RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 461/2013
af 21. maj 2013
om indførelse af en endelig udligningstold på importen af visse typer polyethylenterephthalat (PET) med oprindelse i Indien efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 18 i forordning (EF) nr. 597/2009
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) ("grundforordningen"), særlig artikel 18,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. SAGSFORLØB
1. Gældende foranstaltninger
(1)
Ved forordning (EF) nr. 2603/2000 (2) indførte Rådet en endelig udligningstold på importen af visse typer polyethylenterephthalat ("PET") med oprindelse i bl.a. Indien. Ved forordning (EF) nr. 1645/2005 (3) ændrede Rådet niveauet for de gældende udligningsforanstaltninger over for importen af PET med oprindelse i Indien. Ændringerne var resultatet af en fremskyndet fornyet undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 20. Efter en udløbsundersøgelse indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 193/2007 (4) en endelig udligningstold for en periode på yderligere fem år. Udligningsforanstaltningerne blev efterfølgende ændret ved forordning (EF) nr. 1286/2008 (5) og gennemførelsesforordning (EU) nr. 906/2011 (6) efter en delvis interimsundersøgelse. Med gennemførelsesforordning (EU) nr. 559/2012 (7) blev en senere delvis interimsundersøgelse afsluttet uden en ændring af de gældende foranstaltninger. Ved afgørelse 2000/745/EF (8) godtog Kommissionen tilsagn om en mindsteimportpris fra tre eksporterende producenter i Indien.
(2)
Udligningsforanstaltningerne består i en specifik told. Tolden er mellem 0 og 106,5 EUR/ton på importen fra individuelt nævnte indiske producenter med en resttold på 69,4 EUR/ton på importen fra alle andre producenter.
2. Gældende antidumpingforanstaltninger
(3)
Ved forordning (EF) nr. 2604/2000 (9) indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af PET med oprindelse i bl.a. Indien. Efter en udløbsundersøgelse indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 192/2007 (10) en endelig antidumpingtold for en periode på yderligere fem år.
3. Anmodning om en udløbsundersøgelse
(4)
Efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb (11) af de gældende endelige udligningsforanstaltninger modtog Kommissionen den 25. november 2011 en anmodning om indledning af en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 18 ("udløbsundersøgelsen"). Anmodningen blev indgivet af Committee of Polyethylene Terephthalate Manufacturers in Europe ("ansøgeren") på vegne af producenter, der tegner sig for næsten 95 % af produktionen af visse typer polyethylenterephthalat i Unionen.
(5)
Anmodningen var begrundet med, at foranstaltningernes udløb sandsynligvis vil medføre fortsat eller fornyet subsidiering og skade for EU-erhvervsgrenen.
(6)
Forud for indledningen af udløbsundersøgelsen underrettede Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 22, stk. 1, og artikel 10, stk. 7, de indiske myndigheder om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret anmodning om en fornyet undersøgelse, og inviterede de indiske myndigheder til konsultationer med henblik på at klarlægge situationen med hensyn til indholdet af anmodningen om en fornyet undersøgelse og nå frem til en gensidigt acceptabel løsning. Kommissionen modtog imidlertid ikke noget svar fra den indiske regering på dens tilbud om høringer.
4. Indledning af en udløbsundersøgelse
(7)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en udløbsundersøgelse og offentliggjorde den 24. februar 2012 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (12) ("indledningsmeddelelsen") om indledning af en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 18.
5. Sideløbende undersøgelse
(8)
Den 24. februar 2012 indledte Kommissionen også en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1225/2009 om de gældende antidumpingforanstaltninger over for importen af PET med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Thailand og Taiwan (13).
6. Undersøgelsen
6.1. Nuværende undersøgelsesperiode og betragtet periode
(9)
Undersøgelsen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet subsidiering omfattede perioden fra 1. januar 2011 til 31. december 2011 ("den nuværende undersøgelsesperiode" eller "NUP"). Undersøgelsen af tendenser, der er relevante for vurderingen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade, omfattede perioden fra den 1. januar 2008 til udløbet af den nuværende undersøgelsesperiode ("den betragtede periode").
6.2. Parter, som er berørt af undersøgelsen
(10)
Kommissionen underrettede officielt ansøgeren, de eksporterende producenter i det pågældende land, importørerne, de brugere, som den vidste, var berørt af sagen, samt repræsentanterne for det pågældende land om indledningen af udløbsundersøgelsen.
(11)
Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(12)
På baggrund af det tilsyneladende store antal eksporterende producenter fra Indien, EU-producenter og importører blev det i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27 anset for hensigtsmæssigt at undersøge, om der burde udtages stikprøver. For at sætte Kommissionen i stand til at afgøre, om det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i bekræftende fald at udtage stikprøver, blev de eksporterende producenter og ikke forretningsmæssigt forbundne importører anmodet om at give sig til kende senest 15 dage efter indledningen af undersøgelsen og forelægge Kommissionen de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen.
(13)
Syv eksporterende producenter besvarede stikprøveundersøgelsen og meddelte, at de var villige til at samarbejde i forbindelse med den nuværende undersøgelse. På dette grundlag blev der udtaget en stikprøve på tre eksporterende producenter baseret på eksportmængden til Unionen. Der blev ikke modtaget indvendinger mod stikprøven, hverken fra producenterne i stikprøven, producenter, som ikke indgår i stikprøven, eller fra de relevante myndigheder i Indien.
(14)
De tre eksporterende producenter i stikprøven fik tilsendt spørgeskemaer, og Kommissionen modtog besvarelser fra dem alle tre. Spørgeskemabesvarelsen fra en indisk producent i stikprøven viste dog, at producenten kun eksporterede ubetydelige mængder af den pågældende vare i NUP, og det blev derfor ikke fundet hensigtsmæssigt at beregne subsidieringssatsen for denne virksomhed. Der blev derfor aflagt kontrolbesøg hos de to resterende eksporterende producenter, som tegnede sig for 99 % af den samlede import fra Indien til Unionen i NUP.
(15)
Efter fremlæggelsen af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger ("fremlæggelsen af oplysninger") anmodede en indisk samarbejdsvillig producent om beregning af en subsidiemargen. Det blev i den forbindelse på ny bekræftet, at eksporten fra denne virksomhed var ubetydelig og således ikke havde nogen indvirkning på fastlæggelsen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet subsidiering i den nuværende udløbsundersøgelse. Denne anmodning blev derfor afvist.
(16)
Kommissionen meddelte i indledningsmeddelelsen, at den havde udtaget en midlertidig stikprøve af EU-producenter. Denne stikprøve bestod af fire virksomheder ud af de 13 EU-producenter, der var kendte inden indledningen af undersøgelsen, som blev udvalgt på grundlag af den største repræsentative produktions- og salgsmængde, som med rimelighed kan undersøges inden for den tid, der er til rådighed. Stikprøven tegnede sig for over 50 % af den samlede anslåede EU-produktion og det anslåede salg i NUP. Interesserede parter blev opfordret til at gennemse sagsakterne og fremsætte bemærkninger til det hensigtsmæssige i dette valg senest 15 dage efter datoen for offentliggørelsen af indledningsmeddelelsen. Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(17)
Visse interesserede parter rejste indvendinger vedrørende stikprøven af EU-producenter. De påstod, at: i) Kommissionen ikke bør anvende stikprøver, navnlig da der ikke blev anvendt stikprøver i den tidligere undersøgelse; ii) den metode, der anvendtes til udtagning, blev anfægtet med den begrundelse, at den "blander tre etaper", nemlig gennemgangen af repræsentativiteten, definitionen af EU-erhvervsgrenen og stikprøveundersøgelsen; iii) den midlertidige stikprøve blev udtaget på grundlag af ukorrekte og ufuldstændige oplysninger; iv) den udtagne midlertidige stikprøve ikke er repræsentativ, da den omfatter virksomheder og ikke grupper; det blev desuden påstået, at man ved at inkludere en virksomhed, der i et tilfælde for nylig havde afhændet aktiviteter, eller i et andet tilfælde en virksomhed, som havde forretningsmæssigt forbundet salg, reducerede repræsentativiteten af stikprøven.
(18)
Parternes påstande blev besvaret på følgende måde:
-
Beslutningen om at udtage en stikprøve af EU-producenter træffes i hver enkelt undersøgelse på grundlag af de særlige omstændigheder, der gør sig gældende i sagen, og grundforordningens artikel 22, stk. 6, vedrører ikke brugen af en sådan stikprøve med henblik på fastsættelse af skaden som led i en udløbsundersøgelse. I modsætning til de tidligere udløbsundersøgelser, hvor det v ar muligt at undersøge alle virksomheder, der gav sig til kende og samarbejdede, skønnede Kommissionen i den nuværende undersøgelse, at det på grund af det store antal virksomheder ikke var muligt med rimelighed at undersøge alle EU-producenter inden for den tid, der var til rådighed, og at betingelserne i artikel 27 således var opfyldt.
-
Kommissionen "forvekslede" ikke fastsættelsen af repræsentativitet, definitionen af EU-erhvervsgrenen og udtagelsen af den midlertidige stikprøve, da disse etaper er uafhængige af hinanden, og der blev truffet separate beslutninger herom. Det blev ikke godtgjort, i hvilket omfang brugen af de produktions- og salgsdata, som EU-producenterne fremlagde i forbindelse med gennemgangen, havde påvirket stikprøvens repræsentativitet.
-
Stikprøven blev udtaget på grundlag af de oplysninger, der forelå på udvælgelsestidspunktet, i henhold til grundforordningens artikel 27. Stikprøvens repræsentativitet blev evalueret som følge af parternes bemærkninger vedrørende specifikke virksomhedsdata. Ingen af bemærkningerne blev fundet berettigede.
-
Stikprøven blev i henhold til grundforordningens artikel 27 udtaget med henblik på at afspejle den største repræsentative produktions- og salgsmængde, der med rimelighed kan undersøges inden for den tid, der er til rådighed. Det blev konkluderet, at de virksomheder, der indgår i større grupper, som ifølge undersøgelserne opererer uafhængigt af andre datterselskaber i samme gruppe, var repræsentative for EU-erhvervsgrenen, og der var således ingen grund til at undersøge hele gruppen på et konsolideret grundlag. Samtidig blev virksomhederne udtaget til stikprøven som økonomiske enheder, hvorved det sikres, at alle relevante data kunne verificeres. Desuden indgik afhændelse af aktiviteter og forretningsmæssigt forbundet salg i karakteristikkerne for sektoren i den betragtede periode, og ingen af disse elementer kunne derfor gøre stikprøven mindre repræsentativ.
(19)
Efter fremlæggelsen af oplysninger gentog parterne ovennævnte argumenter, som allerede var blevet behandlet.
(20)
Det påtænktes allerede i indledningsmeddelelsen at anvende stikprøver af ikke forretningsmæssigt forbundne importører. Ingen af de 24 ikke forretningsmæssigt forbundne importører, som blev kontaktet, samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen.
(21)
Alle fem kendte råvareleverandører blev kontaktet i forbindelse med indledningen af undersøgelsen og fik tilsendt det relevante spørgeskema. To leverandører gav sig til kende og besvarede spørgeskemaet.
(22)
Alle kendte brugere og brugersammenslutninger blev kontaktet efter indledningen. 17 brugere indsendte en spørgeskemabesvarelse. Tyve sammenslutninger af brugere fra 16 medlemsstater gav sig selv til kende og indsendte bemærkninger.
7. Efterprøvning af modtagne oplysninger
(23)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at fastslå, om der var sandsynlighed for fortsat eller fornyet subsidiering og deraf følgende skade, og på at fastslå Unionens interesser. Der blev gennemført kontrolbesøg hos de indiske myndigheder i Delhi og hos følgende interesserede parter:
a)
Eksporterende producenter
-
Dhunseri Petrochem and Tea Limited, Kolkata, Indien
-
Reliance Industries Limited, Navi Mumbai, Indien
b)
EU-producenter
-
Indorama Polymers Europe, UAB, Nederlandene
-
Equipolymers, Italien, Tyskland
-
Neo Group, UAB, Litauen
-
Novapet SA, Spanien,
c)
Brugere i Unionen
-
Coca-Cola Europe, Belgien
-
Nestle Waters France, Frankrig.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(24)
Den pågældende vare i den nuværende undersøgelse er den samme som i den oprindelige undersøgelse, dvs. PET med viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5 med oprindelse i Indien. Den klassificeres i øjeblikket under KN-kode 3907 60 20.
2. Samme vare
(25)
Som i forbindelse med den oprindelige undersøgelse og den fornyede undersøgelse kunne det konstateres, at den pågældende vare, nemlig PET, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i det pågældende land, og PET, der fremstilles og sælges af EU-producenterne, har de samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål. De anses derfor for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 2, litra c).
C. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET SUBSIDIERING
1. Indledning
(26)
På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i anmodningen om en fornyet undersøgelse, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier:
Landsdækkende ordninger
a)
Duty Entitlement Passbook Scheme ("DEPBS") (toldgodtgørelsesordning)
b)
Duty Drawback Scheme ("DDS") (toldgodtgørelsesordning)
c)
Focus Market Scheme ("FMS") (fokusmarkedsordning)
d)
Focus Product Scheme ("FPS-ordning")
e)
Status Holder Incentive Scrip ("SHIS")
f)
Advance Authorisation Scheme ("AAS") (forhåndstilladelsesordning)
g)
Export Promotion Capital Goods Scheme ("EPCGS") (eksportfremmeordning for investeringsgoder)
h)
Special Economic Zones/Export Oriented Units ("SEZ/EOU") (ordningen for særlige økonomiske områder og eksportorienterede virksomheder)
i)
Export Credit Scheme ("ECS") (eksportkreditordning)
j)
Income Tax Exemption Scheme ("ITES") (indkomstskattefritagelsesordning)
Regionale ordninger
k)
West Bengal Incentive Scheme ("WBIS") (vestbengalsk incitamentsordning)
l)
Capital Investment Incentive Scheme (Delstaten Gujarats incitamentsordning for kapitalinvestering)
m)
Gujarat Sales Tax Incentive Scheme ("GSTIS") (incitamentsordning vedrørende omsætningsafgift i Gujarat)
n)
Gujarat Electricity Duty Exemption Scheme ("GEDES") (toldfritagelsesordning for elektricitet i Gujarat)
o)
Package Scheme of Incentives ("PSI") of the Government of Maharashtra (incitamentsordning fra delstaten Maharashtra).
(27)
De nævnte ordninger i litra a), c) og h) er baseret på Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (nr. 22 af 1992) ("loven om udenrigshandel"), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ved loven om udenrigshandel bemyndiges den indiske regering til at udstede bekendtgørelser om eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser gengives kort i "Foreign Trade Policy"-dokumenter, der udstedes af handelsministeriet hvert femte år og ajourføres regelmæssigt. Foreign Trade Policy-dokumentet, som vedrører NUP i denne undersøgelse, er "Foreign Trade Policy 09-14" ("FTP 09-14"). Desuden fastlægger den indiske regering også de procedurer, der styrer FTP-policy 09-14 i "Handbook of Procedures, Volume I" ("Procedurehåndbogen I 09-14"). Procedurehåndbogen ajourføres også regelmæssigt.
(28)
Ordningen under litra b) er baseret på afsnit 75 i Customs Act fra 1962, afsnit 37 i Central Excise Act fra 1944, afsnit 93A og 94 i Financial Act fra 1994 og på Customs, Central Excise Duties and Service Tax Drawback Rules fra 1995. Godtgørelsessatserne offentliggøres regelmæssigt; satserne vedrørende NUP var All Industry Rates (AIR) i toldgodtgørelsesordningen 2011-2012, som blev offentliggjort i bekendtgørelse nr. 68/2011-Customs (N.T.) af 22. september 2011. Toldgodtgørelsesordningen omtales også som en ordning for afgiftsfritagelse i kapitel 4 i FTP 09-14.
(29)
Ordningen under litra i) er baseret på afsnit 21 og 35A i Banking Regulation Act of 1949 (bankloven), der tillader Reserve Bank of India ("RBI") at vejlede forretningsbanker på eksportkreditområdet.
(30)
Ordningen under litra j) er baseret på Income Tax Act of 1961 (indkomstskatteloven fra 1961), som ændres årligt ved Finance Act (finansloven).
(31)
Ordningen under litra k) administreres af regeringen i Vestbengalen og er beskrevet i bekendtgørelse fra det vestbengalske handels- og industriministerium nr. 580-CI/H af 22. juni 1999, senest erstattet af bekendtgørelse nr. 134-CI/O/Incentive/17/03/I af 24. marts 2004.
(32)
Ordningen under litra l) forvaltes af regeringen i delstaten Gujarat og er baseret på delstaten Gujarats industrifremmepolitik.
(33)
Ordningen under litra m) forvaltes af regeringen i delstaten Gujarat og er baseret på delstatens industrifremmepolitik.
(34)
Ordningen under litra n) er baseret på Bombay Electricity Duty Act of 1958 (loven fra 1958 om elektricitetsafgifter i Bombay).
(35)
Ordningen under litra o) forvaltes af delstaten Maharashtra og er baseret på beslutninger, som er truffet af ministeriet for industri, energi og arbejde i delstaten Maharashtra.
(36)
Undersøgelsen viste, at de eksporterende producenter i stikprøven opnåede fordele ved følgende ordninger i NUP i forbindelse med den pågældende vare:
Landsdækkende ordninger
a)
Duty Entitlement Passbook Scheme ("DEPBS") (toldgodtgørelsesordning)
b)
Duty Drawback Scheme ("DDS") (toldgodtgørelsesordning)
c)
Focus Market Scheme ("FMS") (fokusmarkedsordning)
d)
Status Holder Incentive Scrip ("SHIS")
e)
Advance Authorisation Scheme ("AAS") (forhåndstilladelsesordning)
Regionale ordninger
f)
West Bengal Incentive Scheme ("WBIS") (vestbengalsk incitamentordning).
2. Duty Entitlement Passbook Scheme ("DEPBS") (toldgodtgørelsesordning)
a) Retsgrundlag
(37)
Der findes en detaljeret beskrivelse af DEPBS-ordningen i kapitel 4.3 i FTP 09-14 og i kapitel 4 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(38)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(39)
En eksportør kan anmode om DEPBS-kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de varer, der eksporteres under denne ordning. De indiske myndigheder har fastsat sådanne DEPBS-satser for de fleste varer, herunder den pågældende vare. De fastsættes på grundlag af Standard Input/Output-normer (SION-normer) under hensyntagen til det formodede indhold af importerede råvarer i eksportvaren og tolden på de formodede importerede råvarer, uanset om der rent faktisk er betalt importafgift eller ej. DEPBS-satsen for den pågældende vare i NUP i den aktuelle undersøgelse var 8 % med en værdi på 58 INR/kg.
(40)
For at være berettiget til fordelene under denne ordning skal virksomheden foretage eksport. På tidspunktet for eksporttransaktionen skal eksportøren udfærdige en erklæring til de indiske myndigheder, hvoraf det fremgår, at eksporten finder sted inden for rammerne af DEPBS-ordningen. For at varerne kan eksporteres, udsteder de indiske toldmyndigheder et eksportforsendelsesdokument som led i forsendelsesproceduren. Af dette dokument fremgår bl.a. størrelsen af den DEPBS-kredit, der skal indrømmes for den pågældende eksporttransaktion. Eksportøren kender på dette tidspunkt den fordel, den pågældende vil opnå. Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, har den indiske regering ingen beføjelser med hensyn til indrømmelse af en kredit, der er udstedt under DEPBS. Den DEPBS-sats, der benyttes til at beregne fordelen, er den sats, der var gældende på tidspunktet for eksportangivelsen.
(41)
Det konstateredes, at efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan kreditter, der er udstedt under DEPBS, bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med indiske regnskabsstandarder. Sådanne kreditter kan benyttes til at betale told på senere import af enhver vare, undtagen kapitalgoder og varer, som er underlagt importrestriktioner. Varer, der er importeret ved anvendelse af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde. DEPBS-kreditter er frit omsættelige og gyldige i en periode på 24 måneder fra udstedelsesdatoen.
(42)
Ansøgninger om DEPBS-kreditter registreres elektronisk og kan dække et ubegrænset antal eksporttransaktioner. Fristen for indsendelse af ansøgninger er tre måneder efter eksporten, men som anført i punkt 9.3 i HOP I 09-14 kan ansøgninger, der modtages efter udløbet af fristerne for indsendelse, altid kan tages i betragtning ved pålæggelse af en mindre bøde (f.eks. 10 % af godtgørelsen).
(43)
Det blev konstateret, at begge virksomheder i stikprøven brugte denne ordning i de første tre kvartaler af NUP.
d) Konklusion om DEPBS
(44)
Ved DEPBS ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En DEPBS-kredit er et finansielt bidrag fra den indiske regering, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter, hvorved den indiske regering giver afkald på toldindtægter, den ellers ville have fået. Desuden medfører DEPBS-kreditten en fordel for eksportøren, da virksomhedens likviditet forbedres.
(45)
Endvidere er DEPBS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(46)
Denne ordning kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i litra i) i bilag I, bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de faktisk anvendte råvarer. Desuden findes der ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råvarer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. litra i) i bilag I, og bilag II og III til grundforordningen. Endelig er en eksportør berettiget til DEPBS-fordelene, uanset om den pågældende overhovedet importerer råvarer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der køber alle deres råmaterialer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råmaterialer, er således stadig berettiget til fordelene ved DEPBS-ordningen.
e) Ophævelse af DEPBS-ordningen og overgang til DDS
(47)
Ved offentlig bekendtgørelse nr. 54 (RE-2010)/09-14 af 17. juni 2011 blev DEPBS forlænget med 3 måneder indtil den 30. september 2011. Da der ikke er blevet offentliggjort yderligere forlængelser efterfølgende, er DEPBS endeligt ophævet fra og med den 30. september 2011. Det var således nødvendigt at undersøge, hvilke foranstaltninger der kunne indføres med henblik på grundforordningens artikel 15, stk. 1.
(48)
Den indiske regering forklarede Kommissionen, at virksomhederne efter ophævelsen af DEPBS-ordningen kunne vælge at bruge andre toldgodtgørelsesordninger i kapitel 4 i FTP 09-14, nemlig Advance Authorisation Scheme (AAS) og Duty Drawback Scheme (DDS).
(49)
Undersøgelsen viste, at begge virksomheder i stikprøven begyndte at bruge DDS-ordningen straks efter ophævelsen af DEPBS. Det skal bemærkes, at DDS blev indført i 1995 og anvendtes samtidig med DEPBS i de første tre kvartaler af NUP og i en årrække før NUP. Det var dog ikke muligt for eksportørerne at anvende DDS og DEPBS samtidig på den samme eksport. I de tre første kvartaler af NUP var DDS-satsen på 2,2 % med et loft på 1,5 INR/kg, hvilket gjorde DDS mindre generøs og dermed mindre attraktiv end DEPBS. Det skal bemærkes, at den indiske regering bestræbte sig på en smidig overgang fra DEPBS til DDS, hvilket fremgår af cirkulære nr. - 42/2011-Customs af 22. september 2011. Det forklares i cirkulæret, at "toldgodtgørelsesordningen i år omfatter områder, der hidtil indgik i DEPB[S]-ordningen". Det fremgår af samme cirkulære, at det for sektorer under DEPBS er blevet besluttet at anvende en smidig overgang for varer i disse sektorer, samtidig med at de indarbejdes i toldgodtgørelsesordningen. I en overgangsperiode vil disse varer pålægges en mindre reduktion af deres DEPB[S]-satser på mellem 1 % og 3 % for de fleste varer. Med andre ord antyder dette cirkulære, at de gældende toldgodtgørelsessatser med virkning fra 1. oktober 2011 blev fastlagt, således at de kunne give samme type fordel som den tilbagetrukne DEPBS.
(50)
Pr. 1. oktober 2011 blev DDS-satsen for den pågældende vare hævet fra 2,2 % til 5,5 % af fob-værdien, og det tilhørende loft blev hævet fra 1,5 INR/kg til 5,5 INR/kg. Det blev konstateret, at denne nye sats gav samme subsidieringsniveauer som DEPBS indtil 30. september 2011 med en sats på 8 % og et loft på 58 INR/kg. Afhængigt af priserne på PET i NUP resulterede DEPBS generelt i en teoretisk fordel på 4,64 INR/kg eller 5,8 %. I DDS-ordningen blev loftet ikke anvendt, så den teoretiske fordel udgjorde 5,5 %.
(51)
Undersøgelsen bekræftede argumentationen i foregående betragtning. De gennemsnitlige subsidiemargener udregnet på årsbasis for virksomhederne i stikprøven var 5,5 % og 6 % for henholdsvis DEPBS og DDS.
(52)
En sammenligning af de to ordninger viser desuden et stort sammenfald mellem gennemførelsesbestemmelserne.
(53)
Det fremgår dog af betragtning 47 og 48-51, at selv om DEPBS-ordningen var blevet ophævet, blev fordele i ordningen fortsat udbetalt uden ophør og på næsten samme niveau, hvilket gav en gnidningsløs overgang til toldgodtgørelsesordningen. Det konkluderes derfor, at subsidierne ikke er blevet trukket tilbage, jf. grundforordningens artikel 15, stk. 1, og at DEPBS er udligningsberettiget.
(54)
Efter fremlæggelsen af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger påstod en eksporterende producent, at DEPBS var blevet trukket tilbage og derfor ikke skulle udlignes. Det skal som svar herpå bemærkes, hvilket også fremgår af betragtning 47, at DEPBS-ordningen ophørte den 30. september 2011. Subsidieringen fortsatte imidlertid, og eksportørerne har mulighed for som alternativ til DEPBS at anmode om og modtage fordele under f.eks. DDS eller AAS. Dette argument afvistes følgelig.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(55)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5 blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet som den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i NUP. I den forbindelse var det opfattelsen, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion under denne ordning. På dette tidspunkt skal de indiske myndigheder giver afkald på tolden, hvilket udgør et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen af den DEPBS-kredit, som ydes for den pågældende eksporttransaktion, har GOI ingen beføjelser med hensyn til indrømmelse af subsidiet. I betragtning af ovenstående anses det for passende at betragte fordelen ved DEPBS-ordningen som summen af de kreditter, der er opnået for alle eksporttransaktioner, der har fundet sted i henhold til denne ordning i NUP.
(56)
Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket kreditterne for at nå frem til subsidiebeløbene som tæller, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a). Disse subsidiebeløb blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, fordelt i forhold til den samlede eksportomsætning af den pågældende vare i NUP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(57)
På denne baggrund er den subsidiemargen, der blev konstateret under denne ordning for virksomhederne i stikprøven, på henholdsvis 3,78 % og 4,42 %.
3. Duty Drawback Scheme ("DDS") (toldgodtgørelsesordning)
a) Retsgrundlag
(58)
De nærmere regler for DDS findes i Custom & Central Excise Duties Drawback Rules, 1995 med efterfølgende ændringer.
b) Støtteberettigelse
(59)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(60)
En støtteberettiget eksportør kan anmode om godtgørelsesbeløb, der beregnes som en procentdel af fob-værdien af de varer, der eksporteres i henhold til denne ordning. De indiske myndigheder har fastsat sådanne godtgørelsessatser for en række varer, herunder den pågældende vare. De fastlægges på grundlag af den gennemsnitlige mængde eller værdi af materialer, der anvendes som input til fremstilling af en vare, og det gennemsnitlige toldbeløb, der betales på inputs. De anvendes, uanset om der rent faktisk er betalt importtold eller ej. DDS-satsen for den pågældende vare i NUP var 5,5 % af fob-værdien med et loft på 5,5 INR/kg.
(61)
For at være berettiget til fordelene under denne ordning skal virksomheden foretage eksport. Når forsendelsesoplysningerne indtastes i toldserveren (ICEGATE), anføres det, at eksporten finder sted som led i DDS, og DDS-beløbet fastsættes uigenkaldeligt. Efter rederiet har udfyldt Export General Manifest (EGM), og toldmyndighederne har i tilstrækkelig grad har sammenlignet dokumentet med forsendelsesdokumentet, er alle betingelser opfyldt for at tillade udbetalingen af godtgørelsesbeløbet, enten direkte til eksportørens bankkonto eller pr. bankanvisning.
(62)
Eksportøren skal desuden fremlægge bevis for, at de eksporterede varer er blevet betalt ved hjælp af en bankbekræftelse (bank realisation certificate). Denne bekræftelse kan udfærdiges, når godtgørelsesbeløbet er blevet udbetalt, men de indiske myndigheder kræver beløbet tilbagebetalt, hvis eksportøren ikke fremlægger en bankbekræftelse inden fristens udløb.
(63)
Godtgørelsesbeløbet kan anvendes til ethvert formål.
(64)
Det konkluderedes, at toldgodtgørelsesbeløbet efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med de indiske regnskabsstandarder.
(65)
Det blev konkluderet, at virksomhederne i stikprøven brugte DDS i det sidste kvartal af NUP.
d) Konklusion om DDS
(66)
Ved DDS ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Et toldgodtgørelsesbeløb er et finansielt bidrag fra de indiske myndigheder. Desuden medfører toldgodtgørelsesbeløbet en fordel for eksportøren, idet virksomhedens likviditet forbedres.
(67)
Endvidere er DDS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(68)
Denne ordning kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i litra i) i bilag I, bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen.
(69)
Der findes ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råvarer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. litra i) i bilag I, og bilag II og III til grundforordningen. Endelig er en eksportør berettiget til DDS-fordelene, uanset om den pågældende overhovedet importerer råvarer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der køber alle deres råmaterialer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råmaterialer, er således stadig berettiget til fordelene ved DDS-ordningen.
(70)
Dette bekræftes i de indiske myndigheders cirkulære nr. 24/2001, hvoraf det klart fremgår, at [toldgodtgørelsessatser] ikke har nogen relation til det faktiske inputforbrugsmønster og den faktiske indvirkning på en bestemt eksportørs inputs eller individuelle forsendelser […], og de regionale myndigheder instrueres om, at de lokale kontorer ikke skal forlange bevis for den faktiske told, der er betalt på importerede eller hjemlige input […], når eksportørerne indsender deres [anmodninger om godtgørelser].
(71)
Ud fra ovenstående konkluderes det, at DDS er udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(72)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5 blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet som den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i NUP. I den forbindelse var det opfattelsen, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion under denne ordning. På dette tidspunkt skal den indiske regering giver afkald på godtgørelsesbeløbet, hvilket udgør et finansielt bidrag i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen på det godtgørelsesbeløb, der ydes for den pågældende eksporttransaktion, har den indiske regering ingen beføjelser med hensyn til at indrømme subsidiet. I betragtning af ovenstående anses det for passende at betragte fordelen ved DDS-ordningen som summen af de godtgørelsesbeløb, der er opnået for alle eksporttransaktioner, der har fundet sted under denne ordning i NUP.
(73)
Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket kreditterne for at nå frem til subsidiebeløbene som tæller, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a). Dette subsidiebeløb er i henhold til grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning af den pågældende vare i NUP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(74)
På denne baggrund er den subsidiemargen, der blev konstateret under denne ordning for de pågældende virksomheder i stikprøven, på henholdsvis 1,65 % og 1,32 %.
4. Focus Market Scheme ("FMS") (fokusmarkedsordning)
a) Retsgrundlag
(75)
Der findes en detaljeret beskrivelse af FMS-ordningen i afsnit 3.14 i FTP 09-14 og i kapitel 3.8 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(76)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(77)
Under denne ordning er eksporten af alle varer til lande, der er meddelt i henhold til tabel 1 og 2 i bilag 37(C) i Procedurehåndbogen I 09-14, berettiget til en toldkredit på 3 % af fob-værdien. Fra 1. april 2011 er eksporten af alle varer til lande, der er meddelt i henhold til tabel 3 i bilag 37(C) ("Special Fokus Markets"), berettiget til en toldkredit på 4 % af fob-værdien. Visse former for eksportaktiviteter er udelukket fra denne ordning, f.eks. eksport af importerede eller omladede varer, transaktioner ligestillet med eksport, eksport af tjenester og eksportomsætning fra enheder, der opererer i særlige økonomiske områder. Visse former for varer er også udelukket fra denne ordning, f.eks. diamanter, ædelmetaller, malme, korn, sukker og olieprodukter.
(78)
Toldkreditterne i forbindelse med FMS kan frit overføres og er gyldige i en periode på 24 måneder fra datoen for udstedelsen af det relevante toldgodtgørelsesdokument. De kan benyttes til at betale told på senere import af enhver råvare eller vare, herunder også kapitalgoder.
(79)
Toldgodtgørelsesdokumentet udstedes i eksporthavnen, når eksporten eller afsendelsen af varerne har fundet sted. Så længe ansøgeren tilvejebringer kopier af al relevant eksportdokumentation til myndighederne (f.eks. eksportordrer, fakturaer, forsendelsespapirer, bankbekræftelser), kan den indiske regering ikke frit bestemme, om der skal indrømmes toldkreditter.
(80)
Det blev konstateret, at virksomhederne i stikprøven brugte denne ordning i NUP.
d) Konklusion om FMS
(81)
Ved FMS ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En FMS-toldkredit er et finansielt bidrag fra den indiske regering, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter, hvorved den indiske regering giver afkald på toldindtægter, den ellers ville have fået. Desuden medfører FMS-kreditten en fordel for eksportøren, fordi virksomhedens likviditet forbedres.
(82)
Endvidere er FMS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og dermed udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(83)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i litra i) i bilag I, bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de faktisk anvendte råvarer. Der findes ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råvarer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. litra i) i bilag I, og bilag II og III til grundforordningen. Eksportører er berettiget til fordelene ved FMS, uanset om de importerer råvarer eller ikke. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der anskaffer alle deres råvarer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råvarer, er således stadig berettigede til fordelene ved FMS. Desuden kan en eksportør anvende FMS-toldkreditter til at importere kapitalgoder, selv om disse ikke er omfattet af anvendelsesområdet for tilladelige toldgodtgørelsesordninger (jf. litra i) i bilag I til grundforordningen), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(84)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet og udtrykt ved den fordel, som modtageren bevisligt havde opnået i NUP, og som den samarbejdsvillige eksporterende producent på tidspunktet for eksporttransaktionen har opført på et periodiseringsgrundlag som indtægt. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over eksportomsætningen i NUP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(85)
Den fastslåede subsidiesats med hensyn til denne ordning i NUP for de pågældende virksomheder i stikprøven udgør henholdsvis 0,19 % og 0,87 %.
5. Status Holder Incentive Scrip ("SHIS")
a) Retsgrundlag
(86)
Der findes en detaljeret beskrivelse af SHIS-ordningen i kapitel 3.16 i FTP 09-14 og i kapitel 3.10 i Procedurehåndbogen I 09-14. En detaljeret beskrivelse af Status-kategorier findes i kapitel 3.10.1-3.10.4 i FTP 09-14 og i kapitel 3.1-3.5 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(87)
Producent-eksportører og forhandler-eksportører, der er godkendt som såkaldte Status-indehavere, er berettigede under denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(88)
Producent-eksportører og forhandler-eksportører kan opnå Status. Afhængigt af deres eksportresultater i det indeværende år og en række tidligere år indrømmes ansøgerne en af følgende statusformer: Export House, Star Export House, Trading House, Star Trading House og Premier Trading House.
(89)
I SHIS-ordningen er statusindehavere berettiget til en toldkredit svarende til 1 % af fob-værdien af eksporten i de sektorer, der fremgår af kapitel 3.16.4 i FTP 09-14, dvs. læder (undtagen færdige lædervarer), tekstil- og jutesektoren, håndværk, teknologisektoren (undtagen enkelte underområder), plastik og basiskemikalier (undtagen farmaceutiske produkter). Da den pågældende vare er en type af plastik, er den omfattet af ordningen.
(90)
SHIS-toldkreditter kan ikke overføres og skal anvendes til at betale told på import af kapitalvarer, som anvendes til fremstilling af varer, der hører under en af de omfattede sektorer.
(91)
Hvis en ansøger har anvendt en nultolds-EPCG i løbet af et år, er virksomheden ikke berettiget til SHIS for eksport, der er foretaget samme år.
(92)
Ordningen blev indført i 2009 for eksport i perioden 2009-201 og 2010-2011 og er blevet forlænget hvert år siden da. Den seneste forlængelse (jf. bekendtgørelse nr. 07/2012 - Customs af 9. marts 2012) forlængede ordningens gyldighed indtil 31. marts 2013.
(93)
Det konstateredes, at efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan toldkreditter, der er udstedt under SHIS, bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med indiske regnskabsstandarder.
(94)
Undersøgelsen viste, at en virksomhed i stikprøven brugte denne ordning i NUP, mens den anden virksomhed ikke var berettiget til ordningen som følge af de bestemmelser, der er beskrevet i betragtning 90.
d) Konklusion om SHIS
(95)
Ved SHIS ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En SHIS-toldkredit er et finansielt bidrag fra den indiske regering, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter, hvorved den indiske regering giver afkald på toldindtægter, den ellers ville have fået. Desuden medfører SHIS-kreditten en fordel for eksportøren, fordi virksomhedens likviditet forbedres.
(96)
Endvidere er SHIS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og dermed udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(97)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i litra i) i bilag I, bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. Toldkreditten bruges i sidste ende til at betale told på import af kapitalgoder, som ikke er omfattet af anvendelsesområdet for tilladelige toldgodtgørelsesordninger, jf. litra i), i bilag I til grundforordningen, da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(98)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet og udtrykt ved den fordel, som modtageren bevisligt havde opnået i NUP, og som den samarbejdsvillige eksporterende producent på tidspunktet for eksporttransaktionen har opført på et periodiseringsgrundlag som indtægt. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over eksportomsætningen i NUP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(99)
Den fastslåede subsidiesats med hensyn til denne ordning i NUP for den eneste virksomhed i stikprøven, der anvender ordningen, udgør 1 %.
6. Export Promotion Capital Goods Scheme ("EPCGS") (eksportfremmeordning for kapitalgoder)
a) Retsgrundlag
(100)
Der findes en detaljeret beskrivelse af EPCGS-ordningen i kapitel 5 i FTP 09-14 og i kapitel 5 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(101)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører og forhandler-eksportører, som er knyttet til støtteproducenter, samt leverandører af tjenesteydelser.
c) Praktisk gennemførelse
(102)
Med forbehold af en eksportforpligtelse har en virksomhed lov til at importere (nye og indtil ti år gamle brugte) kapitalgoder til nedsat told. Med henblik herpå udsteder de indiske myndigheder efter anmodning og efter betaling af et gebyr en EPCGS-licens. Ordningen giver mulighed for en reduceret importtoldsats på 3 % på alle kapitalgoder, der indføres under ordningen. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de importerede kapitalgoder anvendes til at fremstille en vis mængde eksportvarer inden for en bestemt periode. I henhold til FTP 09-14 kan der importeres kapitalgoder med en told på 0 % under EPCGS, men i sådanne tilfælde er perioden for indfrielse af eksportforpligtelsen kortere.
(103)
EPCGS-licensindehaveren kan også anskaffe kapitalgoderne i Indien. I så fald kan den lokale producent af kapitalgoder selv benytte fordelen ved toldfri import af dele, der er nødvendige til fremstilling af sådanne kapitalgoder. Alternativt kan den lokale producent gøre krav på fordelen ved transaktioner ligestillet med eksport, for så vidt angår levering af kapitalgoder til en EPCGS-licensindehaver.
d) Konklusion om EPCGS
(104)
Ved EPCGS ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Toldnedsættelsen er et finansielt bidrag fra den indiske stat, da denne indrømmelse reducerer de toldindtægter, som den indiske stat ellers ville have haft. Desuden medfører toldnedsættelsen en fordel for eksportøren, fordi toldbesparelsen ved import forbedrer virksomhedens likviditet.
(105)
Endvidere er EPCGS retligt betinget af eksportresultater, da sådanne licenser ikke kan opnås uden en eksportforpligtelse. Den anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(106)
EPCGS kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Kapitalgoder er ikke omfattet af anvendelsesområdet for sådanne tilladelige ordninger, jf. litra i) i bilag I til grundforordningen, da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(107)
Subsidiebeløbet blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, beregnet på grundlag af den ikke betalte told på importerede kapitalgoder, fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne kapitalgoder i den pågældende erhvervsgren. Det således beregnede beløb for NUP blevet justeret ved at tillægge renter i denne periode, således at det afspejler den fulde værdi af fordelen over tid. Markedsrenten i UP i Indien blev anset for passende til dette formål. Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a).
(108)
Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt som behørig nævner over eksportomsætningen i NUP, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(109)
Den fastslåede subsidiesats med hensyn til denne ordning i NUP for de pågældende virksomheder i stikprøven udgør henholdsvis 0,55 % og 0,56 %.
7. Advance Authorisation Scheme ("AAS") (forhåndstilladelsesordning)
(110)
Det blev konstateret, at kun en af virksomhederne i stikprøven brugte denne ordning i NUP. Undersøgelsen viste dog, at virksomheden kun opnåede en ubetydelig fordel, og AAS blev derfor ikke yderligere analyseret.
8. West Bengal Incentive Scheme 1999 ("WBIS 1999") (den vestbengalske incitamentordning fra 1999)
a) Retsgrundlag
(111)
En detaljeret beskrivelse af denne ordning som anvendt af den vestbengalske regering kan findes i bekendtgørelse nr. 580-CI/H af 22. juni 1999 fra det vestbengalske handels- og industriministerium.
b) Støtteberettigelse
(112)
Virksomheder, der opretter en ny industrivirksomhed eller foretager en større udvidelse af en eksisterende industrivirksomhed i tilbagestående områder, er støtteberettigede i henhold til denne ordning. Der findes imidlertid en udtømmende liste over erhvervsgrene, der ikke er støtteberettigede (en negativliste over erhvervsgrene), og den forhindrer virksomheder i bestemte erhvervssektorer i at drage fordel af incitamenterne.
c) Praktisk gennemførelse
(113)
Vestbengalen yder incitamenter til berettigede industrivirksomheder i form af en række fordele, herunder fritagelse for omsætningsafgift og central omsætningsafgift ("CENVAT") på færdigvarer for at fremme den industrielle udvikling i de økonomisk tilbagestående områder i denne stat.
(114)
I henhold til denne ordning skal virksomhederne investere i tilbagestående områder. Disse områder - bestemte territoriale enheder i Vestbengalen - er inddelt i forskellige kategorier efter deres økonomiske udviklingsgrad, mens visse udviklede egne samtidig er udelukket fra incitamentsordningerne. Hovedkriteriet for fastsættelsen af incitamenternes omfang er investeringens størrelse og det område, hvori virksomheden befinder sig eller vil blive etableret.
(115)
Det blev konstateret, at en virksomhed i stikprøven brugte denne ordning i NUP.
d) Konklusion
(116)
Denne ordning yder subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Den udgør et finansielt bidrag fra den vestbengalske regering, da de indrømmede incitamenter, i foreliggende tilfælde en fritagelse fra CST og eftergivelse af CENVAT på salg af færdigvarer, reducerer de skatteindtægter, der ellers ville være indgået. Desuden medfører disse incitamenter en fordel for virksomhederne i form af en forbedret finansiel situation, idet ellers skyldige skatter ikke betales.
(117)
Endvidere er ordningen regionalt specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), og artikel 4, stk. 3, da den kun kan benyttes af visse virksomheder, der har foretaget investeringer inden for bestemte angivne geografiske områder på den pågældende delstats retsområde. Den er ikke tilgængelig for virksomheder, der er beliggende uden for disse områder, og fordelens størrelse er desuden afhængig af det pågældende område.
(118)
WBIS 1999 er derfor udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(119)
Subsidiebeløbet blev beregnet på grundlag af den omsætningsafgift og CENVAT på salg af færdigvarer, som normalt skulle være betalt i den nuværende undersøgelsesperiode, men som forblev ubetalt i henhold til denne ordning. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over det samlede salg i den nuværende undersøgelsesperiode som behørig nævner, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Den herved opnåede subsidiesats var på 1,36 %.
9. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(120)
For de eksporterende producenter i stikprøven var de udligningsberettigede subsidiebeløb, der blev fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i grundforordningen, på henholdsvis 7,53 % og 8,17 %, udtrykt i værdi.
ORDNING
DEPBS
DDS
FMS
SHIS
EPCG
WBIS
I alt
VIRKSOMHED
%
%
%
%
%
%
%
Dhunseri Petrochem & Tea Limited
3,78
1,65
0,19
nul
0,55
1,36
7,53
Reliance Industries Limited
4,42
1,32
0,87
1,0
0,56
Nul
8,17
10. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet subsidiering
(121)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 18, stk. 2, blev det undersøgt, om det var sandsynligt, at de gældende foranstaltningers udløb ville føre til, at der fortsat eller igen vil blive ydet subsidier.
(122)
Som beskrevet i betragtning 26 til 118 blev det fastslået, at indiske eksportører af den pågældende vare i den fornyede undersøgelsesperiode fortsat drog fordel af en betydelig udligningsberettiget subsidiering fra de indiske myndigheders side.
(123)
Subsidieordningerne medfører fortsat fordele, og der er ingen tegn på, at de vil blive afviklet inden for en overskuelig fremtid. Hver eksportør er desuden berettiget til støtte under flere af ordningerne.
(124)
Det blev også undersøgt, om eksporten til Unionen ville ske i væsentlige mængder, hvis foranstaltningerne skulle blive ophævet.
(125)
Indien er en stor producent af den pågældende vare. På grundlag af de data, der blev indhentet i løbet af undersøgelsen, havde Indien en produktionskapacitet på ca. 700 000-900 000 tons i NUP, og ekspansionsplaner bringer landets samlede kapacitet op på mellem 1 600 000 og 1 800 000 tons i 2014. Som et resultat heraf anslås den overskydende kapacitet i forhold til den hjemlige efterspørgsel til ca. 600 000-700 000 tons i 2014, hvilket udgør 21-25 % af det samlede EU-forbrug i NUP.
(126)
Under disse omstændigheder er de indiske producenter af den pågældende vare i høj grad afhængige af eksportsalg, og det er sandsynligt, at eksportmængden til Unionen, som allerede var betydelig i NUP, vil vokse yderligere, hvis foranstaltningerne ophæves.
(127)
En eksporterende producent påstod, at den overskydende kapacitet ville falde efter 2014, og at situationen med den overskydende kapacitet derfor kun var midlertidig. Det skal bemærkes, at det påståede fald i den overskydende kapacitet efter 2014 var i overensstemmelse med udsigterne i markedsanalyserne. Det blev derfor konkluderet, at denne påstand ikke kunne ændre analysen vedrørende udviklingen i den overskydende kapacitet.
(128)
Efter fremlæggelsen påstod en eksporterende producent, at det var umuligt at undgå midlertidig overskydende kapacitet, da stigninger i produktionskapaciteten generelt kun kan ske i store spring på grund af minimumsstørrelsen af moderne PET-fabrikker. Som svar herpå skal det bemærkes, at der i NUP og det efterfølgende år skete kapacitetsudvidelser på mellem mindst 150 000 og 200 000 ton. Den nævnte begrundelse kan således ikke alene begrunde den overskydende kapacitet til eksport, jf. betragtning 125. Under alle omstændigheder er grunden til den overskydende kapacitet til eksport irrelevant i denne sammenhæng. Påstanden blev derfor afvist.
(129)
Visse parter påstod, at den overskydende kapacitet til eksport i Indien kunne absorberes af andre tredjelande, og at den overskydende kapacitet til eksport, som Kommissionen havde beregnet, ikke var blevet vurderet korrekt. Det var ikke på nogen måde blevet antaget, at hele den overskydende kapacitet til eksport ville blive sendt til Unionen. Påstanden blev derfor afvist.
(130)
Ud fra ovenstående kan det konkluderes, at der er sandsynlighed for fortsat subsidiering.
D. DEFINITION AF EU-ERHVERVSGRENEN
(131)
Samme vare fremstilles af 13 kendte producenter i Unionen. De udgør EU-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1, og betegnes herefter "EU-erhvervsgrenen".
(132)
Tolv kendte EU-producenter, repræsenteret ved klageren i denne sag, samarbejdede og støttede undersøgelsen. En anden kendt EU-producent samarbejdede ikke i den nuværende undersøgelse.
(133)
Alle foreliggende oplysninger om EU-erhvervsgrenen såsom spørgeskemabesvarelser, Eurostat og anmodningen om en fornyet undersøgelse blev anvendt til at fastlægge den samlede EU-produktion i NUP.
(134)
EU-markedet for PET er kendetegnet ved et forholdsvis stort antal producenter, der generelt tilhører større grupper med hovedsæde uden for Unionen. Mellem 2000 og 2012 gennemgik Unionens PET-industri en række omvæltninger. Der foregår på markedet en konsolidering, der indebærer en række nylige virksomhedsovertagelser og -lukninger. Der udvikles fortsat nye produkter, såsom genanvendt PET og bio-PET, med en forholdsvis ny afsmitning i genbrugsindustrien.
(135)
Efter fremlæggelsen påstod visse parter, at beskrivelsen af EU-erhvervsgrenens situation var ukorrekt, da fem producenter faktisk tilhørte en stor tværnational gruppe, og tre andre producenter var forretningsmæssigt forbundne med PET- emballagevirksomheder. Ingen af disse fakta modsiger beskrivelsen i betragtning 134, hvoraf det udtrykkeligt fremgår, at EU-producenterne normalt tilhører store grupper. Virkningen af denne koncentration er omtalt i betragtning 207. Analysen af det bundne markeds indvirkning fremgår af betragtning 202-204.
(136)
I betragtning af det relativt store antal samarbejdsvillige EU-producenter blev der, som anført ovenfor, udtaget en stikprøve på fire EU-producenter, der tegner sig for over 50 % af produktion og salg af den samlede EU-produktion af samme vare i NUP.
E. SITUATIONEN PÅ EU-MARKEDET
1. EU-forbruget
(137)
EU-forbruget blev beregnet ud fra EU-erhvervsgrenens salgsmængde på EU-markedet, Eurostats oplysninger om importmængden og for de ikke samarbejdsvillige EU-producenters vedkommende på basis af skøn foretaget ud fra oplysninger i anmodningen om en fornyet undersøgelse.
(138)
Efter en stigning i 2009 og 2010 viste forbruget et let fald på 2 % i NUP i forhold til 2008 og udgjorde i alt 2 802 mio. tons i NUP.
Tabel 1
Forbrug
2008
2009
2010
NUP
Mængde (ton)
Forbrug
2 868 775
2 934 283
2 919 404
2 802 066
Indeks (2008 = 100)
100
102
102
98
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser, Eurostat og anmodningen om en fornyet undersøgelse
2. Importmængde, markedsandel og priser på importen fra Indien
(139)
På trods af de gældende foranstaltninger steg importen fra Indien til mere end det dobbelte i den betragtede periode fra 46 313 tons i 2008 til 96 678 tons i NUP.
(140)
Indiens markedsandel steg tilsvarende fra 1,6 % i 2008 til 3,5 % i NUP og lå langt over den markedsandel, der blev fastslået i den sidste udløbsundersøgelse (0,3 %).
(141)
Gennemsnitsprisen var på 1 285 EUR/ton i NUP. Dette viser en prisstigning på 22 % i løbet af den betragtede periode, som blev opnået i NUP efter et fald på 21 % i 2009.
Tabel 2
Importen fra Indien
2008
2009
2010
NUP
Importmængde (ton)
46 313
44 482
83 691
96 678
Indeks (2008 = 100)
100
96
181
209
Gennemsnitspris
1 054
834
1 031
1 285
Indeks (2008 = 100)
100
79
98
122
Markedsandel for importen
1,6 %
1,5 %
2,9 %
3,5 %
Kilde:
Eurostat
3. Import fra andre tredjelande
a) Import fra Thailand, Taiwan, Malaysia og Indonesien
(142)
En antidumpingudløbsundersøgelse vedrørende importen fra Indien, Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand blev, jf. ovenfor, gennemført sideløbende med denne undersøgelse.
(143)
Importen fra Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand steg med 56 % i den betragtede periode til trods for et fald på 59 % indtil 2010. De samlede importmængder er dog alligevel under bagatelgrænsen.
(144)
Den respektive markedsandel steg tilsvarende fra 0,7 % i 2008 til 1,1 % i NUP.
(145)
Gennemsnitsprisen beløb sig til 1 310 EUR/ton i NUP, hvilket var 1,5 % under EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedspris. Dette viser en prisstigning på 27 % i løbet af den betragtede periode, som blev opnået i NUP efter et fald på 18 % i 2009.
Tabel 3
Import fra Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand
2008
2009
2010
NUP
Importmængde fra Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand (tons)
19 078
12 127
7 762
29 836
Indeks (2008 = 100)
100
64
41
156
Markedsandel for importen fra Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand (%)
0,7
0,4
0,3
1,1
Indeks (2008 = 100)
100
62
40
160
Importpris (EUR/ton)
1 030
843
1 055
1 310
Indeks (2008 = 100)
100
82
102
127
Kilde:
Eurostat
b) Import fra Kina, De Forenede Arabiske Emirater (UAE), Iran og Pakistan
(146)
Importen fra andre tredjelande, for hvilke der er indført antidumpingforanstaltninger, faldt med 69 % i den betragtede periode efter en stigning på 49 % i 2009. Kun importen fra Kina var stabil.
(147)
Markedsandelen for de pågældende lande faldt fra 8,2 % i 2008 til 2,6 % i NUP, navnlig for UAE (1,7 % i NUP) og Kina (0,6 % i NUP).
(148)
Gennemsnitsprisen beløb sig til 1 258 EUR/ton i NUP, hvilket var 5,5 % under EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedspris. Dette viser en stigning på 24 % i løbet af den betragtede periode, som blev opnået i NUP efter et fald på 22 % i 2009.
Tabel 4
Import fra Kina, De Forenede Arabiske Emirater, Iran og Pakistan
2008
2009
2010
NUP
Importmængde fra Kina, UAE, Iran og Pakistan (ton)
235 913
351 798
188 776
72 054
Indeks (2008 = 100)
100
149
80
31
Markedsandel for importen fra Kina, UAE, Iran og Pakistan (%)
8,2
12,0
6,5
2,6
Indeks (2008 = 100)
100
146
79
31
Importpris (EUR/ton)
1 016
789
949
1 258
Indeks (2008 = 100)
100
78
93
124
Kilde:
Eurostat
c) Import fra andre tredjelande uden foranstaltninger
(149)
Mængden af import fra andre tredjelande uden foranstaltninger, herunder Oman, Sydkorea, Rusland, Mexico og Saudi-Arabien, steg med 59 % i den betragtede periode efter en stigning på 71 % i 2009. Mellem 2009 og NUP blev Oman det største eksportland i Unionen.
(150)
De pågældende landes markedsandele steg fra 9,7 % i 2008 til 15,8 % i NUP, hvilket hovedsagelig skyldtes, at importen fra Oman steg med 4,3 %. Sydkoreas markedsandel var på 4 % i NUP, 5 % under det højeste niveau, som var 2009.
(151)
Gennemsnitsprisen beløb sig til 1 273 EUR/ton i NUP, hvilket var 4,3 % under EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedspris. Dette viser en stigning på 10 % i løbet af den betragtede periode, som blev opnået i 2010 og NUP efter et fald på 24 % i 2009. Den gennemsnitlige pris på importen fra Oman var på 1 310 EUR/ton i NUP, hvilket var 1,5 % under EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedspris. Gennemsnitsprisen på importen fra Sydkorea var på 1 294 EUR/ton, hvilket var 2,7 % under EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedspris.
Tabel 5
Import fra andre tredjelande
2008
2009
2010
NUP
Importmængder fra andre tredjelande (ton)
279 188
478 570
469 753
442 692
Indeks (2008 = 100)
100
171
168
159
Markedsandel for importerede varer fra andre tredjelande (%)
9,7
16,3
16,1
15,8
Indeks (2008 = 100)
100
168
165
162
Importpris (EUR/ton)
1 156
879
997
1 273
Indeks (2008 = 100)
100
76
86
110
Vigtigste eksportører (ton)
Oman
0
52 632
95 646
120 286
Sydkorea
177 341
254 451
183 801
114 346
Rusland
546
546
3
50 427
Mexico
2 650
1 879
29 039
29 409
Saudi-Arabien
230
20 454
50 108
24 756
Andre fremgangsmåder
98 422
148 609
111 156
103 468
Kilde:
Eurostat
4. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
(152)
I henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 4, blev alle økonomiske faktorer og forhold, der kunne have indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode, undersøgt.
(153)
Med henblik på skadesanalysen blev der fastsat skadesindikatorer på følgende to niveauer:
-
De makroøkonomiske indikatorer (produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet, subsidiemargenens størrelse og genrejsning efter virkningerne af tidligere subsidiering) blev evalueret for hele EU-produktionen fra alle EU-producenter på grundlag af de oplysninger, der blev indhentet fra EU-erhvervsgrenen, anmodningen om en fornyet undersøgelse og offentligt tilgængelige statistikker.
-
De mikroøkonomiske indikatorer (lagerbeholdninger, gennemsnitlige enhedspriser, lønninger, rentabilitet, investeringsafkast, likviditet, evnen til at rejse kapital og investeringer) blev gennemført for EU-producenterne i stikprøven på grundlag af deres oplysninger.
(154)
En EU-producent i stikprøven frasolgte et af sine produktionsanlæg i juni 2010. Produktionsanlægget blev opkøbt af en anden EU-producent. Da analysen af de makroøkonomiske indikatorer er baseret på data fra samtlige EU-producenter, havde dette frasalg ingen indvirkning på anvendelsesområdet for eller de individuelle indikatorer i skadesanalysen.
(155)
Indledningsvist skal det bemærkes, at visse globale økonomiske begivenheder sent i 2010 og tidligt i 2011 havde en indvirkning på situationen på EU-markedet, især på priserne på og salgsmængderne af samme vare. I denne periode faldt bomuldsforsyningen, hvilket resulterede i en øget efterspørgsel efter polyesterfibre på det asiatiske marked. PET og polyesterfibre er i produktionsleddet i høj grad afhængige af den samme råvare, nemlig ren terephthalatsyre (PTA). Den øgede efterspørgsel efter polyesterfibre medførte en utilstrækkelig forsyning af PTA, hvilket fik priserne på PET til at stige. Da producenterne af PET i Mellemøsten også er afhængige af PTA fra Asien, medførte dette et pludseligt fald i importen af PET til Unionen. Samtidig erklærede de vigtigste PTA-leverandører i Unionen "force majeure", hvilket medførte supplerende restriktioner for den hjemlige PET-produktion.
4.1. Parternes bemærkninger
(156)
Visse parter anfægtede gyldigheden af skadesanalysen med den begrundelse, at den var baseret på fejlagtige oplysninger, som også påvirkede de interesserede parters ret til at forsvare sig. Parterne anførte navnlig nedenstående argumenter.
(157)
Visse parter påstod, at de oplysninger, der blev indhentet fra EU-producenterne ikke var i overensstemmelse med instrukserne om udfyldelse af spørgeskemaet, hvoraf det fremgik, at data fra forskellige virksomheder ikke kan angives samlet. Det blev således påstået, at de indhentede oplysninger var unøjagtige og ufuldstændige, idet de anførte tal blev opgivet samlet pr. virksomhed i stikprøven. Det skal bemærkes, at oplysningerne blev behørigt indhentet og efterprøvet ved kontrolbesøg. Det blev konkluderet, at oplysningerne gav et tilstrækkeligt nøjagtigt billede at EU-erhvervsgrenen, og ovennævnte påstand måtte derfor afvises. Efter fremlæggelsen gentog parterne deres påstand. Der blev ikke fremlagt nye argumenter eller beviser. De samme parter gentog deres påstand om, at data fra en virksomhed i stikprøven var ufuldstændige, da de ikke vedrørte hele gruppen, men kun udvalgte enheder i gruppen. Denne bemærkning blev behandlet i forbindelse med stikprøveudtagningen, jf. betragtning 18.
(158)
Samme parter påstod, at Kommissionen søgte at udbedre de påståede mangler i de indhentede oplysninger ved at udsende supplerende spørgeskemaer. Det skal i den forbindelse forklares, at Kommissionen ganske rigtigt sendte supplerende spørgeskemaer, men kun sendte dem til EU-producenter uden for stikprøven med henblik på at indhente oplysninger om makroøkonomiske indikatorer af relevans for skadesanalysen, og dette skete således for at supplere oplysningerne fra EU-producenterne i stikprøven. Efter fremlæggelsen af oplysninger gentog visse parter påstanden uden dog at fremlægge nye argumenter eller beviser. Parternes påstand blev derfor afvist.
(159)
De samme parter påstod desuden, at oplysningerne fra producenterne i stikprøven var i strid med grundforordningens artikel 29, da ikke fortrolige oplysninger var blevet anført som fortrolige oplysninger og dermed udelukket fra det åbne dossier. Det skal i den forbindelse bemærkes, at disse oplysninger blev klassificeret som "begrænset adgang" efter ønske fra den part, som indgav oplysningerne. Efter anmodning fra parterne blev de indsendte oplysningers fortrolige status taget op til ny behandling, og oplysningerne blev, hvor det var muligt, omklassificeret, og de interesserede parter fik adgang hertil efter godkendelse fra de pågældende virksomheder. Denne påstand blev derfor også afvist.
4.2. Makroøkonomiske indikatorer
a) Produktion
(160)
I tråd med EU-erhvervsgrenens tab af markedsandele (jf. betragtning 164) faldt EU-produktionen med 11 % mellem 2008 og NUP. Faldet i EU-produktionen blev kun afbrudt i 2010, hvor den steg i forhold til 2009, men dog ikke desto mindre lå 4 % under niveauet i 2008. EU-produktionen faldt yderligere i NUP.
Tabel 6
Den samlede EU-produktion
2008
2009
2010
NUP
Produktion (ton)
2 327 169
2 107 792
2 239 313
2 068 717
Indeks (2008 = 100)
100
91
96
89
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser og anmodningen om en fornyet undersøgelse
b) Produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(161)
EU-erhvervsgrenens produktionskapacitet faldt med 23 % mellem 2008 og NUP. Denne tendens er relateret til lukningen af en række produktionsanlæg, som til dels blev opvejet af åbningen af nye fabrikker.
(162)
Kapacitetsudnyttelsen steg fra 75 % i 2008 til 86 % i NUP. Den øgede kapacitetsudnyttelse skal ses i lyset af omstruktureringsbestræbelserne i EU-erhvervsgrenen, jf. betragtning 134.
Tabel 7
Produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
2008
2009
2010
NUP
Produktionskapacitet (i ton)
3 118 060
2 720 326
2 625 244
2 393 516
Indeks
100
87
84
77
Kapacitetsudnyttelse (%)
75
77
85
86
Indeks (2008 = 100)
100
104
114
116
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser og anmodningen om en fornyet undersøgelse
c) Salgsmængde
(163)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde på EU-markedet fulgte den samme tendens som produktionen med et fald på 6 % i den betragtede periode.
Tabel 8
EU-erhvervsgrenens samlede salg i Unionen
2008
2009
2010
NUP
Salg (ton)
2 288 283
2 047 305
2 169 423
2 160 807
Indeks (2008 = 100)
100
89
95
94
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser og anmodningen om en fornyet undersøgelse
d) Markedsandel
(164)
Efter et fald på 13 % i 2009 genvandt EU-erhvervsgrenen en del af de markedsandele, den havde tabt til UAE, Sydkorea, Iran og Pakistan til trods for stigende importmængder fra Indien, Oman og andre tredjelande (Rusland, Mexico og Saudi-Arabien) i den samme periode. Samlet set faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel med 3 % i den betragtede periode.
Tabel 9
EU-erhvervsgrenens markedsandel
2008
2009
2010
NUP
EU-erhvervsgrenens markedsandel (%)
80
70
74
77
Indeks (2008 = 100)
100
87
93
97
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser, anmodningen om en fornyet undersøgelse og data fra Eurostat
e) Vækst
(165)
Markedet stagnerede i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenen havde ingen fordel af vækst og tabte trods omstruktureringsindsatsen tværtimod yderligere markedsandele til den stigende import fra især landene uden foranstaltninger. Den lette nedgang i forbruget i NUP skal ses på baggrund af den midlertidige mangel på råvaren (PTA) i Unionen og på verdensmarkedet.
f) Beskæftigelse og produktivitet
(166)
EU-erhvervsgrenens beskæftigelse gik tilbage med 41 % mellem 2008 og NUP. Tilbagegangen var kontant i den betragtede periode, herunder også 2010, hvor produktionen steg (jf. betragtning 160). I lyset af den stigende produktivitet afspejler dette fald de omstruktureringsbestræbelser, som en række EU-producenter gennemførte.
(167)
EU-erhvervsgrenens produktivitet målt som årlig produktion (i ton) pr. ansat steg med 50 % i den betragtede periode. Dette skyldes, at produktionen faldt i et langsommere tempo end beskæftigelsesniveauet, og viser EU-producenternes øgede effektivitet. Dette ses især tydeligt i 2010, hvor produktionen steg, mens beskæftigelsesniveauet faldt, og produktiviteten var 37 % højere end i 2008.
Tabel 10
Beskæftigelse og produktivitet
2008
2009
2010
NUP
Antal ansatte
2 060
1 629
1 449
1 218
Indeks
100
79
70
59
Produktivitet (ton/ansat)
1 130
1 294
1 545
1 698
Indeks (2008 = 100)
100
115
137
150
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser og anmodningen om en fornyet undersøgelse
g) Den faktiske subsidiemargens størrelse
(168)
For så vidt angår virkningen på EU-erhvervsgrenen af størrelsen af den faktiske subsidiemargen i forbindelse med importen fra Indien, kan den ikke anses for ubetydelig i betragtning af markedets prisfølsomhed med hensyn til denne vare. Det bør bemærkes, at denne indikator er mere relevant i forbindelse med analysen af sandsynligheden for fornyet skade. Hvis foranstaltningerne udløber, er det sandsynligt, at den subsidierede import igen vil finde sted i sådanne mængder og til sådanne priser, at subsidiemargenens størrelse vil have betydelig indvirkning.
h) Genrejsning efter virkningerne af tidligere subsidiering
(169)
De ovenfor anførte indikatorer viser, at der er sket en forbedring af en række af EU-erhvervsgrenens økonomiske indikatorer efter indførelsen af endelige udligningsforanstaltninger i 2001, men de viser også, at EU-erhvervsgrenen stadig befinder sig i en sårbar situation.
4.3. Mikroøkonomiske indikatorer
a) Lagerbeholdninger
(170)
Lagerbeholdningerne var 24 % højere i NUP end i 2008. De lå dog på de tidligere fastlagte niveauer i forhold til produktionen, nemlig mellem 5 % og 6 %.
Tabel 11
Lagerbeholdninger
2008
2009
2010
NUP
Ultimolagre
51 495
54 808
54 314
64 069
Indeks (2008 = 100)
100
106
105
124
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
b) Prisudvikling
(171)
Hvad angår prisudviklingen, blev der registreret et fald i priserne i 2009 (- 16 %), som hovedsagelig skyldtes den økonomiske krise, men i 2010 var priserne tæt på niveauet fra 2008. Denne udvikling fulgtes af en voldsom stigning i den gennemsnitlige enhedspris i NUP, som medførte en stigning på 25 % i den betragtede periode.
(172)
Den pludselige stigning i NUP skal ses i lyset af den uventede udvikling på bomuldsmarkedet ved udgangen af 2010 og første kvartal 2011. Som nævnt i betragtning 155 medførte de rekordhøje bomuldspriser et skift til polyesterfibre, der konkurrerer om den samme råvare som PET. Den øgede efterspørgsel efter råvarer, især PTA, fik priserne på PET til at skyde i vejret i Asien og Mellemøsten med en afsmittende virkning på PET-priserne i Unionen. Prisstigningen i Unionen blev på det tidspunkt yderligere forværret af den kortvarige mangel på PTA i Unionen, som skyldtes, at en af PTA-producenterne i Unionen erklærede force majeure.
Tabel 12
Enhedssalgspriser i EU
2008
2009
2010
NUP
Enhedssalgspriser i EU (EUR/ton)
1 066
891
1 045
1 330
Indeks (2008 = 100)
100
84
98
125
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
c) Faktorer, der påvirker salgspriserne
(173)
Salgspriserne på PET følger normalt pristendensen på den vigtigste råvare (især PTA og monoethylenglykol - MEG), da den udgør op til 90 % af de samlede omkostninger til PET. PTA er afledt af olie, og oliepriserne svinger på basis af råoliepriserne. Dette medfører en høj volatilitet i PET-priserne.
(174)
Desuden konkurrerer PET om den samme råvare som polyesterfibre, idet produktionsprocessen for polyesterfibre i samme omfang som PET er afhængig af PTA. Da polyesterfibre er et alternativ til bomuld for tekstilindustrien, er prisen på PET derfor også følsom over for udviklinger på bomuldsmarkedet.
d) Lønninger
(175)
Lønningerne faldt med 7 % i den betragtede periode. Faldet skete i NUP og forstærkede produktivitetsstigningen (jf. betragtning 167).
Tabel 13
Lønninger
2008
2009
2010
NUP
Lønninger (gennemsnit/person)
54 512
56 014
54 876
50 784
Indeks (2008 = 100)
100
103
101
93
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
e) Rentabilitet og investeringsafkast
(176)
Rentabiliteten og investeringsafkastet blev væsentligt forbedret mellem 2008 og NUP. Fortjenesten på salget på EU-markedet steg fra - 7,9 % i 2008 til 5,3 % i NUP, mens investeringsafkastet forbedredes fra - 9,6 % til 10,6 %. 2008 blev påvirket af en EU-producents særdeles dårlige resultater. Forbedringen i EU-erhvervsgrenens finansielle situation i 2009 og 2010, hvor priserne lå under niveauet fra 2008, vidner om det løse forhold mellem priser og rentabilitet. Forbedringen af rentabiliteten synes tværtimod at være tæt forbundet med forbedringen i kapacitetsudnyttelsen og produktivitetsstigningen, jf. ovenfor.
(177)
Takket være udviklingen på det globale marked ved årsskiftet 2010/2011 og omstruktureringsbestræbelserne og de førnævnte effektivitetsstigninger var EU-erhvervsgrenen i stand til at forbedre sin rentabilitet i 2010 og nåede et niveau på 5,3 % i NUP.
(178)
En interesseret part påstod, at denne udvikling var uventet og ekstraordinær og ikke burde betragtes som repræsentativ for EU-erhvervsgrenens generelle situation.
(179)
Det skal i den forbindelse bemærkes, at EU-erhvervsgrenen var i stand til at drage fordel af PET-prisstigningen i slutningen af 2011 og starten af 2012, da den havde fastsat PTA-prisen, før de nævnte begivenheder på markedet fandt sted. På grundlag af de statistiske kilder om udviklingen efter NUP, som parterne indsendte, faldt PET-producenternes fortjenstmargener væsentligt i 2012. Dette bekræfter, at rentabiliteten i 2011 (NUP) i høj grad var påvirket af uventede og midlertidige globale økonomiske begivenheder (jf. betragtning 155), som sandsynligvis ikke vil vende tilbage og ikke kan betragtes som permanente og repræsentative for EU-erhvervsgrenens situation.
Tabel 14
Rentabilitet og investeringsafkast
2008
2009
2010
NUP
Rentabilitet - EU-salg (%)
-7,9
1,6
4,8
5,3
Indeks (2008 = 100)
100
221
261
267
Investeringsafkast (%)
-9,6
2,3
8,9
10,6
Indeks
100
224
292
310
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
f) Likviditet og evne til at rejse kapital
(180)
Likviditeten forbedredes betydeligt i den betragtede periode og afspejlede den nylige forbedring i EU-erhvervsgrenes rentabilitet.
Tabel 15
Likviditet
2008
2009
2010
NUP
Likviditet (i EUR)
-59 419 394
40 940 883
96 614 649
103 761 169
Indeks (2008 = 100)
100
269
363
375
I % af omsætning
-5,9
4,5
8,3
7,5
Indeks (2008 = 100)
100
176
242
229
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
(181)
Der var ingen særlige indikationer af, at EU-erhvervsgrenens skulle have vanskeligt ved at rejse kapital, især da EU-producenterne indgår i større grupper.
g) Investeringer
(182)
Investeringerne faldt samlet set med 35 % i den betragtede periode. De oprindelige investeringer i 2008 blev kraftigt reduceret i 2009 og er ikke siden kommet tilbage til samme niveau.
Tabel 16
Investeringer
2008
2009
2010
NUP
Investeringer (1 000 EUR)
72 341 598
5 404 705
15 994 659
47 217 003
Indeks (2008 = 100)
100
7
22
65
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
5. Konklusion om EU-erhvervsgrenens situation
(183)
Analysen af de makroøkonomiske data viser et fald i EU-erhvervsgrenens produktions- og salgsmængder i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenen har ikke helt genvundet sin markedsandel siden faldet i 2009, og markedsandelen viste et generelt fald på 3 procentpoint i den betragtede periode (til 77 % i NUP). Faldet i beskæftigelsen og kapaciteten er et resultat af den igangværende omstrukturering og skal ses i lyset af den stigende kapacitetsudnyttelse og produktivitet.
(184)
Samtidig udviste hovedparten af de relevante mikroøkonomiske indikatorer tegn på forbedringer. Rentabiliteten, investeringsafkastet og likviditeten steg betydeligt, særlig i 2010 og NUP. Investeringerne derimod styrtdykkede i 2009 og er ikke siden kommet tilbage til det oprindelige niveau.
(185)
EU-erhvervsgrenens økonomiske situation er generelt forbedret. Disse forbedringer er dog forholdsvis nye og i et vist omfang baseret på uforudsete og midlertidige markedsudviklinger ved årsskiftet 2010/2011 (jf. betragtning 155). Dette understøttes tilsyneladende af de foreliggende oplysninger om udviklingen i EU-erhvervsgrenens margen i 2012 (jf. betragtning 179), som viser et fald i forhold til NUP.
(186)
Ud fra ovenstående analyse er EU-erhvervsgrenens situation blevet forbedret, og erhvervsgrenen påføres tilsyneladende ikke væsentlig skade. Til trods for de tilsyneladende positive tendenser og de omfattende omstruktureringsbestræbelser er EU-erhvervsgrenens situation ikke desto mindre stadig sårbar.
(187)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede visse parter konklusionen om, at EU-erhvervsgrenen stadig befinder sig i en sårbar situation, og påstod, at EU-erhvervsgrenen var sund og havde undergået en omfattende omstrukturering siden 1999. Det skal bemærkes, jf. betragtning 184, at ikke alle økonomiske indikatorer udviklede sig positivt i den betragtede periode til trods for en generel forbedring og konsolidering. Eksempelvis faldt både produktions- og salgsmængderne og markedsandelen. Desuden var forbedringerne forholdsvis nye og tilsyneladende kortvarige med et fald i rentabiliteten i 2012. På dette grundlag blev det konkluderet, at EU-erhvervsgrenen stadig befinder sig i en sårbar situation, selv om der ikke var bevis for skade i NUP. Argumentet afvistes derfor.
(188)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede visse parter brugen af data vedrørende perioden efter NUP til analysen af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation. Som svar på denne påstand bekræftes det, at EU-erhvervsgrenens situation blev analyseret for den betragtede periode, og at der på dette grundlag ikke blev konkluderet væsentlig skade. Udviklingen i EU-erhvervsgrenens rentabilitet efter NUP er dog i dette tilfælde især relevant i forbindelse med de ekstraordinære globale markedsudviklinger ved årsskiftet 2010/2011. Det illustrerer også den typiske volatilitet i denne sektor. Påstanden afvises derfor.
F. SANDSYNLIGHED FOR FORNYET SKADE
1. Konsekvenser af den forventede importmængde og de prismæssige virkninger, hvis foranstaltningerne ophæves
(189)
Undersøgelsen har vist, at importen fra Indien fortsat var subsidieret og at der ikke var antydninger af, at subsidierne ville blive reduceret eller ophævet i fremtiden.
(190)
En analyse af den sandsynlige udvikling i importmængderne i Unionen fra Indien viste, at importen fra Indien på grund af den overskydende kapacitet, som kan eksporteres, (jf. betragtning 125), prisniveauet i Unionen og EU-markedets tiltrækningskraft sandsynligvis vil stige til et niveau, der ligger over niveauet for NUP, hvis foranstaltningerne ophæves. Med de planlagte kapacitetsudvidelser anslås den overskydende kapacitet, som kan eksporteres, til ca. 600 000-700 000 tons i den nærmeste fremtid, hvilket udgør ca. 21-25 % af det samlede EU-forbrug i NUP.
(191)
Med den fortsatte subsidiering forventes importpriserne fra Indien at falde yderligere, hvis foranstaltningerne over for Indien ophæves. Eksportørerne vil desuden skulle konkurrere mod lavprisimport fra andre lande og vil derfor sandsynligvis sænke deres priser yderligere for at vinde flere markedsandele på EU-markedet.
(192)
På dette grundlag vil EU-erhvervsgrenen sandsynligvis blive udsat for væsentlige mængder af import fra Indien til subsidierede priser, der ligger under EU-erhvervsgrenens gennemsnitspriser, og de vil underminere den seneste forbedring i EU-erhvervsgrenens økonomiske situation. Det er således sandsynligt, at der igen vil forekomme skade, hvis foranstaltningerne over for Indien ophæves.
2. Produktionskapacitet og overskydende kapacitet, der kan eksporteres
(193)
Som anført i betragtning 125 har de eksporterende producenter i Indien potentiale til at øge deres eksportmængde til EU-markedet. Produktionskapaciteten i Indien er vokset markant i den betragtede periode (jf. betragtning 125). Ifølge de foreliggende oplysninger forventes Indien at øge kapaciteten yderligere, hvilket vil skabe en forskel mellem det hjemlige forbrug og den produktionskapacitet, der kan eksporteres, på 600 000-700 000 tons i den nærmeste fremtid. En sådan overskydende kapacitet til eksport må betragtes som væsentlig, da den udgør ca. 21-25 % af det nuværende EU-forbrug i NUP.
(194)
Selv om importen til Unionen var forholdsvis lav, blev den mere end fordoblet i den betragtede periode, og der er risiko for, at omfattende eksportmængder fra Indien kan omdirigeres til Unionen.
3. Tab af eksportmarkeder
(195)
Tyrkiet og Sydafrika har indført handelsbeskyttelsesforanstaltninger over for importen fra Indien. Det deraf følgende mulige tab af disse eksportmarkeder for Indien er endnu en indikator for, at EU-markedet sandsynligvis vil blive målet, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe.
(196)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede visse parter konklusionerne vedrørende Indiens tab af eksportmarkeder. Det blev påstået, at begge markeder var marginale eksportmarkeder, og at der derfor ikke kunne sendes væsentlige eksportmængder fra disse markeder til Unionen, hvis foranstaltningerne ophæves. Det skal bemærkes, at handelsbeskyttelsesforanstaltningerne på visse markeder udelukker enhver hensigtsmæssig sammenligning af markedernes relative betydning med og uden foranstaltninger for et givent land. Det blev i modsætning til påstanden ikke konkluderet, at eksportmængderne fra Indien på disse markeder ville blive sendt til EU-markedet. Det blev derimod konkluderet, at handelsbeskyttelsesforanstaltningerne på andre tredjelandsmarkeder begrænser disse markeders absorbtionskapacitet, hvad angår den forventede stigning i Indiens overskydende kapacitet til eksport. Dette argument blev derfor afvist.
(197)
Tilstedeværelsen af handelsbeskyttelsesforanstaltninger i tredjelande er også en indikation af, at de indiske eksportørers prispolitik sandsynligvis også vil blive anvendt på EU-markedet.
4. EU-markedets tiltrækningskraft
(198)
EU-markedet for PET er attraktivt i form af størrelse og priser, da det er det tredjestørste marked på verdensplan med et strukturelt behov for import og højere priser i forhold til andre markeder. I Indiens tilfælde er importpriserne i Unionen ofte højere end priserne til andre tredjelande, hvilket peger i retning af, at EU-markedet er attraktivt for den indiske eksport. Dette illustreres ved, at importen fra Indien er fordoblet i den betragtede periode til trods for de gældende foranstaltninger.
(199)
EU-markedets tiltrækningskraft for eksportører bekræftes også ved, at EU-erhvervsgrenen fortsat tabte markedsandele til den stigende import fra lande uden foranstaltninger. Dette er især tilfældet for Sydkorea, der øgede sin eksport markant til EU-markedet i 2012, da foranstaltningerne over for Sydkorea var udløbet.
5. Andre faktorer
(200)
Det blev konkluderet, at importen fra andre tredjelande med foranstaltninger ikke i væsentlig grad påvirkede EU-erhvervsgrenen, idet denne import var af begrænset omfang, og da markedsandelen for denne import faldt markant i NUP.
(201)
Mængden af import fra andre tredjelande uden foranstaltninger steg i den betragtede periode, men de respektive gennemsnitlige importpriser lå dog fortsat tæt på EU-erhvervsgrenens gennemsnitspris. Virkningen af importen fra disse lande på EU-erhvervsgrenens situation betragtes derfor som begrænset.
6. Det bundne marked
(202)
Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod enkelte parter, at en betydelig mængder af PET på grund af den vertikale integration mellem PET-producenter og konverteringsvirksomheder solgtes til bunden anvendelse, der ikke konkurrerede med importen. Det blev desuden påstået, at andelen af det bundne marked var betydelig og påvirkede analyseresultaterne.
(203)
På grundlag af de oplysninger, der blev indhentet fra EU-producenterne i stikprøven, blev andelen af bundet salg ikke fundet væsentlig (under 10 %). Det skal understreges, at de pågældende parter opgjorde PET-producenternes tilstedeværelse i emballagevirksomhederne i form af installeret PET-produktionskapacitet og ikke i form af deres markedsandel i emballagesektoren. Påstanden om, at den bundne anvendelse skulle udgøre en væsentlig andel, blev derfor fundet ubegrundet. Hvad angår prisniveauet, konstateredes det, at priserne ved salg til forretningsmæssigt forbundne parter og ikke forretningsmæssigt forbundne parter var ens.
(204)
På dette grundlag blev det konkluderet, at det ikke var nødvendigt at foretage en særskilt analyse af det bundne salgs indvirkning, og parternes påstande blev afvist.
7. Parternes bemærkninger
(205)
Visse parter påstod, at importen fra Indien ikke forvoldte skade i NUP, hvilket bevidnes af EU-erhvervsgrenens relativt gode økonomi og fortjeneste. Det skal bemærkes, at der i denne procedure ikke er konstateret fortsat skade, og at parternes påstand derfor svarer overens med undersøgelsesresultaterne.
(206)
Visse parter påstod, at andre faktorer såsom EU-erhvervsgrenens strukturelle skævhed og manglende investeringer samt sæson- og konjunkturbestemte faktorer (f.eks. dårlige vejrforhold, økonomisk krise) kunne have påvirket EU-erhvervsgrenens situation. Vedrørende det første punkt skal det bemærkes, at EU-erhvervsgrenens omstrukturering allerede finder sted, og de opnåede effektivitetsstigninger antyder, at parternes påstand er ubegrundet. Hvad angår de konjunkturbestemte faktorer, synes de relevante virkninger ikke at være tilstede mere, selv om den økonomiske krise havde en indvirkning på EU-erhvervsgrenens situation i 2009 (jf. betragtning 171). Hvad angår virkningen af de dårlige vejrforhold, kan dette delvist forklare det faldende forbrug i NUP, men den påståede indvirkning på EU-erhvervsgrenens situation er ikke blevet begrundet, og desuden er det lette fald i 2011 snarere forbundet med den midlertidige mangel på råvarer som følge af udviklingerne på det globale marked i 2011. Ingen af disse påstande er således begrundet i lyset af undersøgelsesresultaterne.
(207)
Derudover påstod visse parter, at der sandsynligvis ikke vil opstå fornyet skade, hvis foranstaltningerne udløber, idet EU-erhvervsgrenen grundet sin struktur (koncentration og vertikal integration) er beskyttet mod virkningerne af importen. Det blev endvidere påstået, at et skift til importeret PET hverken er ønsket eller muligt i den nærmeste fremtid, især da indkøbskontrakter og -politikker samt homologeringsprocessen for store indehavere af mærker (aftagerindustrier) gør det vanskeligt at skifte PET-leverandør. Det skal bemærkes, at undersøgelsesresultaterne viste, EU-erhvervsgrenen fortsat tabte markedsandele til de importerede varer i den betragtede periode; dette viser, at EU-erhvervsgrenen ikke er beskyttet mod virkningen af importen, og samtidig at skiftet til import ikke er hypotetisk, men faktisk allerede finder sted. Påstandene måtte derfor afvises.
(208)
Efter fremlæggelsen af oplysninger gentog visse parter deres påstand om, at EU-erhvervsgrenen som følge af sin struktur var beskyttet mod den potentielle konkurrence fra importen. Hvad angår påstanden om, at en af de producerende grupper på EU-markedet har en dominerende stilling og kontrollerer fem producenter, skal det indledningsvis bemærkes, at EU-markedet er et åbent marked med otte andre producenter, der opererer uden for denne gruppe, og stigende konkurrence fra importen fra tredjelande - med og uden foranstaltninger. For det andet er koncentration normalt for denne type råvarebaserede virksomheder, der er afhængige af stordriftsfordele for at være konkurrencedygtige. For det tredje er der ingen prisførende virksomheder på EU-markedet. Endelig gentog parterne, at man ikke analyserede virkningen af importen fra de tre pågældende lande set i lyset af den vertikale integration mellem visse EU-producenter og emballagevirksomheder eller med producenter af PTA. Som det fremgår af betragtning 205 blev disse aspekter analyseret og fundet udokumenterede. Desuden bekræftede efterprøvningen af virksomhederne ud fra en vertikal integration med råvareproducenter, at der ikke var nogen komparativ fordel, da transaktionerne foregår til markedspris. Ud fra ovenstående afvises påstanden om, at EU-erhvervsgrenen skulle være beskyttet mod konkurrence.
(209)
Endelig påstod nogle parter, at der ikke var belæg for konklusionen om, at den indiske eksportkapacitet vil blive dirigeret til EU-markedet til "billige priser", idet i) den hjemlige efterspørgsel i Indien er stigende og forventes fortsat at vokse; ii) der produceres mere PET, end der forbruges, på hjemmemarkedet, men konkurrencen på eksportmarkederne har ikke ført til eksport til unormalt lave priser; iii) stigningerne i produktionskapaciteten i Asien modsvarer stigningen i den efterspørgsel, der forventes på verdensplan. Det skal bemærkes, at konklusionerne i denne undersøgelse viser, at den projekterede vækst i kapaciteten viser en stigende overskydende produktionskapacitet i forhold til den hjemlige efterspørgsel. Desuden var de indiske priser på tredjelandsmarkederne lavere end importpriserne i Unionen. Ud fra konklusionerne i betragtning 189-199 er det sandsynligt, at den subsidierede indiske import vil blive dirigeret til EU-markedet i væsentlige mængder og til priser under EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige priser, hvis udligningsforanstaltningerne udløber. Parternes påstande afvises derfor.
8. Konklusion vedrørende fornyet skade
(210)
Ud fra ovenstående konkluderes det, at omfattende mængder af subsidieret import fra Indien med sandsynlighed vil blive dirigeret til Unionen, hvis udligningsforanstaltningerne ophæves. Med den fortsatte subsidiering vil importpriserne højst sandsynligt underbyde EU-erhvervsgrenens priser. Disse importpriser vil sandsynligvis falde yderligere, hvis de indiske eksporterende producenter søger at øge deres markedsandele. Dette vil efter al sandsynlighed forstærke pristrykket på EU-erhvervsgrenen med en forventet negativ indvirkning på dens situation.
(211)
EU-erhvervsgrenens situation forbedredes i den betragtede periode, især hvad angår produktivitet og kapacitetsudnyttelse samt fortjenstmargener, der i NUP nåede et niveau tæt på den målfortjeneste, der blev fastlagt i den oprindelige undersøgelse. Det kan således konkluderes, at EU-erhvervsgrenen, selv om den stadig er i en vanskelig situation, ikke led væsentlig skade i NUP. Da den subsidierede import fra Indien sandsynligvis vil stige væsentligt og sandsynligvis underbyde EU-erhvervsgrenens salgspriser, konkluderes det dog, at situationen med stor sandsynlighed vil forværres, og at der vil opstå væsentlig fornyet skade, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe.
G. UNIONENS INTERESSER
(212)
Det blev i henhold til grundforordningens artikel 31 undersøgt, om det ville være imod Unionens interesser som helhed at opretholde de nuværende udligningsforanstaltninger. Fastlæggelsen af Unionens interesser var baseret på en vurdering af alle de involverede parters interesser. Alle interesserede parter fik, jf. grundforordningens artikel 31, stk. 2, mulighed for at fremsætte bemærkninger.
(213)
Det skal erindres, at vedtagelsen af foranstaltninger ikke blev betragtet som værende i strid med Unionens interesser, hverken i den oprindelige undersøgelse eller i den seneste udløbsundersøgelse. Desuden blev analysen i den seneste udløbsundersøgelse gennemført i en situation, hvor der allerede har været foranstaltninger gældende, og det blev derfor vurderet, om der findes uønskede negative virkninger af de gældende foranstaltninger for de berørte parter.
(214)
På dette grundlag blev det undersøgt, om der fandtes tvingende grunde til at konkludere, at det ikke er i Unionens interesse at opretholde foranstaltninger i denne bestemte sag trods konklusionerne om fortsat subsidiering og sandsynligheden for fornyet skade.
1. EU-erhvervsgrenens interesser
(215)
Videreførelsen af udligningsforanstaltningerne over for importen fra Indien vil hjælpe EU-erhvervsgrenen til at fortsætte den igangværende omstrukturering og styrke sin kun nyligt forbedrede økonomiske situation, da det vil bidrage til at undgå, at EU-erhvervsgrenen udsættes for betydelige mængder af subsidieret import fra Indien, som EU-erhvervsgrenen ikke vil kunne modstå. EU-erhvervsgrenen vil derfor fortsat drage fordel af en opretholdelse af de gældende udligningsforanstaltninger.
(216)
Det konkluderes således, at en opretholdelse af udligningsforanstaltningerne over for Indien vil være i EU-erhvervsgrenens interesse.
2. Ikke forretningsmæssigt forbundne EU-importørers interesser
(217)
Ingen af de ikke forretningsmæssigt forbundne importører samarbejdede i forbindelse med den nuværende undersøgelse. Importen fra Indien fortsatte til trods for de gældende foranstaltninger og blev næsten fordoblet i den betragtede periode.
(218)
Der blev også importeret fra andre tredjelande uden foranstaltninger, og denne import opnåede en væsentlig markedsandel i NUP (jf. betragtning 149). Importørerne havde, selv med de gældende foranstaltninger, adgang til alternative kilder til forsyning.
(219)
Da der ikke foreligger oplysninger om, at de gældende foranstaltninger i væsentlig grad påvirkede importører, konkluderes det, at en opretholdelse af foranstaltningerne ikke vil være i strid med EU-importørernes interesser.
3. EU-råvareleverandørernes interesser
(220)
Råvaren til fremstilling af den pågældende vare er PTA/MEG. To ud af fem kendte råvareleverandører (en leverandør af PTA og en leverandør af MEG) samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen og besvarede spørgeskemaet. Begge råvareleverandører gik ind for en videreførelse af foranstaltningerne.
(221)
Undersøgelsen viste, at den samarbejdende PTA-producent i NUP tegnede sig for en væsentlig del af PTA-købet hos de EU-producenter, der indgik i stikprøven. Da PTA i Unionen kun anvendes til fremstilling af PET, kan det med rimelighed antages, at PTA-producenterne i vidt omfang er afhængige af PET-industrien.
(222)
Hvad angår MEG-leverandøren, udgjorde MEG en forholdsvis begrænset del af virksomhedens samlede omsætning i NUP. Hvad angår MEG, er PET ikke den eneste eller største mulige anvendelse, og MEG-producenter er mindre afhængige af PET-industriens situation. Det konkluderes derfor, at videreførelsen af foranstaltningerne over for den subsidierede import af PET fra Indien vil have en positiv, men dog sandsynligvis begrænset, indvirkning på MEG-leverandørerne.
(223)
Det blev påstået, at råvareleverandørerne ikke er afhængige af PET-producenterne i Unionen; det blev navnlig påstået, at to ud af fire EU-producenter i stikprøven faktisk importerede råvarerne.
(224)
Undersøgelsen viste i den forbindelse, at de importerede råvarer overvejende var MEG, der også kan anvendes til andre anvendelsesformål end PET. Der var ingen indikationer af omfattende import af PTA til Unionen. Denne påstand kan derfor ikke påvirke konklusionerne om, at PTA-producenterne er afhængige af PET-produktionen i Unionen.
(225)
Det konkluderes derfor, at videreførelsen af foranstaltningerne over for den subsidierede import af PET fra Indien vil være til fordel for PTA-producenterne og i mindre omfang MEG-leverandørerne. Videreførelsen af foranstaltningerne over for importen fra Indien vil således ikke være i strid med råvareleverandørernes interesser.
(226)
Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod visse parter, at der eksporteredes PTA, og PTA-producenterne påstod derfor, at de ikke var afhængige af EU-erhvervsgrenen. Der blev ikke fremlagt beviser til støtte for denne påstand. Parternes påstand blev derfor afvist som ubegrundet.
(227)
De samme parter påstod endvidere, at ophævelsen af foranstaltningerne ikke ville få nogen indvirkning på PTA-producenterne, da de samarbejdsvillige brugere angiveligt ikke ville skifte til importerede varer og fortsat ville købe PET fra EU-erhvervsgrenen. Forbruget af PTA vil derfor være uforandret. Det fremgik af undersøgelsesresultaterne, at EU-erhvervsgrenen fortsat tabte markedsandele til de importerede varer i den betragtede periode. Dette viser, at skiftet til importerede varer ikke er hypotetisk (jf. betragtning 164). Parternes påstand blev derfor afvist.
4. PET-genbrugsindustriens interesser
(228)
EU-erhvervsgrenen påstod, at situationen i genbrugsindustrien er afhængig af en bæredygtig pris på ny PET (ikke genbrugt PET) på EU-markedet. Denne påstand blev dokumenteret med en pressemeddelelse fra en sammenslutning af plasticgenbrugere i Europa, hvoraf det fremgik, at en eventuel ophævelse af foranstaltningerne over for ny PET ville forværre situationen i genbrugsindustrien yderligere.
(229)
Visse interesserede parter anfægtede, at situationen i genbrugsindustrien afhænger af den bæredygtige pris på ny PET på EU-markedet, og påstod, at der ikke var nogen relation mellem priserne på ny PET og genanvendt PET. Det blev påstået, at genanvendt PET især bruges til produktion af polyesterfibre og derfor ikke kan være forbundet med pris udviklingen for ny PET. Det blev desuden bemærket, at genanvendt PET er fuldt ud støttet af tapperier, og at industrien derfor ikke er afhængig af PET-producenterne. Endelig blev det også bemærket, at genbrugsindustrien ikke gav sig til kende som interesseret part i den nuværende undersøgelse.
(230)
Da genbrugsindustrien ikke gav sig til kende i denne undersøgelse, kunne ingen af ovennævnte påstande verificeres med faktiske tal. Det menes derfor, at de gældende foranstaltninger generelt ikke vil være i strid med den europæiske genbrugsindustris interesser.
5. Brugernes interesser
(231)
Den pågældende vare anvendes hovedsagelig til at fremstille flasker til vand og andre læskedrikke. Anvendelsen til produktion af anden emballage (fødevarer, plader mv.) er forholdsvis begrænset. PET-flasker produceres i to faser: i) der fremstilles først en præform ved hjælp af indsprøjtning af PET i forme, og ii) senere opvarmes denne præform og blæses til en flaske. Flaskeproduktionen kan være en integreret proces (dvs. den samme virksomhed køber PET, producerer en præform og blæser den i form til en flaske) eller være begrænset til anden fase (blæse præformen til en flaske). Præforme kan relativt let transporteres, da de er små og tætte, mens tomme flasker er ustabile og på grund af deres størrelse meget dyre at transportere.
(232)
På dette grundlag er der udskilt to store grupper af aftagerindustrier med henblik på en analyse af de gældende foranstaltningers virkninger: i) konverteringsvirksomheder og/eller flaskeproducenter, der konverterer PET-spåner til præforme (eller flasker) og sælger dem med henblik på yderligere forarbejdning; og ii) aftappere, der fylder (og blæser) flaskerne ud af præformen; denne gruppe repræsenterer især producenter af mineralvand og læskedrikke. Aftapningsvirksomhederne er ofte involveret i PET-industrien enten via integrerede flaskeproduktionsaktiviteter eller via forarbejdningsaftaler med konverteringsvirksomheder, der har fået opgaven i underentreprise, og/eller flaskeproducenter, på hvis vegne de forhandler om PET-prisen med producenten ("soft tolling") eller endog køber PET til deres egne flasker ("hard tolling").
(233)
Sytten brugere (fem konverteringsvirksomheder og tolv aftappere) samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen og indsendte de ønskede oplysninger i spørgeskemaet. De samarbejdsvillige konverteringsvirksomheder tegnede sig for 22,7 %, og aftapperne for 13 % af det samlede forbrug af PET i Unionen. Aftappernes besvarelser kom fra forskellige dele af de multinationale virksomheder (kendt som ejere af mærkevarer).
(234)
Det blev konstateret, at de samarbejdsvillige brugere hovedsagelig købte PET fra EU-producenterne, og kun en lille andel blev importeret. Importen fra Indien udgjorde ca. halvdelen af denne import og altså en minimal andel af det indkøbte PET. Der blev dog også importeret fra andre tredjelande uden foranstaltninger, og denne import opnåede en væsentlig markedsandel i NUP (jf. betragtning 149). Brugerne havde, selv med de gældende foranstaltninger, adgang til alternative kilder til forsyning.
6. Påstande fra brugerindustrien
(235)
Brugerne påstod, at de i vidt omfang var påvirket af de markante stigninger i PET-priserne i de senere år, da de ikke kan overvælte dem til detailhandlere og forbrugere i den aktuelle økonomiske situation. Det påstås, at disse prisstigninger skyldes en akkumulering af mange års brug af handelsforsvarsforanstaltninger, som har beskyttet EU-producenterne mod konkurrencen fra importen i en tid, hvor PET-industrien i EU blev stadig mere koncentreret og integreret. Brugerne påstod derfor, at de gældende foranstaltninger på grund af deres påståede virkning på PET-prisen er årsagen til forværringen i aftagerindustriens beskæftigelse, FoU og konkurrenceevne på eksportmarkederne, med en mere udtalt indvirkning på små og mellemstore virksomheder. Det blev desuden påstået, at jobtabet som følge af de gældende foranstaltninger var større end det antal medarbejdere, der i øjeblikket beskæftiges i PET-industrien i EU.
6.1. Brugernes prisfølsomhed og omkostningsstruktur
(236)
Hvad angår konverteringsvirksomhedernes PET-prisfølsomhed, blev det konstateret, at PET udgjorde ca. 80 % af de samlede omkostninger. PET betragtes derfor som en væsentlig omkostningskomponent for denne type aktivitet. Desuden blev det konstateret, at konverteringsindustrien var forholdsvis fragmenteret med en relativ svag forhandlingsposition i forhold til de store aftapningsvirksomheder, og at de havde grundlæggende strukturelle problemer, som er typiske for den råvarebaserede industri. Sektoren udviste derfor en stigende tendens til vertikal integration med aftapningsvirksomheder og brug af forarbejdningsaftaler, hvori forarbejdningsgebyrerne er garanterede og PET-prisen i sidste ende forhandles og betales af aftapperne. Det anslås, at den største del af PET-købene på EU-markedet kontrolleres direkte af de store aftapningsvirksomheder. Da kontrakter om præforme ofte omfatter en mekanisme, der afspejler udsvingene i PET-priserne, er konverteringsvirksomhederne i stigende grad upåvirkede af udviklingen i PET-priserne.
(237)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede enkelte brugere konklusionen om øget brug af forarbejdningsaftaler og prisformler. Sagsakterne bekræftede denne tendens. Påstanden blev derfor afvist.
(238)
Det blev påstået, at de gældende foranstaltninger ikke ville påføre konverteringsvirksomhederne skade, hvis der indføres lignende foranstaltninger over for importen af præforme til Unionen. Det blev påstået, at der i områder tæt på EU-grænsen til tredjelande, hvor der ikke er indført foranstaltninger over for importen af PET fra Indien, findes incitamenter til at flytte produktionen af præforme og importere dem uden udligningsforanstaltninger over for PET til Unionen. Det erkendes, at der i et vist omfang er en økonomisk begrundelse for at gennemføre denne udflytningsproces. På grund af transportomkostningerne vil udflytningen dog sandsynligvis kun finde sted inden for begrænsede afstande. Samlet set betragtes de påståede negative virkninger af de pågældende foranstaltninger for visse konverteringsvirksomheder derfor at være minimale.
(239)
Hvad angår PET-prisens indvirkning på aftapningsvirksomhederne, anslås det ud fra de angivne data, at PET på grundlag af et vejet gennemsnit udgør 9 % af de samlede omkostninger til læskedrikke på flasker og 12 % af de samlede omkostninger til mineralvand på flasker. Dette viser, at PET ikke er den væsentligste omkostningskomponent i aftapningsindustrien.
(240)
Desuden har undersøgelsen vist, at PET var det foretrukne, men dog ikke det eneste, emballagemateriale i aftapningsindustrien. PET-produkter udgør 75 % af omsætningen hos aftappere af mineralvand og 50 % af omsætningen hos producenter af læskedrikke. Desuden viste undersøgelsen, at kontrakter mellem mange store aftapningsvirksomheder (indehavere af mærker) og PET-producenter var baseret på en formel, hvor prisen blev justeret for at afspejle prisudsving på råvarerne til fremstilling af PET. Dette bekræfter, at de store og dermed mest repræsentative aftapningsvirksomheder har en god forhandlingsposition over for PET-producenternes forarbejdningsmargen.
(241)
Efter fremlæggelsen af oplysninger gentog enkelte brugere deres påstand om, at PET er en grundlæggende omkostningskomponent for konverteringsvirksomheder og producenter af læskedrikke og mineralvand på flasker, og at konklusionerne i denne henseende ikke var korrekte og ikke var baserede på de indsendte data. Det skal bemærkes, at konverteringsvirksomhedernes situation blev analyseret særskilt, og denne bemærkning er ubegrundet (jf. betragtning 236). Hvad angår analysen af aftappernes situation, bekræftes det, at de omkostningstal, der blev fastlagt i undersøgelsen, er baseret på de tal, der blev indsendt af de samarbejdsvillige aftappere i henhold til en metode, som var tilgængelig for alle parter. De fastlagte omkostningstal var i tråd med konklusionerne i de tidligere undersøgelser vedrørende den pågældende vare (14). Parternes påstand blev derfor afvist som ubegrundet.
(242)
Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod visse brugere, at essensen af de virksomhedsspecifikke data og oplysninger, som de havde indsendt, ikke blev afspejlet i analysen af Unionens interesser. Det bekræftes, at disse data blev anvendt i den form, som brugerne havde angivet dem i spørgeskemabesvarelsen. Beregningsmetoden var tilgængelig for alle berørte parter. Påstanden blev derfor afvist.
(243)
Undersøgelsen fastslog desuden, at hvis foranstaltningerne blev ophævet, ville dette føre til en ubetydelig omkostningsreduktion for aftapperne, baseret på det forventede og/eller ønskede fald i PET-priserne som anslået af de kontrollerede aftappere selv. På grundlag af disse skøn over faldet i PET-priserne og de beregnede omkostningstal blev de respektive omkostningsreduktioner beregnet til at udgøre mellem 0,3-0,7 % af aftappernes samlede omkostninger til deres PET-relaterede aktiviteter.
(244)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede visse brugere denne konklusion og påstod, at eventuelle omkostningsbesparelser ville være betydelige. Enkelte brugere fremsatte nye skøn i deres indlæg uden dog at fremlægge nye beviser herfor. Det blev understreget at de potentielle besparelser er hypotetiske, hvilket enkelte brugere også selv erkendte. Hvad angår konverteringsvirksomhederne, blev der ikke fremlagt beregninger af de potentielle besparelser for dette segment. Hvad angår aftapperne, blev det konkluderet, at hvis det påståede fald i PET-priserne skulle forekomme, ville besparelserne på mellem 0,3 -0,7 % af de samlede omkostningerne ikke kunne betragtes som "betydelige" i betragtning af aftappernes omkostningsstruktur. Da der ikke blev fremlagt nye beviser, afvistes påstanden som ubegrundet.
(245)
Det blev påstået, at visse producenter af vand på flaske har grundlæggende sårbarheder, der stammer fra de lovmæssige krav om, at kildevand skal tappes ved kilden, og krav om begrænsede aftapningsmængder. Sektoren domineres af små og mellemstore virksomheder, hvilket har en indvirkning på omkostningsstrukturen i de pågældende virksomheder. Der er desuden observeret variationer i prisniveauet for de endelige produkter i medlemsstaterne afhængigt af den lokale befolknings købekraft. På dette grundlag konkluderes det, at virkningen af et eventuelt fald i PET-priserne, hvis foranstaltningerne ophæves, vil blive mere markant for denne del af aftapningsindustrien.
6.2. Påstand om EU-erhvervsgrenens højere priser og fortjeneste
(246)
Enkelte parter påstod, at PET-producenterne i Unionen praktiserede højere priser og margener, som angiveligt skulle ligge til grund for prisstigningerne i 2011. Denne påstand blev desuden understøttet af en sammenligning mellem PET-priserne fordelt over råvarerne i Unionen og situationen på det asiatiske marked og i USA. Det blev påstået, at denne situation skyldes brugen af forskellige handelsforanstaltninger.
(247)
Det skal bemærkes, at stigningen i PET-priserne i 2011 og prisfaldet i 2009 var et internationalt fænomen, som skyldtes udviklingen i råvareomkostningerne (jf. betragtning 155). De data, som parterne har indsendt, viser systematisk en meget tæt forbindelse mellem udviklingen i PET-priserne i Europa, Asien og USA. Der er dog forskelle i PET-priserne på verdensplan, som har forskellige årsager, navnlig den specifikke omkostningsstruktur i hver region. Hvad angår påstanden om højere prismargener i Unionen, skal det bemærkes, at EU-erhvervsgrenen selv under exceptionelle omstændigheder ved udgangen af 2010 og starten af 2011 blot nåede en rentabilitet, der kan betragtes som rimelig for denne type industri. Der foreligger ingen beviser for højere fortjeneste. Påstanden om "højere priser" og "højere margener" på PET i Unionen på grund af de gældende foranstaltninger må derfor afvises.
(248)
Efter fremlæggelsen af oplysninger gentog visse parter deres påstand om, at priserne i Unionen var unødigt høje og afspejlede virkningen af en akkumulering af antidumpingtold på et marked med koncentration mellem EU-producenter, vertikal integration og begrænset produktion, som ikke kan tilfredsstille forbruget. Det blev også påstået, at prisoplysningerne viste, at de højere priser i Unionen ikke afspejler de højere omkostninger til råvarer. Det skal bemærkes, at påstandene om EU-erhvervsgrenens koncentration, vertikal integration og produktionskapacitet blev behandlet i henholdsvis betragtning 207 og 259. Hvad angår den påståede virkning af disse faktorer på PET-prisen i Unionen, skal det erindres, at udviklingen i PET-prisen er styret af råvarepriserne, som udgør indtil 90 % af omkostningerne til PET (jf. betragtning 173). Stigningen i PET-priserne i 2010/2011 var desuden et globalt fænomen (jf. betragtning 172). Parternes påstande blev derfor afvist som ubegrundede.
(249)
Hvad angår påstanden om forskellen mellem PET-prisen i Unionen og priserne i Asien og USA, og i tillæg til konklusionerne i betragtning 244, blev det konstateret, at forskellen i priserne mellem markederne i USA og Unionen var volatil, men dog begrænset. EU-priserne var ikke som påstået systematisk højere. Det konkluderes, at EU-markedet og markedet i Asien var meget forskellige, hvad angår omkostningsstrukturer i forbindelse med især markedets størrelse og stordriftsfordele, adgang til råvarer og kapacitet. Det var således ikke hensigtsmæssigt at sammenligne de gennemsnitlige priser på disse to markeder. Parternes påstand blev derfor fundet ubegrundet.
(250)
Enkelte parter påstod desuden, at priserne i Unionen var højere i forhold til råvareomkostningerne end i USA og Asien. Sammenligningen af denne prisforskel følger samme logik som sammenligningen af priserne på forskellige regionale markeder, dog med den forskel, at der tages højde for prisudsving for råvarer mellem de forskellige regionale markeder. De eksisterende strukturelle forskelle mellem markederne kan dog berettige en forskel i forarbejdningsgebyrer. EU-erhvervsgrenens ekstraordinære fortjeneste ved årsskiftet 2010/2011 blev forklaret i betragtning 179. I begge tilfælde konstateredes det, at foranstaltningerne ikke spillede nogen rolle. Parternes påstand blev derfor afvist.
(251)
Samme parter påstod desuden, at den største producent i Unionen forlangte højere priser i Unionen end på andre markeder og registrerede højere indtægter i 2010 i Unionen end på andre markeder. Det skal i den forbindelse bemærkes, at det er økonomisk forsvarligt for en international virksomhed at have forskellige omkostningsstrukturer og dermed forskellige priser på forskellige regionale markeder. EU-erhvervsgrenens rentabilitetsniveau ved årsskiftet 2010/2011 blev forklaret i betragtning 179. Argumentet blev derfor afvist.
6.3. Brugernes økonomiske situation og foranstaltningernes påståede virkning
(252)
Der blev desuden fremsat påstande om forværringen i brugerindustriens økonomiske situation såsom lukning af produktionsanlæg og nedskæringer i beskæftigelsen. Det blev påstået, at dette skyldtes stigningen i PET-priserne. Det blev desuden påstået, at konkurrenceevnen i EU's førende mærker var blevet undergravet, da deres eksport til tredjelande var i direkte konkurrence med flaskeprodukter, som har fordel af PET til internationale priser.
(253)
Det skal bemærkes, at det på grundlag af oplysningerne fra de samarbejdsvillige brugere blev konstateret, at brugersegmentet ikke var tabsgivende, selv om der var et fald i den generelle rentabilitet i NUP. Fortjenstmargenen i brugerindustrien, som blev fastlagt på grundlag af spørgeskemabesvarelserne ud fra den metode, der blev lagt frem for alle parter, var på samme niveau som EU-erhvervsgrenens fortjeneste i NUP. De to virksomheder, der blev efterprøvet (aftapningsvirksomheder), rapporterede om yderligere ekspansion i produktionsmængderne og øget rentabilitet i den betragtede periode. Det blev konstateret, at visse konverteringsvirksomheder opererede med stramme margener og i visse tilfælde oplevede strukturelle og finansielle vanskeligheder. Der blev dog ikke fundet nogen direkte forbindelse mellem de gældende foranstaltninger og denne situation. En vis nedgang i aftapningsvirksomhedernes økonomiske situation var ligeledes forbundet med den stramning, der forekom i 2011 efter en pludselig stigning i PET-prisen, som man kunne have væltet over på detailhandlerne i den nuværende økonomiske afmatning. Selv om det konkluderedes, at situationen i brugerindustrien i et vist omfang forværredes i 2011, blev forbindelsen mellem tilbagegangen og de gældende foranstaltninger dog ikke godtgjort, især idet foranstaltningerne har været indført siden 2000.
(254)
Efter fremlæggelsen af oplysninger var enkelte parter uenige i konklusionen om, at brugerindustrien ikke var tabsgivende. Parterne påstod også, at brugernes fortjenstmargener var lavere end EU-erhvervsgrenens. For så vidt angår analysen af brugerindustriens rentabilitet, modsiger oplysningerne fra de samarbejdsvillige brugere denne påstand. Metoden blev lagt frem for alle parter. Selv om visse samarbejdsvillige brugere kunne have haft tab, var brugerindustrien overordnet set rentabel. Stigningen i PET-priserne blev under alle omstændigheder betragtet som et element, der påvirkede brugernes fortjeneste, men der kunne ikke påvises en sammenhæng mellem foranstaltningerne og de pågældende virksomheders fortjeneste. Hvad angår sammenligningen af brugernes og EU-erhvervsgrenens fortjenstmargener, var denne påstand ikke begrundet. Som følge af volatiliteten i EU-erhvervsgrenens fortjeneste (jf. betragtning 176-179) blev sammenligningen mellem de to segmenter ikke betragtet som afgørende. Begge segmenter havde næsten ens fortjenstniveauer i NUP (jf. betragtning 253). På dette grundlag blev parternes bemærkninger afvist som ubegrundede.
(255)
Hvad angår den påståede udvanding af konkurrenceevnen for eksporten af EU-producenternes mineralvand på flakser/læskedrikke, blev denne påstået ikke underbygget, og der blev heller ikke skabt en forbindelse til de gældende foranstaltninger i denne sammenhæng.
(256)
Efter fremlæggelsen af oplysninger gentog parterne deres påstand om, at de øgede PET-priser har en negativ indvirkning på konkurrenceevnen for eksporten af mineralvand på flasker. Det erkendes, at stigningen i PET-priserne, bl.a., kan have en negativ indvirkning på konkurrenceevnen for eksporten af mineralvand på flaske. Da der dog ikke blev konstateret en sammenhæng mellem stigningen i PET-prisen og de pågældende foranstaltninger, idet PET-priserne hovedsagelig er baseret på råvarepriserne, blev foranstaltningernes påståede indvirkning på den udhulede konkurrenceevne afvist.
(257)
Hvad angår foranstaltningernes påståede virkning på beskæftigelsen, viste undersøgelsen endeligt, at de efterprøvede tab af arbejdspladser i brugerindustrien overvejende hang sammen med produktivitets- og effektivitetsstigninger, og en del vedrørte en mindre brug af midlertidigt personale.
(258)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede visse parter denne konklusion, da den ikke afspejler situationen i hele sektoren. I tillæg til konklusionerne i betragtning 254 skal det bemærkes, at den samlede beskæftigelse, som angivet af konverteringsvirksomhederne, steg betydeligt, og ingen af virksomhederne rapporterede om tab af arbejdspladser. Aftapperne påstod, at de havde tabt arbejdspladser på grund af de øgede PET-priser. Stigningen i PET-prisen er dog et globalt fænomen, og der kunne ikke etableres en sammenhæng mellem jobtabene og foranstaltningerne. 90 % af de jobtab, der blev rapporteret i brugernes spørgeskemabesvarelser, var desuden koncentreret om tre virksomheder. En af dem, en kontrolleret virksomhed, der tegner sig for en væsentlig del af de rapporterede jobtab, øgede sine mængder væsentligt i den betragtede periode, og disse tab er således knyttet til produktivitetsstigningen. Hvad angår de to andre virksomheder, blev det konstateret, at de havde nogle af de højeste fortjenstmargener blandt de samarbejdsvillige virksomheder i deres segment, og margenerne lå over EU-erhvervsgrenens målfortjeneste i denne sag. Disse påstande blev derfor afvist.
6.4. Andre påstande
(259)
Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod enkelte parter, at EU-producenterne ikke havde tilstrækkelig kapacitet til at dække den aktuelle efterspørgsel. Det skal bemærkes, at EU-erhvervsgrenen opererede på 86 % af sin produktionskapacitet i NUP og har tilstrækkelig overskydende kapacitet til at dække det samlede hjemlige forbrug af PET. Desuden importeres der fortsat i stigende grad fra andre lande med og uden foranstaltninger. De gældende foranstaltninger udløb for så vidt angår Korea og ophæves for importen af den pågældende vare fra Malaysia og Indonesien. Desuden kan industrien for genanvendt PET udgøre et alternativ til køb af PET med henblik på at dække efterspørgslen i Unionen. De påståede problemer, som brugerne står over for som følge af den påståede utilstrækkelige produktion i Unionen, blev derfor ikke betragtet som begrundede.
(260)
Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod visse brugere, at analysen ikke behandlede den påståede negative virkning af de akkumulerede foranstaltninger på den pågældende vare i den nuværende undersøgelse. Som svar på denne påstand skal det bemærkes, at udligningsforanstaltningerne blot afhjælper de skadevoldende virkninger af den konstaterede subsidiering. Eksistensen af de påståede "akkumulerede" virkninger blev ikke påvist. Til trods for de gældende foranstaltninger fortsætter importen fra lande med foranstaltninger tværtimod, og mængderne steg endda i den betragtede periode. Der importeres også i stigende grad betydelige mængder fra lande uden foranstaltninger. Parternes påstand blev derfor afvist.
7. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(261)
Det kan som konklusion forventes, at opretholdelsen af udligningsforanstaltningerne på importen fra Indien vil give EU-erhvervsgrenen en mulighed for at forbedre og stabilisere sin økonomiske situation efter de investeringer og konsolideringer, der er foretaget i de senere år.
(262)
Det konkluderes også, at en forbedring af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation vil være i PTA-producenternes interesse, og i mindre omfang MEG-producenternes interesse.
(263)
Visse brugeres økonomiske situation er forværret siden den seneste undersøgelse, og undersøgelsen viste, at navnlig de mindre producenter af mineralvand på flasker påvirkes negativt af især den nylige PET-prisstigning, idet de ikke er i stand til at vælte omkostningerne over på detailhandlere i den nuværende økonomiske situation. Det blev dog konkluderet, at de exceptionelle udviklinger i EU-erhvervsgrenens priser og margener i 2011 var et globalt fænomen, som hovedsagelig skyldtes de øgede råvarepriser. Påstandene om "højere priser" og "højere margener" som følge af de gældende foranstaltninger blev derfor fundet ubegrundede. Samtidig er EU-markedet fortsat et åbent marked med alternative kilder til forsyning fra andre tredjelande uden foranstaltninger.
(264)
På denne baggrund blev det ikke godtgjort, at der var en sammenhæng mellem stigningen i PET-priserne og de gældende foranstaltninger. Konverteringsvirksomhedernes økonomiske situation blev fundet stabil til trods for de gældende foranstaltninger. Andelen af PET i aftappernes samlede omkostningerne blev fundet begrænset. Der kunne desuden ikke påvises en sammenhæng mellem udsving i PET-priserne og foranstaltningerne. Det konstateredes derfor, at foranstaltningerne ikke havde uforholdsmæssige virkninger for brugerne.
(265)
På baggrund af alle disse faktorer kan det ikke klart konkluderes, at det ikke er i Unionens interesser at opretholde de gældende udligningsforanstaltninger.
H. UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER
(266)
Alle parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for at anbefale, at de gældende foranstaltninger opretholdes. De fik også en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger. Indlæg og bemærkninger blev, hvor det var berettiget, taget i betragtning.
(267)
Ud fra ovenstående analyse bør udligningsforanstaltningerne vedrørende importen af PET med oprindelse i Indien opretholdes i henhold til grundforordningens artikel 18, stk. 1. Der mindes om, at disse foranstaltninger består af specifikke toldsatser.
(268)
Den individuelle udligningstold for de virksomheder, der er nævnt i denne forordning, gælder udelukkende for importen af den pågældende vare, som er fremstillet af disse virksomheder og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Import af den pågældende vare, som er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i denne forordnings artikel 1, stk. 2, med navn og adresse, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med den specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af denne sats, men er omfattet af toldsatsen for "alle andre virksomheder".
(269)
Alle anmodninger om anvendelse af denne individuelle udligningstold (f.eks. efter den pågældende virksomheds navneforandring eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) indgives omgående til Kommissionen sammen med alle relevante oplysninger, herunder især ændringer i virksomhedens aktiviteter vedrørende produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneforandring eller ændringen i produktions- og salgsenheder. Forordningen vil i givet fald blive ændret i overensstemmelse hermed gennem en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuelle toldsatser.
(270)
For at sikre en korrekt håndhævelse af udligningstolden bør resttoldsatsen ikke blot anvendes på de ikke-samarbejdende eksportører, men også på de virksomheder, der ikke foretog eksport i undersøgelsesperioden. Hvis de sidstnævnte selskaber opfylder kravene i grundforordningens artikel 20, opfordres de imidlertid til at fremsætte anmodning om en fornyet undersøgelse i henhold til nævnte artikel, så deres situation kan blive undersøgt individuelt -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig udligningstold på importen af polyethylenterephthalat med viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5, som for øjeblikket tariferes under KN-kode 3907 60 20, og med oprindelse i Indien.
2. Den endelige udligningstold for den pågældende vare som beskrevet i stk. 1, fastsættes til følgende for varer fremstillet af følgende virksomheder:
Land
Virksomhed
Udligningstold
(EUR/ton)
Tarictillægskode
Indien
Reliance Industries Ltd.
90,4
A181
Indien
Pearl Engineering Polymers Ltd.
74,6
A182
Indien
Senpet Ltd.
22,0
A183
Indien
Futura Polyesters Ltd.
0
A184
Indien
Dhunseri Petrochem & Tea Limited
106,5
A585
Indien
Alle andre virksomheder
69,4
A999
3. I tilfælde, hvor varer er blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning, og hvor den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, derfor fordeles med henblik på fastsættelse af toldværdien i henhold til artikel 145 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (15), reduceres den udligningstold, der er beregnet på grundlag af de ovenfor anførte beløb, med en procentsats svarende til fordelingen af den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
4. Uanset bestemmelserne i stk. 1 og 2, finder den endelige udligningstold ikke anvendelse på import, der er overgået til fri omsætning i overensstemmelse med artikel 2.
5. De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Importerede varer undtages fra den ved artikel 1 indførte udligningstold, forudsat at de er fremstillet og direkte eksporteret (dvs. faktureret og sendt) til en virksomhed, der handler som importør i Unionen, af de virksomheder, hvis navne er nævnt i afgørelse 2000/745/EF med efterfølgende ændringer, samt at de er angivet under den relevante Tarictillægskode, og at betingelserne i stk. 2 er opfyldt.
2. Når der fremsættes anmodning om overgang til fri omsætning, er toldfritagelsen betinget af, at der over for den relevante medlemsstats toldmyndigheder fremlægges en gyldig "tilsagnsfaktura", som er udstedt af de eksporterende virksomheder, og som indeholder de oplysninger, der er anført i bilaget. Toldfritagelsen er yderligere betinget af, at de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtigt til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. maj 2013.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 461/2013,
annettu 21 päivänä toukokuuta 2013,
lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonnissa asetuksen (EY) N:o 597/2009 18 artiklan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1), jäljempänä ‧perusasetus‧, ja erityisesti sen 18 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2603/2000 (2) käyttöön lopullisen tasoitustullin muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin, jäljempänä ‧PET‧, tuonnissa. Neuvosto muutti asetuksella (EY) N:o 1645/2005 (3) Intiasta peräisin olevan PET:n tuontiin sovellettavien tasoitustoimenpiteiden tasoa. Muutokset tehtiin perusasetuksen 20 artiklan mukaisesti käynnistetyn nopeutetun tarkastelun seurauksena. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto jatkoi asetuksella (EY) N:o 193/2007 (4) lopullisen tasoitustullin voimassaoloa viidellä vuodella. Tasoitustoimenpiteitä muutettiin myöhemmin osittaisten välivaiheen tarkastelujen jälkeen asetuksella (EY) N:o 1286/2008 (5) ja täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 906/2011 (6). Myöhempi osittainen välivaiheen tarkastelu päätettiin neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 559/2012 (7) muuttamatta voimassa olevia toimenpiteitä. komissio hyväksyi päätöksellä 2000/745/EY (8) kolmen intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan tarjoamat sitoumukset, joissa asetettiin vähimmäistuontihinta.
(2)
Tasoitustoimenpiteet muodostuvat erityistullista. Tullin määrä on 0-106,5 euroa tonnilta tiettyjen nimeltä mainittujen intialaisten tuottajien osalta, ja muiden tuottajien tuontiin sovelletaan jäännöstullia, joka on 69,4 euroa tonnilta.
2. Voimassa olevat polkumyyntitoimenpiteet
(3)
Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2604/2000 (9) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 192/2007 (10) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin vielä viideksi vuodeksi.
3. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelupyyntö
(4)
Lopullisten tasoitustoimenpiteiden voimassaolon lähestyvää päättymistä koskevan ilmoituksen (11) julkaisemisen johdosta komissiota pyydettiin 25 päivänä marraskuuta 2011 panemaan vireille perusasetuksen 18 artiklan mukainen kyseisten toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu, jäljempänä ‧voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu‧. Pyynnön esitti Committee of Polyethylene Terephthalate Manufacturers in Europe (CPME), jäljempänä ‧pyynnön esittäjä‧, sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa lähes 95 prosenttia tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuotannosta unionissa.
(5)
Pyyntö perustui siihen, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen johtaisi todennäköisesti tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon jatkumiseen tai toistumiseen.
(6)
Ennen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanoa komissio ilmoitti perusasetuksen 22 artiklan 1 kohdan ja 10 artiklan 7 kohdan mukaisesti Intian viranomaisille vastaanottaneensa asianmukaisesti asiakirjanäyttöön perustuvan tarkastelupyynnön ja kutsui Intian viranomaiset neuvotteluihin tilanteen selkiyttämiseksi tarkastelupyynnön sisällön osalta ja molempia tyydyttävän ratkaisun löytämiseksi. Intian viranomaiset eivät kuitenkaan vastanneet neuvottelutarjoukseen.
4. Voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepano
(7)
Kun komissio oli neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan todennut, että on olemassa riittävä näyttö toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun panemiseksi vireille, se ilmoitti 24 päivänä helmikuuta 2012 perusasetuksen 18 artiklan mukaisen tarkastelun vireillepanosta julkaisemalla asiaa koskevan ilmoituksen, jäljempänä ‧vireillepanoilmoitus‧, Euroopan unionin virallisessa lehdessä (12).
5. Rinnakkainen tutkimus
(8)
Komissio käynnisti 24 päivänä helmikuuta 2012 asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 2 kohdan nojalla Intiasta, Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonnissa sovellettavien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun (13).
6. Tutkimus
6.1 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso ja tarkastelujakso
(9)
Tuetun tuonnin jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyttä koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 2011 ja 31 päivän joulukuuta 2011 välisen ajanjakson, jäljempänä ‧tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso‧. Vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden arvioinnin kannalta merkittävien kehityssuuntien tarkastelu kattoi ajanjakson 1 päivästä tammikuuta 2008 tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä ‧tarkastelujakso‧.
6.2 Tutkimuksen osapuolet
(10)
Komissio ilmoitti toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta virallisesti pyynnön esittäjälle sekä asianomaisen maan vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä asianomaisen maan edustajille.
(11)
Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa. Kaikkia niitä asianomaisia osapuolia kuultiin, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
(12)
Koska Intiassa toimii ilmeisen suuri määrä vientiä harjoittavia tuottajia ja unionissa tuottajia ja tuojia, katsottiin asianmukaiseksi tutkia, olisiko syytä käyttää otantamenetelmää perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti. Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi vientiä harjoittavia tuottajia ja etuyhteydettömiä tuojia ilmoittautumaan 15 päivän kuluessa tarkastelun vireillepanosta ja toimittamaan komissiolle vireillepanoilmoituksessa pyydetyt tiedot.
(13)
Seitsemän vientiä harjoittavaa tuottaja vastasi otantapyyntöön ja ilmoitti halukkuudestaan toimia yhteistyössä tarkastelua koskevassa tutkimuksessa. Otokseen valittiin kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa unioniin suuntautuvan viennin määrän perusteella. Otokseen valitut tuottajat, otoksen ulkopuoliset tuottajat tai Intian viranomaiset eivät vastustaneet tätä otosta.
(14)
Kolmelle otokseen valitulle vientiä harjoittavalle tuottajalle lähetettiin kyselylomakkeet täytettäväksi, ja niiltä kaikilta saatiin vastaukset. Yhden intialaisen otokseen valitun tuottajan kyselyvastauksesta kävi ilmi, että se vei tarkasteltavana olevaa tuotetta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vain vähäpätöisiä määriä, minkä vuoksi tälle yritykselle ei ollut aiheellista laskea tukiprosentteja. Tarkastuskäynnit tehtiin lopulta kahden jäljellä olevan vientiä harjoittavan tuottajan toimitiloihin; näiden tuottajien osuus Intiasta unioniin suuntautuvan kokonaistuonnin määrästä oli yhteensä 99 prosenttia.
(15)
Olennaisten tosiseikkojen ja huomioiden ilmoittamisen jälkeen, jäljempänä ‧ilmoittaminen‧, eräs intialainen yhteistyössä toiminut tuottaja pyysi, että sen tukimarginaali laskettaisiin. Tältä osin vahvistettiin, että tämän yrityksen vienti oli mitättömän vähäistä, eikä sillä näin ollen ollut mitään vaikutusta tuetun tuonnin jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden määrittämiseen tässä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa. Näin ollen tämä pyyntö hylättiin.
(16)
Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se oli alustavasti valinnut unionin tuottajia edustavan otoksen. Tämä otos koostui neljästä yrityksestä, jotka sisältyivät niihin 13:een unionin tuottajaan, jotka olivat tiedossa ennen tutkimuksen vireillepanoa; ne valittiin sellaisen suurimman edustavan tuotanto- ja myyntimäärän perusteella, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Otos edusti yli 50:tä prosenttia arvioidusta unionin kokonaistuotannosta ja -myynnistä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Asianomaisia osapuolia pyydettiin tutustumaan asiakirjoihin ja esittämään valintaa koskevat huomautuksensa 15 päivän kuluessa vireillepanoilmoituksen julkaisemisesta. Kaikkia niitä asianomaisia osapuolia kuultiin, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
(17)
Jotkin osapuolet esittivät vastalauseita unionin tuottajien otannasta. Ne väittivät, että i) komission ei pitäisi käyttää otantaa, koska sitä ei käytetty aiemmassa tutkimuksessa, ii) otoksen valintaan käytetty menetelmä kiistettiin sillä perusteella, että siinä sekoitettiin kolme eri vaihetta eli edustavuutta koskeva tutkimus, unionin tuotannonalan määrittely sekä otanta, iii) alustava otos valittiin virheellisten ja epätäydellisten tietojen perusteella, iv) valittu alustava otos ei ollut edustava, koska siihen kuului yrityksiä pikemminkin kuin ryhmiä; lisäksi väitettiin, että otoksen edustavuus heikentyi, kun siihen sisällytettiin yksi yritys, joka luopui hiljattain liiketoiminnasta, ja toinen yritys, jolla oli etuyhteydellistä myyntiä.
(18)
Osapuolten esiin ottamiin seikkoihin vastattiin seuraavasti:
-
Päätös otannan käyttämisestä unionin tuottajien osalta tehdään erikseen kussakin tutkimuksessa kunkin tapauksen erityisolosuhteista riippuen, eikä perusasetuksen 22 artiklan 6 kohtaa sovelleta otannan käyttöön määritettäessä vahinkoa voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun yhteydessä. Toisin kuin aiemmissa tutkimuksissa, joissa kaikkien ilmoittautuneiden ja yhteistyössä toimineiden yritysten tutkiminen oli toteutettavissa, komissio katsoi tässä tarkastelussa, että kaikkia unionin tuottajia ei voitaisi niiden suuren määrän vuoksi tutkia kohtuudella käytettävissä olevassa ajassa ja että näin ollen 27 artiklan edellytykset täyttyivät.
-
Komissio ei "sekoittanut" edustavuuden tutkimista, unionin tuotannonalan määrittelyä ja alustavan otoksen valintaa, koska nämä vaiheet olivat riippumattomia toisistaan ja niistä päätettiin erikseen. Ei osoitettu, missä määrin unionin tuottajien - edustavuuden tutkimisen yhteydessä - toimittamien tuotanto- ja myyntitietojen käyttö oli vaikuttanut otoksen edustavuuteen.
-
Otos valittiin valinnan aikana käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti. Otoksen edustavuutta tarkasteltiin uudelleen osapuolilta saatujen yritysten tietoja koskevien huomautusten jälkeen. Huomautusten ei katsottu olevan perusteltuja.
-
Perusasetuksen 27 artiklan vaatimusten mukaisesti otos vahvistettiin sellaisen suurimman edustavan tuotanto- ja myyntimäärän perusteella, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Suurempiin ryhmiin kuuluvien yritysten, joiden havaittiin toimivan riippumattomasti toisista samaan ryhmään kuuluvista tytäryhtiöistä, katsottiin edustavan unionin tuotannonalaa, minkä vuoksi ei ollut tarvetta tutkia koko ryhmää yhdessä. Yrityksiä käsiteltiin otannassa taloudellisina yksikköinä ja varmistettiin, että kaikki asiaan liittyvät tiedot voitiin varmentaa. Lisäksi liiketoiminnasta luopuminen ja etuyhteydellisen myynnin esiintyminen olivat ominaisia sektorille tarkastelujaksolla, minkä vuoksi näiden tekijöiden ei katsottu vähentäneen otoksen edustavuutta.
(19)
Ilmoittamisen jälkeen osapuolet toistivat edellä esitetyt väitteet, joita on jo käsitelty.
(20)
Vireillepanoilmoituksessa esitettiin etuyhteydettömien tuojien otantaa. Yksikään 24 etuyhteydettömästä tuojasta, joihin otettiin yhteyttä, ei toiminut yhteistyössä tässä tutkimuksessa.
(21)
Kaikkiin viiteen tiedossa olleeseen raaka-aineen toimittajaan otettiin yhteyttä vireillepanon yhteydessä ja niille toimitettiin asiaan liittyvät kyselylomakkeet. Kaksi toimittajayritystä ilmoittautui ja vastasi kyselylomakkeeseen.
(22)
Vireillepanon yhteydessä otettiin yhteyttä kaikkiin tiedossa olleisiin käyttäjiin ja käyttäjien järjestöihin. Käyttäjistä 17 toimitti vastauksen kyselylomakkeeseen. 20 käyttäjien järjestöä 16 jäsenvaltiosta ilmoittautui ja toimitti kannanottoja.
7. Saatujen tietojen tarkistaminen
(23)
Komissio pyysi ja tarkisti kaikki tarpeellisiksi katsomansa tiedot sen määrittämiseksi, onko tuetun tuonnin ja siitä aiheutuvan vahingon jatkuminen tai toistuminen todennäköistä ja mikä on unionin edun mukaista. Tarkastuskäyntejä tehtiin Intian viranomaisten tiloihin Delhissä ja seuraavien osapuolten tiloihin:
a)
Vientiä harjoittavat tuottajat
-
Dhunseri Petrochem and Tea Limited, Kolkata, Intia;
-
Reliance Industries Limited, Navi Mumbai, Intia;
b)
Unionin tuottajat
-
Indorama Polymers Europe, UAB, Alankomaat;
-
Equipolymers, Italia, Saksa;
-
Neo Group, UAB, Liettua;
-
Novapet SA, Espanja;
c)
Unionin käyttäjät:
-
Coca-Cola Europe, Belgia;
-
Nestle Waters France, Ranska.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(24)
Tarkasteltavana oleva tuote on sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa eli Intiasta peräisin oleva polyeteenitereftalaatti, jonka viskositeettiluku on ISO-standardin 1628-5 mukaan vähintään 78 ml/g. Tuote luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 3907 60 20.
2. Samankaltainen tuote
(25)
Alkuperäisen tutkimuksen ja tarkastelua koskevien tutkimusten tavoin tässäkin havaittiin, että tarkasteltavana olevalla tuotteella eli asianomaisen maan kotimarkkinoilla tuotetulla ja myydyllä PET:llä sekä unionin tuottajien tuottamalla ja myymällä PET:llä on samat fysikaaliset ja kemialliset perusominaisuudet ja käyttötarkoitukset. Niitä pidettiin tästä syystä perusasetuksen 2 artiklan c alakohdan mukaisina samankaltaisina tuotteina.
C. TUETUN TUONNIN JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
1. Johdanto
(26)
Komissio tutki tarkastelupyyntöön sisältyvien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella seuraavia järjestelmiä, joissa oli esitettyjen väitteiden mukaan myönnetty vientitukea.
Kansalliset järjestelmät
a)
Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
b)
Tullinpalautusjärjestelmä (Duty Drawback Scheme, DDS)
c)
Focus Market -järjestelmä (Focus Market Scheme, FMS)
d)
Focus Product -järjestelmä (Focus Product Scheme, FPS)
e)
Tietyn statuksen haltijan kannustinosinko (Status Holder Incentive Scrip, SHIS)
f)
Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, AAS)
g)
Tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
h)
Erityistalousalueiden/vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä (Special Economic Zones, SEZ/Export Oriented Units Scheme, EOU)
i)
Vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme, ECS).
j)
Tuloverosta vapauttamista koskeva järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme, ITES)
Alueelliset järjestelmät
k)
Länsi-Bengalin kannustinjärjestelmä (West Bengal Incentive Scheme, WBIS).
l)
Gujaratin osavaltion pääomasijoitusten kannustinjärjestelmä (Capital Investment Incentive Scheme of the Government of Gujarat)
m)
Gujaratin osavaltion myyntiverokannustinjärjestelmä (Gujarat Sales Tax Incentive Scheme, GSTIS)
n)
Gujaratin osavaltion sähköverosta vapauttamisen järjestelmä (Gujarat Electricity Duty Exemption Scheme, GEDES)
o)
Maharashtran osavaltion kannustinjärjestelmä (Package Scheme of Incentives of the Government of Maharashtra, PSI).
(27)
Luettelon a-c ja h alakohdassa mainitut järjestelmät perustuvat 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade Act 1992) nro 22/1992, jäljempänä ‧ulkomaankauppalaki‧. Ulkomaankauppalaissa Intian viranomaiset valtuutetaan antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Nämä tiedonannot esitetään tiivistelmänä ulkomaankauppapolitiikkaa, jäljempänä ‧FT-policy‧, koskevissa asiakirjoissa, jotka kauppaministeriö julkaisee viiden vuoden välein ja joita päivitetään säännöllisesti. Tämän tutkimuksen tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon liittyvä ulkomaankauppa-asiakirja on "Foreign Trade Policy 2009-2014", jäljempänä ‧FTP 09-14‧. Lisäksi Intian viranomaiset esittelevät FTP 09-14 -asiakirjaan liittyviä menettelyjä käsikirjassa "Handbook of Procedures, Volume I", jäljempänä ‧HOP I 09-14‧. Myös tämä menettelykäsikirja saatetaan ajan tasalle säännöllisesti.
(28)
Edellä olevan luettelon b alakohdassa esitetty järjestelmä perustuu vuoden 1962 tullilain 75 §:ään, vuoden 1944 keskusvalmisteverolain (Central Excise Act) 37 §:ään, vuoden 1994 rahoituslain 93A ja 94 §:ään sekä vuoden 1995 tullien, valmisteverojen ja palveluverojen palautusjärjestelmää koskeviin sääntöihin. Palautustasot julkaistaan säännöllisesti; tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla sovelletut tasot olivat koko toimialaan sovellettavat tullinpalautustasot 2011-2012, jotka julkaistiin 22 päivänä syyskuuta 2011 päivätyssä tiedonannossa nro 68 / 2011- Customs (N.T.). Tullinpalautusjärjestelmästä ("duty drawback scheme") käytetään myös nimitystä tullinperuutusjärjestelmä ("duty remission scheme") FTP 2009-2014:n luvussa 4.
(29)
Luettelon i alakohdassa mainittu järjestelmä perustuu vuoden 1949 pankkivalvontalain (Banking Regulation Act 1949) 21 ja 35A §:ään, joiden mukaan Intian keskuspankki (Reserve Bank of India, RBI) voi ohjata kaupallisten pankkien vientiluottotoimintaa.
(30)
Luettelon j alakohdassa mainittu järjestelmä perustuu vuoden 1961 tuloverolakiin (Income Tax Act), jota muutetaan vuosittain annettavalla varainhoitolailla (Finance Act).
(31)
Luettelon k alakohdassa tarkoitettua järjestelmää hallinnoi Länsi-Bengalin osavaltion hallitus, ja se on perustettu Länsi-Bengalin kauppa- ja teollisuusministeriön 22 päivänä kesäkuuta 1999 antamalla tiedonannolla nro 580-CI/H, joka on korvattu 24 päivänä maaliskuuta 2004 annetulla tiedonannolla nro 134-CI/O/Incentive/17/03/I.
(32)
Luettelon l alakohdassa tarkoitettua järjestelmää hallinnoi Gujaratin osavaltion hallitus, ja se perustuu teollisuuden kannustinpolitiikkaan.
(33)
Luettelon m alakohdassa tarkoitettua järjestelmää hallinnoi Gujaratin osavaltion hallitus, ja se perustuu teollisuuden kannustinpolitiikkaan.
(34)
Luettelon n alakohdassa tarkoitettu järjestelmä perustuu Bombayn vuoden 1958 sähköverolakiin (Bombay Electricity Duty Act of 1958).
(35)
Luettelon o alakohdassa tarkoitettua järjestelmää hallinnoi Maharashtran osavaltio, ja se perustuu Maharashtran osavaltion teollisuus-, energia- ja työministeriön päätöslauselmiin.
(36)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että otokseen valitut vientiä harjoittavat tuottajat saivat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla etuuksia tarkasteltavana olevan tuotteen osalta seuraavista järjestelmistä:
Kansalliset järjestelmät
a)
Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
b)
Tullinpalautusjärjestelmä (Duty Drawback Scheme, DDS)
c)
Focus Market -järjestelmä (Focus Market Scheme, FMS)
d)
Tietyn statuksen haltijan kannustinosinko (Status Holder Incentive Scrip, SHIS)
e)
Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, AAS)
Alueelliset järjestelmät
f)
Länsi-Bengalin kannustinjärjestelmä (West Bengal Incentive Scheme, WBIS).
2. Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
a) Oikeusperusta
(37)
DEPBS:n yksityiskohtainen kuvaus sisältyy FTP 09-14:n lukuun 4.3 sekä HOP I 09-14:n lukuun 4.
b) Tukikelpoisuus
(38)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea kaikki valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) Käytännön toteutus
(39)
Viejä voi hakea DEPBS-hyvityksiä, jotka lasketaan prosenttiosuutena järjestelmän mukaisesti vietyjen tuotteiden arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet tällaiset DEPBS-prosenttiosuudet useimmille tuotteille, myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle. Osuudet on määritetty tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien (Standard Input/Output Norms, SION) perusteella, ja niissä otetaan huomioon tuonnin oletettu osuus vientituotteeseen käytetyistä tuotantopanoksista ja tästä oletetusta tuonnista kannettu tulli riippumatta siitä, onko tuontitullit tosiasiallisesti maksettu vai ei. DEPBS-prosentti tarkasteltavana olevalle tuotteelle tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 8 prosenttia ja enimmäisarvo 58 INR/kg.
(40)
Jotta yritys voi saada etuutta tästä järjestelmästä, sen on harjoitettava vientiä. Vientihetkellä viejän on ilmoitettava Intian viranomaisille, että vienti tapahtuu DEPBS-järjestelmän mukaisesti. Tavaroiden vientiä varten Intian tulliviranomaiset antavat lähetysmenettelyn aikana viennin lähetysasiakirjan. Asiakirjasta käy ilmi muun muassa asianomaiselle vientitapahtumalle myönnettävä DEPBS-hyvitys. Tässä vaiheessa viejä tietää, kuinka suuren edun se saa. Sen jälkeen kun tulliviranomaiset ovat antaneet tämän asiakirjan, Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa DEPBS-hyvityksen myöntämiseen. DEPBS-prosenteista sovelletaan etua laskettaessa sitä, joka oli voimassa vienti-ilmoituksen tekohetkellä.
(41)
Intian kirjanpitonormien mukaisesti DEPBS-hyvitykset on vientivelvoitteen täytyttyä mahdollista kirjata tileihin suoriteperusteella tulona. Näitä hyvityksiä voidaan käyttää minkä tahansa tavaroiden - tuotantohyödykkeitä ja tuontirajoitusten alaan kuuluvia tavaroita lukuun ottamatta - myöhemmin tapahtuvan tuonnin tullien maksamiseen. Hyvityksiä käyttäen tuodut tavarat voidaan myydä kotimarkkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai käyttää muutoin. DEPBS-hyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä ja voimassa 24 kuukauden ajan niiden myöntämisestä.
(42)
DEPBS-hyvitysten hakemukset tehdään sähköisesti, ja ne voivat kattaa rajoittamattoman määrän vientitapahtumia. Hakemukset on jätettävä viimeistään kolme kuukautta viennin jälkeen, mutta kuten HOP I 09-14 -käsikirjan kohdassa 9.3 selvästi todetaan, määräajan jälkeen jätetyt hakemukset voidaan aina hyväksyä pienellä sakkomaksulla (10 prosenttia hyvityksestä).
(43)
Molempien otokseen valittujen yritysten havaittiin käyttävän tätä järjestelmää tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kolmella ensimmäisellä neljänneksellä.
d) DEPBS-järjestelmää koskevat päätelmät
(44)
DEPBS-järjestelmästä myönnetään perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. DEPBS-hyvityksissä on kyse Intian viranomaisten myöntämästä taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. DEPBS-hyvityksestä koituu etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.
(45)
Lisäksi DEPBS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista.
(46)
Tätä järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukainen. Viejää ei velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotantoprosessissa, eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Käytössä ei myöskään ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada DEPBS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että asianomainen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada DEPBS-järjestelmän etuuksia.
e) Luopuminen DEPBS-järjestelmästä ja siirtyminen DDS-järjestelmään
(47)
DEPBS-järjestelmän soveltamista jatkettiin viimeisen kerran kolmella kuukaudella 30 päivään syyskuuta 2011 saakka julkisella ilmoituksella nro 54 (RE-2010)/2009-2014, joka julkaistiin 17 päivänä kesäkuuta 2011. Koska sen jälkeen ei julkaistu järjestelmän jatkamista koskevia ilmoituksia, DEPBS-järjestelmä on tosiasiallisesti peruutettu 30 päivästä syyskuuta 2011. Sen vuoksi oli tarpeen tarkistaa, voitaisiinko toimenpiteitä ottaa käyttöön perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(48)
Intian viranomaiset selittivät komissiolle, että DEPBS-järjestelmän peruuttamisen jälkeen yritykset voivat valita jonkin muun tullinvapautus-/tullinperuutusjärjestelmän, joka määritellään FTP 09-14 -käsikirjan luvussa 4 eli ennakkolupajärjestelmän (AAS) tai tullinpalautusjärjestelmän (DDS).
(49)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että molemmat otokseen valitut yritykset ryhtyivät hyödyntämään DSS:ää heti kun DEPBS peruutettiin. On huomattava, että DDS otettiin käyttöön vuonna 1995 ja se oli käytössä rinnakkain DEPBS:n kanssa tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kolmen ensimmäisen neljänneksen aikana ja useita vuosia ennen tarkastelua koskevaa tutkimusajanjaksoa. Viejät eivät kuitenkaan voineet hyödyntää samanaikaisesti DDS:ää ja DEPBS:ää saman viennin osalta. Tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kolmen ensimmäisen neljänneksen aikana DDS-prosentti oli 2,2 prosenttia ja enimmäismäärä 1,5 INR/kg, joten DSS ei ollut niin avokätinen eikä näin ollen niin houkutteleva kuin DEPBS. On huomattava, että Intian viranomaiset toteuttivat toimia, jotta siirtyminen DEPBS:stä DDS:ään olisi sujuvaa, kuten käy ilmi 22 päivänä syyskuuta 2011 päivätystä yleiskirjeestä nro 42 /2011-Customs. Yleiskirjeessä selitetään, että "tämän vuoden tullinpalautusjärjestelmään sisältyy tuotantopanoksia, jotka kuuluivat aiemmin DEPB[S]-järjestelmään". Samassa yleiskirjeessä todetaan, että DEPBS-järjestelmän alaisuudessa toimivien sektoreiden osalta "on päätetty tarjota sujuva siirtymäkausi näiden sektoreiden tuotantopanoksille sisällytettäessä näitä palautusjärjestelmään. Siirtymäjärjestelynä näihin tuotantopanoksiin sovelletaan pientä vähennystä, useimpien osalta 1-3 prosenttia, verrattuna DEPBS-tasoon". Toisin sanoen yleiskirjeessä todetaan, että tullinpalautusprosentit, jotka olivat voimassa 1 päivästä lokakuuta 2011 lähtien, määritettiin niin, että etuus olisi sama kuin peruutetusta DEPBS-järjestelmästä saatava.
(50)
Lokakuun 1 päivästä 2011 tarkasteltavana olevaan tuotteeseen sovellettava DSS-prosentti korotettiin 2,2:sta 5,5 prosenttiin FOB-arvosta ja enimmäismäärä 1,5:stä 5,5:een INR/kg. Havaittiin, että tämä uusi prosentti tarjoaa saman tasoisen tuen kuin DEPBS 30 päivään syyskuuta 2011 asti (8 prosenttia ja enimmäismäärä 58 INR/kg). Kun otetaan huomioon tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vallinneet PET-hinnat, DEPBS:n enimmäismäärää sovellettiin yleisesti, minkä tuloksena saatiin teoreettinen etuus 4,64 INR/kg tai 5,8 prosenttia. DDS:n tapauksessa enimmäismäärää ei sovellettu, joten teoreettinen etuus oli 5,5 prosenttia.
(51)
Tutkimuksessa vahvistettiin edellisessä kappaleessa esitetyt seikat. Otokseen valittujen yritysten vuotuinen keskimääräinen tukimarginaali oli DEPBS:n osalta 5,5 prosenttia ja DDS:n osalta 6 prosenttia.
(52)
Molempien järjestelmien vertailu osoittaa, että niillä oli useita yhteisiä täytäntöönpanoon liittyviä ominaisuuksia.
(53)
Edellä 47-51 kappaleessa esitetyt seikat osoittavat, että vaikka DEPBS-järjestelmä peruutettiin, siihen liittyviä etuuksia myönnettiin edelleen keskeytyksettä ja lähes saman tasoisina tarjoamalla saumaton siirtyminen tullinpalautusjärjestelmään. Tästä syystä päätellään, että tukia ei ole peruutettu perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ja että DEPBS-järjestelmä on tasoitustoimenpiteiden alainen.
(54)
Ilmoittamisen jälkeen eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että DEPBS oli peruutettu, eikä sen näin ollen pitäisi olla tasoitustoimenpiteiden alainen. On huomattava, että DEPBS:n voimassaolo päättyi 30 päivänä syyskuuta 2011, kuten selitetään myös 47 kappaleessa. Tuen myöntäminen kuitenkin jatkui, ja viejillä on mahdollisuus DEPBS:n vaihtoehtona hakea ja saada etuuksia esimerkiksi DDS- tai AAS-järjestelmästä. Tästä syystä tämä väite hylättiin.
f) Tuen määrän laskeminen
(55)
Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Tässä yhteydessä katsottiin, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Kyseisellä hetkellä Intian viranomaisten on siis luovuttava tulleista, ja tämä luopuminen on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea. Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan, josta muun muassa käy ilmi kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä DEPBS-hyvitys. Edellä mainitun perusteella on asianmukaista pitää DEPBS-järjestelmästä saatua etua järjestelmän mukaisista vientitapahtumista tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana hankittujen hyvitysten summana.
(56)
Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta väistämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin näin määritellyistä hyvityksistä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö, ja näin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (nimittäjä) tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(57)
Edellä esitetyn perusteella tämän järjestelmän osalta otokseen valituille yrityksille vahvistettu tukiprosentti oli tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 3,78 ja 4,42 prosenttia.
3. Tullinpalautusjärjestelmä (Duty Drawback Scheme, DDS)
a) Oikeusperusta
(58)
DDS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus sisältyy vuoden 1995 tullien ja valmisteverojen palautusjärjestelmää koskeviin sääntöihin, sellaisina kuin ne ovat muutettuna myöhemmillä tiedonannoilla.
b) Tukikelpoisuus
(59)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea kaikki valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) Käytännön toteutus
(60)
Tukikelpoinen viejä voi hakea palautuksia, jotka lasketaan prosenttiosuutena järjestelmän mukaisesti vietyjen tuotteiden FOB-arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet tällaiset palautusprosenttiosuudet useille tuotteille, myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle. Ne määritetään tuotteen valmistuksessa tuotantopanoksina käytettyjen materiaalien keskimääräisen määrän tai arvon ja tuotantopanoksista maksettujen keskimääräisten tullien perusteella. Niitä sovelletaan riippumatta siitä, onko tuontitulleja tosiasiallisesti maksettu. DDS-prosentti tarkasteltavana olevalle tuotteelle tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 5,5 prosenttia FOB-arvosta ja enimmäismäärä oli 5,5 INR/kg.
(61)
Jotta yritys voi saada etuutta tästä järjestelmästä, sen on harjoitettava vientiä. Kun lähetystä koskevat yksityiskohtaiset tiedot syötetään tullin serverille (ICEGATE), tämä tarkoittaa, että vienti tapahtuu DDS-järjestelmän mukaisesti, ja DDS-summa vahvistetaan peruuttamattomasti. Kun varustamo on tehnyt yleisen vienti-ilmoituksen (Export General Manifest, EGM) ja tulli on verrannut asiakirjaa lähetysasiakirjaan ja hyväksynyt sen, kaikki palautussumman maksun hyväksymisen edellytykset täyttyvät ja se voidaan maksaa joko suoraan viejän pankkitilille tai sekkinä.
(62)
Viejän on esitettävä näyttö viennin toteutumisesta pankkitositteella (Bank Realisation Certificate, BRC). Asiakirja voidaan antaa sen jälkeen kun palautussumma on maksettu, mutta Intian viranomaiset perivät maksetun summan takaisin, jos viejä ei toimita BRC-tositetta annetussa määräajassa.
(63)
Palautussumma voidaan käyttää mihin tarkoitukseen hyvänsä.
(64)
Intian kirjanpitonormien mukaisesti tullinpalautussummat on vientivelvoitteen täytyttyä mahdollista kirjata tileihin suoriteperusteella tulona.
(65)
Otokseen valittujen yritysten havaittiin hyödyntäneen DDS-järjestelmää tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viimeisellä neljänneksellä.
d) DDS-järjestelmää koskevat päätelmät
(66)
DDS-järjestelmästä myönnetään perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Tullipalautuksessa on kyse Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta. Tullinpalautuksesta koituu myös etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.
(67)
Lisäksi DDS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista.
(68)
Tätä järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukainen.
(69)
Käytössä ei ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada DDS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että asianomainen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada DDS-järjestelmän etuuksia.
(70)
Tämä vahvistetaan Intian viranomaisten yleiskirjeessä nro 24/2001, jossa selvästi todetaan, että tullinpalautusprosentti ei liity tosiasialliseen tuotantopanosten käyttötapaan eikä tietyn viejän tai yksittäisten lähetysten tuotantopanoksiin kohdistuneisiin tosiasiallisiin kustannuksiin, ja ohjeistetaan alueviranomaisia, että toimivaltaisten paikallislaitosten ei pitäisi vaatia mitään näyttöä tuoduista tai kotimarkkinoilta hankituista tuotantopanoksista maksetuista tulleista viejien esittämän palautushakemuksen yhteydessä.
(71)
Edellä esitetyn perusteella päätellään, että DSS on tasoitustoimenpiteiden alainen.
e) Tuen määrän laskeminen
(72)
Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Tässä yhteydessä katsottiin, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Kyseisellä hetkellä Intian viranomaisten on siis maksettava palautussumma, mikä on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea. Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan, josta muun muassa käy ilmi asianomaiselle vientitapahtumalle myönnettävä palautussumma. Edellä mainitun perusteella on asianmukaista pitää DDS-järjestelmästä saatua etua järjestelmän mukaisista vientitapahtumista tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana saatujen palautusten summana.
(73)
Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta väistämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin näin määritellyistä hyvityksistä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö, ja näin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (nimittäjä) tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(74)
Edellä esitetyn perusteella tämän järjestelmän osalta otokseen valituille yrityksille vahvistettu tukiprosentti oli tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 1,65 ja 1,32 prosenttia.
4. Focus Market -järjestelmä (Focus Market Scheme, FMS)
a) Oikeusperusta
(75)
FMS:n yksityiskohtainen kuvaus sisältyy FTP 09-14:n kohtaan 3.14 sekä HOP I 09-14:n kohtaan 3.8.
b) Tukikelpoisuus
(76)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea kaikki valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) Käytännön toteutus
(77)
Tässä järjestelmässä kaikkien tuotteiden vientiin HOP I 09-14 -käsikirjan liitteessä 37(C) olevissa taulukoissa 1 ja 2 mainittuihin maihin voidaan myöntää tullihyvitystä, jonka suuruus on 3 prosenttia tuotteiden FOB-arvosta. Kaikkien tuotteiden vientiin HOP I 09-14 -käsikirjan liitteessä 37(C) olevassa taulukossa 3 mainittuihin maihin voidaan myöntää 1 päivästä huhtikuuta 2011 tullihyvitystä, jonka suuruus on 4 prosenttia tuotteiden FOB-arvosta. Järjestelmään eivät sisälly tietyntyyppiset vientitapahtumat, esimerkiksi tuotujen tai kauttakuljetettujen tavaroiden vienti, vientiin rinnastettavat toimitukset, palvelujen vienti sekä erityistalousalueilla toimivien yksikköjen ja vientiin suuntautuneiden yksikköjen viennin liikevaihto. Järjestelmään eivät myöskään kuulu tietyntyyppiset tuotteet, esimerkiksi timantit, jalometallit, malmit, viljat, sokeri sekä öljytuotteet.
(78)
FMS-järjestelmän tullihyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä, ja ne ovat voimassa 24 kuukautta hyvitykseen oikeuttavan todistuksen myöntämispäivästä. Niitä voidaan käyttää minkä tahansa myöhemmin tapahtuvan tuotantopanosten tai hyödykkeiden tuonnin tullien maksamiseen, tuotantohyödykkeet mukaan lukien.
(79)
Hyvitykseen oikeuttava todistus annetaan satamasta, josta tavarat on viety, sen jälkeen kun tavarat on lähetty. Intian viranomaiset eivät vaikuta tullihyvitysten myöntämiseen, kunhan hakija toimittaa viranomaisille kopiot kaikista asiaan liittyvistä vientiasiakirjoista (esim. vientitilauksesta, laskuista, lähetysasiakirjoista ja pankkitositteista).
(80)
Otokseen valittujen yritysten todettiin käyttäneen tätä järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
d) FMS-järjestelmää koskevat päätelmät
(81)
FMS-järjestelmästä myönnetään perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. FMS-tullihyvityksissä on kyse Intian viranomaisten antamasta taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi FMS-tullihyvityksestä koituu etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.
(82)
Lisäksi FMS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista.
(83)
Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukainen. Viejää ei velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotantoprosessissa, eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Käytössä ei ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada FMS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että asianomainen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada FMS-järjestelmän etuuksia. Viejä voi käyttää FMS-tullihyvityksiä tuodakseen tuotantohyödykkeitä, vaikkakaan tuotantohyödykkeet eivät kuulu tällaisten sallittujen tullinpalautusjärjestelmien piiriin, kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa säädetään, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.
e) Tuen määrän laskeminen
(84)
Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun perusteella, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana, siten kuin yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja oli sen kirjannut suoritusperusteella tulona tileihin vientihetkellä. Tuen määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(85)
Tämän järjestelmän osalta otokseen valituille yrityksille vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 0,19 ja 0,87 prosenttia.
5. Tietyn statuksen haltijan kannustinosinko (Status Holder Incentive Scrip, SHIS)
a) Oikeusperusta
(86)
SHIS:n yksityiskohtainen kuvaus sisältyy FTP 09-14:n kohtaan 3.16 sekä HOP I 09-14:n kohtaan 3.10. Statusluokkien yksityiskohtainen kuvaus sisältyy FTP 09-14:n kohtiin 3.10.1-3.10.4 ja HOP I 09-14:n kohtiin 3.1-3.5.
b) Tukikelpoisuus
(87)
Valmistajaviejät tai kauppiasviejät, jotka tunnustetaan statuksen haltijoiksi, ovat tukikelpoisia tässä järjestelmässä.
c) Käytännön toteutus
(88)
Sekä kauppiasviejät että valmistajaviejät voivat saada nk. statuksen. Riippuen siitä, mikä on niiden vientitulos kuluvana vuonna ja aiempina vuosina, hakijoille myönnetään jokin seuraavista statuksista: Export House, Star Export House, Trading House, Star Trading House tai Premier Trading House.
(89)
SHIS-järjestelmän mukaan statuksen haltijat voivat saada tullihyvitystä, jonka suuruus on 1 prosentti viennin FOB-arvosta sektoreilla, jotka on täsmennetty FTP 09-14:n kohdassa 3.16.4 ja jotka ovat nahkasektori (ei kuitenkaan viimeistelty nahka), tekstiili- ja juuttisektori, käsityöt, koneenrakennussektori (ei kuitenkaan jotkin alasektorit), muovit ja peruskemikaalit (ei kuitenkaan lääkkeet). Tarkasteltavana oleva tuote, joka on muovilaji, kuuluu järjestelmän piiriin.
(90)
SHIS-tullihyvitykset eivät ole siirrettävissä, ja niillä on maksettava tuontitullit tuotantohyödykkeistä, joita käytetään soveltamisalaan kuuluvien sektoreiden tuotteiden valmistukseen.
(91)
Jos hakija on hyödyntänyt EPCG-järjestelmän mukaista nollatullia jonakin vuotena, se ei voi hakea tukea SHIS-järjestelmästä kyseisenä vuonna tapahtuneesta viennistä.
(92)
Järjestelmä otettiin käyttöön vuonna 2009 vuosina 2009-2010 ja 2010-2011 harjoitetun viennin osalta, ja sitä on jatkettu vuosittain sen jälkeen. Viimeksi järjestelmän voimassaoloa pidennettiin 31 päivään maaliskuuta 2013 (ks. 9 päivänä maaliskuuta 2012 annettu tiedonanto nro 07/2012 - Customs).
(93)
Intian kirjanpitonormien mukaisesti SHIS-tullihyvitykset on vientivelvoitteen täytyttyä mahdollista kirjata tileihin suoriteperusteella tulona.
(94)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että toinen otokseen valittu yritys hyödynsi tätä järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla mutta toinen ei ollut tukikelpoinen 90 kappaleessa kuvatun määräyksen vuoksi.
d) SHIS-järjestelmää koskevat päätelmät
(95)
SHIS-järjestelmästä myönnetään perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. SHIS-tullihyvityksissä on kyse Intian viranomaisten antamasta taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi SHIS-tullihyvityksestä koituu etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.
(96)
Lisäksi SHIS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista.
(97)
Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukainen. Tullihyvitys on käytettävä tullien maksamiseen sellaisten tuotantohyödykkeiden tuonnista, jotka eivät kuulu tällaisten sallittujen tullinpalautusjärjestelmien piiriin, kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa säädetään, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.
f) Tuen määrän laskeminen
(98)
Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun perusteella, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana, siten kuin yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja oli sen kirjannut suoritusperusteella tulona tileihin vientihetkellä. Tuen määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(99)
Tämän järjestelmän osalta ainoalle järjestelmää käyttäneelle otokseen valitulle yritykselle vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 1 prosentti.
6. Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
a) Oikeusperusta
(100)
EPCGS:n yksityiskohtainen kuvaus sisältyy FTP 09-14:n lukuun 5 sekä HOP I 09-14:n lukuun 5.
b) Tukikelpoisuus
(101)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat "sidoksissa" valmistajiin ja palveluntarjoajiin.
c) Käytännön toteutus
(102)
Tiettyihin vientivelvoitteisiin sitoutunut yritys voi tuoda (uusia ja käytettyjä, enintään kymmenen vuotta vanhoja) tuotantohyödykkeitä alennetulla tullilla. Intian viranomaiset antavat tätä varten pyynnöstä maksullisen EPCGS-lisenssin. Järjestelmässä on sovellettu kaikkiin sen mukaisesti tuotuihin tuotantohyödykkeisiin alennettua 3 prosentin tuontitullia. Maahantuotuja tuotantohyödykkeitä on vientivelvoitteen täyttämiseksi käytettävä tietyn vientituotteiden määrän tuottamiseen tiettynä aikana. FTP 09-14 -asiakirjan mukaan tuotantohyödykkeitä voi tuoda nollatullilla EPCGS-järjestelmän nojalla, mutta tällöin ajanjakso vientivelvoitteen täyttämistä varten on lyhyempi.
(103)
EPCGS-lisenssin haltija voi hankkia tuotantohyödykkeet myös kotimarkkinoilta. Tällöin tuotantohyödykkeiden kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi tuoda tullitta maahan kyseisten tuotantohyödykkeiden valmistuksessa tarvittavia aineksia. Vaihtoehtoisesti kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi saada vientiin rinnastettavassa toiminnassa saatavat edut toimittaessaan tuotantohyödykkeitä EPCGS-lisenssin haltijalle.
d) EPCGS-järjestelmää koskevat päätelmät
(104)
EPCGS-järjestelmästä myönnetään perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Tullinalennus on Intian viranomaisten antamaa taloudellista tukea, koska kyseinen etu vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi tullinalennuksesta koituu etua viejälle, koska tullien kantamatta jättäminen tuonnin yhteydessä lisää yrityksen maksuvalmiutta.
(105)
EPCGS-järjestelmä on myös oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, koska lisenssejä ei voi saada ilman sitoumusta viedä tuotteita. Tämän vuoksi sen katsotaan olevan perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea.
(106)
EPCGS-järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Tuotantohyödykkeet eivät kuulu tällaisten sallittujen järjestelmien piiriin, kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa säädetään, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.
e) Tuen määrän laskeminen
(107)
Tuen määrä laskettiin perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien perusteella jakamalla se ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa kyseisellä teollisuudenalalla. Näin laskettua tarkastelua koskevalle tutkimusajanjaksolle kohdennettua määrää on oikaistu lisäämällä siihen kyseisen ajanjakson korko, jotta määrä ilmentäisi ajan myötä saavutetun edun koko arvoa. Tutkimusajanjaksolla Intiassa voimassa ollutta kaupallista korkoa pidettiin soveltuvana korkona tähän tarkoitukseen. Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin tästä määrästä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö.
(108)
Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson asiaa koskevan viennin liikevaihtoon (asiaa koskeva nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(109)
Tämän järjestelmän osalta otokseen valituille yrityksille vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 0,55 ja 0,56 prosenttia.
7. Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, AAS)
(110)
Yhden otokseen valitun yrityksen todettiin käyttäneen järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tutkimuksessa kuitenkin vahvistettiin, että pyynnön esittäjän saama etu oli merkityksetön, minkä vuoksi AAS-järjestelmää ei tarkasteltu enempää.
8. Länsi-Bengalin kannustinjärjestelmä 1999 (West Bengal Incentive Scheme, WBIS 1999)
a) Oikeusperusta
(111)
Länsi-Bengalin osavaltion hallituksen soveltama järjestelmä kuvataan yksityiskohtaisesti Länsi-Bengalin osavaltion kauppa- ja teollisuusministeriön 22 päivänä kesäkuuta 1999 antamassa tiedonannossa nro 580-CI/H.
b) Tukikelpoisuus
(112)
Järjestelmästä voidaan myöntää tukia yrityksille, jotka perustavat kehittymättömälle alueelle uuden teollisuuslaitoksen tai laajentavat merkittävästi tällaisella alueella sijaitsevaa olemassa olevaa teollisuuslaitosta. On kuitenkin olemassa kattava ei-tukikelpoisten tuotannonalojen luettelo, jonka perusteella tiettyjen toiminta-alojen yritykset eivät voi hyötyä kannustinjärjestelmistä.
c) Käytännön toteutus
(113)
Länsi-Bengalin osavaltio myöntää tukikelpoisille teollisuusyrityksille kannustimia useiden erilaisten etuuksien muodossa, joita ovat muun muassa valmiiden tuotteiden myynnin vapauttaminen valtakunnallisesta liikevaihtoverosta ja valtakunnallisen arvonlisäveron palauttaminen; tavoitteena on kannustaa teollisuuden kehittämistä taloudeltaan kehittymättömillä alueilla.
(114)
Järjestelmässä edellytetään, että yritysten on investoitava kehittymättömille alueille. Länsi-Bengalin osavaltion kehittymättömät alueet luokitellaan eri luokkiin niiden taloudellisen kehittyneisyyden mukaan, kehittyneet alueet sen sijaan eivät voi saada lainkaan etuja näistä kannustejärjestelmistä. Kannustimien määrää laskettaessa tärkeimpänä perusteena käytetään investoinnin kokoa ja aluetta, jolle yritys sijoittautuu tai on sijoittautunut.
(115)
Yhden otokseen valitun yrityksen todettiin käyttäneen järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
d) Päätelmä
(116)
Järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Ne ovat Länsi-Bengalin osavaltion taloudellista tukea, koska kannusteet eli tässä tapauksessa valmiiden tuotteiden vapautus liikevaihtoverosta ja arvonlisäveron palautus vähentävät tuloja veroista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi näistä kannusteista koituu etua yritykselle, sillä ne parantavat sen taloudellista tilannetta, koska muutoin kannettavat verot jäävät maksamatta.
(117)
Lisäksi tämä järjestelmä on perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla alueellisesti erityinen, koska sitä voivat käyttää ainoastaan tietyt yritykset, jotka ovat investoineet tietyille asianomaisen osavaltion lainkäyttövaltaan kuuluville maantieteellisille alueille. Kyseisen alueen ulkopuolelle sijoittautuneet yritykset eivät voi käyttää niitä, ja edun taso vaihtelee lisäksi alueittain.
(118)
WBIS 1999 -järjestelmä on siis tasoitustoimenpiteiden alainen.
e) Tuen määrän laskeminen
(119)
Tuen määrä on laskettu sellaisen valmiiden tuotteiden myyntiin sovellettavan liikevaihtoveron ja arvonlisäveron määrän perusteella, joka tavanomaisesti olisi kertynyt tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana mutta jota ei tämän järjestelmän mukaisesti kannettu. Tukien määrät (osoittaja) on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kokonaismyynnille; se on nimittäjä, koska tuki ei ole riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Tukiprosentti oli 1,36 prosenttia.
9. Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
(120)
Perusasetuksen säännösten mukaisten tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä arvo-osuutena ilmaistuna on otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien osalta 7,53 ja 8,17 prosenttia.
Järjestelmä
DEPB
DDS
FMS
SHIS
EPCGS
WBIS
Yhteensä
YRITYS
%
%
%
%
%
%
%
Dhunseri Petrochem & Tea Limited
3,78
1,65
0,19
nolla
0,55
1,36
7,53
Reliance Industries Limited
4,42
1,32
0,87
1,0
0,56
nolla
8,17
10. Päätelmät tuen jatkumisen tai toistumisen todennäköisyydestä
(121)
Perusasetuksen 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkittiin, johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen tuen jatkumiseen tai toistumiseen.
(122)
Kuten johdanto-osan 26-118 kappaleesta ilmenee, intialaisten tarkasteltavana olevan tuotteen viejien todettiin tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona edelleen saaneen etua Intian viranomaisten antamista tasoitustoimenpiteiden alaisista tuista.
(123)
Tukijärjestelmistä annetaan toistuvasti etuja, eikä ole merkkejä siitä, että nämä etuudet poistettaisiin käytöstä lähitulevaisuudessa. Kukin viejä on lisäksi tukikelpoinen useassa eri tukijärjestelmässä.
(124)
Tarkasteltiin myös, vietäisiinkö unioniin merkittäviä määriä, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta.
(125)
Intia on tarkasteltavana olevan tuotteen suuri tuottaja. Tutkimuksen aikana kerättyjen tietojen mukaan Intian tuotantokapasiteetti oli noin 700 000-900 000 tonnia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, ja laajennussuunnitelmien jälkeen maan kokonaiskapasiteetti olisi 1 600 000-1 800 000 tonnia vuoteen 2014 mennessä. Tämän tuloksena kotimaisen kysynnän ylittävän kapasiteetin arvioidaan olevan 600 000-700 000 tonnia vuonna 2014, mikä olisi 21-25 prosenttia unionin kokonaiskulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(126)
Näissä olosuhteissa tarkasteltavana olevan tuotteen intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat ovat erittäin riippuvaisia vientimyynnistä ja on todennäköistä, että unioniin suuntautuva vientimäärä - joka oli merkittävä jo tarkastelua kokevalla tutkimusajanjaksolla - kasvaa, jos toimenpiteet kumotaan.
(127)
Eräs vientiä harjoittava tuottaja totesi, että ylikapasiteetti vähenee vuoden 2014 jälkeen, minkä vuoksi ylikapasiteettitilanne on vain tilapäinen. Väitteen, jonka mukaan ylikapasiteetti vähenee vuoden 2014 jälkeen, havaittiin olevan samansuuntainen markkinaseurantaraportissa esitettyjen ennusteiden kanssa. Sen vuoksi pääteltiin, että tämä kannanotto ei ollut sellainen, että se muuttaisi analyysiä, joka koskee ylikapasiteetin kehittymistä.
(128)
Ilmoittamisen jälkeen eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että merkittävä tilapäinen ylikapasiteetti oli väistämätöntä, koska tuotantokapasiteettia voidaan yleensä lisätä vain suurissa erissä modernien PET-tuotantolaitosten vähimmäiskoon vuoksi. On huomattava, että tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson ja seuraavan vuoden aikana tuotantokapasiteetti kasvoi ainakin 150 000-200 000 tonnia. Tästä seuraa, että esiin otetut syyt eivät yksin ole perusteena 125 kappaleessa mainittuun vientiä varten käytettävissä olevaan ylikapasiteettiin. Tässä yhteydessä vientiä varten käytettävissä olevan ylikapasiteetin syy on joka tapauksessa merkityksetön. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(129)
Jotkin osapuolet väittivät, että Intiassa kehittyvä vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti voitaisiin ohjata muihin kolmansiin maihin, ja näin ollen komission laskelmissa esitettyä vientiä varten käytettävissä olevaa ylikapasiteettia ei arvioitu asianmukaisesti. Missään vaiheessa ei oletettukaan, että vientiä varten käytettävissä olevan mahdollisen ylikapasiteetin koko määrä suunnattaisiin unioniin. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(130)
Edellä esitetyn perusteella voidaan päätellä, että tuetun tuonnin jatkuminen on todennäköistä.
D. UNIONIN TUOTANNONALAN MÄÄRITELMÄ
(131)
Samankaltaista tuotetta tuottaa unionissa 13 tiedossa olevaa tuottajaa. Ne muodostavat unionin tuotannonalan perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja niistä käytetään jäljempänä nimitystä ‧unionin tuotannonala‧.
(132)
12 tiedossa ollutta unionin tuottajaa, joita valituksen tekijä edustaa tässä tapauksessa, toimi yhteistyössä tutkimuksessa ja tuki sitä. Yksi muu tiedossa ollut unionin tuottaja ei toiminut yhteistyössä tässä tarkastelussa.
(133)
Kaikkia unionin tuotannonalasta käytettävissä olevia tietoja, kuten kyselylomakevastauksia, Eurostatin tietoja ja tarkastelupyynnön tietoja, käytettiin unionin kokonaistuotannon määrittämiseen tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(134)
Unionin PET-markkinoilla on varsin suuri määrä tuottajia, jotka kuuluvat usein suurempaan yritysryhmään, jonka päätoimipaikka on unionin ulkopuolella. Unionin PET:n tuotannonalaan on kohdistunut vuosien 2000 ja 2012 välillä useita muutoksia. Äskettäin tapahtuneiden yritysostojen ja toiminnan lopettamisten jälkeen markkinat ovat vakiintumisvaiheessa. Uusia tuotteita, kuten kierrätys-PET:tä ja bio-PET:tä, kehitetään yhdessä kierrätysteollisuuden vielä suhteellisen tuoreen nousun yhteydessä.
(135)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet väittivät, että unionin tuotannonalan kuvaus oli epätarkka, koska viisi tuottajaa itse asiassa kuului yhteen laajaan kansainväliseen ryhmään ja kolme muuta tuottajaa oli etuyhteydessä PET-pakkausyrityksiin. Mikään näistä seikoista ei ollut ristiriidassa 134 kappaleessa annetun kuvauksen kanssa, jossa nimenomaisesti todettiin, että unionin tuottajat yleensä kuuluvat suurempiin ryhmiin. Tämän keskittymisen vaikutusta käsitellään 207 kappaleessa. Kytkösmarkkinoiden vaikutusta arvioidaan 202-204 kappaleessa.
(136)
Kuten edellä on todettu, yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien suhteellisen suuren määrän vuoksi valittiin neljän unionin tuottajan otos, jonka osuus samankaltaisen tuotteen kokonaistuotannosta ja -myynnistä unionissa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 50 prosenttia.
E. TILANNE UNIONIN MARKKINOILLA
1. Unionin kulutus
(137)
Unionin kulutus määritettiin unionin tuotannonalan unionin markkinoilla myymien määrien, Eurostatilta saatujen tuontimäärätilastojen sekä yhteistyöstä kieltäytyneen unionin tuottajan osalta tarkastelupyynnössä esitettyjen arvioiden perusteella.
(138)
Kulutus kohosi aluksi vuosina 2009 ja 2010, minkä jälkeen se laski hieman eli 2 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vuoteen 2008 verrattuna niin, että se oli yhteensä 2 802 miljoonaa tonnia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
Taulukko 1
Kulutus
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Määrä (tonnia)
Kulutus
2 868 775
2 934 283
2 919 404
2 802 066
Indeksi(2008=100)
100
102
102
98
Lähde:
kyselyvastaukset, Eurostat ja tarkastelupyyntö.
2. Intiasta tulevan tuonnin määrä, markkinaosuus ja hinta
(139)
Voimassa olevista toimenpiteistä huolimatta tuonti Intiasta yli kaksinkertaistui tarkastelujaksolla: se oli 46 313 tonnia vuonna 2008 ja 96 678 tonnia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(140)
Intian markkinaosuus kasvoi vastaavasti 1,6 prosentista 3,5 prosenttiin vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä ja oli merkittävästi suurempi kuin edellisessä tarkastelussa vahvistettu markkinaosuus (0,3 %).
(141)
Keskimääräinen hinta oli 1 285 euroa/tonni tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tämä tarkoittaa 22 prosentin nousua tarkastelujaksolla, ja siihen päästiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vuonna 2009 tapahtuneen 21 prosentin laskun jälkeen.
Taulukko 2
Tuonti Intiasta
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tuonti (tonnia)
46 313
44 482
83 691
96 678
Indeksi (2008 = 100)
100
96
181
209
Keskihinta
1 054
834
1 031
1 285
Indeksi (2008 = 100)
100
79
98
122
Tuonnin markkinaosuus (%)
1,6
1,5
2,9
3,5
Lähde:
Eurostat.
3. Tuonti muista kolmansista maista
a) Tuonti Thaimaasta, Taiwanista, Malesiasta ja Indonesiasta
(142)
Kuten edellä todettiin, Intiasta, Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta tulevaan tuontiin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu suoritettiin rinnakkain tämän tutkimuksen kanssa.
(143)
Tuonti Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta lisääntyi 56 prosenttia tarkastelujaksolla, vaikka tuonti väheni 59 prosenttia vuoteen 2010 asti. Tuonnin kokonaismäärä oli kuitenkin alle vähimmäistason.
(144)
Tämän tuonnin markkinaosuus kasvoi 0,7 prosentista 1,1 prosenttiin vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä.
(145)
Keskimääräinen hinta oli 1 310 euroa/tonni tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla; tämä oli 1,5 prosenttia alle unionin tuotannonalan keskimääräisen yksikköhinnan. Tämä tarkoittaa 27 prosentin nousua tarkastelujaksolla, ja siihen päästiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vuonna 2009 tapahtuneen 18 prosentin laskun jälkeen.
Taulukko 3
Tuonti Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta tulevan tuonnin määrä (tonnia)
19 078
12 127
7 762
29 836
Indeksi (2008 = 100)
100
64
41
156
Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta tulevan tuonnin markkinaosuus (%)
0,7
0,4
0,3
1,1
Indeksi (2008 = 100)
100
62
40
160
Tuontihinta (euroa/tonni)
1 030
843
1 055
1 310
Indeksi (2008 = 100)
100
82
102
127
Lähde:
Eurostat.
b) Tuonti Kiinasta, Yhdistyneistä arabiemiraattikunnista, Iranista ja Pakistanista
(146)
Tuonti muista kolmansista maista, joihin sovellettiin polkumyyntitoimenpiteitä, väheni 69 prosenttia tarkastelujaksolla vuonna 2009 tapahtuneen 49 prosentin kasvun jälkeen. Vain Kiinasta tuleva tuonti pysyi vakaana.
(147)
Kyseisten maiden markkinaosuus supistui 8,2 prosentista 2,6 prosenttiin vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä; tämä koski erityisesti Yhdistyneitä arabiemiraattikuntia (1,7 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla) ja Kiinaa (0,6 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla).
(148)
Keskimääräinen hinta oli 1 258 euroa/tonni tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla; tämä oli 5,5 prosenttia alle unionin tuotannonalan keskimääräisen yksikköhinnan. Tämä tarkoittaa 24 prosentin nousua tarkastelujaksolla, ja siihen päästiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vuonna 2009 tapahtuneen 22 prosentin laskun jälkeen.
Taulukko 4
Tuonti Kiinasta, Yhdistyneistä arabiemiraattikunnista, Iranista ja Pakistanista
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tuonti Kiinasta, Yhdistyneistä arabiemiraattikunnista, Iranista ja Pakistanista (tonnia)
235 913
351 798
188 776
72 054
Indeksi (2008 = 100)
100
149
80
31
Kiinasta, Yhdistyneistä arabiemiraattikunnista, Iranista ja Pakistanista tulevan tuonnin markkinaosuus (%)
8,2
12,0
6,5
2,6
Indeksi (2008 = 100)
100
146
79
31
Tuontihinta (euroa/tonni)
1 016
789
949
1 258
Indeksi (2008 = 100)
100
78
93
124
Lähde:
Eurostat.
c) Tuonti muista kolmansista maista, joihin ei sovelleta toimenpiteitä
(149)
Muista kolmansista maista, joihin ei sovelleta toimenpiteitä, kuten Omanista, Etelä-Koreasta, Venäjältä, Meksikosta ja Saudi-Arabiasta, tulevan tuonnin määrä kasvoi 59 prosenttia tarkastelujaksolla; vuonna 2009 kasvua oli 71 prosenttia. Vuoden 2009 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä Omanista tuli suurin unioniin vientiä harjoittava maa.
(150)
Kyseisten maiden markkinaosuus kasvoi 9,7 prosentista 15,8 prosenttiin vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä; tämä johtui pääosin Omanista tulevan tuonnin 4,3 prosentin kasvusta. Etelä-Korean markkinaosuus tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 4 prosenttia, mikä on 5 prosenttia alle sen vuonna 2009 saavuttaman korkeimman tason.
(151)
Keskimääräinen hinta oli 1 273 euroa/tonni; tämä oli 4,3 prosenttia alle unionin tuotannonalan keskimääräisen yksikköhinnan. Tämä tarkoittaa 10 prosentin nousua tarkastelujaksolla, ja siihen päästiin vuonna 2010 ja tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, kun hinta oli ensin laskenut 24 prosenttia vuonna 2009. Omanista tulevan tuonnin keskimääräinen hinta oli 1 310 euroa/tonni tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla; tämä oli 1,5 prosenttia alle unionin tuotannonalan keskimääräisen yksikköhinnan. Etelä-Koreasta tulevan tuonnin keskimääräinen hinta oli 1 294 euroa/tonni; tämä oli 2,7 prosenttia alle unionin tuotannonalan keskimääräisen yksikköhinnan.
Taulukko 5
Tuonti muista kolmansista maista
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Muista kolmansista maista tulevan tuonnin määrä (tonnia)
279 188
478 570
469 753
442 692
Indeksi (2008 = 100)
100
171
168
159
Muista kolmansista maista tulevan tuonnin markkinaosuus (%)
9,7
16,3
16,1
15,8
Indeksi (2008 = 100)
100
168
165
162
Tuontihinta (euroa/tonni)
1 156
879
997
1 273
Indeksi (2008 = 100)
100
76
86
110
Tärkeimmät viejät (tonnia)
Oman
0
52 632
95 646
120 286
Etelä-Korea
177 341
254 451
183 801
114 346
Venäjä
546
546
3
50 427
Meksiko
2 650
1 879
29 039
29 409
Saudi-Arabia
230
20 454
50 108
24 756
Muut
98 422
148 609
111 156
103 468
Lähde:
Eurostat.
4. Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne
(152)
Perusasetuksen 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti on tarkasteltu kaikkia taloudellisia tekijöitä ja indikaattoreita, joilla oli vaikutusta unionin tuotannonalan tilanteeseen tarkastelujakson aikana.
(153)
Vahinkoindikaattorit määritettiin vahingon tarkastelua varten kahdella tasolla:
-
makrotaloudelliset tekijät (tuotanto, tuotantokapasiteetti, kapasiteetin käyttöaste, myyntimäärä, markkinaosuus, kasvu, työllisyys, tuottavuus, ja tukimarginaalien suuruus sekä aiemman tuetun tuonnin vaikutuksista toipuminen) arvioitiin koko unionin tuotannon tasolla kaikkien unionin tuottajien osalta unionin tuotannonalalta kerättyjen, tarkastelupyyntöön sisältyvien sekä julkisesti saatavilla olevista tilastoista saatujen tietojen perusteella;
-
mikrotaloudelliset tekijät (varastot, keskimääräiset yksikköhinnat, palkat, kannattavuus, investointien tuotto, kassavirta, pääoman saanti ja investoinnit) arvioitiin otokseen valittujen unionin tuottajien osalta niiltä saatujen tietojen perusteella.
(154)
Yksi otokseen valittu unionin tuottaja luopui yhdestä tuotantolaitoksestaan kesäkuussa 2010. Kyseisen tuotantolaitoksen hankki toinen unionin tuottaja. Koska makrotaloudellisten indikaattoreiden analyysi perustuu kaikilta unionin tuottajilta kerättyihin tietoihin, tuotantolaitoksesta luopumisella ei ollut mitään vaikutusta vahinkoanalyysin laajuuteen tai yksittäisiin indikaattoreihin.
(155)
Analyysin aluksi on syytä selittää, että tietyt globaalit talouden tapahtumat vuoden 2010 lopulla ja vuoden 2011 alussa vaikuttivat unionin markkinoiden tilanteeseen, etenkin samankaltaisen tuotteen hintoihin ja myyntimääriin. Tällöin puuvillan tarjonta väheni, mikä johti polyesterikuidun lisääntyneeseen kysyntään Aasian markkinoilla. PET ja polyesterikuitu ovat tuotantoketjun alkupäässä suureksi osaksi riippuvaisia samasta raaka-aineesta, joka on puhdistettu tereftaalihappo (PTA). Polyesterikuidun kasvanut kysyntä johti PTA:n riittämättömään tarjontaan ja nosti PET:n hintoja. Koska myös Lähi-idän PET:n tuottajat ovat riippuvaisia Aasiasta tulevasta PTA:sta, tämä aiheutti PET:n unioniin tuonnissa äkillisen putoamisen. Samalla tärkeimmät PTA:n toimittajat unionissa ilmoittivat force majeure -tilanteesta, joka johti lisärajoituksiin PET:n kotimarkkinatuotannossa.
4.1. Osapuolten huomautukset
(156)
Jotkin osapuolet kiistivät vahinkoanalyysin pätevyyden sillä perusteella, että se perustui puutteellisiin tietoihin, mikä vaikutti myös osapuolten puolustautumisoikeuksiin. Esiin tuotiin etenkin jäljempänä mainitut seikat.
(157)
Jotkin osapuolet väittivät, että unionin tuottajilta kerätyissä tiedoissa ei noudatettu kyselylomakkeen täyttöohjeita, joiden mukaan eri yritysten tietoja ei pitäisi yhdistellä. Sen vuoksi väitettiin, että kerätyt tiedot olivat epätarkkoja ja epätäydellisiä, koska ilmoitetut luvut oli yhdistetty otokseen valittujen yritysten tiedoista. On huomattava, että tiedot kerättiin asianmukaisesti ja tarkistettiin paikan päällä. Kerättyjen tietojen katsottiin antavan riittävän tarkan käsityksen unionin tuotannonalasta, minkä vuoksi edellä esitetty väite oli hylättävä. Ilmoittamisen jälkeen osapuolet esittivät väitteensä uudelleen. Uusia näkökohtia tai näyttöä ei esitetty. Samat osapuolet toistivat väitteensä, jonka mukaan yhden otokseen valitun yrityksen toimittamat tiedot olivat epätäydellisiä, koska ne eivät liittyneet koko ryhmään vaan yksittäiseen yritykseen ryhmän sisällä. Asiaa käsiteltiin jo otannan vaiheessa, kuten 18 kappaleessa selitetään.
(158)
Samat osapuolet väittivät, että komissio pyrki korjaamaan väitetyt puutteet kerätyissä tiedoissa lähettämällä täydentäviä kyselylomakkeita. Tältä osin on selvennettävä, että komissio tosiaan lähetti täydentäviä kyselylomakkeita, mutta osoitti ne ainoastaan otoksen ulkopuolisille unionin tuottajille, jotta saataisiin tietoja vahinkoanalyysin kannalta merkityksellisistä makrotaloudellisista indikaattoreista, joten tämä tehtiin otokseen valituilta unionin tuottajilta saatujen tietojen täydentämiseksi. Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet toistivat väitteensä esittämättä uusia näkökohtia tai uutta näyttöä. Sen vuoksi osapuolten väite oli hylättävä.
(159)
Samat osapuolet väittivät myös, että otokseen valittujen tuottajien toimittamat tiedot olivat perusasetuksen 29 artiklan velvoitteiden vastaisia, koska tietoja, jotka eivät olleet luottamuksellisia, oli toimitettu luottamuksellisina ja jätetty näin avoimen tapauskansion ulkopuolelle. Tältä osin on huomattava, että tiedot luokiteltiin luottamuksellisiksi tiedot toimittaneen osapuolen pyynnöstä. Osapuolten pyynnöstä toimitettujen tietojen luottamuksellisuutta tarkasteltiin uudelleen ja tapauksen mukaan tiedot luokiteltiin uudelleen niin, että ne olivat osapuolten tarkasteltavana avoimessa tapauskansiossa, kun kyseisten yritysten hyväksyntä oli saatu. Tämän vuoksi tämäkin väite hylättiin.
4.2. Makrotaloudelliset indikaattorit
a) Tuotanto
(160)
Unionin tuotannonalan markkinaosuuden menetystä (ks. 164 kappale) seuraillen unionin tuotanto väheni 11 prosenttia vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Unionin tuotannon lasku keskeytyi ainoastaan vuonna 2010, jolloin se nousi verrattuna vuoteen 2009 mutta pysyi kuitenkin 4 prosenttia vuoden 2008 tasoa alempana. Tuotanto väheni vielä lisää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
Taulukko 6
Unionin kokonaistuotanto
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tuotanto (tonnia)
2 327 169
2 107 792
2 239 313
2 068 717
Indeksi (2008 = 100)
100
91
96
89
Lähde:
kyselyvastaukset ja tarkastelupyyntö.
b) Tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(161)
Unionin tuotannonalan tuotantokapasiteetti laski 23 prosenttia vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Tämä suuntaus liittyy useiden tuotantolaitosten sulkemiseen, mitä osittain kompensoi uusien tuotantolaitosten avaaminen.
(162)
Kapasiteetin käyttöaste kasvoi 75 prosentista 86 prosenttiin vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Kapasiteetin käyttöasteen kasvua on tarkasteltava unionin tuotannonalan rakenneuudistustoimien yhteydessä (ks. 134 kappale).
Taulukko 7
Tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tuotantokapasiteetti (tonnia)
3 118 060
2 720 326
2 625 244
2 393 516
Indeksi
100
87
84
77
Kapasiteetin käyttöaste (%)
75
77
85
86
Indeksi (2008 = 100)
100
104
114
116
Lähde:
kyselyvastaukset ja tarkastelupyyntö.
c) Myynnin määrä
(163)
Unionin tuotannonalan myynnin määrä unionin markkinoilla noudatteli samaa kehitystä kuin tuotanto ja supistui 6 prosenttia tarkastelujaksolla.
Taulukko 8
Unionin tuotannonalan kokonaismyynti unionissa
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Myynti (tonnia)
2 288 283
2 047 305
2 169 423
2 160 807
Indeksi (2008 = 100)
100
89
95
94
Lähde:
kyselyvastaukset ja tarkastelupyyntö.
d) Markkinaosuus
(164)
Vuonna 2009 tapahtuneen 13 prosentin laskun jälkeen unionin tuotannonala sai takaisin osan Yhdistyneiden arabiemiraattikuntien, Etelä-Korean, Iranin ja Pakistanin menettämästä markkinaosuudesta huolimatta siitä, että tuonti Intiasta, Omanista ja muista kolmansista maista (Venäjä, Meksiko ja Saudi-Arabia) kasvoi samalla kaudella. Unionin tuotannonalan markkinaosuus supistui kaiken kaikkiaan 3 prosenttia tarkastelujaksolla.
Taulukko 9
Unionin tuotannonalan markkinaosuus
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Unionin tuotannonalan markkinaosuus (%)
80
70
74
77
Indeksi (2008 = 100)
100
87
93
97
Lähde:
kyselyvastaukset, tarkastelupyyntö ja Eurostat.
e) Kasvu
(165)
Markkinat lamaantuivat tarkastelujaksolla. Niillä ei tapahtunut kasvua, jota unionin tuotannonala olisi voinut hyödyntää, vaan rakenneuudistuspyrkimyksistä huolimatta unionin tuotannonala menetti edelleen markkinaosuuttaan kasvavalle tuonnille etenkin niistä maista, joihin ei sovellettu toimenpiteitä. Kulutuksen hienoista laskua tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla on tarkasteltava ottaen huomioon raaka-aineen (PTA:n) tilapäinen puute sekä unionin että globaaleilla markkinoilla.
f) Työllisyys ja tuottavuus
(166)
Unionin tuotannonalan työllisyystaso laski 41 prosenttia vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana. Lasku oli jatkuvaa tarkastelujaksolla, myös vuonna 2010, jolloin tuotanto lisääntyi (ks. 160 kappale). Kun otetaan huomioon kasvava tuottavuus, tämä lasku on osoitusta useiden unionin tuottajien rakennemuutostoimista.
(167)
Unionin tuotannonalan työvoiman tuottavuus, ilmaistuna tuotantomääränä (tonnia) työntekijää kohti vuodessa, kasvoi tarkastelujaksolla 50 prosenttia. Tuotanto laski siis hitaammin kuin työllisyystaso eli unionin tuotannonalan tehokkuus kasvoi. Tämä oli erityisen ilmeistä vuonna 2010, jolloin tuotanto lisääntyi vaikka työllisyystaso laski ja tuottavuus oli 37 prosenttia korkeampi kuin vuonna 2008.
Taulukko 10
Työllisyys ja tuottavuus
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Työntekijöiden lukumäärä
2 060
1 629
1 449
1 218
Indeksi
100
79
70
59
Tuottavuus (tonnia/ työntekijä)
1 130
1 294
1 545
1 698
Indeksi (2008 = 100)
100
115
137
150
Lähde:
kyselyvastaukset ja tarkastelupyyntö.
g) Tosiasiallisen tukimarginaalin merkittävyys
(168)
Kun otetaan huomioon tuotteen markkinoiden hintaherkkyys, Intiasta tulleen tuonnin varsinaisen tukimarginaalin suuruuden vaikutusta unionin tuotannonalaan ei voida pitää vähäpätöisenä. Indikaattori on sitäkin merkityksellisempi, kun tarkastellaan vahingon toistumisen todennäköisyyttä. Jos toimenpiteet päättyvät, on todennäköistä, että tuettu tuonti jatkuu sellaisessa määrin ja sellaisilla hinnoilla, että tukimarginaalin vaikutus olisi merkittävä.
h) Aiemman tuetun tuonnin vaikutuksista toipuminen
(169)
Edellä tarkastellut indikaattorit osoittavat jonkinasteista parannusta unionin tuotannonalan joissakin taloudellisissa indikaattoreissa vuonna 2001 tapahtuneen lopullisten tukitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen, mutta ne myös todistavat, että unionin tuotannonalan tilanne on edelleen riskialtis.
4.3. Mikrotaloudelliset indikaattorit
a) Varastot
(170)
Varastojen taso oli 24 prosenttia korkeampi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla kuin vuonna 2008. Varastot ovat kuitenkin pysyneet aiemmin määritetyllä tasolla suhteessa tuotantoon eli 5-6 prosentissa.
Taulukko 11
Varastot
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Loppuvarastot
51 495
54 808
54 314
64 069
Indeksi (2008 = 100)
100
106
105
124
Lähde:
Kyselylomakevastaukset
b) Hintakehitys
(171)
Hintojen pudottua vuonna 2009 (- 16 %) pääasiassa talouskriisin vuoksi ne nousivat lähelle vuoden 2008 tasoja vuonna 2010. Tätä seurasi keskimääräisen yksikköhinnan jyrkkä nousu tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, minkä johdosta nousu tarkastelujaksolla oli 25 prosenttia.
(172)
Äkillistä hinnannousua tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla olisi tarkasteltava ottaen huomioon puuvillamarkkinoiden odottamaton markkinakehitys vuoden 2010 lopussa ja vuoden 2011 ensimmäisellä neljänneksellä. Kuten 155 kappaleessa mainittiin, puuvillan ennätyshintojen vuoksi siirryttiin käyttämään polyesterikuituja, jotka kilpailevat samasta raaka-aineesta kuin PET. Raaka-aineen, etenkin PTA:n, kasvanut kysyntä puski PET:n hintoja ylöspäin Aasiassa ja Lähi-idässä, millä oli heijastusvaikutuksia PET:n hintoihin unionissa. Hintojen nousua unionissa tuolloin korosti vielä lyhytaikainen puute PTA:sta unionissa yhden unionin PTA-tuottajan ilmoittaman force majeure -tilanteen vuoksi.
Taulukko 12
Yksikkömyyntihinta unionissa
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Yksikkömyyntihinta EU:ssa (euroa/tonni)
1 066
891
1 045
1 330
Indeksi (2008 = 100)
100
84
98
125
Lähde:
Kyselylomakevastaukset
c) Myyntihintoihin vaikuttavat tekijät
(173)
PET:n myyntihinnat noudattelevat yleensä sen pääasiallisten raaka-aineiden (lähinnä PTA:n ja monoeteeniglykolin (MEG:n)) hintakehitystä, koska kyseiset raaka-aineet muodostavat jopa 90 prosenttia PET:n kokonaiskustannuksista. PTA on öljyjohdannainen, jonka hinta vaihtelee raakaöljyn hinnan mukaan. Tämä aiheuttaa suurta vaihtelua PET:n hinnoissa.
(174)
Lisäksi PET kilpailee samasta raaka-aineesta kuin polyesterikuitu, jonka valmistus riippuu samassa määrin kuin PET:n valmistus PTA:n saatavuudesta. Koska polyesterikuitu on vaihtoehto puuvillalle tekstiiliteollisuudessa, PET:n hintaan vaikuttavat siksi myös puuvillamarkkinoiden kehitykset.
d) Palkat
(175)
Keskimääräiset palkat laskivat 7 prosenttia tarkastelujaksolla. Lasku tapahtui tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ja lisäsi tuottavuuden kasvua (ks. 167 kappale).
Taulukko 13
Palkat
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Palkat (keskimäärin henkeä kohti)
54 512
56 014
54 876
50 784
Indeksi (2008 = 100)
100
103
101
93
Lähde:
Kyselylomakevastaukset
e) Kannattavuus ja investointien tuotto
(176)
Kannattavuus ja investointien tuotto paranivat merkittävästi vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Unionin markkinoilla tapahtuvan myynnin voitto kasvoi - 7,9 prosentista (vuonna 2008) 5,3 prosenttiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ja investointien tuotto parani - 9,6 prosentista 10,6 prosenttiin. Vuoteen 2008 vaikutti yhden unionin tuottajan erityisen huono tulos. Unionin tuotannonalan taloudellisen tilanteen kohentuminen vuosina 2009 ja 2010, kun hinnat olivat alle vuoden 2008 tasojen, todistaa hintojen ja kannattavuuden välistä löyhää suhdetta. Kannattavuuden paraneminen sitä vastoin vaikuttaa korreloivan tiiviisti kapasiteetin käyttöasteen ja tuottavuuden kasvun paranemiseen (ks. edellä).
(177)
Vuosien 2010 ja 2011 vaihteessa tapahtuneen globaalin markkinakehityksen sekä edellä kuvattujen rakenneuudistuspyrkimysten ja tehokkuuden paranemisen ansiosta unionin tuotannonala pysyi parantamaan kannattavuuttaan vuonna 2010 niin, että se oli 5,3 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(178)
Yksi osapuoli väitti, että kehitys oli odottamaton ja poikkeuksellinen, eikä sen voida katsoa edustavan unionin tuotannonalan kokonaistilannetta.
(179)
Tältä osin on huomattava, että unionin tuotannonala pystyi hyödyntämään PET:n hinnannousun vuoden 2011 lopussa ja vuoden 2012 alussa, koska se oli vahvistanut PTA:n kiinteän hinnan ennen kuvattuja markkinatapahtumia. Tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeistä kehitystä koskevien (osapuolten toimittamien) tilastolähteiden perusteella PET-tuottajien voittomarginaalit laskivat merkittävästi vuonna 2012. Tämä vahvistaa sitä, että kannattavuuteen vuonna 2011 (tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso) vaikuttivat suuresti odottamattomat ja tilapäiset globaalit talouden tapahtumat (ks. 155 kappale), jotka eivät todennäköisesti toistu ja joita ei voida pitää pysyvinä ja unionin tuotannonalan tilannetta edustavina.
Taulukko 14
Kannattavuus ja investointien tuotto
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Kannattavuus (myynti unionissa) (%)
-7,9
1,6
4,8
5,3
Indeksi
100
221
261
267
Investointien tuotto (%)
-9,6
2,3
8,9
10,6
Indeksi (2008 = 100)
100
224
292
310
Lähde:
Kyselylomakevastaukset
f) Kassavirta ja pääoman saanti
(180)
Kassavirta parani merkittävästi tarkastelujaksolla ja heijasteli unionin tuotannonalan hiljattain kohentunutta kannattavuutta.
Taulukko 15
Kassavirta
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Kassavirta (euroa)
-59 419 394
40 940 883
96 614 649
103 761 169
Indeksi (2008 = 100)
100
269
363
375
% liikevaihdosta (%)
-5,9
4,5
8,3
7,5
Indeksi (2008 = 100)
100
176
242
229
Lähde:
Kyselylomakevastaukset
(181)
Ei ollut erityisiä merkkejä siitä, että unionin tuotannonalalla olisi ollut vaikeuksia saada pääomaa; tämä johtuu pääasiassa siitä, että unionin tuottajat ovat yhdistyneet suuriksi ryhmiksi.
g) Investoinnit
(182)
Investointien taso laski kaiken kaikkiaan 35 prosenttia tarkastelujaksolla. Vuonna 2008 tehdyt investoinnit leikkautuivat rajusti vuonna 2009 eivätkä ole täysin palautuneet sen jälkeen.
Taulukko 16
Investoinnit
2008
2009
2010
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Investoinnit (tuhatta euroa)
72 341 598
5 404 705
15 994 659
47 217 003
Indeksi (2008 = 100)
100
7
22
65
Lähde:
Kyselylomakevastaukset
5. Unionin tuotannonalan tilannetta koskevat päätelmät
(183)
Makrotaloudellisten tietojen analyysistä käy ilmi, että unionin tuotannonalan tuotanto- ja myyntimäärät laskivat tarkastelujaksolla. Unionin tuotannonalan markkinaosuus ei ole täysin elpynyt vuonna 2009 tapahtuneen pudotuksen jälkeen, ja se laski 3 prosenttiyksikköä tarkastelujaksolla (77 %:iin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla). Työllisyyden ja kapasiteetin lasku on seurausta käynnissä olevista rakenneuudistuksista, ja sitä on tarkasteltava ottaen huomioon kapasiteetin käyttöasteen ja tuottavuuden kasvu.
(184)
Samaan aikaan useimmat merkitykselliset mikrotaloudelliset indikaattorit osoittivat merkkejä kohentumisesta. Kannattavuus, investointien tuotto ja kassavirta kasvoivat merkittävästi, etenkin vuonna 2010 ja tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Toisaalta investoinnit romahtivat vuonna 2009 eivätkä ole elpyneet sen jälkeen.
(185)
Tuotannonalan taloudellinen tilanne on kaiken kaikkiaan kohentunut. Parannukset ovat kuitenkin suhteellisen hiljattaisia ja perustuvat jossakin määrin ennakoimattomaan ja tilapäiseen markkinakehitykseen vuosien 2010 ja 2011 vaihteessa (ks. 155 kappale). Tätä vaikuttaisivat tukevan tiedot, jotka ovat saatavilla unionin tuotannonalan marginaalin kehityksestä vuonna 2012 (ks. 179 kappale), mikä osoittaa laskua tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon nähden.
(186)
Edellä esitetyn analyysin perusteella voidaan todeta, että unionin tuotannonalan tilanne on kohentunut eikä merkittävää vahinkoa vaikuttaisi aiheutuvan. Ilmeisen positiivisista suuntauksista ja merkittävistä rakennemuutostoimista huolimatta unionin tuotannonalan tilanne on edelleen riskialtis.
(187)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet kiistivät päätelmän, jonka mukaan unionin tuotannonala oli edelleen riskialtis, ja väittivät, että unionin tuotannonalan tilanne oli terve ja että siinä on tapahtunut huomattavia muutoksia vuodesta 1999. On huomattava, että kuten edellä 184 kappaleessa selitettiin, yleisestä tilanteen kohentumisesta ja vakaantumisesta huolimatta kaikki talouden indikaattorit eivät kehittyneet positiivisesti tarkastelujaksolla. Esimerkiksi tuotanto- ja myyntimäärä sekä markkinaosuus pienenivät. Lisäksi parannukset olivat suhteellisen hiljattaisia ja vaikuttivat lyhytikäisiltä, kun otetaan huomioon kannattavuuden putoaminen vuonna 2012. Tällä perusteella katsottiin, että vaikka tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ei todettu esiintyvän merkittävää vahinkoa, unionin tuotannonalan tilanne oli edelleen riskialtis. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(188)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet vastustivat tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeiseen kauteen viittaavien tietojen käyttöä unionin tuotannonalan taloudellisen tilanteen analyysissä. Tältä osin vahvistetaan, että unionin tuotannonalan tilanne arvioitiin tarkastelujakson osalta eikä tällä perusteella havaittu merkittävän vahingon esiintymistä. Unionin tuotannonalan kannattavuuden kehittyminen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen on kuitenkin tässä tapauksessa merkityksellistä vuosien 2010 ja 2011 vaihteessa tapahtuneen erikoislaatuisen globaalin markkinakehityksen vuoksi. Se myös osoittaa tälle sektorille tyypillistä vaihtelua. Näin ollen väite hylätään.
F. VAHINGON TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
1. Arvioitujen tuontimäärien ja -hintojen vaikutukset, jos toimenpiteet kumotaan
(189)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että tuonti Intiasta jatkui tuetuin hinnoin eikä ole merkkejä siitä, että tuki vähenisi tai loppuisi tulevaisuudessa.
(190)
Intiasta unioniin tulevan tuonnin todennäköistä määrää koskevassa ennakoivassa analyysissä kävi ilmi, että kun otetaan huomioon vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti (ks. 125 kappale), unionin hintatasot ja unionin markkinoiden houkuttelevuus, tuonti Intiasta lisääntyy todennäköisesti tasoille, jotka ylittävät tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson tasot, jos toimenpiteet kumotaan. Suunniteltujen kapasiteetin laajennusten myötä vientiä varten käytettävissä olevan ylikapasiteetin arvioidaan olevan lähivuosina 600 000-700 000 tonnia eli 21-25 prosenttia unionin kokonaiskulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(191)
Kun otetaan huomioon tuen jatkuminen, Intiasta tulevan tuonnin hintojen odotetaan laskevan entisestään, jos sitä koskevat toimenpiteet poistetaan. Koska viejien on myös kilpailtava alhaisin hinnoin muista maista tulevaa tuontia vastaan, ne alentavat todennäköisesti hintojaan edelleen kasvattaakseen markkinaosuuttaan unionin markkinoilla.
(192)
Tällä perusteella unionin tuotannonala altistuu todennäköisesti Intiasta tuleville merkittäville tuontimäärille tuetuin hinnoin, jotka alittavat unionin tuotannonalan keskimääräiset hinnat ja heikentävät sen hiljattain kohentunutta taloudellista tilannetta. Näin ollen merkittävä vahinko todennäköisesti toistuu, jos Intiaa koskevat toimenpiteet poistetaan.
2. Tuotantokapasiteetti ja vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti
(193)
Kuten edellä todettiin (ks. 125 kappale), intialaisilla vientiä harjoittavilla tuottajilla on mahdollisuus lisätä vientimääriään unionin markkinoille. Intian tuotantokapasiteetti kasvoi merkittävästi tarkastelujaksolla (ks. 125 kappale). Käytettävissä olevien tietojen mukaan sen odotetaan kasvattavan kapasiteettiaan entisestään niin, että kotimarkkinakulutuksen ja vientiä varten käytettävissä olevan kapasiteetin ero kasvaa 600 000-700 000 tonniin lähitulevaisuudessa. Tällaista vientiä varten käytettävissä olevaa ylikapasiteettia on pidettävä merkittävänä, koska se edustaa noin 21-25:tä prosenttia unionin kulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(194)
Vaikka tuonti unioniin oli suhteellisen vähäistä, se näin ollen yli kaksinkertaistui tarkastelujaksolla, ja riskinä on, että Intiasta suunnataan merkittävä vientimäärä unioniin.
3. Vientimarkkinoiden menetys
(195)
Turkissa ja Etelä-Afrikassa on voimassa kaupan suojatoimenpiteitä Intiasta tulevaa tuontia kohtaan. Intialle tästä seuraava näiden vientimarkkinoiden mahdollinen menetys johtaa siihen, että se kohdistaa todennäköisesti vientiään unionin markkinoille, jos toimenpiteiden annetaan raueta.
(196)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet kiistivät päätelmät, jotka koskivat Intian vientimarkkinoiden menetystä. Väitteen mukaan molemmat markkinat olivat vähäpätöisiä vientimarkkinoita, minkä vuoksi näiltä markkinoilta ei voida suunnata merkittäviä vientimääriä unioniin, jos toimenpiteet poistetaan. On huomattava, että jos joillakin markkinoilla on voimassa kaupan suojatoimenpiteitä, ei ole mahdollista tehdä merkityksellistä vertailua tietyn maan markkinoiden suhteellisesta merkittävyydestä ilman toimenpiteitä ja toimenpiteiden vallitessa. Toisin kuin väitettiin, komissio ei katsonut, että Intiasta näille markkinoille kohdistuvat vientimäärät suunnattaisiin unionin markkinoille. Sen sijaan katsottiin, että kaupan suojatoimenpiteiden voimassaolo muilla kolmansien maiden markkinoilla rajoittaa kolmansien maiden markkinoiden kykyä ottaa vastaan ennakoitu vientiä varten käytettävissä olevan ylikapasiteetin lisäys Intiassa. Näin ollen väite hylättiin.
(197)
Kaupan suojatoimenpiteiden esiintyminen muissa kolmansissa maissa on myös merkki siitä, että Intian viennin hinnoittelukäytäntö toistuu todennäköisesti unionin markkinoilla.
4. Unionin markkinoiden houkuttelevuus
(198)
Unionin PET-markkinat ovat houkuttelevat kokonsa ja hintojensa kannalta; ne ovat maailman kolmanneksi suurimmat markkinat, joilla on rakenteellista tarvetta tuontiin ja korkeat hinnat verrattuna muihin markkinoihin. Intian tapauksessa tuontihinnat unioniin ovat yleisesti korkeampia kuin hinnat muihin kolmansiin maihin, mikä viittaa siihen, että unionin vientimarkkinat ovat houkuttelevat Intian viennin kannalta. Tätä kuvastaa hyvin se, että tuonti Intiasta on kaksinkertaistunut tarkastelujaksolla voimassa olevista toimenpiteistä huolimatta.
(199)
Unionin markkinoiden houkuttelevuutta viejien kannalta vahvistaa sekin, että unionin tuotannonala menetti edelleen markkinaosuuttaan kasvavalle tuonnille sellaisista maista, joihin ei sovellettu toimenpiteitä. Tämä koskee erityisesti Etelä-Koreaa, joka lisäsi merkittävästi vientiään unionin markkinoille vuonna 2012, kun maata koskevat toimenpiteet olivat rauenneet.
5. Muut tekijät
(200)
Muista kolmansista maista, joihin sovelletaan toimenpiteitä, tulevan tuonnin vaikutusta unionin tuotannonalan tilanteeseen ei pidetty merkittävänä suhteellisen alhaisten tuontimäärien ja niiden markkinaosuuden merkittävän laskun vuoksi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(201)
Muista kolmansista maista, joihin ei sovellettu toimenpiteitä, tulevan tuonnin määrä kasvoi tarkastelujaksolla, mutta keskimääräiset tuontihinnat pysyivät lähellä unionin tuotannonalan keskimääräisiä hintoja. Sen vuoksi näistä maista tulevan tuonnin vaikutusta unionin tuotannonalan tilanteeseen pidetään vähäisenä.
6. Kytkösmarkkinat
(202)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet väittivät, että PET:n tuottajien ja jatkojalostajien vertikaalisen integroitumisen vuoksi merkittävä osa PET:stä myytiin kytköskäyttöön eikä se kilpaillut tuonnin kanssa. Lisäksi väitettiin, että kytkösmarkkinoiden osuus oli merkittävä ja vaikutti analyysin tuloksiin.
(203)
Otokseen valittujen unionin tuottajien tasolla kerättyjen tietojen perusteella kytkösmarkkinamyynnin osuuden ei havaittu olevan merkittävä (alle 10 %). On korostettava, että kyseiset osapuolet ilmoittivat PET-tuottajien osuuden pakkaustoiminnassa käytössä olevan PET-tuotantokapasiteetin osalta eikä sen osalta, mikä näiden tuottajien markkinaosuus on pakkaustoiminnassa. Sen vuoksi väitettä kytkösmarkkinakäytön merkittävästä osuudesta pidettiin perusteettomana. Etuyhteydellisen ja etuyhteydettömän myynnin hintojen havaittiin olevan samaa luokkaa.
(204)
Tällä perusteella pääteltiin, että kytkösmarkkinamyyntiä koskeva erillinen analyysi ei ollut tarpeen, ja osapuolten väitteet hylättiin.
7. Osapuolten huomautukset
(205)
Jotkin osapuolet väittivät, että Intiasta tulevasta tuonnista johtuvaa vahinkoa ei esiintynyt tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, mistä on näyttönä unionin tuotannonalan suhteellisen terve talous ja voitot. On huomattava, että tässä tapauksessa ei vahvistettu vahingon jatkumista, minkä vuoksi osapuolten väitteet vastaavat tutkimuksen päätelmiä.
(206)
Jotkin osapuolet väittivät, että muilla tekijöillä, kuten unionin tuotannonalan rakenteellisella tehottomuudella ja investointien puutteella sekä kausi- ja suhdannetekijöillä (esim. huono sää, talouskriisi) olisi voinut olla vaikutusta unionin tuotannonalan tilanteeseen. Ensin esiin otetusta seikasta on huomattava, että unionin tuotannonalan rakenneuudistus on jo käynnissä ja saavutetut tehokkuusedut osoittavat, että osapuolten väite on perusteeton. Suhdannetekijöistä voidaan todeta, että vaikka talouskriisillä olikin vaikutusta unionin tuotannonalan tilanteeseen vuonna 2009, kuten edellä esitettiin (ks. 171 kappale), asianomaisia vaikutuksia ei näytä enää esiintyvän. Huonon sään vaikutukset voivat selittää osittain kutistunutta kulutusta tarkastelua koskevalla ajanjaksolla, mutta sen väitetystä vaikutuksesta unionin tuotannonalan tilanteeseen ei esitetty näyttöä ja vähäinen pudotus vuonna 2011 vaikuttaa pikemminkin liittyvän raaka-aineiden tilapäiseen puutteeseen, joka johtui globaalista markkinakehityksestä vuonna 2011. Sen vuoksi mikään näistä väitteistä ei ollut perusteltu tutkimuksen havaintojen perusteella.
(207)
Jotkin osapuolet väittivät, että vahingon toistuminen tässä tapauksessa on epätodennäköistä, jos toimenpiteiden annetaan raueta, koska rakenteensa ansiosta (keskittyminen ja vertikaalinen integroituminen) unionin tuotannonala on suojattu tuonnin vaikutuksilta. Lisäksi väitettiin, että siirtyminen tuodun PET:n käyttöön ei ole toivottua eikä mahdollista lähitulevaisuudessa etenkin kun ostosopimukset ja -käytännöt sekä suurten tuotemerkkien omistajien (jatkojalostuskäyttäjät) hyväksyntäprosessit tekevät PET-toimittajien vaihtamisesta hankalaa. On huomattava, että tutkimuksen havaintojen perusteella unionin tuotannonala menetti edelleen markkinaosuuttaan tuonnin vuoksi tarkastelujaksolla. Tämä osoittaa, että unionin tuotannonala ei ole suojassa tuonnin vaikutuksilta ja että siirtyminen tuonnin käyttöön ei ole hypoteettista vaan tapahtumassa parhaillaan. Nämä väitteet oli näin ollen hylättävä.
(208)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet toistivat väitteensä, jonka mukaan unionin tuotannonala oli suojassa tuonnin aiheuttamalta mahdolliselta kilpailulta rakenteensa vuoksi. Yhden tuottajaryhmän, jonka hallinnassa on viisi tuottajaa, määräävää markkina-asemaa unionin markkinoilla koskevasta väitteestä on huomattava, että unionin markkinat ovat avoimet markkinat, joilla toimii kahdeksan muuta tämän ryhmän ulkopuolista tuottajaa ja joilla on kolmansista maista - joihin sovelletaan ja ei sovelleta toimenpiteitä - tulevan tuonnin aiheuttamaa kasvavaa kilpailua. Keskittyminen on tyypillistä tällaiselle perushyödykkeisiin perustuvalle liiketoiminnalle, jonka kilpailukyky riippuu mittakaavaeduista. Unionin markkinoilla ei myöskään havaittu olevan hintajohtajaa. Osapuolet toistivat, että näistä kolmesta maasta tulevan tuonnin vaikutusta ei analysoitu niin, että olisi otettu huomioon joidenkin unionin tuottajien vertikaalinen integroituminen pakkausteollisuuden tai PTA:n valmistajien kanssa. Kuten 205 kappaleessa todettiin, näitä seikkoja analysoitiin ja ne havaittiin perusteettomiksi. Lisäksi kyseisten raaka-aineiden tuottajien kanssa vertikaalisesti integroituneiden yritysten tarkastuksen yhteydessä havaittiin, että ne eivät saaneet suhteellista etua, koska siirrot tehtiin markkinahintaan. Edellä esitetyn perusteella väite, jonka mukaan unionin tuotannonala on suojautunut kilpailulta, hylättiin.
(209)
Lopuksi jotkin osapuolet väittivät, että mitkään tekijät eivät tukeneet päätelmää, jonka mukaan Intian vientikapasiteetti voi kohdistua unionin markkinoille halvoin hinnoin, kun otetaan huomioon, että i) kotimainen kysyntä Intiassa on kasvussa ja sen odotetaan kasvavan, ii) PETiä on saatavilla yli kotimaisen kulutuksen, mutta kilpailu vientimarkkinoilla ei ole johtanut vientiin epänormaalin alhaisin hinnoin, iii) Aasian tuotantokapasiteetin kasvulla vastataan maailmanlaajuisesti odotettavaan kysynnän kasvuun. On huomattava, että tämän tutkimuksen havainnot osoittavat, että ennakoitu kapasiteetin kasvu osoittaa tuotantokapasiteetin kasvavaa ylijäämää kotimarkkinoiden kysyntään nähden. Lisäksi Intian hinnat kolmansien maiden markkinoilla olivat alhaisemmat kuin Intian unioniin suuntautuvan tuonnin hinnat. Edellä 189-199 kappaleessa kuvattujen havaintojen perusteella on todennäköistä, että Intiasta tuleva tuettu tuonti kohdentuu unionin markkinoille merkittävässä määrin ja alle unionin tuotannonalan keskimääräisten hintojen, jos tasoitustoimenpiteiden annetaan raueta. Näillä perusteilla osapuolten väitteet hylätään.
8. Vahingon toistumista koskevat päätelmät
(210)
Edellä esitetyn perusteella päätellään, että Intiasta suunnattaisiin unionin markkinoille merkittäviä tuontimääriä tuetuin hinnoin, jos tasoitustoimenpiteet kumotaan. Tuetun tuonnin jatkumisen vuoksi tuontihinnat alittaisivat erittäin todennäköisesti unionin tuotannonalan hinnat. Tämän tuonnin hinnat laskevat todennäköisesti edelleen, jos intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat pyrkivät kasvattamaan markkinaosuuttaan. Tämä mitä todennäköisimmin pahentaisi unionin tuotannonalaan kohdistuvaa hintapainetta, millä olisi kielteinen vaikutus sen tilanteeseen.
(211)
Unionin tuotannonalan tilanne koheni tarkastelujaksolla etenkin tuottavuuden ja kapasiteetin käyttöasteen sekä voittomarginaalien osalta, jotka olivat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla lähellä alkuperäisessä tutkimuksessa vahvistettua tavoitevoittotasoa. Sen vuoksi voidaan päätellä, että unionin tuotannonalalle ei aiheutunut merkittävää vahinkoa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, vaikka se olikin edelleen riskialttiissa tilanteessa. Kun kuitenkin otetaan huomioon Intiasta tulevan tuonnin todennäköinen merkittävä kasvu tuetuilla hinnoilla, jotka todennäköisesti alittavat unionin tuotannonalan myyntihinnat, päätellään, että tilanne erittäin todennäköisesti heikkenisi ja merkittävä vahinko aiheutuisi uudelleen, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta.
G. UNIONIN ETU
(212)
Perusasetuksen 31 artiklan mukaisesti tutkittiin, onko nykyisten tasoitustoimenpiteiden voimassa pitäminen kaiken kaikkiaan unionin edun vastaista. Unionin etua määritettäessä arvioitiin kaikki asiaan liittyvät etunäkökohdat. Kaikille asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa perusasetuksen 31 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(213)
On muistettava, että toimenpiteiden käyttöönottoa ei alkuperäisessä tutkimuksessa eikä edellisessä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa pidetty unionin edun vastaisena. Analyysi edellisessä tarkastelussa suoritettiin tilanteessa, jossa toimenpiteet olivat jo olleet voimassa, joten arvioinnissa otettiin huomioon, oliko nykyisillä toimenpiteillä mahdollisesti kohtuuttoman kielteinen vaikutus asianomaisiin osapuoliin.
(214)
Tämän perusteella tutkittiin, onko olemassa pakottavia syitä, joiden nojalla olisi pääteltävä, että tasoitustoimenpiteiden voimassa pitäminen ei juuri tässä tapauksessa ole unionin edun mukaista siitäkin huolimatta, että päätelmien mukaan tuettu tuonti todennäköisesti jatkuu ja vahinko toistuu.
1. Unionin tuotannonalan etu
(215)
Intiasta tulevaa tuontia koskevien tasoitustoimenpiteiden jatkaminen auttaisi unionin tuotannonalaa jatkamaan käynnissä olevia rakenneuudistuksia ja lujittamaan vasta hiljattain parantunutta taloudellista tilannettaan, koska näin pystyttäisiin välttämään se, että unionin tuotannonala joutuisi alttiiksi Intiasta tulevan tuetun tuonnin huomattaville määrille, mitä se ei kestäisi. Näin ollen unionin tuotannonala hyötyisi edelleen nykyisten tasoitustoimenpiteiden voimassa pitämisestä.
(216)
Sen vuoksi päätellään, että Intian vastaisten tasoitustoimenpiteiden pitäminen voimassa olisi unionin tuotannonalan edun mukaista.
2. Unionin etuyhteydettömien tuojien etu
(217)
Yksikään etuyhteydettömistä tuojista ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa. Voimassa olevista toimenpiteistä huolimatta tuonti Intiasta jatkui ja lähes kaksinkertaistui tarkastelujaksolla.
(218)
Myös muista kolmansista maista, joihin ei sovellettu toimenpiteitä, tuli tuontia, jonka markkinaosuus oli merkittävä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla (ks. 149 kappale). Vaikka toimenpiteet olivatkin voimassa, tuojilla oli näin ollen vaihtoehtoisia hankintalähteitä.
(219)
Koska ei ole näyttöä siitä, että voimassa olevat toimenpiteet olisivat merkittävästi vaikuttaneet tuojiin, voidaan päätellä, että toimenpiteiden jatkaminen ei ole vastoin EU:n tuojien etua.
3. Unionin raaka-aineiden toimittajien etu
(220)
Tarkasteltavana olevan tuotteen valmistuksessa tarvittava raaka-aine on PTA/MEG. Kaksi viidestä tiedossa olleesta raaka-aineen toimittajasta (yksi PTA:n ja yksi MEG:n toimittaja) toimi tutkimuksessa yhteistyössä ja vastasi kyselylomakkeeseen. Molemmat raaka-aineen toimittajat ilmoittivat tukevansa toimenpiteiden jatkamista.
(221)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että yhteistyössä toiminut PTA:n tuottaja edusti merkittävää osaa PTA-ostoista, joita otokseen valitut unionin tuottajat tekivät tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Koska PTA:ta ei unionissa käytetä muuhun kuin PET:n tuotantoon, on kohtuullista olettaa, että PTA:n tuottajat ovat suureksi osaksi riippuvaisia PET-teollisuudesta.
(222)
Yhteistyössä toimineen MEG-toimittajan osalta taas MEG edusti suhteellisen pientä osaa sen liikevaihdosta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. PET ei ole MEGin ainoa tai edes pääasiallinen mahdollinen käyttötarkoitus, ja siksi MEGin tuottajat eivät ole yhtä riippuvaisia PET-teollisuuden tilanteesta. Tämän vuoksi katsotaan, että Intiasta tuetusti tulevaa tuontia koskevien toimenpiteiden jatkamisella olisi myönteinen joskin todennäköisesti vähäinen vaikutus MEG:n toimittajiin.
(223)
Väitteen mukaan raaka-aineen toimittajat eivät ole riippuvaisia PET:n unionin tuottajista, etenkin koska väitettiin, että kaksi neljästä otokseen valitusta unionin tuottajasta itse asiassa toi raaka-ainetta.
(224)
Tutkimuksessa kävi ilmi tästä väitteestä, että tuotu raaka-aine oli pääasiassa MEG:tä, jota voidaan käyttää myös muihin kuin PET-sovelluksiin. Ei ollut mitään viitteitä siitä, että PTA:ta olisi tuotu unioniin muita kuin erittäin vähäisiä määriä. Sen vuoksi tämä väite ei vaikuta päätelmiin, jotka koskevat PTA:n tuottajien riippuvuutta unionin PET-tuotannosta.
(225)
Tämän vuoksi katsotaan, että Intiasta tuetusti tulevaa tuontia koskevien toimenpiteiden jatkaminen hyödyttäisi PTA:n tuottajia ja myös MEG:n toimittajia, joskin vähemmässä määrin. Näin ollen Intiasta tulevaa tuontia koskevien toimenpiteiden jatkaminen ei olisi vastoin raaka-aineen toimittajien etua.
(226)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet väittivät, että PTA:ta vietiin, minkä vuoksi PTA:n tuottajien ei katsottu olevan riippuvaisia unionin tuotannonalasta. Väitteen tueksi ei kuitenkaan esitetty mitään näyttöä. Tämän vuoksi osapuolten väite hylättiin perusteettomana.
(227)
Samat osapuolet väittivät lisäksi, että toimenpiteiden poistamisella ei ole mitään vaikutusta PTA:n tuottajiin, koska yhteistyössä toimivat käyttäjät eivät väitteen mukaan siirry käyttämään tuontia vaan hankkivat PET:n edelleen unionin tuotannonalalta. Sen vuoksi PTA:n kulutus unionissa pysyy samalla tasolla. Tutkimuksen havaintojen perusteella unionin tuotannonala menetti edelleen markkinaosuuttaan tuonnin vuoksi tarkastelujaksolla; Tämä osoittaa, että siirtyminen tuonnin käyttöön ei ole hypoteettista (ks. 164 kappale). Näin ollen osapuolten väite hylättiin.
4. PET-kierrätysteollisuuden etu
(228)
Unionin tuotannonala väitti, että kierrätysteollisuuden tilanne riippuu uuden (kierrättämättömän) PET:n kestävästä hinnasta unionin markkinoilla. Väitteen tueksi esitettiin eurooppalaisen muovinkierrättäjien järjestön lehdistötiedote, jonka mukaan uutta PET:tä koskevien toimenpiteiden poistaminen saattaisi pahentaa entisestään kierrätysteollisuuden tilannetta.
(229)
Jotkin osapuolet kiistivät sen, että kierrätysteollisuuden tilanne on riippuvainen uuden PET:n kestävästä hinnasta unionin markkinoilla; ne väittivät, että uuden ja kierrätetyn PET:n hinnat eivät liittyneet toisiinsa. Väitteen mukaan kierrätettyä PET:tä käytetään pääasiassa polyesterikuidun tuotantoon, minkä vuoksi sitä ei voida yhdistää uuden PET:n hintakehitykseen. Lisäksi huomautettiin, että kierrätys-PET:n tuotanto on täysin pullottajien tukemaa, joten tuotannonala ei ole riippuvainen PET:n tuottajista. Lopuksi on vielä huomautettava, että kierrätysteollisuus ei ilmoittautunut asianomaiseksi osapuoleksi tässä tutkimuksessa.
(230)
Koska kierrätysteollisuus ei ilmoittautunut tässä tutkimuksessa, yhtäkään edellä esitetyistä väitteistä ei voitu tarkistaa tosiasiallisiin lukuihin nähden. Sen vuoksi katsotaan, että voimassa olevat toimenpiteet eivät yleisesti olisi vastoin unionin kierrätysteollisuuden etua.
5. Käyttäjien etu
(231)
Tarkasteltavana olevaa tuotetta käytetään pääasiassa veden ja muiden virvoitusjuomien pullojen tuottamiseen. Sen käyttö muiden pakkausten (elintarvikepakkausten, kalvojen jne.) tuotannossa on suhteellisen vähäistä. Pullot valmistetaan polyeteenitereftalaatista kahdessa vaiheessa: i) ensin valmistetaan esimuotit ruiskuttamalla niihin PET:tä ja ii) myöhemmin esimuotit kuumennetaan ja puhalletaan pulloiksi. Pullojen valmistus voi olla integroitu prosessi (sama yritys ostaa PET:tä, valmistaa esimuotin ja puhaltaa sen pulloksi), tai se voi käsittää vain jälkimmäisen vaiheen (esimuotin puhaltamisen pulloksi). Esimuottien kuljettaminen on suhteellisen helppoa, koska ne ovat pieniä ja kestäviä, kun taas tyhjät pullot ovat särkyviä ja kokonsa vuoksi erittäin kalliita kuljettaa.
(232)
Tällä perusteella on määritetty voimassaolevien toimenpiteiden vaikutusten tutkimiseksi kaksi jatkojalostuskäyttäjien tärkeintä ryhmää: i) jatkojalostajat ja/tai pullontekijät, jotka jalostavat PET-granulaatit esimuoteiksi (tai pulloiksi) ja myyvät ne jatkojalostuskäsittelyyn, ja ii) pullottajat, jotka täyttävät (ja puhaltavat) pullot esimuoteista; tähän ryhmään kuuluu enimmäkseen kivennäisveden ja virvoitusjuomien tuottajia. Pullotusyritykset ovat usein mukana PET:hen liittyvässä liiketoiminnassa joko integroidun pullonvalmistusprosessin kautta tai siten, että niillä on jalostuskorvaussopimus (tolling agreement) alihankkijoina toimivien jalostajien ja/tai pullonvalmistajien kanssa, joille ne neuvottelevat PET:n hinnat tuottajan kanssa (soft tolling) tai joille ne jopa ostavat PET:n omia pullojaan varten (hard tolling).
(233)
Tutkimuksessa toimi yhteistyössä 17 yritystä (5 jatkojalostajaa ja 12 pullottajaa), jotka toimittivat tietoja kyselylomakkeessa. Yhteistyössä toimineiden jatkojalostajien osuus oli 22,7 prosenttia ja pullottajien 13 prosenttia PET:n kokonaiskulutuksesta unionissa. Pullottajien vastaukset tulivat kansainvälisten yritysten eri sivuliikkeistä (nk. tuotemerkin omistajat).
(234)
Tutkimuksessa on vahvistettu, että yhteistyössä toimineet käyttäjät hankkivat PET:tä pääasiassa unionin tuottajilta ja vain vähäinen osuus hankittiin tuonnin kautta. Intiasta tulevan tuonnin osuus oli noin puolet tästä tuonnista ja näin ollen erittäin pieni osuus hankitusta PET:stä. Myös muista kolmansista maista, joihin ei sovellettu toimenpiteitä, tuli kuitenkin tuontia, jonka markkinaosuus oli merkittävä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla (ks. 149 kappale). Vaikka toimenpiteet olivatkin voimassa, käyttäjillä oli näin ollen vaihtoehtoisia hankintalähteitä.
6. Käyttäjäteollisuuden väitteet
(235)
Käyttäjät väittivät, että PET:n huomattavat hinnankorotukset viime vuosina ovat vaikuttaneet niihin merkittävästi, koska nykyisessä taloudellisessa ympäristössä ne eivät voi siirtää näitä hinnankorotuksia vähittäismyyjien ja kuluttajien maksettavaksi. Väitteen mukaan hinnankorotukset ovat yhteistulosta monien vuosien aikana sovelletuista kaupan suojatoimenpiteistä, jotka ovat suojanneet unionin tuottajia tuonnin aiheuttamalta kilpailulta aikana, jona unionin PET-teollisuudesta tuli keskitetympää ja integroituneempaa. Käyttäjät väittivät, että tämän tuloksena voimassa olevat toimenpiteet - niiden väitetyn vaikutuksen vuoksi PET:n hintaan - ovat vastuussa jalostusteollisuuden työllisyystilanteen, T&K:n ja vientimarkkinoiden kilpailukyvyn heikkenemisestä, ja vaikutus on ollut akuutimpi pk-yrityksiin. Lisäksi väitettiin, että voimassaolevien toimenpiteiden vuoksi menetettyjen työpaikkojen määrä ylittää unionin PET-teollisuudessa tällä hetkellä työskentelevien määrän.
6.1 Hintaherkkyys ja käyttäjien kustannusrakenne
(236)
Tarkasteltaessa jatkojalostajien herkkyyttä PET:n hinnoille havaittiin, että PET:n osuus niiden kokonaiskustannuksista oli noin 80 prosenttia. Sen vuoksi PET:tä pidetään erittäin merkittävänä kustannuseränä tämäntyyppisessä toiminnassa. Lisäksi jatkojalostusteollisuuden havaittiin olevan melko pirstoutunut, ja sillä oli suhteellisen heikko neuvotteluasema suuriin pullottajiin nähden ja rakenteellisia ongelmia, jotka ovat tyypillisiä perushyödyketeollisuudelle. Tämän vuoksi sektorilla oli havaittavissa kasvavaa suuntausta vertikaalisen integroitumiseen pullottajien kanssa ja jalostuskorvaussopimusten (tolling agreement) käyttöön; jalostusmaksut taataan ja pullottajat neuvottelevat ja maksavat PET:n hinnan näiden sopimusten perusteella. Arvioiden mukaan merkittävä osa PET:n ostoista unionin markkinoilla on suoraan suurten pullottajien valvonnassa. Koska esimuotteja koskeviin sopimuksiin sisältyy usein mekanismi PET:n hintavaihtelujen huomioon ottamiseksi, PET:n hintakehitys vaikuttaa yhä vähemmän jatkojalostajiin.
(237)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin käyttäjät kiistivät päätelmän, jonka mukaan jalostuskorvaussopimusten ja hintamallien käyttö oli lisääntynyt. Asiakirjoissa olevat tiedot vahvistivat tällaisen suuntauksen. Tästä syystä väite hylättiin.
(238)
Väitteen mukaan voimassa olevat toimenpiteet aiheuttaisivat vahinkoa jatkojalostajille, jos samanlaisia toimenpiteitä sovellettaisiin esimuottien tuontiin unioniin. Väitettiin, että alueilla, jotka ovat lähellä unionin rajaa sellaisten kolmansien maiden kanssa, joissa ei ole voimassa olevia toimenpiteitä PET:n tuontia kohtaan Intiasta, on kannustin siirtää esimuottien tuotanto muualle ja tuoda ne ilman PET:tä koskevia tasoitustoimenpiteitä unioniin. On tunnustettava, että tällaiselle menettelylle on jossakin määrin taloudellisia perusteita. Kun kuitenkin otetaan huomioon kuljetuskustannukset, toiminnan muualle siirtäminen tapahtuu todennäköisesti ainoastaan lyhyillä etäisyyksillä. Toimenpiteiden väitettyä kielteistä vaikutusta joihinkin jatkojalostajiin pidetään tämän vuoksi kaiken kaikkiaan vähäisenä.
(239)
PET:n hintojen vaikutuksesta pullottajiin voidaan todeta, että ilmoitettujen lukujen perusteella PET:n osuuden arvioidaan olevan keskimäärin (painotettuna) 9 prosenttia pullotettujen virvoitusjuomien kokonaiskustannuksista ja 12 prosenttia pullotettujen kivennäisvesien kokonaiskustannuksista. Tämä osoittaa, että PET ei ole tärkein kustannuskomponentti pullotusteollisuudessa.
(240)
Lisäksi tutkimuksessa vahvistettiin, että PET oli pullottajien suosima muttei suinkaan yksinomainen pakkausmateriaali. PET-tuotteiden osuus veden pullottajien liikevaihdosta oli 75 prosenttia ja virvoitusjuomien tuottajien liikevaihdosta 50 prosenttia. Lisäksi tutkimuksessa kävi ilmi, että monien suurten pullottajien (tuotemerkkien omistajien) ja PET:n tuottajien väliset sopimukset perustuivat malliin, jossa hintaa mukautettiin PET:n raaka-aineiden hintojen vaihtelun huomioon ottamiseksi. Tämä vahvistaa sitä, että suurilla ja näin ollen edustavimmilla pullottajilla on neuvotteluvaltaa PET:n tuottajien jalostusmarginaalin osalta.
(241)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin käyttäjät toisivat väitteensä, joka mukaan PET on peruskustannustekijä jatkojalostajille ja virvoitusjuoma- ja pullovesiteollisuudelle ja että tätä koskevat päätelmät olivat virheellisiä eivätkä perustuneet ilmoitettuihin tietoihin. Jatkojalostajien tilannetta analysoitiin erikseen, ja niiden tapauksessa huomautus on perusteeton (ks. 236 kappale). Pullottajien tilanteen arvioinnin osalta vahvistetaan, että tutkimuksessa määritetyt kustannussuhteet perustuvat yhteistyössä toimineiden pullottajien ilmoittamiin lukuihin, ja määrittäminen on tehty menetelmällä, joka on kaikkien osapuolten tiedossa. Määritetyt kustannussuhteet olivat yhdenmukaisia aiemmissa samaa tarkasteltavaa tuotetta koskevissa tutkimuksissa saatujen tulosten kanssa. (14) Osapuolten väitteitä pidettiin näin ollen perusteettomina.
(242)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet väittivät, että yrityskohtaisten tietojen perustekijät ja yritysten ilmoittamat tiedot eivät tulleet esiin unionin etua koskevassa analyysissä. Käytetyt tiedot olivat niitä, jotka käyttäjät ilmoittivat kyselylomakevastauksissaan. Laskentamenetelmästä ilmoitettiin kaikille asianomaisille osapuolille. Tämän perusteella väite hylättiin.
(243)
Tutkimuksessa vahvistettiin myös, että tarkastettujen pullottajien arvioimien PET:n hintojen odotettujen ja/tai toivottujen alennusten perusteella toimenpiteiden poistaminen saisi aikaan mitättömiä kustannusvähennyksiä pullottajille. Näiden PET:n hinnan laskua ja vahvistettuja kustannussuhteita koskevien arvioiden perusteella kustannusten laskun laskettiin olevan 0,3-0,7 prosenttia pullottajien kokonaiskustannuksista PET:hen liittyvässä toiminnassa.
(244)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin käyttäjät kiistivät tämän päätelmän ja väittivät, että mahdolliset kustannussäästöt olisivat merkittäviä. Jotkin käyttäjät esittivät uusia arvioita toimittamatta mitään uutta näyttöä. On korostettava, että mahdolliset säästöt ovat hypoteettisia, kuten jotkin käyttäjätkin myönsivät. Jatkojalostajien osalta ei esitetty mitään määrällisiä tietoja mahdollisista säästöistä. Pullottajien osalta katsottiin, että jos väitetty PET:n hinnanalennus toteutuu, 0,3-0,7 prosentin säästöjä kokonaiskustannuksista ei voida pitää merkittävinä, kun otetaan huomioon pullottajien kustannusrakenne. Koska mitään uutta näyttöä ei esitetty, väite hylättiin perusteettomana.
(245)
Väitettiin, että joillakin pulloveden tuottajilla on sisäisiä heikkouksia, jotka johtuvat oikeudellisista vaatimuksista, joiden mukaan lähdevesi on pullotettava lähteellä ja sitä saa hyödyntää vain rajoitettuja määriä. Sektoria hallitsevat pk-yritykset, millä on vaikutusta kyseisten yritysten kustannusrakenteeseen. Myös lopputuotteiden hinnoissa on havaittu vaihtelua eri jäsenvaltioiden välillä paikallisen väestön ostovoimasta riippuen. Näillä perusteilla katsotaan, että PET:n hintojen mahdollisella laskulla, jos toimenpiteet poistettaisiin, olisi enemmän vaikutusta pullotusteollisuuden tähän osaan.
6.2 Väitetyt unionin tuotannonalan korkeat hinnat ja voitot
(246)
Jotkin osapuolet väittivät, että unionin PET:n tuottajien korkeat hinnat ja korkeat marginaalit olivat vuonna 2011 tapahtuneiden hinnankorotusten syynä. Väitteen tueksi esitettiin vertailu PET:n hinnoista ja niiden vaikutuksesta raaka-aineeseen unionissa suhteessa tilanteeseen Aasian markkinoilla ja Yhdysvalloissa. Väitettiin, että tilanne oli tulosta kaupan korjaavien toimien kumuloitumisesta.
(247)
On huomattava, että PET:n hinnan kohoaminen vuonna 2011 samoin kuin sen lasku vuonna 2009 oli maailmanlaajuinen ilmiö, jonka taustalla oli raaka-aineiden kustannusten kehitys (ks. 155 kappale). Osapuolten toimittamat tiedot osoittivat järjestelmällisesti erittäin tiiviin korrelaation PET:n hintojen kehityksessä Euroopassa, Aasiassa ja USA:ssa. PET:n hinnoissa eri puolilla maailmaa on kuitenkin hintaeroja, jotka liittyvät moniin syihin, etenkin kullekin alueelle ominaiseen kustannusrakenteeseen. Väitetystä korkeasta marginaalista unionissa on huomattava, että poikkeusolosuhteissakin vuoden 2010 lopulla ja vuoden 2011 alussa unionin tuotannonala pääsi juuri ja juuri voittoon, jota voidaan pitää kohtuullisena tämäntyyppiselle teollisuudelle. Mitään näyttöä korkeasta voitosta ei havaittu. Sen vuoksi väitteet, jotka koskivat PET:n "korkeita" hintoja ja "korkeaa" marginaalia unionissa toimenpiteiden voimassaolon vuoksi, oli hylättävä.
(248)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet toistivat väitteensä, jonka mukaan hinnat unionissa olivat perusteettoman korkeat, ja tämä osoittaa polkumyyntitoimenpiteiden kertymistä markkinoilla, joilla unionin tuottajat ovat keskittyneet, jotka ovat vertikaalisesti integroituneet ja joilla rajallinen tuotanto ei pysty vastaamaan kulutukseen. Lisäksi väitettiin, että myös hintatiedot osoittavat, että korkeammat hinnat unionissa eivät heijasta raaka-aineiden korkeampia kustannuksia. On huomattava, että unionin tuotannonalan keskittymistä, vertikaalista integroitumista ja tuotantokapasiteettia koskevia väitteitä käsiteltiin jo 207 ja 259 kappaleessa. Näiden tekijöiden väitetystä vaikutuksesta PET:n hintoihin unionissa on muistettava, että PET:n hintakehityksen taustalla on raaka-aineiden hinta, ja raaka-aineiden osuus PET:n kustannuksista on jopa 90 prosenttia (ks. 173 kappale). PET:n hinnannousu vuosina 2010 ja 2011 oli maailmanlaajuinen ilmiö (ks. 172 kappale). Osapuolten väitteitä pidettiin näin ollen perusteettomina.
(249)
Väitteestä, joka koskee unionin PET-hintojen ja Aasian ja Yhdysvaltojen hintojen välistä eroa, havaittiin - 244 kappaleessa jo esitettyjen havaintojen lisäksi - että hinnat Yhdysvaltojen ja unionin markkinoiden välillä vaihtelivat, mutta vaihtelu oli kuitenkin kohtuullista. Unionin hinnat eivät olleet järjestelmällisesti korkeampia, kuten väitettiin. Unionin ja Aasian markkinoiden havaittiin olevan hyvin erilaisia kustannusrakenteen osalta, mikä liittyi etenkin markkinoiden kokoon ja mittakaavaetuihin, raaka-aineiden saantiin sekä kapasiteettiin. Sen vuoksi näiden markkinoiden välisten keskimääräisten hintojen vertaaminen ei ollut merkityksellistä. Osapuolten väitettä pidettiin näin ollen perusteettomana.
(250)
Jotkin osapuolet väittivät myös, että unionissa hintojen ja raaka-ainekustannusten välinen ero oli suurempi kuin Yhdysvalloissa tai Aasiassa. Tämän eron vertailu noudattelee samaa logiikkaa kuin hintojen vertailu eri alueellisilla markkinoilla sillä erotuksella, että raaka-aineen hintojen vaihtelu eri alueellisilla markkinoilla otetaan huomioon. Markkinoiden rakenteelliset erot voivat kuitenkin selittää eroja jalostusmaksuissa. Unionin tuotannonalan poikkeuksellista voittoa vuosien 2010 ja 2011 vaihteessa selitetään 179 kappaleessa. Missään näistä tilanteista toimenpiteillä ei havaittu olevan vaikutusta. Sen vuoksi osapuolten väite hylättiin.
(251)
Samat osapuolet väittivät myös, että unionin suurin tuottaja veloitti unionissa korkeampia hintoja kuin muilla markkinoilla ja sai vuonna 2010 unionissa suuremmat tulot kuin muualla. Tähän liittyen katsotaan, että on taloudellisesti perusteltua, että kansainvälisellä yrityksellä on eri kustannusrakenne ja näin ollen eri hinnat eri alueellisilla markkinoilla. Poikkeuksellisia kannattavuustasoja vuosien 2010 ja 2011 vaihteessa selitettiin 179 kappaleessa. Tällä perusteella väite hylättiin.
6.3 Käyttäjien taloudellinen tilanne ja toimenpiteiden väitetty vaikutus
(252)
Lisäväitteitä esitettiin käyttäjäteollisuuden taloudellisen tilanteen heikkenemisestä, kuten tuotantolaitosten sulkemisesta ja työllisyyden vähenemisestä. Väitettiin, että tämä oli seurausta PET:n hinnankorotuksesta. Lisäksi väitettiin, että eurooppalaisten johtavien tuotemerkkien kilpailukyky oli hävinnyt, koska niiden vienti kolmansiin maihin oli suorassa kilpailussa sellaisten pullotettujen tuotteiden kanssa, jotka saivat etua PET:n kansainvälisistä hinnoista.
(253)
On huomattava, että yhteistyössä toimineiden käyttäjien toimittamien tietojen perusteella käyttäjäsegmentin ei havaittu toimivan tappiollisesti, vaikka kannattavuustaso laski yleisesti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Käyttäjäteollisuuden voittomarginaalin, joka määritettiin kyselylomakevastausten perusteella menetelmällä, joka ilmoitettiin kaikille osapuolille, havaittiin olevan samalla tasolla kuin unionin tuotannonalalle tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vahvistetun kannattavuuden. Kaksi tarkastettua yritystä (pullottaja) ilmoitti, että niiden tuotantomäärät ja kannattavuus olivat kasvaneet tarkastelujaksolla. Joidenkin jatkojalostajien havaittiin toimivan tiukoilla marginaaleilla, ja joissakin tapauksissa oli rakenteellisia ja rahoituksellisia vaikeuksia. Tältä osin ei kuitenkaan pystytty vahvistamaan suoraa yhteyttä voimassa oleviin toimenpiteisiin. Samoin pullottajien taloudellisen tilanteen heikkeneminen oli yhteydessä vuonna 2011 aiheutuneeseen tilanteeseen, kun PET:n hinnat nousivat yhtäkkisesti eikä hintojen nousua voitu siirtää vähittäismyyjien maksettavaksi talouden laskusuhdanteessa. On vahvistettu, että käyttäjäteollisuuden tilanne heikkeni tietyssä määrin vuonna 2011, mutta heikkenemisen ja toimenpiteiden voimassaolon välistä yhteyttä ei osoitettu, etenkin kun otetaan huomioon, että toimenpiteet ovat olleet voimassa vuodesta 2000.
(254)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet kiistivät päätelmän, jonka mukaan käyttäjäteollisuus ei tehnyt tappiota. Osapuolet väittivät myös, että käyttäjien voittomarginaalit olivat alemmat kuin unionin tuotannonalan. Käyttäjäteollisuuden kannattavuuden arvioinnin osalta voidaan todeta, että yhteistyössä toimineilta käyttäjiltä kerätyt tiedot olivat väitteen vastaisia. Menetelmästä ilmoitettiin osapuolille. Jotkin yhteistyössä toimineet käyttäjät saattoivat olla tappiollisia, mutta käyttäjäteollisuuden toiminnan kokonaisuudessaan havaittiin olevan kannattavaa. Jos PET:n hintojen korotuksen havaittiin olevan yksi käyttäjien kannattavuuteen vaikuttava tekijä, mitään yhteyttä toimenpiteiden ja kyseisten yritysten kannattavuuden välillä ei kuitenkaan esitetty. Käyttäjien ja unionin tuotannonalan voittomarginaalien vertailua koskevan väitteen tueksi ei esitetty mitään näyttöä. Unionin tuotannonalan kannattavuuden vaihtelun vuoksi (ks. 176-179 kappale) näiden kahden segmentin välistä vertailua ei pidetty yksiselitteisenä. Molemmilla segmenteillä oli nähtävissä samantasoinen kannattavuus tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla (ks. 253 kappale). Tämän vuoksi osapuolten huomautukset hylättiin perusteettomina.
(255)
Unionin pullotetun kivennäisveden/virvoitusjuomien tuottajien viennin kilpailukyvyn väitetystä häviämisestä voidaan todeta, että väitteen tueksi ei esitetty mitään näyttöä eikä yhteyttä voimassa oleviin toimenpiteisiin osoitettu.
(256)
Ilmoittamisen jälkeen osapuolet toistivat, että PET:n kohoavilla hinnoilla on negatiivinen vaikutus pulloveden viennin kilpailukykyyn. On totta, että muun muassa PET:n hinnannousulla voi olla negatiivista vaikutusta pulloveden viennin kilpailukykyyn. Koska PET:n hinnannousun ja kyseisten toimenpiteiden välillä ei kuitenkaan havaittu yhteyttä, koska PET:n hinnat johtuvat ensisijaisesti raaka-aineiden hinnoista, väitteen mukaista toimenpiteiden vaikutusta kilpailukyvyn heikkenemiseen ei voitu hyväksyä.
(257)
Toimenpiteiden väitetystä vaikutuksesta työllisyyteen tutkimuksessa kävi ilmi, että käyttäjäteollisuuden tarkistetut työpaikkamenetykset liittyivät pääasiassa tuottavuus- ja tehokkuusetuihin ja osa koski tilapäisen henkilöstön vähennyksiä.
(258)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet kiistivät tämän päätelmän sillä perusteella, että siinä ei tullut esiin koko sektorin tilanne. Edellä 254 kappaleessa kuvattujen seikkojen lisäksi on huomattava, että jatkojalostajien ilmoittama työpaikkojen kokonaismäärä lisääntyi huomattavasti, eikä yksikään niistä ilmoittanut työpaikkojen menetyksistä. Pullottajien väitetyt työpaikkojen menetykset johtuvat PET:n hinnan kohoamisesta. PET:n hinnan kohoaminen on kuitenkin maailmanlaajuinen ilmiö, eikä työpaikan menetysten ja toimenpiteiden välistä yhteyttä vahvistettu. Lisäksi käyttäjien kyselylomakkeessa ilmoittamista työpaikkojen menetyksistä 90 prosenttia keskittyi kolmeen yritykseen. Yksi näistä - tarkastettu käyttäjä, jonka osuus ilmoitetuista työpaikkojen menetyksistä oli huomattava - lisäsi merkittävästi tuotantomäärien tarkastelujaksolla, joten sen työpaikkojen menetykset liittyvät tuottavuuden kasvuun. Muiden kahden yrityksen kannattavuusmarginaalien havaittiin olevan korkeimmat segmentin yhteistyössä toimineista osapuolista ja ylittävän unionin tuotannonalan voittotavoitteen. Väitteet oli sen vuoksi hylättävä.
6.4 Muut väitteet
(259)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet väittivät, että unionin tuottajilla ei ole riittävää kapasiteettia kysynnän tyydyttämiseen. On huomattava, että unionin tuotannonala käytti tuotantokapasiteetistaan 86 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ja että sillä on riittävästi käyttämätöntä kapasiteettia kaiken PET:n kotimarkkinakulutuksen kattamiseksi. Lisäksi muista maista, joihin sovelletaan tai ei sovelleta toimenpiteitä, tulee edelleen tuontia, joka on lisääntymässä. Toimenpiteiden voimassaolo Etelä-Korean tapauksessa on päättynyt ja toimenpiteet poistetaan Malesiasta ja Indonesiasta peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa. PET-kierrätysteollisuus voi lisäksi tarjota uuden PET-hankintalähteen PET:n kysynnän kattamiseksi unionissa. Näistä syistä väitteitä, jotka koskivat käyttäjille aiheutuvia ongelmia unionin riittämättömän tuotannon vuoksi, ei pidetty perusteltuina.
(260)
Ilmoittamisen jälkeen jotkin käyttäjät väittivät, että analyysissä ei käsitelty tarkasteltavana olevaan tuotteeseen kohdistuvien toimenpiteiden kumuloitumisen kielteistä vaikutusta. Väitteestä on todettava, että tasoitustoimenpiteillä vain korjataan vahvistetun tuetun myynnin vahingollisia vaikutuksia. Väitetyn "kumuloitumisen" vaikutuksesta ei ollut näyttöä. Päinvastoin, voimassa olevista toimenpiteistä huolimatta tuonti maista, joihin sovelletaan polkumyyntitoimenpiteitä, jatkui edelleen, ja tämän tuonnin määrä jopa lisääntyi tarkastelujaksolla. Myös maista, joihin ei sovelleta toimenpiteitä, tuli tuontia, joka on kasvussa merkittävästikin. Näin ollen osapuolten väite hylättiin.
7. Unionin etua koskevat päätelmät
(261)
Päätelmänä voidaan todeta, että Intiasta tulevaa tuontia koskevien tasoitustoimenpiteiden jatkamisen odotetaan tarjoavan unionin tuotannonalalle mahdollisuuden parantaa ja vakauttaa taloudellista tilannettaan viime vuosina tehtyjen investointien ja toiminnan vakauttamisen jälkeen.
(262)
Katsotaan myös, että unionin tuotannonalan kohentuneesta taloudellisesta tilanteesta saattaisi olla etua PTA:n tuottajille ja vähemmässä määrin MEG:n tuottajille unionissa.
(263)
Joidenkin käyttäjien taloudellinen tilanne on heikentynyt edellisen tarkastelun jälkeen, ja hiljattaisten PET:n hinnannousujen havaittiin vaikuttaneen kielteisesti etenkin pienempiin pulloveden tuottajiin, koska ne eivät pystyneet siirtämään hinnankorotuksia vähittäismyyjille nykyisessä talouden ilmapiirissä. Unionin tuotannonalan vuoden 2011 poikkeuksellisen hinta- ja marginaalikehityksen havaittiin kuitenkin olevan globaali ilmiö, jonka taustalla oli pääasiassa raaka-aineiden hintojen kohoaminen. Sen vuoksi väitteet kyseisiin toimenpiteisiin liittyvistä "korkeista" hinnoista ja "korkeista" marginaaleista havaittiin perusteettomiksi. Unionin markkinat ovat edelleen avoimet markkinat, joilla on vaihtoehtoisia hankintalähteitä muista kolmansista maista, joihin ei sovelleta toimenpiteitä.
(264)
Näin ollen yhteyttä PET:n hinnannousun ja voimassaolevan toimenpiteen välillä ei osoitettu. Jatkojalostajien taloudellisen tilanteen havaittiin olevan vakaa voimassa olevista toimenpiteistä huolimatta. PET:n osuuden pullottajien kokonaiskustannuksista havaittiin olevan vähäinen. Myöskään PET:n hinnanvaihtelujen ja toimenpiteiden välillä ei osoitettu olevan yhteyttä. Näillä perusteilla katsottiin, että toimenpiteillä ei ollut kohtuutonta vaikutusta käyttäjiin.
(265)
Kaikki edellä mainitut tekijät huomioon ottaen ei voida päätellä selvästi, ettei ole unionin edun mukaista pitää voimassa tämänhetkiset tasoitustoimenpiteet.
H. TASOITUSTOIMENPITEET
(266)
Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä oleellisista seikoista ja huomioista, joiden perusteella voimassa olevien toimenpiteiden soveltamisen jatkamista aiottiin suositella. Osapuolille annettiin myös määräaika, jonka kuluessa ne voivat tehdä tästä ilmoituksesta johtuvia huomautuksia. Toimitetut perustellut tiedot ja huomautukset otettiin asianmukaisesti huomioon.
(267)
Edellä esitettyjen analyysien perusteella Intiasta peräisin olevan PET:n tuontiin sovellettavat tasoitustoimenpiteet olisi pidettävä voimassa perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Nämä toimenpiteet ovat siis erityistulleja.
(268)
Tässä asetuksessa määriteltyjä yksilöllisiä tasoitustulleja sovelletaan ainoastaan näiden yritysten eli erikseen mainittujen oikeushenkilöiden tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin. Jos yrityksen (erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset mukaan luettuina) nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa, sen valmistaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan siihen on sovellettava "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tullia.
(269)
Kaikki näiden yksittäisten tasoitustullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt) on toimitettava viipymättä komissiolle ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin uusiin tuotanto- tai myyntiyksiköihin liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Asetusta muutetaan tarvittaessa saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle.
(270)
Tasoitustullin moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi jäännöstullia olisi sovellettava sekä yhteistyöstä kieltäytyneisiin viejiin että yrityksiin, jotka eivät harjoittaneet vientiä tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Viimeksi mainituilla yrityksillä, jotka täyttävät perusasetuksen 20 artiklassa säädetyt vaatimukset, on kuitenkin mainitun artiklan nojalla mahdollisuus esittää tarkastelua koskeva pyyntö, jotta niiden tilannetta voidaan tutkia yksilöllisesti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen tasoitustulli tuotaessa Intiasta peräisin olevaa polyeteenitereftalaattia, jonka viskositeettiluku on ISO-standardin 1628-5 mukaan vähintään 78 ml/g ja joka kuuluu CN-koodiin 3907 60 20.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun tuotteeseen, jonka jäljempänä luetellut yritykset ovat valmistaneet, sovellettava lopullinen tasoitustulli on seuraava:
Maa
Yritys
Tasoitustulli
(euroa/tonni)
Taric-lisäkoodi
Intia
Reliance Industries Ltd
90,4
A181
Intia
Pearl Engineering Polymers Ltd
74,6
A182
Intia
Senpet Ltd
22,0
A183
Intia
Futura Polyesters Ltd
0
A184
Intia
Dhunseri Petrochem & Tea Limited
106,5
A585
Intia
Kaikki muut yritykset
69,4
A999
3. Jos tavarat ovat vahingoittuneet ennen niiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen, mistä syystä niistä tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa hintaa on suhteutettu tullausarvon määrittämiseksi tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) 2454/93 (15) 145 artiklan mukaisesti, tasoitustullia, joka lasketaan edellä vahvistettujen kiinteiden määrien perusteella, alennetaan prosenttimäärällä, joka vastaa tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan suhteutusta.
4. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, lopullista tasoitustullia ei sovelleta 2 artiklan mukaisesti vapaaseen liikkeeseen luovutettuihin tuontituotteisiin.
5. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
1. Tuonnissa ei kanneta 1 artiklassa säädettyjä tasoitustulleja, jos tuotavat tuotteet on tuottanut ja suoraan vienyt (toisin sanoen laskuttanut ja lähettänyt) unionissa tuojana toimivalle yritykselle jokin päätöksessä 2000/745/EY, sellaisena kuin se on muutettuna, luetelluista yrityksistä, jos niitä tulliselvitettäviksi ilmoitettaessa on käytetty asianmukaista Taric-lisäkoodia ja jos 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät.
2. Vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevaa pyyntöä tehtäessä tullista vapautuksen edellytyksenä on, että asianomaisen jäsenvaltion tulliviranomaisille esitetään sen vientiyrityksen, jonka sitoumus on hyväksytty, antama pätevä sitoumuslasku, joka sisältää liitteessä luetellut keskeiset tiedot. Tullista vapauttamisen edellytyksenä on lisäksi se, että tullille tulliselvitystä varten esitettävät tavarat vastaavat tarkoin sitoumuslaskussa esitettyä kuvausta.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 21 päivänä toukokuuta 2013.