KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 17. december 2014
om anerkendelse af Japan i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/106/EF for så vidt angår ordningerne for uddannelse og udstedelse af kvalifikationsbeviser til søfarende
(meddelt under nummer C(2014) 9590)
(EØS-relevant tekst)
(2014/935/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/106/EF af 19. november 2008 om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv (1), særlig artikel 19, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
En medlemsstat kan i henhold til direktiv 2008/106/EF beslutte at påtegne beviser for søfarende, der er udstedt af tredjelande, forudsat at det pågældende tredjeland er anerkendt af Kommissionen. Tredjelandene skal opfylde kravene i Den Internationale Søfartsorganisations (IMO) konvention om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold fra 1978 (STCW-konventionen) med efterfølgende ændringer.
(2)
Republikken Cypern anmodede ved brev af 13. maj 2005 om, at Japan anerkendes. Kommissionen har efter denne anmodning kontaktet de japanske myndigheder med henblik på at foretage en vurdering af ordningerne for uddannelse og udstedelse af kvalifikationsbeviser i Japan for at kunne fastslå, om Japan overholder alle kravene i STCW-konventionen, og om der er truffet passende forholdsregler til at forebygge svig i forbindelse med kvalifikationsbeviser. Det blev forklaret, at vurderingen ville bygge på et informationskontrolbesøg foretaget af eksperter fra Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed. Efter langvarige drøftelser af EU's retlige rammer accepterede de japanske myndigheder i brev af 8. marts 2011 et kontrolbesøg. Kommissionen gik herefter videre med vurderingen af Japans ordninger for uddannelse og udstedelse af kvalifikationsbeviser på grundlag af et informationskontrolbesøg foretaget af eksperter fra Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed i februar 2012 og de japanske myndigheders svar den 10. januar 2014 på en anmodning af 25. oktober 2012 om en frivillig handlingsplan med korrigerende foranstaltninger.
(3)
Vurderingen gav ikke anledning til alvorlige bekymringer, men der blev identificeret nogle områder, hvor der skulle sættes ind. Der var navnlig nogle processer, som ikke var omfattet af søfartsmyndighedernes eller søfartsuddannelsesinstitutionernes kvalitetsstandarder. Herudover garanterede læreplanen og den praktiske uddannelse, som var fastlagt efter de nationale standarder, ikke opfyldelsen af de fastsatte kompetencekrav for kurserne »livredning« og »brandbekæmpelse«.
(4)
Den japanske lovgivning gav ansøgere til kvalifikationsbeviser mulighed for at færdiggøre deres tjeneste på skibe, som ikke opfyldte tonnage- og maskinkraftangivelserne på beviset, eller på fiskefartøjer eller kystvagtskibe. For at sikre, at denne type tjeneste var relevant for det ansøgte bevis, og at alle relevante kvalifikationer blev opnået under tjenesten, anvendte søfartsmyndighederne visse kriterier for ansøgere, som havde fuldført 12 måneders tjeneste til søs som led i et godkendt uddannelsesprogram. På grundlag af en analyse af den dokumentation, som de japanske myndigheder har forelagt, lader det dog til, søfartsmyndigheden ikke sikrede, at den pågældende type tjeneste til søs var relevant for det ansøgte bevis, og heller ikke at alle relevante kvalifikationer blev opnået under denne tjeneste, for de ansøgere, som havde fuldført 36 måneders tjeneste til søs. Det ser også ud til, at søfartsmyndigheden ikke sikrede, at den pågældende type tjeneste til søs var relevant for det ansøgte bevis, og heller ikke at alle relevante kvalifikationer blev opnået under denne tjeneste i forbindelse med fornyelse og opgradering af beviser for alle ansøgere.
(5)
Endelig krævede søfartsmyndigheden, at ansøgere, som havde godkendt tjeneste til søs på 12 måneder som led i et godkendt uddannelsesprogram, skulle fuldføre en godkendt uddannelse for at kunne søge om et bevis på operationelt niveau. Søfartsmyndigheden lod dog ikke til at kræve, at ansøgere, som havde fuldført 36 måneders tjeneste til søs, også skulle fuldføre en godkendt uddannelse for at kunne ansøge om et bevis på operationelt niveau.
(6)
Med brev af 5. juni 2014 opfordrede Kommissionen de japanske myndigheder til at forelægge de nødvendige afklaringer af de spørgsmål, der blev rejst i vurderingen, støttet af relevant dokumentation. De japanske myndigheder fremsendte deres svar den 4. august 2014.
(7)
Svaret omfattede dokumentation, som påviser, at alle manglende processer nu er omfattet af et kvalitetsstandardsystem. Der er også lavet udkast til ny lovgivning, og myndighederne har opgraderet deres faciliteter, så de nu opfylder standarderne for kurserne »livredning« og »brandbekæmpelse«.
(8)
Hvad angår myndighedernes kontrol af, at tjenesten til søs er relevant for det ansøgte bevis, og at alle relevante kvalifikationer opnås under denne tjeneste for de ansøgere, der har fuldført 36 måneders tjeneste til søs, og de ansøgere, der har anmodet om fornyelse og opgradering af deres bevis, fremførte de japanske myndigheder, at de anvender kriterier for udstedelse, opgradering og fornyelse af beviser, som vedrører skibets størrelse, sejlområde og den udførte funktion. Anvendelsen af disse kriterier fremgik dog ikke tilstrækkelig tydeligt af de forelagte oplysninger.
(9)
Hvad angår fuldførelsen af en godkendt uddannelse for ansøgere om et bevis på operationelt niveau, som har fuldført 36 måneders tjeneste til søs, fremførte de japanske myndigheder, at de overholder de relevante krav i STCW-konventionen. Overholdelsen fremgik dog ikke tilstrækkelig tydeligt af de forelagte oplysninger.
(10)
Selv om begrundelserne vedrørende de to sidste punkter ikke helt fjerner tvivlen vedrørende de spørgsmål, der rejses i vurderingen, er der ikke nogen tvivl om, at Japan generelt overholder STCW-konventionens krav til uddannelse af og udstedelse af kvalifikationsbeviser til søfarende.
(11)
Slutresultaterne af vurderingen viser, at Japan opfylder kravene i STCW-konventionen og har truffet passende forholdsregler til at forhindre svig i forbindelse med kvalifikationsbeviser.
(12)
Medlemsstaterne har modtaget en rapport om resultaterne af vurderingen.
(13)
Foranstaltningen i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Japan anerkendes i henhold til artikel 19 i direktiv 2008/106/EF for så vidt angår ordningerne for uddannelse af og udstedelse af kvalifikationsbeviser til søfarende.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS,
annettu 17 päivänä joulukuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/106/EY mukaisesta Japanin tunnustamisesta merenkulkijoiden koulutus- ja pätevyyskirjajärjestelmien osalta
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 9590)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2014/935/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon merenkulkijoiden vähimmäiskoulutuksesta 19 päivänä marraskuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/106/EY (1), ja erityisesti sen 19 artiklan 3 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivin 2008/106/EY mukaan jäsenvaltiot voivat päättää kelpuuttaa kolmansien maiden myöntämät merenkulkijoiden pätevyyskirjat edellyttäen, että komissio on tunnustanut kyseisen kolmannen maan. Tällaisten kolmansien maiden on täytettävä kaikki vaatimukset, jotka sisältyvät Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) kansainväliseen merenkulkijoiden koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskevaan vuoden 1978 yleissopimukseen (STCW-yleissopimus), sellaisena kuin se on muutettuna.
(2)
Kyproksen tasavalta pyysi 13 päivänä toukokuuta 2005 päivätyllä kirjeellä tunnustamisen myöntämistä Japanille. Tämän pyynnön vuoksi komissio otti yhteyttä Japanin viranomaisiin tehdäkseen arvioinnin Japanin koulutus- ja pätevyyskirjajärjestelmästä, jotta voitaisiin varmentaa, täyttääkö Japani kaikki STCW-yleissopimuksen vaatimukset ja onko asianmukaiset toimenpiteet toteutettu pätevyyskirjoihin liittyvien petosten torjumiseksi. Arvioinnin ilmoitettiin pohjautuvan tuloksiin, jotka saataisiin Euroopan meriturvallisuusviraston tekemästä tosiseikkojen tarkastamisesta. Euroopan unionin oikeudellisesta kehyksestä käytyjen pitkien keskustelujen jälkeen, Japanin viranomaiset suostuivat tarkastuskäyntiin 8 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyllä kirjeellä. Tämän jälkeen komissio teki Japanin koulutus- ja pätevyyskirjajärjestelmästä arvioinnin, joka pohjautui Euroopan meriturvallisuusviraston asiantuntijoiden helmikuussa 2012 tekemän tarkastuksen tuloksiin sekä 10 päivänä tammikuuta 2014 päivättyyn vastaukseen, jonka Japanin viranomaiset antoivat vapaaehtoista korjaussuunnitelmaa koskevaan 25 päivänä lokakuuta 2012 päivättyyn pyyntöön.
(3)
Arvioinnissa ei käynyt ilmi vakavia puutteita, vaikka siinä havaittiinkin joitakin kohtia, joihin oli syytä kiinnittää huomiota. Erityisesti merenkulkuviraston ja merenkulkualan oppilaitosten laadunvarmistusjärjestelmä ei kattanut eräitä prosesseja. Kansallisissa vaatimuksissa vahvistetuilla koulutusohjelmilla ja käytännön koulutuksella ei myöskään voitu varmistaa, että eräät hengenpelastusvälineitä ja palonsammutusta koskeville kursseille määrätyt pätevyysvaatimukset täyttyvät.
(4)
Japanin lainsäädännössä annettiin pätevyyskirjan hakijoille mahdollisuus suorittaa meripalvelu sellaisilla aluksilla, joiden tonnisto tai koneteho on alle asianomaisen pätevyyskirjan edellyttämien rajojen, taikka kalastusaluksilla tai rannikkovartioaluksilla. Merenkulkuvirasto sovelsi tiettyjä arviointiperusteita sellaisiin hakijoihin, jotka olivat suorittaneet 12 kuukauden meripalvelun hyväksytyn koulutusohjelman osana, varmistaakseen, että tämäntyyppinen meripalvelu oli soveltuva haettavan pätevyyskirjan kannalta ja että kaikki asiaankuuluva pätevyys oli hankittu meripalvelun aikana. Japanin viranomaisten toimittaman asiakirja-aineiston analysointi osoitti kuitenkin, ettei merenkulkuvirasto varmistanut 36 kuukauden meripalvelun suorittaneiden hakijoiden osalta, oliko tämäntyyppinen meripalvelu soveltuva haettavan pätevyyskirjan kannalta ja oliko kaikki asiaankuuluva pätevyys hankittu meripalvelun aikana. Kävi myös ilmi, ettei merenkulkuvirasto varmistanut, oliko tämäntyyppinen meripalvelu soveltuva haettavan pätevyyskirjan kannalta ja oliko kaikki asiaankuuluva pätevyys hankittu meripalvelun aikana silloin, kun hakijoiden pätevyyskirjoja uusittiin tai pätevyystasoa korotettiin.
(5)
Lisäksi merenkulkuvirasto vaati hakijoita, joiden hyväksyttyyn koulutusohjelmaan kuuluu 12 kuukauden meripalvelun suorittaminen, suorittamaan hyväksytyn koulutuksen ennen kuin he voivat hakea operatiivisen tason pätevyyskirjaa. Merenkulkuvirasto ei kuitenkaan vaatinut 36 kuukauden meripalvelun suorittaneita hakijoita saattamaan hyväksyttyä koulutusta päätökseen ennen kuin he voivat hakea operatiivisen tason pätevyyskirjaa.
(6)
Komissio pyysi 5 päivänä kesäkuuta 2014 päivätyllä kirjeellä Japanin viranomaisia toimittamaan tarvittavat selvennykset arvioinnissa esille tulleisiin kysymyksiin ja asiaankuuluvan asiakirja-aineiston. Japanin viranomaiset toimittivat vastauksensa 4 päivänä elokuuta 2014.
(7)
Vastauksessaan Japanin viranomaiset toimittivat asiakirja-aineistoa osoittaakseen, että laadunvarmistusjärjestelmät kattavat nyt kaikki puuttuvat prosessit. Viranomaiset ovat myös luonnostelleet uutta lainsäädäntöä ja parantaneet kurssitilansa siten, että kaikki hengenpelastusvälineitä ja palonsammutusta koskeville kursseille määrätyt pätevyysvaatimukset täyttyvät.
(8)
Mitä tulee merenkulkuviraston varmennukseen siitä, onko meripalvelu soveltuva haettavan pätevyyskirjan kannalta ja saavatko 36 kuukauden meripalvelun suorittaneet hakijat ja pätevyysasiakirjojensa uusimista tai pätevyystason korottamista pyytäneet hakijat kaiken asiaankuuluvan pätevyyden meripalvelun aikana, Japanin viranomaiset totesivat, että niiden soveltamat pätevyyskirjoja, uusimista ja pätevyystason korottamista koskevat arviointiperusteet ovat sidoksissa aluksen kokoon, navigointialueeseen ja kapasiteettiin. Tällaisten arviointiperusteiden soveltaminen ei kuitenkaan käynyt riittävällä tavalla ilmi toimitetuista tiedoista.
(9)
Mitä tulee 36 kuukauden meripalvelun suorittaneiden operatiivisen tason pätevyyskirjan hakijoiden hyväksytyn koulutuksen suorittamiseen, Japanin viranomaiset totesivat, että koulutus täyttää STCW-yleissopimuksen asiaankuuluvat vaatimukset. Tämä ei kuitenkaan käynyt riittävällä tavalla ilmi toimitetuista tiedoista.
(10)
Vaikka näihin kahteen kysymykseen toimitetut perustelut eivät kokonaan poistaneet arvioinnissa esille otettuja huolenaiheita, Japanin tiedetään yleisesti ottaen noudattavan merenkulkijoiden koulutusta ja pätevyyskirjoja koskevia STCW-yleissopimuksen vaatimuksia.
(11)
Arvioinnin lopulliset tulokset osoittavat, että Japani noudattaa STCW-yleissopimuksen vaatimuksia ja että se on toteuttanut asianmukaiset toimenpiteet pätevyyskirjaan liittyvien petosten torjumiseksi.
(12)
Jäsenvaltioille toimitettiin raportti arvioinnin tuloksista.
(13)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Direktiivin 2008/106/EY 19 artiklan soveltamiseksi Japani tunnustetaan merenkulkijoiden koulutus- ja pätevyyskirjajärjestelmien osalta.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 2014.