin, kun niiden tulosten perusteella a ja b alakohdassa tarkoitettuja menoja ei aiheudu;
d)
tietokoneohjelmistojen hankkiminen tai kehittäminen ja patenttien, käyttölupien, tekijänoikeuksien ja tavaramerkkien hankkiminen;
e)
metsäsuunnitelmien tai vastaavan välineen laatimiskustannukset.
Käyttöpääomaa ei pidetä tukikelpoisena kustannuksena.
9. Investointitoimien on oltava unionin lainsäädännön ja asianomaisen jäsenvaltion ympäristönsuojelua koskevan kansallisen lainsäädännön mukaisia. Kun kyseessä ovat investointitoimet, joista on direktiivin 2011/92/EU mukaan tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, tuen edellytyksenä on oltava, että tällainen arviointi on tehty ja että asianomaiselle investointihankkeelle on myönnetty lupa ennen yksittäisen tuen myöntämispäivää.
10. Seuraavat perustamiskustannukset voivat olla tukikelpoisia:
a)
istutusmateriaalista ja istutuksesta aiheutuvat kustannukset;
b)
istutuskustannukset ja istutukseen suoraan liittyvät kustannukset;
c)
muiden asiaan liittyvien toimien kustannukset, kuten taimien varastointi ja käsittely ennaltaehkäisy- ja suojaamistoimien edellyttämin materiaalein;
d)
ensimmäisenä metsitysvuonna tarvittavan uudelleenistutuksen kustannukset.
11. Hehtaarikohtainen vuosipalkkio on tarkoitettu kattamaan menetettyyn maataloustuloon ja ylläpitoon liittyviä kustannuksia, mukaan lukien esi- ja jälkiraivaukset, ja sitä maksetaan enintään 12 vuoden ajan tuen myöntämispäivämäärästä.
12. Tukea ei voida myöntää seuraavien puiden istutukseen:
a)
lyhytkiertoinen energiapuu;
b)
joulukuuset; tai
c)
energiantuotantoon tarkoitetut nopeakasvuiset puut.
13. Istutettujen lajien on vastattava kyseisen alueen ympäristö- ja ilmasto-olosuhteita sekä noudatettava ympäristöä koskevia vähimmäisvaatimuksia.
14. Alueilla, joilla ankarat maaperä- ja ilmasto-olosuhteet vaikeuttavat metsitystä, tukea voidaan myöntää monivuotisten puumaisten lajien, kuten paikallisiin olosuhteisiin soveltuvien pensaiden, istutukseen.
15. Tiettyä, jäsenvaltioiden maaseudun kehittämisohjelmissa määrittelemää kokoa suurempien tuensaajien osalta tuen saamisen edellytyksenä on sellaiseen metsäsuunnitelmaan tai vastaavaan välineeseen perustuvien asiaankuuluvien tietojen esittäminen, joka noudattaa metsien kestävää hoitoa ja käyttöä sellaisena kuin se määriteltiin vuonna 1993 pidetyssä Euroopan metsien suojelun toisessa ministerikokouksessa.
16. Tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
33 artikla
Peltometsätalousjärjestelmien tuki
1. Yksityisille maankäyttäjille, kunnille ja näiden yhteenliittymille maksettava peltometsätalousjärjestelmien tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-11 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Peltometsätalousjärjestelmien tukea voidaan myöntää perustamiskustannuksiin ja hehtaarikohtaiseen vuosipalkkion.
Peltometsätalousjärjestelmien tukea voidaan myöntää investointitoimiin.
5. Investointitoimiin liittyvää peltometsätalousjärjestelmien tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
kiinteän omaisuuden rakentaminen, hankkiminen, leasingvuokraus mukaan luettuna, tai kunnostaminen; maa on tukikelpoista ainoastaan, jos määrä on enintään 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaiskustannuksista;
b)
koneiden ja laitteiden hankkiminen tai ostoleasing enintään omaisuuserän markkina-arvoon asti;
c)
a ja b alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, ekologista ja taloudellista kestävyyttä koskevaan neuvontaan liittyvät palkkiot, mukaan lukien toteutettavuustutkimukset; toteutettavuustutkimusten kustannukset säilyvät tukikelpoisina silloinkin, kun niiden tulosten perusteella a ja b alakohdassa tarkoitettuja menoja ei aiheudu;
d)
tietokoneohjelmistojen hankkiminen tai kehittäminen ja patenttien, käyttölupien, tekijänoikeuksien ja tavaramerkkien hankkiminen;
e)
metsäsuunnitelmien tai vastaavan välineen laatimiskustannukset.
Käyttöpääomaa ei pidetä tukikelpoisena kustannuksena.
6. Investointitoimien on oltava unionin lainsäädännön ja asianomaisen jäsenvaltion ympäristönsuojelua koskevan kansallisen lainsäädännön mukaisia. Kun kyseessä ovat investointitoimet, joista on direktiivin 2011/92/EU mukaan tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, tuen edellytyksenä on oltava, että tällainen arviointi on tehty ja että asianomaiselle investointihankkeelle on myönnetty lupa ennen yksittäisen tuen myöntämispäivää.
7. Seuraavat perustamiskustannukset voivat olla tukikelpoisia:
a)
kustannukset, jotka liittyvät peltometsätalousjärjestelmän perustamiseen puita istuttamalla, mukaan lukien kustannukset, jotka aiheutuvat istutusmateriaalista, istutuksesta sekä taimien varastoinnista ja käsittelystä ennaltaehkäisy- ja suojaamistoimien edellyttämin materiaalein;
b)
kustannukset, jotka liittyvät peltometsätalousjärjestelmän perustamiseen olemassa olevaa metsää tai muuta puustoista maata muuntamalla, mukaan lukien puiden hakkuu-, harvennus- ja karsintakustannukset sekä kustannukset, jotka liittyvät suojaamiseen laiduntavilta eläimiltä;
c)
muut suoraan peltometsätalousjärjestelmän perustamiseen liittyvät kustannukset, kuten toteutettavuustutkimuksiin, perustamissuunnitelmaan, maaperätutkimukseen sekä maaperän valmisteluun ja suojaamiseen liittyvät kustannukset;
d)
metsälaiduntalouden eli laiduntamisen kastelu- ja suojalaitteiden kustannukset;
e)
peltometsätalousjärjestelmän perustamiseen liittyvien tarpeellisten käsittelyjen kustannukset, mukaan lukien kastelu ja tyvestys;
f)
uudelleenistutuksen kustannukset ensimmäisen peltometsätalousjärjestelmän perustamista seuraavan vuoden aikana.
8. Hehtaarikohtainen vuosipalkkio on tarkoitettu kattamaan peltometsätalousjärjestelmän ylläpitokustannuksia, ja sitä maksetaan enintään 5 vuoden ajan tuen myöntämispäivämäärästä.
Tukikelpoiset ylläpitokustannukset voivat liittyä perustettuihin puukaistoihin, kitkemiseen, karsimiseen ja harventamiseen sekä suojatoimiin ja investointeihin (esimerkiksi aidat tai yksittäiset suojaputket).
9. Jäsenvaltioiden on määritettävä hehtaarille istutettava puiden enimmäismäärä ottaen huomioon
a)
paikalliset maaperä-, ilmasto- ja ympäristöolosuhteet;
b)
puulajit; ja
c)
tarpeen varmistaa maan kestävä maatalouskäyttö.
10. Tiettyä, jäsenvaltioiden määrittelemää kokoa suurempien tuensaajien osalta tuen saamisen edellytyksenä on sellaiseen metsäsuunnitelmaan tai vastaavaan välineeseen perustuvien asiaankuuluvien tietojen esittäminen, joka noudattaa metsien kestävää hoitoa ja käyttöä sellaisena kuin se määriteltiin vuonna 1993 pidetyssä Euroopan metsien suojelun toisessa ministerikokouksessa.
11. Tuki-intensiteetti saa olla enintään
a)
80 prosenttia investointitoimien tukikelpoisista kustannuksista sekä 5 ja 7 kohdassa tarkoitetuista perustamiskustannuksista; ja
b)
100 prosenttia 8 kohdassa tarkoitetusta vuosipalkkiosta.
34 artikla
Metsäpaloista, luonnonmullistuksista, luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevista epäsuotuisista sääoloista, muista epäsuotuisista sääoloista, kasvintuhoojista ja muista katastrofeista metsille aiheutuvien vahinkojen ennaltaehkäisyyn ja korjaamiseen tarkoitettu tuki
1. Asetuksen (EU) N:o 1305/2013 24 artiklan mukainen metsäpaloista, luonnonmullistuksista, luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevista epäsuotuisista sääoloista, muista epäsuotuisista sääoloista, kasvintuhoojista, muista katastrofeista ja ilmastonmuutokseen liittyvistä ilmiöistä metsille aiheutuvien vahinkojen ennaltaehkäisyyn ja korjaamiseen tarkoitettu yksityisille ja julkisille metsän haltijoille, muille yksityisoikeudellisille ja julkisille elimille sekä näiden yhteenliittymille maksettava tuki on perussopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan tai tapauksen mukaan perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-12 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Tukea metsäpalojen ennalta ehkäisemiseksi myönnetään ainoastaan metsäalueille, jotka on luokiteltu asianomaisen jäsenvaltion metsänsuojelusuunnitelmissa keskisuuren tai suuren metsäpaloriskin alueiksi.
5. Tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
suojaavan infrastruktuurin perustaminen:
b)
tulipalojen ja muiden luonnononnettomuuksien ennalta ehkäisemiseksi paikallisesti toteutettavat pienimuotoiset toimet, laiduntavat eläimet mukaan luettuina;
c)
metsäpalojen, tuholaisten ja tautien valvontamahdollisuuksien ja tietoliikennelaitteiden käyttöönotto ja parantaminen;
d)
metsäpalojen, luonnonmullistusten, luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen, muiden epäsuotuisien sääolojen, kasvintuhoojien, muiden katastrofien ja ilmastonmuutokseen liittyvien ilmiöiden vahingoittamien metsätalouden tuotantomahdollisuuksien palauttaminen.
6. Tuki voi palonkatkaisulinjojen osalta kattaa myös hoitokustannuksia.
7. Tukea ei saa myöntää maatalouteen liittyvään toimintaan alueilla, joilla sovelletaan maatalouden ympäristösitoumuksia.
8. Jos kyseessä on 5 kohdan d alakohdassa tarkoitettu metsätalouden tuotantomahdollisuuksien palauttaminen, kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tuen myöntämiseksi virallisesti todettava
a)
metsäpalon, luonnonmullistuksen, luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevien epäsuotuisien sääolojen, muiden epäsuotuisien sääolojen, kasvintuhoojan, muun katastrofin tai ilmastonmuutokseen liittyvän ilmiön esiintyminen; ja
b)
se, että tämän kohdan a alakohdan mukainen tapahtuma, mukaan lukien direktiivin 2000/29/EY mukaisesti kasvitaudin hävittämiseksi tai leviämisen estämiseksi toteutetut toimenpiteet, ovat tuhonneet vähintään 20 prosenttia asianomaisista metsätalouden tuotantomahdollisuuksista.
9. Kun kyseessä on kasvintuhoojien metsälle aiheuttamien vahinkojen ennaltaehkäisyyn tarkoitettu tuki, kasvintuhoojan esiintymisriskin tueksi on esitettävä tieteellistä näyttöä ja tieteellisten julkisten organisaatioiden on tunnustettava riski.
Asianomaisen jäsenvaltion maaseudun kehittämisohjelmaan on liitettävä luettelo haitallisten organismien lajeista, jotka voivat aiheuttaa tuholaisvahingon.
10. Tuettujen toimien tai hankkeiden on oltava jäsenvaltion laatiman metsänsuojelusuunnitelman mukaisia.
Tiettyä, jäsenvaltioiden määrittelemää kokoa suurempien tuensaajien osalta tuen saamisen edellytyksenä on sellaiseen metsäsuunnitelmaan tai vastaavaan välineeseen perustuvien asiaankuuluvien tietojen esittäminen, joka noudattaa metsien kestävää hoitoa ja käyttöä sellaisena kuin se määriteltiin vuonna 1993 pidetyssä Euroopan metsien suojelun toisessa ministerikokouksessa ja jossa ennalta ehkäisevien toimien tavoitteet esitetään yksityiskohtaisesti.
Tukikelpoisina kustannuksia voidaan pitää muita metsätalousalan erityispiirteisiin liittyviä kustannuksia kuin 5 kohdassa tarkoitettuja.
11. Tukea ei saa myöntää tulipaloista, luonnonmullistuksista, luonnonmullistukseen rinnastettavissa olevista epäsuotuisista sääoloista, muista epäsuotuisista sääoloista, kasvintuhoojista ja muista katastrofeista aiheutuvien tulonmenetysten korvaamiseen.
12. Tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
Edellä 5 kohdan d alakohdassa tarkoitettuihin tukikelpoisiin kustannuksiin myönnetty tuki ja muut tuensaajan samoihin tukikelpoisiin kustannuksiin saamat maksut, mukaan lukien muiden kansallisen tai unionin toimenpiteiden tai vakuutussopimusten perusteella saadut maksut, saavat olla enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
35 artikla
Tuki investointeihin, joilla parannetaan metsäekosysteemien häiriönsietokykyä ja ympäristöarvoa
1. Tuki investointeihin, joilla parannetaan metsäekosysteemien häiriönsietokykyä ja ympäristöarvoa ja jota myönnetään luonnollisille henkilöille, yksityisille ja julkisille metsän haltijoille, yksityisoikeudellisille ja julkisille elimille ja näiden yhteenliittymille, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-8 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Investoinnit on kohdennettava ympäristötavoitteisiin liittyvien sitoumusten toteuttamiseen tai ekosysteemipalvelujen tarjoamiseen tai toimiin, joilla lisätään kyseisen alueen metsän ja puustoisen maan yleishyödyllistä arvoa tai parannetaan ekosysteemien potentiaalia ilmastonmuutoksen hillitsemiseen, ottaen huomioon myös pitkällä aikavälillä saatava taloudellinen hyöty.
5. Investoinnin on oltava unionin lainsäädännön ja asianomaisen jäsenvaltion ympäristönsuojelua koskevan kansallisen lainsäädännön mukainen. Kun kyseessä on investointi, josta on direktiivin 2011/92/EU mukaan tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, tuen edellytyksenä on oltava, että tällainen arviointi on tehty ja että asianomaiselle investointihankkeelle on myönnetty lupa ennen yksittäisen tuen myöntämispäivää.
6. Tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
kiinteän omaisuuden rakentaminen, hankkiminen, leasingvuokraus mukaan luettuna, tai kunnostaminen; maa on tukikelpoista ainoastaan, jos määrä on enintään 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaiskustannuksista;
b)
koneiden ja laitteiden hankkiminen tai ostoleasing enintään omaisuuserän markkina-arvoon asti;
c)
a ja b alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, ekologista ja taloudellista kestävyyttä koskevaan neuvontaan liittyvät palkkiot, mukaan lukien toteutettavuustutkimukset; toteutettavuustutkimusten kustannukset säilyvät tukikelpoisina silloinkin, kun niiden tulosten perusteella a ja b alakohdassa tarkoitettuja menoja ei aiheudu;
d)
tietokoneohjelmistojen hankkiminen tai kehittäminen ja patenttien, käyttölupien, tekijänoikeuksien ja tavaramerkkien hankkiminen.
e)
metsäsuunnitelmien tai vastaavan välineen laatimiskustannukset.
7. Muut kuin 6 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut leasingsopimukseen liittyvät kustannukset, kuten vuokranantajan kate, korkojen jälleenrahoituskulut, yleiskulut ja vakuutusmaksut, eivät ole tukikelpoisia.
Käyttöpääomaa ei pidetä tukikelpoisena kustannuksena.
8. Tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
36 artikla
Natura 2000 -metsäalueisiin liittyviin haittoihin tarkoitettu tuki
1. Direktiivin 92/43/ETY 3 artiklassa ja direktiivin 2009/147/EY 3 artiklassa määriteltyihin Natura 2000 -metsäalueisiin liittyviin haittoihin tarkoitettu tuki, jota myönnetään yksityisille metsän haltijoille ja niiden yhteenliittymille, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-6 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Tukea myönnetään vuosittain hehtaarilta metsää, ja sen tarkoituksena on korvata tuensaajille aiheutuneet lisäkustannukset ja tulonmenetykset, jotka johtuvat direktiivien 92/43/ETY ja 2009/147/EY täytäntöönpanoon liittyvistä, tämän artiklan 5 kohdassa tarkoitetuilla metsäalueilla esiintyvistä haitoista.
5. Tukea voivat saada seuraavat metsäalueet:
a)
direktiivin 92/43/ETY 3 artiklan ja direktiivin 2009/147/EY 3 artiklan mukaiset Natura 2000 -metsäalueet;
b)
maisemapiirteet, jotka myötävaikuttavat direktiivin 92/43/ETY 10 artiklan täytäntöönpanoon; näiden alueiden osuus ei saa ylittää viittä prosenttia asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman maantieteellisen soveltamisalan kattamaan Natura 2000 -verkkoon sisältyvistä alueista.
6. Tuki saa olla enintään 500 euroa hehtaaria kohti vuodessa aluksi enintään viiden vuoden ajan ja 200 euroa hehtaaria kohti vuodessa sen jälkeen.
Näitä määriä voidaan poikkeustapauksissa korottaa ottaen huomioon maaseudun kehittämisohjelmissa perusteltavat erityisolosuhteet.
Jäsenvaltioiden on vähennettävä tuesta tarvittava määrä, jotta vältetään asetuksen (EU) N:o 1307/2013 29 artiklassa tarkoitettujen käytänteiden kaksinkertainen rahoitus.
37 artikla
Metsätalouden ympäristö- ja ilmastopalvelut ja metsien suojelu
1. Metsätalouden ympäristö- ja ilmastopalveluihin ja metsien suojeluun tarkoitettu tuki, jota myönnetään yksityisille tai julkisille metsän haltijoille, yksityisoikeudellisille ja julkisille elimille ja näiden yhteenliittymille, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-9 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Kun kyseessä ovat metsätalouden ympäristö- ja ilmastopalvelut ja metsien suojelu valtion omistamalla maalla, tukea saa myöntää vain, jos kyseistä maata käyttävä elin on yksityinen elin tai kunta.
5. Tiettyä, jäsenvaltioiden määrittelemää kokoa suurempien metsätilojen osalta tuen saamisen edellytyksenä on sellaiseen metsäsuunnitelmaan tai vastaavaan välineeseen perustuvien asiaankuuluvien tietojen esittäminen, joka noudattaa metsien kestävää hoitoa ja käyttöä sellaisena kuin se määriteltiin vuonna 1993 pidetyssä Euroopan metsien suojelun toisessa ministerikokouksessa.
6. Tuki myönnetään hehtaarilta metsämaata.
7. Tukea voivat saada ainoastaan sitoumukset, jotka ylittävät kansallisessa metsätalouslaissa tai muussa asiaa koskevassa kansallisessa tai unionin lainsäädännössä vahvistetut pakolliset vaatimukset. Pakolliset kansalliset vaatimukset olisi eriteltävä selvästi.
Sitoumukset on tehtävä 5-7 vuoden ajaksi. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin tarvittaessa ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa määritellä tietyntyyppisille sitoumuksille pidemmän kestoajan.
8. Tuella on katettava 7 kohdassa tarkoitetuista sitoumuksista tuensaajille aiheutuvat lisäkustannukset ja tulonmenetykset kokonaan tai osittain.
Tarvittaessa tuki voi kattaa myös transaktiokustannukset enintään 20 prosenttiin asti tuen arvosta.
Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, kun toimet koskevat ympäristönsuojelua, tuki voidaan myöntää kiinteämääräisenä tai kertaluonteisena maksuna yksikköä kohti sitoumuksista, jotka koskevat puiden ja metsien kaupallisesta käytöstä luopumista, ja se lasketaan koituneiden lisäkustannusten ja tulonmenetysten perusteella.
9. Tuki saa olla enintään 200 euroa hehtaarilta vuodessa.
Kyseistä enimmäismäärää voidaan poikkeustapauksissa korottaa ottaen huomioon maaseudun kehittämisohjelmissa perusteltavat erityisolosuhteet.
38 artikla
Tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskeviin toimiin metsätalousalalla tarkoitettu tuki
1. Tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskeviin toimiin metsätalousalan yrityksille maksettava tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-6 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tukea voi saada ammatillista koulutusta ja taitojen hankkimista (mukaan lukien koulutuskurssit, työpajat ja valmennus) koskeviin toimiin, esittelytoimintaan ja tiedotustoimiin.
Tuki voi kattaa myös lyhytaikaisen metsänhoitoa koskevan vaihdon ja metsävierailut.
Esittelytoimintaan myönnettävää tukea voi saada asianomaisiin investointikustannuksiin.
3. Tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
tietämyksen siirtoa tai tiedotusta koskevan toimen järjestämisestä ja toteuttamisesta aiheutuvat kustannukset;
b)
jos kyseessä ovat investointeihin liittyvät esittelyhankkeet:
i)
kiinteän omaisuuden rakentaminen, hankkiminen, leasingvuokraus mukaan luettuna, tai kunnostaminen; maa on tukikelpoista ainoastaan, jos määrä on enintään 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaiskustannuksista;
ii)
koneiden ja laitteiden hankkiminen tai ostoleasing enintään omaisuuserän markkina-arvoon asti;
iii)
i ja ii alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, ekologista ja taloudellista kestävyyttä koskevaan neuvontaan liittyvät palkkiot, mukaan lukien toteutettavuustutkimukset; toteutettavuustutkimusten kustannukset säilyvät tukikelpoisina silloinkin, kun niiden tulosten perusteella i ja ii alakohdassa tarkoitettuja menoja ei aiheudu;
iv)
tietokoneohjelmistojen hankkiminen tai kehittäminen ja patenttien, käyttölupien, tekijänoikeuksien ja tavaramerkkien hankkiminen;
c)
osallistujien matka- ja majoituskulut sekä päivärahat.
4. Edellä 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuun tukeen ei saa liittyä suoria maksuja edunsaajille. Kyseinen tuki on maksettava tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskevien toimien tarjoajalle.
5. Tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskevia toimia tarjoavilla yksiköillä on oltava asianmukaiset valmiudet eli pätevä henkilöstö, ja henkilöstölle on tarjottava säännöllisesti koulutusta kyseisten tehtävien hoitamiseen.
6. Tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
39 artikla
Neuvontapalveluihin metsätalousalalla tarkoitettu tuki
1. Neuvontapalveluihin tarkoitettu metsän haltijoiden ja muiden maankäyttäjien hyväksi myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-7 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuella autetaan metsän haltijoita ja muita maankäyttäjiä hyödyntämään neuvontapalveluja tilansa, yrityksensä tai investointinsa taloudellisen ja ympäristötehokkuuden parantamisessa sekä niiden ilmastoystävällisyyden ja ilmastonmuutoksen kestävyyden parantamisessa.
3. Neuvonnan on katettava vähintään direktiivien 92/43/ETY, 2000/60/EY ja 2009/147/EY täytäntöönpanoon liittyvät seikat.
Neuvonnassa voidaan myös käsitellä metsätilojen taloudelliseen tilanteeseen ja ympäristötehokkuuteen liittyviä seikkoja.
4. Tukeen ei saa liittyä suoria maksuja edunsaajille. Tuki on maksettava neuvontapalvelujen tarjoajalle.
Neuvontapalvelujen tarjoajalla on oltava tarkoituksenmukaiset resurssit eli säännöllisesti koulutettavaa ja pätevää henkilöstöä sekä neuvontakokemusta, ja sen neuvontatoiminnan on oltava luotettavaa niillä aloilla, joilla se antaa neuvontaa.
5. Neuvoja antaessaan neuvontapalvelujen tarjoajan on noudatettava asetuksen (EU) N:o 1306/2013 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja salassapitovelvollisuuksia.
6. Perustelluissa ja asianmukaisissa tapauksissa neuvontaa voidaan antaa osittain ryhmissä ottaen samalla huomioon neuvontapalvelujen yksittäisten käyttäjien tilanne.
7. Tuki saa olla enintään 1 500 euroa annettua neuvontaa kohti.
40 artikla
Metsätalousalan kehittämiseen, uudenaikaistamiseen ja mukauttamiseen liittyvään infrastruktuuriin tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki
1. Metsätalousalan kehittämiseen, uudenaikaistamiseen tai mukauttamiseen liittyvään infrastruktuuriin tehtäviin investointeihin tarkoitettu metsätalousalan yrityksille myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-9 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Investoinnin on oltava unionin lainsäädännön ja asianomaisen jäsenvaltion ympäristönsuojelua koskevan kansallisen lainsäädännön mukainen. Kun kyseessä on investointi, josta on direktiivin 2011/92/EU mukaan tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, tuen edellytyksenä on oltava, että tällainen arviointi on tehty ja että asianomaiselle investointihankkeelle on myönnetty lupa ennen yksittäisen tuen myöntämispäivää.
5. Tukea voi saada aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtäviin investointeihin, jotka koskevat metsien kehittämiseen, uudenaikaistamiseen tai mukauttamiseen liittyvää infrastruktuuria, mukaan lukien seuraavat:
a)
metsämaalle pääsy;
b)
tilusjärjestelyt ja maanparannus:
c)
energia- ja vesihuolto.
6. Tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
kiinteän omaisuuden rakentaminen, hankkiminen, leasingvuokraus mukaan luettuna, tai kunnostaminen; maa on tukikelpoista ainoastaan, jos määrä on enintään 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaiskustannuksista;
b)
koneiden ja laitteiden hankkiminen tai ostoleasing enintään omaisuuserän markkina-arvoon asti;
c)
a ja b alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, ekologista ja taloudellista kestävyyttä koskevaan neuvontaan liittyvät palkkiot, mukaan lukien toteutettavuustutkimukset; toteutettavuustutkimusten kustannukset säilyvät tukikelpoisina silloinkin, kun niiden tulosten perusteella a ja b alakohdassa tarkoitettuja menoja ei aiheudu;
d)
tietokoneohjelmistojen hankkiminen tai kehittäminen ja patenttien, käyttölupien, tekijänoikeuksien ja tavaramerkkien hankkiminen;
e)
metsäsuunnitelmien ja vastaavien välineiden laatimiskustannukset.
7. Muut kuin 6 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut leasingsopimukseen liittyvät kustannukset, kuten vuokranantajan kate, korkojen jälleenrahoituskulut, yleiskulut ja vakuutusmaksut, eivät ole tukikelpoisia.
Käyttöpääomaa ei pidetä tukikelpoisena kustannuksena.
8. Kun kyseessä ovat ei-tuotannolliset investoinnit, investoinnit, joiden yksinomaisena tarkoituksena on metsien ympäristöarvon parantaminen, ja investoinnit jotka tehdään metsäteihin, joilla liikkuminen on ilmaista ja jotka palvelevat metsien monitoiminnallisuuteen liittyviä näkökohtia, tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
9. Jos investoinneilla parannetaan metsien lyhyen tai pitkän aikavälin taloudellista potentiaalia, tuen enimmäisintensiteetti on
a)
75 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista syrjäisimmillä alueilla;
b)
75 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista Egeanmeren pienillä saarilla;
c)
50 prosenttia investointien tukikelpoisista kustannuksista vähemmän kehittyneillä alueilla ja kaikilla alueilla, joiden asukaskohtainen BKT 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisellä ajanjaksolla oli alle 75 prosenttia EU-25:n kyseisen viitekauden keskiarvosta, mutta joiden asukaskohtainen BKT on yli 75 prosenttia EU-27:n keskiarvosta;
d)
40 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista muilla alueilla.
41 artikla
Metsätalouden tekniikoihin sekä metsätuotteiden jalostukseen, käyttöönottoon ja kaupan pitämiseen tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki
1. Metsätalouden tekniikoihin sekä metsätuotteiden jalostukseen, käyttöönottoon ja kaupan pitämiseen tehtäviin investointeihin tarkoitettu tuki, joka myönnetään yksityisille metsän haltijoille, kunnille ja näiden yhteenliittymille, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-11 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Investoinnin on oltava unionin lainsäädännön ja asianomaisen jäsenvaltion ympäristönsuojelua koskevan kansallisen lainsäädännön mukainen. Kun kyseessä on investointi, josta on direktiivin 2011/92/EU mukaan tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, tuen edellytyksenä on oltava, että tällainen arviointi on tehty ja että asianomaiselle investointihankkeelle on myönnetty lupa ennen yksittäisen tuen myöntämispäivää.
5. Azorien, Madeiran, Kanariansaarten, Egeanmeren pienten saarten ja Ranskan merentakaisten departementtien alueilla tukea voidaan myöntää myös muille yrityksille kuin pk-yrityksille.
6. Tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
kiinteän omaisuuden rakentaminen, hankkiminen, leasingvuokraus mukaan luettuna, tai kunnostaminen; maa on tukikelpoista ainoastaan, jos määrä on enintään 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaiskustannuksista;
b)
koneiden ja laitteiden hankkiminen tai ostoleasing enintään omaisuuserän markkina-arvoon asti;
c)
a ja b alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, ekologista ja taloudellista kestävyyttä koskevaan neuvontaan liittyvät palkkiot, mukaan lukien toteutettavuustutkimukset; toteutettavuustutkimusten kustannukset säilyvät tukikelpoisina silloinkin, kun niiden tulosten perusteella a ja b alakohdassa tarkoitettuja menoja ei aiheudu;
d)
tietokoneohjelmistojen hankkiminen tai kehittäminen ja patenttien, käyttölupien, tekijänoikeuksien ja tavaramerkkien hankkiminen;
e)
metsäsuunnitelmien ja vastaavien laatimiskustannukset.
7. Muut kuin 6 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut leasingsopimukseen liittyvät kustannukset, kuten vuokranantajan kate, korkojen jälleenrahoituskulut, yleiskulut ja vakuutusmaksut, eivät ole tukikelpoisia.
Käyttöpääomaa ei pidetä tukikelpoisena kustannuksena.
8. Metsien taloudellisen arvon parantamiseen liittyvät investoinnit on perusteltava yhdellä tai useammalla tilalla odotettavissa olevilla metsän parannuksilla, ja niihin voi sisältyä investointeja maaperää ja luonnonvaroja säästäviin metsänkorjuuvälineisiin ja -käytäntöihin.
9. Investoinnit, jotka liittyvät puun käyttöön raaka-aineena tai energialähteenä, on rajoitettava teollista jalostusta edeltäviin työvaiheisiin.
Uusiutuvaan energiaan liittyvään infrastruktuuriin tehtävissä, energiaa kuluttavissa tai tuottavissa investoinneissa on noudatettava energiatehokkuutta koskevia vähimmäisstandardeja, jos tällaisia standardeja on kansallisella tasolla.
Investoinnit järjestelmiin, joiden päätarkoitus on sähköntuotanto biomassasta, eivät ole tukikelpoisia, jollei lämpöenergiaa käytetä tietty vähimmäisprosentti, jonka jäsenvaltio määrittelee.
Tuki bioenergiaa koskeviin investointihankkeisiin on rajoitettava sellaiseen bioenergiaan, joka on unionin lainsäädännössä, muun muassa direktiivin 2009/28/EY 17 artiklan 2-6 kohdassa säädettyjen sovellettavien kestävyyskriteerien mukaista.
10. Tiettyä, jäsenvaltioiden määrittelemää kokoa suurempien metsätilojen osalta tuen saamisen edellytyksenä on sellaiseen metsäsuunnitelmaan tai vastaavaan välineeseen perustuvien asiaankuuluvien tietojen esittäminen, joka noudattaa metsien kestävää hoitoa ja käyttöä sellaisena kuin se määriteltiin vuonna 1993 pidetyssä Euroopan metsien suojelun toisessa ministerikokouksessa.
11. Tuen enimmäisintensiteetti on
a)
75 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista syrjäisimmillä alueilla;
b)
75 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista Egeanmeren pienillä saarilla;
c)
50 prosenttia investointien tukikelpoisista kustannuksista vähemmän kehittyneillä alueilla ja kaikilla alueilla, joiden asukaskohtainen BKT 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisellä ajanjaksolla oli alle 75 prosenttia EU-25:n kyseisen viitekauden keskiarvosta, mutta joiden asukaskohtainen BKT on yli 75 prosenttia EU-27:n keskiarvosta;
d)
40 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista muilla alueilla.
42 artikla
Metsätalouden geenivarojen säilyttäminen
1. Metsätalouden ympäristö- ja ilmastopalveluihin ja metsien suojeluun liittyvä, metsätalouden geenivarojen säilyttämiseen tarkoitettu julkisille tai yksityisille yksiköille myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-6 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Tässä artiklassa tarkoitetaan
a)
”in situ -säilyttämisellä” geenivarojen säilyttämistä ekosysteemeissä ja luontaisissa elinympäristöissä sekä lajien elinkykyisten populaatioiden säilyttämistä ja elvyttämistä niiden luonnollisessa ympäristössä;
b)
”säilyttämisellä metsätilalla”in situ -säilyttämistä ja -kehittämistä metsätilan tasolla;
c)
”ex situ -säilyttämisellä” metsätalouden geenivarojen säilyttämistä muussa kuin niiden luonnollisessa ympäristössä;
d)
”ex situ -kokoelmalla” metsätalouden geenivarojen kokoelmaa, jota säilytetään muualla kuin geenivarojen luonnollisessa ympäristössä.
5. Tukea voi saada seuraavista toimista aiheutuviin kustannuksiin:
a)
kohdennetut toimet: toimet, joilla edistetään metsätalouden geenivarojen in situ- ja ex situ -säilyttämistä, kuvaamista, keräämistä ja käyttöä, mukaan lukien tällä hetkellä in situ -säilytettyjen geenivarojen internetissä olevat tietokannat, joihin sisältyy säilyttäminen metsätilalla, sekä internetissä olevat ex situ -kokoelmat ja tietokannat;
b)
yhteensovitetut toimet: toimet, joilla edistetään tietojen vaihtoa jäsenvaltioiden toimivaltaisten laitosten kesken unionin metsätalouden geenivarojen säilyttämisestä, kuvaamisesta, keräämisestä ja käytöstä;
c)
liitännäistoimet: tiedotus-, levittämis- ja neuvontatoimet valtiosta riippumattomien järjestöjen ja muiden sidosryhmien kanssa, koulutuskurssit ja teknisten kertomusten laatiminen.
6. Tuki voi olla enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
43 artikla
Metsätalousmaan tilusjärjestelyihin tarkoitettu tuki
Metsätalousmaan tilusjärjestelyihin tarkoitettu tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää I luvussa vahvistetut edellytykset ja jos se myönnetään
a)
yksityisille metsän haltijoille, jotka ovat pk-yrityksiä; ja
b)
ainoastaan oikeudellisiin ja hallinnollisiin kustannuksiin, maanmittauskustannukset mukaan lukien; ja
c)
on enintään 100 prosenttia aiheutuneista tosiasiallisista kustannuksista.
6 JAKSO
Maaseutualueiden pk-yritysten hyväksi myönnettävät tuet, joita maaseuturahasto osarahoittaa tai jotka myönnetään tällaisiin osarahoitettuihin toimenpiteisiin tarkoitettuna kansallisena lisärahoituksena
44 artikla
Tuki investointeihin, jotka koskevat maataloustuotteiden jalostamista muiksi kuin maataloustuotteiksi tai puuvillan tuotantoa
1. Pk-yrityksille myönnettävä tuki investointeihin, jotka koskevat maataloustuotteiden jalostusta muiksi kuin maataloustuotteiksi tai puuvillan tuotantoa, mukaan lukien siementen poistaminen, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-10 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Investoinnit, jotka liittyvät biopolttoaineiden tuotantoon tai energian tuotantoon uusiutuvista energialähteistä, eivät ole tämän artiklan nojalla tukikelpoisia.
5. Investoinnin on oltava unionin lainsäädännön ja asianomaisen jäsenvaltion ympäristönsuojelua koskevan kansallisen lainsäädännön mukainen. Kun kyseessä on investointi, josta on direktiivin 2011/92/EU mukaan tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, tuen edellytyksenä on oltava, että tällainen arviointi on tehty ja että asianomaiselle investointihankkeelle on myönnetty lupa ennen yksittäisen tuen myöntämispäivää.
6. Tukea voi saada aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtäviin investointeihin.
7. Tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
kiinteän omaisuuden rakentaminen, hankkiminen, leasingvuokraus mukaan luettuna, tai kunnostaminen; maa on tukikelpoista ainoastaan, jos määrä on enintään 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaiskustannuksista;
b)
koneiden ja laitteiden hankkiminen tai ostoleasing enintään omaisuuserän markkina-arvoon asti;
c)
a ja b alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, ekologista ja taloudellista kestävyyttä koskevaan neuvontaan liittyvät palkkiot, mukaan lukien toteutettavuustutkimukset; toteutettavuustutkimusten kustannukset säilyvät tukikelpoisina silloinkin, kun niiden tulosten perusteella a ja b alakohdassa tarkoitettuja menoja ei aiheudu;
d)
tietokoneohjelmistojen hankkiminen tai kehittäminen ja patenttien, käyttölupien, tekijänoikeuksien ja tavaramerkkien hankkiminen;
8. Muut kuin 7 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut leasingsopimukseen liittyvät kustannukset, kuten vuokranantajan kate, korkojen jälleenrahoituskulut, yleiskulut ja vakuutusmaksut, eivät ole tukikelpoisia.
Käyttöpääomaa ei pidetä tukikelpoisena kustannuksena.
9. Tuen enimmäisintensiteetti on
a)
syrjäisimmillä alueilla:
i)
80 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista alueilla, joiden asukaskohtainen BKT on enintään 45 prosenttia EU-27:n keskiarvosta;
ii)
65 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista alueilla, joiden asukaskohtainen BKT on 45-60 prosenttia EU-27:n keskiarvosta;
iii)
55 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista alueilla, joiden asukaskohtainen BKT on 60-75 prosenttia EU-27:n keskiarvosta;
iv)
45 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista muilla syrjäisimmillä alueilla;
b)
vähemmän kehittyneillä alueilla:
i)
60 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista alueilla, joiden asukaskohtainen BKT on enintään 45 prosenttia EU-27:n keskiarvosta;
ii)
45 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista alueilla, joiden asukaskohtainen BKT on 45-60 prosenttia EU-27:n keskiarvosta;
iii)
35 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista alueilla, joiden asukaskohtainen BKT on yli 60 prosenttia EU-27:n keskiarvosta;
c)
c-alueilla:
i)
25 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista harvaan asutuilla alueilla ja niillä NUTS 3 -alueilla tai NUTS 3 -alueiden osilla, joilla on yhteinen maaraja Euroopan talousalueeseen tai Euroopan vapaakauppaliittoon kuulumattoman maan kanssa;
ii)
20 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista ennalta määrittelemättömillä c-alueilla;
iii)
entisillä a-alueilla tuki-intensiteettejä voidaan korottaa enintään viisi prosenttiyksikköä 1 päivän heinäkuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2017 välisellä ajanjaksolla;
iv)
jos c-alue on a-alueen vieressä, niillä c-alueella olevilla NUTS 3 -alueilla tai NUTS 3 -alueiden osilla, jotka ovat a-alueen vieressä, sallittua tuen enimmäisintensiteettiä voidaan korottaa tarvittaessa niin, että näiden alueiden tuki-intensiteettien erotus ei ylitä 15:tä prosenttiyksikköä;
d)
10 prosenttia investoinnin tukikelpoisista kustannuksista kaikilla muilla alueilla.
10. Edellä 9 kohdassa säädettyjä tuen enimmäisintensiteettejä voidaan korottaa enintään 10 prosenttiyksikköä mikro- ja pienyritysten osalta.
45 artikla
Yrityksen perustamistuki muun kuin maataloustoiminnan aloittamiseksi maaseutualueilla
1. Pk-yrityksille myönnettävä yrityksen perustamistuki muun kuin maataloustoiminnan aloittamiseksi maaseutualueilla on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-9 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Tuki myönnetään seuraavanlaisille tuensaajille:
a)
viljelijät tai maatilakotitalouden jäsenet maaseutualueilla, jos he laajentavat taloudellista toimintaansa maatalouden ulkopuolelle;
b)
mikro- ja pienyrityksen maaseutualueilla; ja
c)
luonnolliset henkilöt maaseutualueilla.
5. Jos 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettu maatilakotitalouden jäsen on oikeushenkilö tai tällaisten henkilöiden muodostama ryhmä, jäsenen on harjoitettava tilalla maataloutta tukihakemuksen esittämishetkellä.
6. Tuen edellytyksenä on liiketoimintasuunnitelman esittäminen asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. Liiketoimintasuunnitelman toteuttaminen on aloitettava yhdeksän kuukauden kuluessa tuen myöntämispäätöksen päivämäärästä.
Liiketoimintasuunnitelmassa on kuvattava seuraavia:
a)
tuensaajan taloudellinen lähtötilanne:
b)
tuensaajan uusien toimintojen kehittämisen välietapit ja tavoitteet;
c)
yksityiskohtaiset tiedot tuensaajan toimintojen kehittämiseksi tarvittavista toimista, kuten investoinneista, koulutuksesta tai neuvonnasta.
7. Tuki maksetaan vähintään kahdessa erässä enintään viiden vuoden aikana.
Erät voivat olla asteittain alenevia.
Viimeisen erän maksamisen edellytyksenä on, että 6 kohdassa tarkoitettu liiketoimintasuunnitelma on pantu asianmukaisesti täytäntöön.
8. Jäsenvaltioiden on tuen määrää määritellessään otettava huomioon maaseudun kehittämisohjelman kattaman alueen sosioekonominen tilanne.
9. Tuki saa olla enintään 70 000 euroa tuensaajaa kohti.
46 artikla
Maaseutualueiden pk-yritysten neuvontapalveluihin tarkoitettu tuki
1. Neuvontapalveluihin tarkoitettu maaseutualueiden pk-yritysten hyväksi myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-9 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuella autetaan maaseutualueiden pk-yrityksiä hyödyntämään neuvontapalveluja yrityksensä tai investointinsa taloudellisen ja ympäristötehokkuuden parantamisessa sekä niiden ilmastoystävällisyyden ja ilmastonmuutoksen kestävyyden parantamisessa.
4. Neuvonnassa voidaan käsitellä tuensaajan taloudelliseen tilanteeseen ja ympäristönsuojelun tasoon liittyviä seikkoja.
5. Tukeen ei saa liittyä suoria maksuja edunsaajille. Tuki on maksettava neuvontapalvelujen tarjoajalle.
6. Neuvontapalvelujen tarjoajalla on oltava tarkoituksenmukaiset resurssit eli säännöllisesti koulutettavaa ja pätevää henkilöstöä sekä neuvontakokemusta, ja sen neuvontatoiminnan on oltava luotettavaa niillä aloilla, joilla se antaa neuvontaa.
7. Neuvoja antaessaan neuvontapalvelujen tarjoajien on noudatettava asetuksen (EU) N:o 1306/2013 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja salassapitovelvollisuuksia.
8. Soveltuvissa tapauksissa neuvontaa voidaan antaa osittain ryhmissä ottaen samalla huomioon neuvontapalvelujen yksittäisten käyttäjien tilanteet.
9. Tuki saa olla enintään 1 500 euroa annettua neuvontaa kohti.
47 artikla
Tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskeviin maaseutualueiden pk-yritysten hyväksi toteutettaviin toimiin tarkoitettu tuki
1. Tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskeviin toimiin maaseutualueiden pk-yritysten hyväksi myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-7 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tukea voi saada ammatillista koulutusta ja taitojen hankkimista (mukaan lukien koulutuskurssit, työpajat ja valmennus) koskeviin toimiin, esittelytoimintaan ja tiedotustoimiin.
Esittelytoimintaan myönnettävää tukea voi saada asianomaisiin investointikustannuksiin.
4. Tukea voi saada seuraaviin tukikelpoisiin kustannuksiin:
a)
tietämyksen siirtoa tai tiedotusta koskevan toimen järjestämisestä ja toteuttamisesta aiheutuvat kustannukset;
b)
jos kyseessä ovat investointeihin liittyvät esittelyhankkeet:
i)
kiinteän omaisuuden rakentaminen, hankkiminen, leasingvuokraus mukaan luettuna, tai kunnostaminen; maa on tukikelpoista ainoastaan, jos määrä on enintään 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaiskustannuksista;
ii)
koneiden ja laitteiden hankkiminen tai ostoleasing enintään omaisuuserän markkina-arvoon asti;
iii)
i ja ii alakohdassa tarkoitettuihin menoihin liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot, ekologista ja taloudellista kestävyyttä koskevaan neuvontaan liittyvät palkkiot, mukaan lukien toteutettavuustutkimukset; toteutettavuustutkimusten kustannukset säilyvät tukikelpoisina silloinkin, kun niiden tulosten perusteella i ja ii alakohdassa tarkoitettuja menoja ei aiheudu;
iv)
tietokoneohjelmistojen hankkiminen tai kehittäminen ja patenttien, käyttölupien, tekijänoikeuksien ja tavaramerkkien hankkiminen;
c)
osallistujien matka- ja majoituskulut sekä päivärahat.
5. Tukeen ei saa liittyä suoria maksuja edunsaajille.
Kyseinen tuki on maksettava tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskevan toimien tarjoajalle.
Tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskevia toimia tarjoavilla yksiköillä on oltava asianmukaiset valmiudet eli pätevä henkilöstö, ja henkilöstölle on tarjottava säännöllisesti koulutusta kyseisten tehtävien hoitamiseen.
6. Kaikilla kyseisellä maaseutualueella toimivilla tukikelpoisilla yrityksillä on oltava mahdollisuus saada tätä tukea objektiivisesti määriteltyjen edellytysten perusteella.
7. Tuen enimmäisintensiteetti on
a)
60 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun kyse on keskisuurista yrityksistä;
b)
70 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun kyse on mikro- ja pienyrityksistä.
48 artikla
Aktiiviviljelijöiden liittymiseksi ensimmäisen kerran puuvillan tai elintarvikkeiden laatujärjestelmiin maksettava tuki
1. Aktiiviviljelijöiden ja aktiiviviljelijöiden ryhmien, jotka ovat pk-yrityksiä, liittymiseksi ensimmäisen kerran puuvillan tai elintarvikkeiden laatujärjestelmiin maksettava tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-7 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Tukea myönnetään liittymiseksi ensimmäisen kerran seuraavankaltaisiin laatujärjestelmiin:
a)
asetuksen (EU) N:o 1151/2012 nojalla perustetut puuvillan ja elintarvikkeiden laatujärjestelmät;
b)
jäsenvaltioiden hyväksymät puuvillan ja elintarvikkeiden laatujärjestelmät, sertifiointiohjelmat mukaan luettuina, jotka täyttävät seuraavat perusteet:
i)
tällaisten laatujärjestelmien mukaisesti valmistettavien lopputuotteiden erityisyys johtuu selkeistä velvoitteista, joiden avulla voidaan taata
-
tuotteen erityiset ominaisuudet,
-
erityiset viljely- tai tuotantomenetelmät, tai
-
kansanterveyden, eläinten tai kasvien terveyden, eläinten hyvinvoinnin tai ympäristönsuojelun kannalta huomattavasti laadukkaampi lopputuote kuin mitä kaupallista hyödykettä koskevissa standardeissa vaaditaan;
ii)
järjestelmä on avoin kaikille tuottajille;
iii)
järjestelmä sisältää sitovat lopputuotteiden tuote-eritelmät, joiden noudattamista valvovat viranomaiset tai riippumaton tarkastuselin;
iv)
järjestelmä on läpinäkyvä ja varmistaa maataloustuotteiden täydellisen jäljitettävyyden;
c)
elintarvikkeiden vapaaehtoiset sertifiointiohjelmat, joiden asianomainen jäsenvaltio on tunnustanut olevan komission tiedonannossa EU:n suuntaviivat maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden vapaaehtoisia sertifiointiohjelmia koskevista parhaista käytännöistä vahvistettujen vaatimusten mukaisia.
5. Tuki myönnetään vuotuisena kannustinpalkkiona, jonka taso määritellään tuettuihin laatujärjestelmiin osallistumisesta aiheutuvien kiinteiden kustannusten mukaan.
6. Tuki myönnetään enintään viiden vuoden ajaksi.
7. Tuen enimmäismäärä on 3 000 euroa tuensaajaa kohti vuodessa.
49 artikla
Laatujärjestelmän soveltamisalaan kuuluvaa puuvillaa tai elintarviketta koskeviin tiedotus- ja menekinedistämistoimiin tarkoitettu tuki
1. Laatujärjestelmän soveltamisalaan kuuluvaa puuvillaa tai elintarviketta koskeviin tiedotus- ja menekinedistämistoimiin tarkoitettu tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, jos se täyttää tämän artiklan 2-11 kohdassa ja I luvussa vahvistetut edellytykset.
2. Tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on myönnettävä maaseudun kehittämisohjelman puitteissa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja komission mainitun asetuksen nojalla hyväksymien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti joko
i)
maaseuturahaston osarahoittamana tukena; tai
ii)
i alakohdassa tarkoitetun tuen kansallisena lisärahoituksena;
ja
b)
sen on vastattava a alakohdassa tarkoitettuun maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvää perusteena olevaa maaseudun kehittämistoimenpidettä.
3. Tuen oikeusperustassa on täsmennettävä, ettei tukea saa ottaa käyttöön ennen kuin komissio on hyväksynyt asianomaisen maaseudun kehittämisohjelman.
4. Tuki myönnetään tiedotus- ja menekinedistämistoimia toteuttaville tuottajaryhmille.
5. Tukikelpoisia ovat ainoastaan sisämarkkinoilla toteutettavat tiedotus- ja menekinedistämistoimet.
6. Tukea myönnetään tämän asetuksen 48 artiklan mukaisesti tukea saavan laatujärjestelmän soveltamisalaan kuuluvaa puuvillaa tai elintarviketta koskeviin tiedotus- ja menekinedistämistoimiin.
7. Toimet ovat tukikelpoisia, jos niillä on seuraavat ominaisuudet:
a)
toimilla on tarkoitus kannustaa kuluttajia ostamaan elintarvikkeita tai puuvillaa, jotka kuuluvat tämän asetuksen 48 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuihin laatujärjestelmiin;
b)
toimilla pyritään korostamaan asianomaisten elintarvikkeiden tai puuvillan erityispiirteitä tai etuja, erityisesti asianomaiseen laatujärjestelmään liittyvien laadun, erityisen tuotantotavan, eläinten hyvinvointiin liittyvien korkeiden vaatimusten ja ympäristönsuojelun kannalta.
8. Tämän artiklan 6 kohdassa tarkoitetuissa toimissa ei saa kannustaa kuluttajia ostamaan jotakin elintarviketta tai puuvillaa sen erityisen alkuperän vuoksi, paitsi jos elintarvike tai puuvilla kuuluu asetuksen (EU) N:o 1151/2012 II osastossa vahvistettujen laatujärjestelmien soveltamisalaan.
9. Elintarvikkeen tai puuvillan alkuperä voidaan kuitenkin ilmoittaa edellyttäen, että viittaukset alkuperään ovat toissijaisia pääviestiin verrattuna.
10. Tukea ei voida myöntää tiedotus- ja menekinedistämistoimiin, jotka koskevat tiettyjä yrityksiä tai kaupallisia merkkejä.
11. Tuen enimmäisintensiteetti on 70 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
IV LUKU
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
50 artikla
Kumoaminen
1. Kumotaan asetus (EY) N:o 1857/2006.
2. Poiketen siitä, mitä tämän artiklan 1 kohdassa säädetään, asetusta (EY) N:o 1857/2006 sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2015 saakka tukeen, joka on myönnetty neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 (42) ja sen täytäntöönpanosääntöjen yhteydessä.
51 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Tätä asetusta sovelletaan ennen tämän asetuksen voimaantuloa myönnettyyn yksittäiseen tukeen, jos kyseinen yksittäinen tuki täyttää tässä asetuksessa säädetyt edellytykset, lukuun ottamatta 9 ja 10 artiklaa.
2. Komissio arvioi kaikki tuet, joita ei ole vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta tämän asetuksen tai muiden, aiemmin voimassa olleen asetuksen (EY) N:o 994/98 1 artiklan mukaisesti annettujen asetusten nojalla, maa- ja metsätalousalan ja maaseutualueiden valtiontukea koskevien vuosien 2014-2020 Euroopan unionin suuntaviivojen ja muiden asiaa koskevien puitteiden, suuntaviivojen, tiedonantojen ja ilmoitusten mukaisesti.
3. Yksittäinen tuki, joka on myönnetty ennen 1 päivää tammikuuta 2015 minkä tahansa asetuksen (EU) N:o 994/98 1 artiklan nojalla hyväksytyn, tuen myöntämishetkellä voimassa olleen asetuksen mukaisesti, on sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta.
4. Kun tämän asetuksen voimassaolo päättyy, asetuksen nojalla poikkeuksen saaneisiin tukijärjestelmiin sovelletaan edelleen poikkeusta kuuden kuukauden siirtymäkauden ajan.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, kun tämän asetuksen voimassaolo päättyy, tukijärjestelmät, jotka kuuluvat asetuksen (EU) N:o 1305/2013 soveltamisalaan ja joita joko osarahoitetaan maaseuturahastosta tai jotka myönnetään kansallisena lisärahoituksena tällaisiin osarahoitettuihin toimenpiteisiin, ovat edelleen vapautettuja ohjelmakauden ajan asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja sen täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti.
52 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2014.
Sitä sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2020.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 25 päivänä kesäkuuta 2014.