EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1257/2012
af 17. december 2012
om gennemførelse af et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 118, stk. 1,
under henvisning til Rådets afgørelse 2011/167/EU af 10. marts 2011 om bemyndigelse til et forstærket samarbejde om indførelse af beskyttelse af et enhedspatent (1),
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Indførelse af de retlige betingelser, der gør det muligt for virksomheder at tilpasse deres produktion og distribution af varer på tværs af landegrænserne, og som giver dem flere valg og muligheder, bidrager til at nå Unionens mål, jf. artikel 3, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union. En ensartet patentbeskyttelse i det indre marked eller i det mindste en betydelig del heraf bør være et af de retlige instrumenter, som virksomhederne har til rådighed.
(2)
I henhold til artikel 118, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) fastsættes der som led i det indre markeds oprettelse og funktion bl.a. foranstaltninger for at sikre en ensartet patentbeskyttelse i Unionen samt indførelse af centraliserede tilladelses-, koordinations- og kontrolordninger på EU-niveau.
(3)
Den 10. marts 2011 vedtog Rådet afgørelse 2011/167/EU om bemyndigelse til et forstærket samarbejde mellem Belgien, Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Danmark, Tyskland, Estland, Irland, Grækenland, Frankrig, Cypern, Letland, Litauen, Luxembourg, Ungarn, Malta, Nederlandene, Østrig, Polen, Portugal, Rumænien, Slovenien, Slovakiet, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige (herefter benævnt »deltagende medlemsstater«) om indførelse af enhedspatentbeskyttelse.
(4)
Enhedspatentbeskyttelse vil fremme videnskabelige og teknologiske fremskridt og det indre markeds funktion ved at gøre adgangen til patentsystemet nemmere, billigere og retssikkert. Den vil også forbedre patentbeskyttelsen ved at gøre det muligt at opnå en ensartet patentbeskyttelse i de deltagende medlemsstater og spare penge og besvær for virksomheder i Unionen. Systemet bør være tilgængeligt for indehavere af et europæisk patent, både fra de deltagende medlemsstater og fra andre stater uanset deres nationalitet, bopæl eller hjemsted.
(5)
Den Europæiske Patentorganisation er oprettet ved konventionen om meddelelse af europæiske patenter af 5. oktober 1973, som ændret den 17. december 1991 og den 29. november 2000 (herefter benævnt »EPK«), hvorved den fik til opgave at meddele europæiske patenter. Denne opgave udføres af Den Europæiske Patentmyndighed (herefter benævnt »EPO«). Et europæisk patent, der meddeles af EPO, bør efter anmodning fra patenthaveren have ensartet retsvirkning i henhold til denne forordning i de deltagende medlemsstater. Et sådant patent betegnes i det følgende som et »europæisk patent med ensartet retsvirkning«.
(6)
I henhold til afdeling IX i EPK kan en gruppe kontraherende stater i EPK beslutte, at europæiske patenter, der meddeles for disse stater, har enhedskarakter. Denne forordning udgør en særlig overenskomst, jf. artikel 142 i EPK, en traktat om regionale patenter, jf. artikel 45, stk. 1, i patentsamarbejdstraktaten af 19. juni 1970, senest ændret den 3. februar 2001, og en særlig aftale, jf. artikel 19 i konventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret, undertegnet i Paris den 20. marts 1883 og senest ændret den 28. september 1979.
(7)
Enhedspatentbeskyttelse bør opnås ved at give ensartet retsvirkning til europæiske patenter i eftermeddelelsesfasen i henhold til denne forordning og i forhold til alle de deltagende medlemsstater. Den vigtigste egenskab ved et europæisk patent med ensartet retsvirkning bør være dets enhedskarakter, dvs. at det giver en ensartet beskyttelse og har ens retsvirkning i alle de deltagende medlemsstater. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning bør derfor kun begrænses, overføres eller kendes ugyldigt eller ophøre med virkning for alle deltagende medlemsstater. Det bør være muligt, at et europæisk patent med ensartet retsvirkning gøres til genstand for en licensaftale med virkning for hele eller dele af de deltagende medlemsstaters områder. For at sikre en ensartet materiel beskyttelse på grundlag af enhedspatentbeskyttelse bør ensartet retsvirkning kun gælde for europæiske patenter, som er blevet meddelt for alle de deltagende medlemsstater med de samme patentkrav, der er omfattet af ensartet retsvirkning. Endelig bør den ensartede retsvirkning, der tillægges et europæisk patent, være af accessorisk karakter og anses for ikke at være opstået i det omfang, det grundlæggende europæiske patent er blevet kendt ugyldigt eller begrænset.
(8)
Enhedspatentbeskyttelsen bør i henhold til de almindelige patentretlige grundsætninger og artikel 64, stk. 1, i EPK have tilbagevirkende kraft i de deltagende medlemsstater fra datoen for offentliggørelsen af bekendtgørelsen om meddelelsen af et europæisk patent i Den Europæiske Patenttidende. Når enhedspatentbeskyttelsen træder i kraft, bør de deltagende medlemsstater sikre, at det europæiske patent ikke anses for at have fået retsvirkning på deres område som et nationalt patent, for at undgå enhver overlapning af patentbeskyttelse.
(9)
Det europæiske patent med ensartet retsvirkning bør give patenthaveren ret til at forhindre enhver tredjemand i at foretage handlinger, som patentet beskytter mod. Dette bør sikres ved oprettelse af en fælles patentdomstol. Bestemmelserne i EPK, i aftalen om en fælles patentdomstol, herunder de bestemmelser, der definerer omfanget af retten til at forhindre tredjemand i at foretage handlinger, som patentet beskytter mod, og denne rets begrænsninger, og i national ret, herunder internationale privatretlige regler, bør finde anvendelse i sager, der ikke er omfattet af denne forordning eller af Rådets forordning (EU) nr. 1260/2012 af 17. december 2012 om gennemførelse af et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse for så vidt angår gældende oversættelsesordninger (3).
(10)
Tvangslicens i forbindelse med europæiske patenter med ensartet retsvirkning bør reguleres af lovgivningen i de deltagende medlemsstater for så vidt angår deres respektive områder.
(11)
I sin rapport om, hvorledes denne forordning fungerer, bør Kommissionen evaluere, hvordan de gældende begrænsninger fungerer, og om nødvendigt fremsætte passende forslag under hensyntagen til patentsystemets bidrag til innovation og teknologiske fremskridt, tredjeparters legitime interesser og væsentlige samfundsinteresser. Aftalen om en fælles patentdomstol er ikke til hinder for, at Den Europæiske Union udøver sine beføjelser på dette område.
(12)
I overensstemmelse med Den Europæiske Unions Domstols praksis bør princippet om konsumption af rettigheder også finde anvendelse på europæiske patenter med ensartet retsvirkning. De rettigheder, der følger af et europæisk patent med ensartet retsvirkning, bør derfor ikke udvides til at omfatte handlinger vedrørende det produkt, der er omfattet af patentet, og som udføres i de deltagende medlemsstater, efter at patenthaveren har bragt produktet i omsætning i Unionen.
(13)
Den ordning, der finder anvendelse på erstatning, bør være underlagt de deltagende medlemsstaters lovgivning, især bestemmelserne til gennemførelse af artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (4).
(14)
Et europæisk patent med ensartet retsvirkning bør som genstand for ejendomsret behandles i sin helhed og i samtlige deltagende medlemsstater som et nationalt patent fra den deltagende medlemsstat, der fastlægges i overensstemmelse med specifikke kriterier, som f.eks. ansøgerens bopæl, hovedforretningssted eller forretningssted.
(15)
For at fremme og lette den økonomiske udnyttelse af en opfindelse, der er beskyttet af et europæisk patent med ensartet retsvirkning, bør patenthaveren være i stand til mod passende vederlag at tilbyde licens til sit patent. Patenthaveren bør til dette formål kunne indgive en erklæring til EPO om, at den pågældende er villig til at meddele en licens mod passende vederlag. Patenthaveren bør i så fald kunne opnå en reduktion af fornyelsesgebyrerne efter EPO's modtagelse af en sådan erklæring.
(16)
Gruppen af medlemsstater, der gør brug af bestemmelserne i afdeling IX i EPK, kan tildele EPO opgaver og oprette en særlig komité inden for Administrationsrådet for Den Europæiske Patentorganisation (herefter benævnt »den særlige komité«).
(17)
De deltagende medlemsstater bør tildele EPO visse administrative opgaver vedrørende europæiske patenter med ensartet retsvirkning, særlig med hensyn til administrationen af anmodninger om ensartet retsvirkning, registreringen af ensartet retsvirkning og af enhver begrænsning, licens, overførelse, ugyldigkendelse eller ophør af europæiske patenter med ensartet retsvirkning, opkrævningen og fordelingen af fornyelsesgebyrer, offentliggørelsen af vejledende oversættelser i en overgangsperiode og administrationen af en godtgørelsesordning for refusion af oversættelsesomkostninger for ansøgere, der indgiver europæiske patentansøgninger på et andet sprog end et af EPO's officielle sprog.
(18)
Inden for rammerne af den særlige komité bør de deltagende medlemsstater sikre ledelse af og tilsyn med de aktiviteter, der er knyttet til de opgaver, som de deltagende medlemsstater har tildelt EPO, sikre, at anmodninger om ensartet retsvirkning indgives til EPO senest en måned efter datoen for offentliggørelsen af bekendtgørelsen om meddelelsen i Den Europæiske Patenttidende, og sikre, at disse anmodninger indgives på EPO's behandlingssprog sammen med den oversættelse, der i en overgangsperiode foreskrives i forordning (EU) nr. 1260/2012. De deltagende medlemsstater bør desuden, i overensstemmelse med afstemningsreglerne i artikel 35, stk. 2, i EPK, sikre fastsættelsen af fornyelsesgebyrernes størrelse og af nøglen for fordeling af fornyelsesgebyrerne i overensstemmelse med kriterierne i nærværende forordning.
(19)
Patenthavere bør betale et enkelt årligt fornyelsesgebyr for et europæisk patent med ensartet retsvirkning. Fornyelsesgebyrerne bør være progressive i patentbeskyttelsesperioden, og de bør sammen med de gebyrer, der betales til Den Europæiske Patentorganisation i førmeddelelsesfasen, dække alle omkostninger i forbindelse med meddelelsen af det europæiske patent og administrationen af enhedspatentbeskyttelsen. Fornyelsesgebyrernes størrelse bør fastsættes med henblik på at fremme innovation og øge konkurrenceevnen for europæiske virksomheder under hensyntagen til situationen for særlige enheder, såsom små og mellemstore virksomheder, f.eks. i form af lavere gebyrer. De bør også afspejle størrelsen af det marked, der er omfattet af patentet, og være af samme størrelsesorden som de nationale fornyelsesgebyrer for et gennemsnitligt europæisk patent, der får virkning i de deltagende medlemsstater på det tidspunkt, hvor fornyelsesgebyrernes størrelse første gang fastsættes.
(20)
Den passende størrelse og fordeling af fornyelsesgebyrer bør fastsættes med henblik på at sikre, at alle omkostninger i forbindelse med de opgaver, der er tildelt EPO i tilknytning til enhedspatentbeskyttelsen, fuldt ud dækkes af de ressourcer, der genereres af de europæiske patenter med ensartet retsvirkning, og at indtægterne fra fornyelsesgebyrerne, sammen med de gebyrer, der skal betales til Den Europæiske Patentorganisation i førmeddelelsesfasen, sikrer et balanceret budget hos Den Europæiske Patentorganisation.
(21)
Fornyelsesgebyrer bør betales til Den Europæiske Patentorganisation. EPO bør tilbageholde et beløb til dækning af de omkostninger, der genereres hos EPO i forbindelse med udførelse af opgaver i tilknytning til enhedspatentbeskyttelsen, jf. artikel 146 i EPK. Det resterende beløb bør fordeles blandt de deltagende medlemsstater og anvendes til patentrelaterede formål. Fordelingsnøglen bør sammensættes på grundlag af retfærdige, rimelige og relevante kriterier, dvs. patentaktiviteternes omfang og markedets størrelse, og bør sikre, at der fordeles et vist minimumsbeløb til hver af de deltagende medlemsstater, for at systemet fortsat kan fungere på en afbalanceret og bæredygtig måde. Fordelingen bør give kompensation for at have et andet officielt sprog end et af EPO's officielle sprog, for at have en uforholdsmæssigt lav patentaktivitet, hvilket fastslås på grundlag af den europæiske resultattavle for innovation, og/eller for kun i relativt kort tid at have været medlem af Den Europæiske Patentorganisation.
(22)
Et styrket partnerskab mellem EPO og medlemsstaternes centrale myndigheder for industriel ejendomsret bør gøre det muligt for EPO, når det er relevant, regelmæssigt at gøre brug af resultaterne af alle søgninger foretaget af centrale myndigheder for industriel ejendomsret vedrørende en national patentansøgning, for hvilken der er begæret prioritet i en efterfølgende europæisk patentansøgning. Alle centrale myndigheder for industriel ejendomsret, herunder dem, der ikke foretager søgninger i løbet af en procedure for meddelelse af et nationalt patent, kan spille en vigtig rolle under det styrkede partnerskab, bl.a. ved at yde rådgivning og støtte til potentielle patentansøgere, især små og mellemstore virksomheder, ved at modtage ansøgninger, ved at fremsende ansøgninger til EPO samt ved at formidle patentinformation.
(23)
Denne forordning suppleres af forordning (EU) nr. 1260/2012, vedtaget af Rådet i medfør af artikel 118, stk. 2, i TEUF.
(24)
Domstolskompetencen for europæiske patenter med ensartet retsvirkning bør fastlægges og reguleres i henhold til et instrument, hvorved der indføres et fælles patentdomstolssystem for europæiske patenter og europæiske patenter med ensartet retsvirkning.
(25)
For at sikre et velfungerende europæisk patent med ensartet retsvirkning, sammenhæng i retspraksis og dermed retssikkerhed, og omkostningseffektivitet for patenthavere, er det afgørende, at der etableres en fælles patentdomstol til behandling af sager om sådanne patenter. Det er derfor yderst vigtigt, at de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med deres nationale forfatningsmæssige og parlamentariske procedurer ratificerer aftalen om en fælles patentdomstol og tager de nødvendige skridt for, at denne domstol kan påbegynde sit arbejde så snart som muligt.
(26)
Denne forordning bør ikke berøre de deltagende medlemsstaters ret til at meddele nationale patenter og bør ikke erstatte de deltagende medlemsstaters patentlovgivning. Patentansøgere bør fortsat frit kunne vælge at ansøge om et nationalt patent, et europæisk patent med ensartet retsvirkning, et europæisk patent, der gælder i en eller flere kontraherende stater i EPK, eller et europæisk patent med ensartet retsvirkning, der desuden er valideret i en eller flere kontraherende stater i EPK, der ikke er blandt de deltagende medlemsstater.
(27)
Målet for denne forordning, nemlig indførelse af enhedspatentbeskyttelse, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af denne forordnings omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger, hvor det er relevant gennem forstærket samarbejde, i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
1. Ved denne forordning gennemføres et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse i henhold til bemyndigelsen i afgørelse 2011/167/EU.
2. Denne forordning udgør en særlig overenskomst, jf. artikel 142 i konventionen om meddelelse af europæiske patenter af 5. oktober 1973, som ændret den 17. december 1991 og den 29. november 2000 (i det følgende benævnt »EPK«).
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »deltagende medlemsstat«: en medlemsstat, der på tidspunktet for anmodningen om ensartet retsvirkning, jf. artikel 9, deltager i et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse i henhold til Rådets afgørelse 2011/167/EU, eller i henhold til en afgørelse, der er vedtaget i henhold til artikel 331, stk. 1, andet eller tredje afsnit, i TEUF
b) »europæisk patent«: et patent, der meddeles af Den Europæiske Patentmyndighed (herefter benævnt »EPO«) i henhold til reglerne og procedurerne i EPK
c) »europæisk patent med ensartet retsvirkning«: et europæisk patent, som i henhold til denne forordning har ensartet retsvirkning i de deltagende medlemsstater
d) »europæisk patentregister«: det register, der føres af EPO i henhold til artikel 127 i EPK
e) »register for enhedspatentbeskyttelse«: register, der udgør en del af det europæiske patentregister, hvor den ensartede retsvirkning og enhver begrænsning, licens, overførelse, ugyldigkendelse eller ethvert ophør af et europæisk patent med ensartet retsvirkning registreres
f) »Den Europæiske Patenttidende«: den regelmæssigt udkommende publikation i henhold til artikel 129 i EPK.
Artikel 3
Europæisk patent med ensartet retsvirkning
1. Et europæisk patent, der meddeles med de samme patentkrav i alle de deltagende medlemsstater, har ensartet retsvirkning i de deltagende medlemsstater, hvis dets ensartede retsvirkning er blevet registreret i registret for enhedspatentbeskyttelse.
Et europæisk patent, der er blevet meddelt med forskellige patentkrav for forskellige deltagende medlemsstater, har ikke ensartet retsvirkning.
2. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning har en enhedskarakter. Det giver ensartet beskyttelse og har ens retsvirkning i alle de deltagende medlemsstater.
Det kan kun begrænses, overføres eller kendes ugyldigt eller ophøre med virkning for alle de deltagende medlemsstater.
Det kan gøres til genstand for en licensaftale med virkning for hele eller dele af de deltagende medlemsstaters områder.
3. Et europæisk patents ensartede retsvirkning anses for ikke at være opstået, i det omfang det europæiske patent er blevet kendt ugyldigt eller begrænset.
Artikel 4
Dato for retsvirkning
1. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning får retsvirkning i de deltagende medlemsstater på datoen for EPO's offentliggørelse af bekendtgørelsen om meddelelsen af det europæiske patent i Den Europæiske Patenttidende.
2. De deltagende medlemsstater træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at et europæisk patent, når den ensartede retsvirkning af det pågældende patent er blevet registreret og er gældende for deres område, ikke anses for at have fået retsvirkning som et nationalt patent på deres område på datoen for offentliggørelsen af bekendtgørelsen om meddelelsen i Den Europæiske Patenttidende.
KAPITEL II
VIRKNINGER AF ET EUROPÆISK PATENT MED ENSARTET RETSVIRKNING
Artikel 5
Ensartet beskyttelse
1. Med forbehold af gældende begrænsninger giver det europæiske patent med ensartet retsvirkning patenthaveren ret til at forhindre enhver tredjemand i at foretage handlinger, som patentet beskytter mod, overalt på områderne i de deltagende medlemsstater, hvor det har ensartet retsvirkning.
2. Omfanget af denne ret og dens begrænsninger er det samme i samtlige deltagende medlemsstater, hvor patentet har ensartet retsvirkning.
3. De i stk. 1 omhandlede handlinger, som patentet beskytter mod, og de gældende begrænsninger er dem, som er defineret i den lovgivning, der finder anvendelse på europæiske patenter med ensartet retsvirkning i den deltagende medlemsstat, hvis nationale lovgivning finder anvendelse på det europæiske patent med ensartet retsvirkning som genstand for ejendomsret i henhold til artikel 7.
4. Kommissionen evaluerer i sin rapport, jf. artikel 16, stk. 1, hvordan de gældende begrænsninger fungerer, og fremsætter om nødvendigt passende forslag.
Artikel 6
Konsumption af rettigheder, der følger af et europæisk patent med ensartet retsvirkning
De rettigheder, der følger af et europæisk patent med ensartet retsvirkning, omfatter ikke handlinger, der angår et af patentet dækket produkt, og som udføres i de deltagende medlemsstater, hvor patentet har ensartet retsvirkning, efter at produktet er bragt i omsætning i Unionen af patenthaveren eller med dennes samtykke, medmindre patenthaveren har rimelig grund til at modsætte sig yderligere erhvervsmæssig udnyttelse af produktet.
KAPITEL III
ET EUROPÆISK PATENT MED ENSARTET RETSVIRKNING SOM GENSTAND FOR EJENDOMSRET
Artikel 7
Behandling af et europæisk patent med ensartet retsvirkning som et nationalt patent
1. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning som genstand for ejendomsret behandles i sin helhed og i alle deltagende medlemsstater som et nationalt patent fra den deltagende medlemsstat, hvor patentet har ensartet retsvirkning, og hvor ansøgeren i henhold til det europæiske patentregister:
a)
havde sin bopæl eller sit hovedforretningssted på indleveringsdagen for ansøgningen om det europæiske patent, eller
b)
hvis litra a) ikke finder anvendelse, havde et forretningssted på indleveringsdagen for ansøgningen om det europæiske patent.
2. Er to eller flere personer indført i det europæiske patentregister som fælles ansøgere, gælder stk. 1, litra a), for den af de fælles ansøgere, der er nævnt først. Er dette ikke muligt, gælder stk. 1, litra a), for den næste i registret indførte fælles ansøger. Kan stk. 1, litra a), ikke anvendes på nogen af de fælles ansøgere, finder stk. 1, litra b), anvendelse.
3. Hvis ingen ansøger i henhold til stk. 1 eller 2 havde sin bopæl, sit hovedforretningssted eller et forretningssted i en deltagende medlemsstat, hvor patentet har ensartet retsvirkning, behandles det europæiske patent med ensartet retsvirkning som genstand for ejendomsret i sin helhed og i alle de deltagende medlemsstater som et nationalt patent fra den medlemsstat, hvor Den Europæiske Patentorganisation har sit hovedkvarter i henhold til artikel 6, stk. 1, i EPK.
4. Erhvervelsen af en rettighed må ikke være betinget af en eventuel indførelse i et nationalt patentregister.
Artikel 8
Licensrettigheder
1. Indehaveren af et europæisk patent med ensartet retsvirkning kan indlevere en skriftlig erklæring til EPO om, at vedkommende er villig til at tillade enhver at udnytte opfindelsen som licenshaver mod passende vederlag.
2. En licens, der opnås i henhold til denne forordning, behandles som en aftalt licens.
KAPITEL IV
INSTITUTIONELLE BESTEMMELSER
Artikel 9
Administrative opgaver inden for rammerne af Den Europæiske Patentorganisation
1. De deltagende medlemsstater tildeler, som omhandlet i artikel 143 i EPK, EPO følgende opgaver, som skal udføres i overensstemmelse med EPO's interne regler:
a)
at administrere anmodninger om ensartet retsvirkning fra indehavere af europæiske patenter
b)
at oprette registret for enhedspatentbeskyttelse inden for det europæiske patentregister og administrere registret for enhedspatentbeskyttelse
c)
at modtage og registrere erklæringer om licenser, jf. artikel 8, deres tilbagetrækning og licensforpligtelser, som indehaveren af det europæiske patent med ensartet retsvirkning har påtaget sig i internationale standardiseringsorganer
d)
at offentliggøre oversættelser, jf. artikel 6 i forordning (EU) nr. 1260/2012, i den i nævnte artikel anførte overgangsperiode
e)
at opkræve og administrere fornyelsesgebyrer for europæiske patenter med ensartet retsvirkning for årene efter det år, i hvilket bekendtgørelsen af meddelelsen offentliggøres i Den Europæiske Patenttidende, at opkræve og administrere tillægsgebyrer i forbindelse med forsinket betaling af fornyelsesgebyrer, hvor sådan forsinket betaling sker inden for seks måneder efter forfaldsdatoen, samt at fordele en del af de opkrævede fornyelsesgebyrer til de deltagende medlemsstater
f)
at administrere godtgørelsesordningen for refusion af oversættelsesomkostninger for ansøgere, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1260/2012
g)
at sikre, at en anmodning om ensartet retsvirkning fra en indehaver af et europæisk patent indgives på behandlingssproget som defineret i artikel 14, stk. 3, i EPK senest en måned efter bekendtgørelsen om meddelelsen er offentliggjort i Den Europæiske Patenttidende, og
h)
at sikre, at den ensartede retsvirkning angives i registret for enhedspatentbeskyttelse, når der indgives en anmodning om ensartet retsvirkning, og i overgangsperioden, jf. artikel 6 i forordning (EU) nr. 1260/2012, er blevet indgivet sammen med oversættelserne som anført i den nævnte artikel, og at EPO underrettes om eventuelle begrænsninger, licenser, overførelser eller ugyldigkendelser af europæiske patenter med ensartet retsvirkning.
2. De deltagende medlemsstater sikrer, at denne forordning overholdes, når de opfylder deres internationale forpligtelser i henhold til EPK, og samarbejder herom. Som kontraherende stater i EPK sikrer de deltagende medlemsstater ledelse af og tilsyn med de aktiviteter, der er knyttet til de opgaver, der er omhandlet i denne artikels stk. 1, og de sikrer fastlæggelsen af størrelsen af fornyelsesgebyrerne, jf. denne forordnings artikel 12, og fastlæggelsen af nøglen for fordeling af fornyelsesgebyrerne, jf. denne forordnings artikel 13.
De opretter til dette formål en særlig komité inden for Administrationsrådet for Den Europæiske Patentorganisation (i det følgende benævnt »den særlige komité«), jf. artikel 145 i EPK.
Den særlige komité består af repræsentanter for de deltagende medlemsstater og en repræsentant for Kommissionen som observatør, samt af suppleanter, der repræsenterer dem i deres fravær. Den særlige komités medlemmer kan søge bistand hos rådgivere eller eksperter.
Den særlige komités afgørelser træffes under behørig hensyntagen til Kommissionens holdning og i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i artikel 35, stk. 2, i EPK.
3. De deltagende medlemsstater sikrer en effektiv retlig beskyttelse ved en eller flere deltagende medlemsstaters kompetente domstol mod de afgørelser, som EPO træffer i forbindelse med udøvelsen af sine opgaver i henhold til stk. 1.
KAPITEL V
FINANSIELLE BESTEMMELSER
Artikel 10
Princip vedrørende omkostninger
EPO's omkostninger i forbindelse med de supplerende opgaver, som den tildeles af de deltagende medlemsstater, jf. artikel 143 i EPK, dækkes af gebyrindtægterne fra de europæiske patenter med ensartet retsvirkning.
Artikel 11
Fornyelsesgebyrer
1. Patenthaveren betaler fornyelsesgebyrer for europæiske patenter med ensartet retsvirkning og tillægsgebyrer for deres forsinkede betaling til Den Europæiske Patentorganisation. Disse gebyrer betales for de år, der følger efter det år, i hvilket bekendtgørelsen om meddelelsen af det europæiske patent med ensartet retsvirkning offentliggøres i Den Europæiske Patenttidende.
2. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning ophører, hvis et fornyelsesgebyr og i givet fald et tillægsgebyr ikke betales til tiden.
3. Fornyelsesgebyrer, der forfalder efter modtagelsen af den i artikel 8, stk. 1, omhandlede erklæring, nedsættes.
Artikel 12
Fornyelsesgebyrernes størrelse
1. Fornyelsesgebyrer for europæiske patenter med ensartet retsvirkning er:
a)
progressive i hele perioden for enhedspatentbeskyttelsen
b)
tilstrækkelige til at dække de omkostninger, der er knyttet til meddelelsen af det europæiske patent og administrationen af enhedspatentbeskyttelsen, og
c)
tilstrækkelige til sammen med de gebyrer, der skal betales til Den Europæiske Patentorganisation i førmeddelelsesfasen, at sikre Den Europæiske Patentorganisation et balanceret budget.
2. Fornyelsesgebyrernes størrelse skal bl.a. fastsættes under hensyntagen til situationen for særlige enheder, som f.eks. små og mellemstore virksomheder, med henblik på:
a)
at fremme innovation og styrke de europæiske virksomheders konkurrenceevne
b)
at afspejle størrelsen af det marked, der er omfattet af patentet, og
c)
at svare til størrelsen af de nationale fornyelsesgebyrer for et gennemsnitligt europæisk patent, der får virkning i de deltagende medlemsstater på det tidspunkt, hvor fornyelsesgebyrernes størrelse første gang fastsættes.
3. For at nå målene i dette kapitel fastsættes fornyelsesgebyrernes størrelse således, at de:
a)
svarer til størrelsen af de fornyelsesgebyrer, der skal betales for den gennemsnitlige geografiske dækning af eksisterende europæiske patenter
b)
afspejler den regelmæssighed, hvormed de eksisterende europæiske patenter fornyes, og
c)
afspejler antallet af anmodninger om ensartet retsvirkning.
Artikel 13
Fordeling
1. EPO tilbageholder 50 % af de i artikel 11 omhandlede fornyelsesgebyrer, der betales for europæiske patenter med ensartet retsvirkning. Det resterende beløb fordeles til de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med den nøgle for fordeling af fornyelsesgebyrerne, der er fastsat i henhold til artikel 9, stk. 2.
2. For at nå målene i dette kapitel skal nøglen for fordeling af fornyelsesgebyrerne blandt de deltagende medlemsstater være baseret på følgende retfærdige, rimelige og relevante kriterier:
a)
antallet af patentansøgninger
b)
markedets størrelse, samtidig med at det sikres, at der fordeles et vist minimumsbeløb til hver af de deltagende medlemsstater
c)
godtgørelse til de deltagende medlemsstater, der:
i)
har et andet officielt sprog end et af EPO's officielle sprog
ii)
har en uforholdsmæssigt lav patentaktivitet, og/eller
iii)
kun i relativt kort tid har været medlem af Den Europæiske Patentorganisation.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 14
Samarbejde mellem Kommissionen og EPO
Kommissionen indgår på grundlag af en samarbejdsaftale et tæt samarbejde med EPO på de områder, der er omfattet af denne forordning. Dette samarbejde skal omfatte en regelmæssig udveksling af synspunkter om, hvorledes samarbejdsaftalen fungerer, og især om fornyelsesgebyrer og deres indvirkning på Den Europæiske Patentorganisations budget.
Artikel 15
Anvendelse af konkurrencelovgivningen og lovgivningen om illoyal konkurrence
Denne forordning berører ikke anvendelsen af konkurrencelovgivningen og lovgivningen om illoyal konkurrence.
Artikel 16
Rapport om hvorledes denne forordning fungerer
1. Senest tre år efter den dato, hvor det første europæiske patent med ensartet retsvirkning får virkning, og herefter hvert femte år, forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om, hvorledes denne forordning fungerer, og fremsætter om nødvendigt passende forslag til ændring heraf.
2. Kommissionen fremsender regelmæssigt rapporter til Europa-Parlamentet og Rådet om, hvorledes de i artikel 11 omhandlede fornyelsesgebyrer fungerer, med særlig vægt på overholdelse af artikel 12.
Artikel 17
De deltagende medlemsstaters underretningspligt
1. De deltagende medlemsstater underretter senest på datoen for anvendelsen af denne forordning Kommissionen om de foranstaltninger, der træffes i henhold til artikel 9.
2. Hver deltagende medlemsstat underretter Kommissionen om de foranstaltninger, der træffes i henhold til artikel 4, stk. 2, senest på datoen for denne forordnings anvendelse eller, hvis der er tale om en deltagende medlemsstat, hvor den fælles patentdomstol ikke har enekompetence hvad angår europæiske patenter med ensartet retsvirkning på datoen for denne forordnings anvendelse, senest på den dato, hvor den fælles patentdomstol har en sådan enekompetence i den pågældende deltagende medlemsstat.
Artikel 18
Ikrafttræden og anvendelse
1. Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den anvendes fra den 1. januar 2014 eller den dato, hvor aftalen om en fælles patentdomstol (»aftalen«) træder i kraft, alt efter hvilken dato der er den seneste.
Uanset artikel 3, stk. 1 og 2, og artikel 4, stk. 1, har et europæisk patent, for hvilket ensartet retsvirkning er registreret i registret for enhedspatentbeskyttelse, kun ensartet retsvirkning i de deltagende medlemsstater, hvor den fælles patentdomstol har enekompetence hvad angår europæiske patenter med ensartet retsvirkning på registreringsdatoen.
3. Hver deltagende medlemsstat underretter Kommissionen om sin ratifikation af aftalen på det tidspunkt, hvor den har deponeret sit ratifikationsinstrument. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende datoen for aftalens ikrafttræden og en liste over de medlemsstater, der har ratificeret aftalen på datoen for dens ikrafttræden. Kommissionen ajourfører derefter regelmæssigt listen over de deltagende medlemsstater, der har ratificeret aftalen, og offentliggør den ajourførte liste i Den Europæiske Unions Tidende.
4. De deltagende medlemsstater sikrer, at de i artikel 9 nævnte foranstaltninger er indført senest på datoen for anvendelsen af denne forordning.
5. Hver deltagende medlemsstat sikrer, at de i artikel 4, stk. 2, nævnte foranstaltninger er indført senest på datoen for denne forordnings anvendelse eller, hvis der er tale om en deltagende medlemsstat, hvor den fælles patentdomstol ikke har enekompetence hvad angår europæiske patenter med ensartet retsvirkning på datoen for denne forordnings anvendelse, senest på den dato, hvor den fælles patentdomstol har en sådan enekompetence i den pågældende deltagende medlemsstat.
6. Der kan anmodes om enhedspatentbeskyttelse for ethvert europæisk patent, der er meddelt på datoen for denne forordnings anvendelse eller senere.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2012.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1257/2012,
annettu 17 päivänä joulukuuta 2012,
yhtenäisen patenttisuojan luomiseksi toteutettavasta tiiviimmästä yhteistyöstä
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 118 artiklan ensimmäisen kohdan,
ottavat huomioon luvan antamisesta tiiviimpään yhteistyöhön yhtenäisen patenttisuojan luomiseksi 10 päivänä maaliskuuta 2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/167/EU (1),
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Sellaisten oikeudellisten edellytysten luominen, joiden avulla yritykset voivat mukauttaa tuotteidensa tuotanto- ja jakelutoiminnan yli kansallisten rajojen ja jotka tarjoavat yrityksille suuremman valinnanvapauden ja enemmän mahdollisuuksia, edistää Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artiklan 3 kohdassa määrättyjen tavoitteiden saavuttamista. Sisämarkkinoilla tai ainakin niiden merkittävällä osalla yhtenäinen patenttisuoja olisi oltava eräs yritysten käytettävissä oleva oikeudellinen väline.
(2)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 118 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan sisämarkkinoiden toteuttamisen tai toiminnan yhteydessä toteutettaviin toimenpiteisiin olisi kuuluttava yhdenmukaisen patenttisuojan luominen kaikkialla unionissa sekä unionin laajuisten keskitettyjen luvananto-, yhteensovittamis- ja valvontajärjestelmien muodostaminen.
(3)
Neuvosto antoi 10 päivänä maaliskuuta 2011 päätöksen 2011/167/EU, jolla Belgialle, Bulgarialle, Tšekin tasavallalle, Tanskalle, Saksalle, Virolle, Irlannille, Kreikalle, Ranskalle, Kyprokselle, Latvialle, Liettualle, Luxemburgille, Unkarille, Maltalle, Alankomaille, Itävallalle, Puolalle, Portugalille, Romanialle, Slovenialle, Slovakialle, Suomelle, Ruotsille ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle, jäljempänä ’osallistuvat jäsenvaltiot’, annettiin lupa aloittaa toistensa kanssa tiiviimpi yhteistyö yhtenäisen patenttisuojan luomiseksi.
(4)
Yhtenäinen patenttisuoja edistää tieteellistä ja teknologista kehitystä sekä sisämarkkinoiden toimintaa helpottamalla patenttijärjestelmän käyttöä ja tekemällä siitä kustannuksiltaan edullisemman ja oikeudellisesti varmemman. Se myös parantaa patenttisuojaa tasoa antamalla mahdollisuuden saada yhdenmukainen patenttisuoja osallistuvien jäsenvaltioiden alueella sekä poistaa kustannuksia ja monimutkaisia menettelyjä yrityksiltä kaikkialla unionissa. Sen olisi oltava sekä osallistuvista jäsenvaltioista että muista valtioista peräisin olevien eurooppapatentin haltijoiden käytettävissä näiden kansallisuudesta ja asuin- tai sijoittautumispaikasta riippumatta.
(5)
Eurooppapatenttien myöntämisestä 5 päivänä lokakuuta 1973 tehdyllä yleissopimuksella, sellaisena kuin se on tarkistettuna 17 päivänä joulukuuta 1991 ja 29 päivänä marraskuuta 2000, jäljempänä ’Euroopan patenttisopimus’, perustettiin Euroopan patenttijärjestö (European Patent Organisation) ja annettiin sen tehtäväksi eurooppapatenttien myöntäminen. Tätä tehtävää hoitaa Euroopan patenttivirasto (European Patent Office). Euroopan patenttiviraston myöntämällä eurooppapatentilla olisi patentinhaltijan pyynnöstä oltava tämän asetuksen nojalla yhtenäinen vaikutus osallistuvissa jäsenvaltioissa. Tällaisesta patentista käytetään jäljempänä nimitystä ’vaikutukseltaan yhtenäinen eurooppapatentti’.
(6)
Euroopan patenttisopimuksen IX osan mukaan Euroopan patenttisopimuksen sopimusvaltioiden ryhmä voi määrätä, että näihin valtioihin myönnetyillä eurooppapatenteilla on yhtenäinen luonne. Tämä asetus on Euroopan patenttisopimuksen 142 artiklassa tarkoitettu erillissopimus, 19 päivänä kesäkuuta 1970 tehdyn patenttiyhteistyösopimuksen, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 3 päivänä helmikuuta 2001, 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu alueellinen patenttisopimus sekä teollisoikeuden suojelemisesta tehdyn, Pariisissa 20 päivänä maaliskuuta 1883 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 28 päivänä syyskuuta 1979, 19 artiklassa tarkoitettu erityissopimus.
(7)
Yhtenäinen patenttisuoja olisi toteutettava antamalla eurooppapatenteille tämän asetuksen nojalla niiden myöntämisen jälkeen ja kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden osalta yhtenäinen vaikutus. Vaikutukseltaan yhtenäisen eurooppapatentin tärkeimpänä ominaisuutena olisi oltava sen yhtenäinen luonne, toisin sanoen se, että se tarjoaa yhdenmukaisen suojan ja että sen vaikutus on osallistuvissa jäsenvaltioissa sama. Tämän vuoksi vaikutukseltaan yhtenäistä eurooppapatenttia olisi rajoitettava, se olisi siirrettävä, kumottava tai julistettava mitättömäksi ja sen olisi rauettava aina kaikissa osallistuvissa jäsenvaltioissa. Vaikutukseltaan yhtenäistä eurooppapatenttia koskevia käyttölupia olisi voitava myöntää kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden alueiden tai osan niistä osalta. Jotta voidaan varmistaa, että yhtenäisen patenttisuojan aineellinen soveltamisala on yhdenmukainen, vain niillä eurooppapatenteilla, jotka on myönnetty kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden osalta samojen patenttivaatimusten perusteella, olisi oltava yhtenäinen vaikutus. Eurooppapatenttien yhtenäisen vaikutuksen olisi lisäksi oltava luonteeltaan liitännäinen ja sen olisi katsottava jääneen syntymättä siltä osin kuin sen perustana oleva eurooppapatentti on kumottu tai julistettu mitättömäksi taikka sitä on rajoitettu.
(8)
Patenttioikeuden yleisten periaatteiden ja Euroopan patenttisopimuksen 64 artiklan 1 kappaleen mukaisesti yhtenäisen patenttisuojan olisi tultava voimaan takautuvasti osallistuvissa jäsenvaltioissa siitä päivästä alkaen, jona patentin myöntämistä koskeva päätös on julkaistu Euroopan patenttilehdessä. Kun yhtenäinen patenttisuoja tulee voimaan, osallistuvien jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että eurooppapatentin ei katsota tulleen voimaan niiden alueella kansallisena patenttina, jotta voidaan välttää patenttisuojan päällekkäisyys.
(9)
Vaikutukseltaan yhtenäisen eurooppapatentin olisi annettava haltijalleen oikeus kieltää kolmansia osapuolia toteuttamasta toimia, joiden osalta patentti tarjoaa suojaa. Tämä olisi varmistettava perustamalla yhdistetty patenttituomioistuin. Asioissa, jotka eivät kuulu tämän asetuksen tai yhtenäisen patenttisuojan luomiseksi toteutettavan tiiviimmän yhteistyön täytäntöönpanoon sovellettavista käännösjärjestelyistä 17 päivänä joulukuuta 2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1260/2012 (3) soveltamisalaan, olisi sovellettava Euroopan patenttisopimuksen määräyksiä, yhdistettyä patenttituomioistuinta koskevaa sopimusta, mukaan lukien ne sopimuksen määräykset, joissa määritellään tuon oikeuden ja sen rajoitusten soveltamisala, sekä kansallista lainsäädäntöä, myös kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjä.
(10)
Vaikutukseltaan yhtenäisiä eurooppapatentteja koskevia pakkolupia olisi säänneltävä osallistuvien jäsenvaltioiden lainsäädännöllä, kun on kyse niiden alueista.
(11)
Komission olisi tämän asetuksen toimivuudesta antamassaan kertomuksessa arvioitava sovellettavien rajoitusten toimivuutta ja tehtävä tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia ottaen huomioon patenttijärjestelmän osuuden innovaatioissa ja teknologian kehityksessä, kolmansien osapuolten oikeutetut edut ja yhteiskunnan ensisijaiset edut. Yhdistettyä patenttituomioistuinta koskeva sopimus ei estä Euroopan unionia harjoittamasta toimivaltaansa tällä alueella.
(12)
Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti oikeuksien sammumisen periaatetta olisi sovellettava myös vaikutukseltaan yhtenäisiin eurooppapatentteihin. Tämän vuoksi vaikutukseltaan yhtenäisestä eurooppapatentista johtuvien oikeuksien ei olisi katettava sellaisia tuolla patentilla suojattua tuotetta koskevia toimia, jotka toteutetaan osallistuvissa jäsenvaltioissa sen jälkeen kun patentinhaltija on saattanut tuotteen unionin markkinoille.
(13)
Vahingonkorvauksiin sovellettavaa järjestelmää olisi säänneltävä osallistuvien jäsenvaltioiden lainsäädännössä, erityisesti teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY (4) 13 artiklan täytäntöönpanoa koskevissa säännöksissä.
(14)
Vaikutukseltaan yhtenäinen eurooppapatentti olisi omistusoikeuden kohteena käsiteltävä kokonaisuudessaan ja kaikissa osallistuvissa jäsenvaltioissa sellaisten erityisten perusteiden nojalla määräytyvän osallistuvan jäsenvaltion kansallisena patenttina, joita voivat olla hakijan kotipaikka, päätoimipaikka tai toimipaikka.
(15)
Vaikutukseltaan yhtenäisellä eurooppapatentilla suojatun keksinnön kaupallisen hyödyntämisen edistämiseksi ja helpottamiseksi asianomaisen patentinhaltijan olisi voitava tarjoutua antamaan sitä koskeva käyttölupa asianmukaista vastiketta vastaan. Patentinhaltijan olisi tätä tarkoitusta varten voitava toimittaa Euroopan patenttivirastolle tätä tarkoittava ilmoitus, jonka mukaan patentinhaltija on valmis myöntämään patenttiinsa käyttöluvan asianmukaista vastiketta vastaan. Tällöin patentinhaltijan vuosimaksua olisi alennettava siitä lukien, kun Euroopan patenttivirasto on saanut tällaisen ilmoituksen.
(16)
Jäsenvaltioiden ryhmä, joka hyödyntää Euroopan patenttisopimuksen IX osan määräyksiä, voi antaa Euroopan patenttivirastolle tehtäviä ja perustaa Euroopan patenttijärjestön hallintoneuvoston erityisvaliokunnan, jäljempänä ’erityisvaliokunta’.
(17)
Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi annettava Euroopan patenttivirastolle tiettyjä hallinnollisia tehtäviä, jotka liittyvät vaikutukseltaan yhtenäisiin eurooppapatentteihin ja jotka koskevat erityisesti yhtenäistä vaikutusta koskevien pyyntöjen hallinnointia, yhtenäisen vaikutuksen sekä vaikutukseltaan yhtenäisiä eurooppapatentteja koskevien rajoitusten, käyttölupien, siirtojen, kumoamisten, mitättömäksi julistamisten tai raukeamisten rekisteröintiä, vuosimaksujen keruuta ja jakamista, käännösten julkaisua tiedotustarkoituksessa siirtymäkauden aikana ja sellaisia hakijoille aiheutuneiden käännöskustannusten korvausjärjestelmän hallinnointia, jotka tekevät eurooppapatenttihakemuksia kielellä, joka ei ole Euroopan patenttiviraston virallinen kieli.
(18)
Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi erityisvaliokunnan puitteissa huolehdittava sen toiminnan hallinnoinnista ja valvonnasta, joka liittyy osallistuvien jäsenvaltioiden Euroopan patenttivirastolle antamiin tehtäviin, varmistettava, että yhtenäistä vaikutusta koskevat pyynnöt toimitetaan Euroopan patenttivirastoon kuukauden kuluessa siitä, kun eurooppapatentin myöntämispäätös on julkaistu Euroopan patenttilehdessä, ja varmistettava, että tällaiset pyynnöt tehdään Euroopan patenttiviraston käsittelykielellä ja että niihin liitetään käännös, joka on siirtymäkauden ajan säädetty toimitettavaksi asetuksen (EU) N:o 1260/2012 mukaisesti. Osallistuvien jäsenvaltioiden olisi myös huolehdittava siitä, että vuosimaksujen taso asetetaan ja niiden vuosimaksujen jako-osuudet suoritetaan tässä asetuksessa vahvistettujen perusteiden ja Euroopan patenttisopimuksen 35 artiklan 2 kohdassa määrättyjen äänestystä koskevien sääntöjen mukaisesti.
(19)
Patentinhaltijoiden olisi maksettava vaikutukseltaan yhtenäisistä eurooppapatenteista yksi yhteinen vuosimaksu. Vuosimaksujen olisi oltava progressiivisia koko patenttisuojan voimassaoloajan ja niiden olisi katettava yhdessä Euroopan patenttijärjestölle patentin myöntämistä edeltävässä vaiheessa suoritettavien maksujen kanssa kaikki kustannukset, jotka aiheutuvat eurooppapatentin myöntämisestä ja yhtenäisen patenttisuojan hallinnoinnista. Vuosimaksut olisi vahvistettava tasolle, joka edistää innovaatiotoimintaa ja parantaa eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä, ja niissä olisi otettava huomioon tiettyjen toimijoiden, kuten pienten ja keskisuurten yritysten, erityistilanne esimerkiksi pienempinä maksuina. Maksujen tasossa olisi otettava huomioon myös patentin kattamien markkinoiden koko ja sen olisi vastattava osallistuvissa jäsenvaltioissa voimaan tulevasta keskimääräisestä eurooppapatentista veloitettavaa kansallista vuosimaksua ajankohtana, jona vuosimaksujen taso vahvistetaan ensimmäisen kerran.
(20)
Vuosimaksujen asianmukainen taso ja jakaminen olisi määritettävä siten, että voidaan varmistaa kaikkien Euroopan patenttivirastolle annetuista yhtenäiseen patenttisuojaan liittyvistä tehtävistä aiheutuvien kustannusten täysimääräinen kattaminen vaikutukseltaan yhtenäisistä eurooppapatenteista kertyvillä varoilla ja että näistä vuosimaksuista kertyvillä tuloilla yhdessä Euroopan patenttijärjestölle patentin myöntämistä edeltävässä vaiheessa suoritettavien maksujen kanssa varmistetaan, että Euroopan patenttijärjestön talousarvio on tasapainossa.
(21)
Vuosimaksut olisi suoritettava Euroopan patenttijärjestölle. Euroopan patenttiviraston olisi pidettävä Euroopan patenttisopimuksen 146 artiklan mukaisesti itsellään määrä, joka kattaa kulut, joita syntyy Euroopan patenttivirastossa yhtenäiseen patenttisuojaan liittyvien tehtävien hoidosta. Jäljelle jäävä määrä olisi jaettava osallistuvien jäsenvaltioiden kesken käytettäväksi patentteihin liittyviin tarkoituksiin. Jaettava osuus olisi vahvistettava käyttäen perustana oikeudenmukaisia, kohtuullisia ja asiaankuuluvia perusteita, jotka ovat patenttiaktiivisuuden taso ja markkinoiden koko, ja siinä olisi järjestelmän tasapainoisen ja kestävän toiminnan ylläpitämiseksi varmistettava kullekin osallistuvalle jäsenvaltiolle jaettava vähimmäismäärä. Jakoa tehtäessä olisi annettava hyvitystä niille jäsenvaltioille, joiden virallinen kieli on muu kuin jokin Euroopan patenttiviraston virallisista kielistä, joiden patenttiaktiivisuus on suhteettoman alhaisella tasolla, mikä määritetään Euroopan innovaatioiden tulostaulun perusteella, ja/tai joista on tullut Euroopan patenttijärjestön jäseniä suhteellisen äskettäin.
(22)
Euroopan patenttiviraston ja jäsenvaltioiden teollisoikeusvirastojen välisellä tehostetulla kumppanuudella olisi annettava Euroopan patenttivirastolle mahdollisuus hyödyntää asianmukaisesti ja säännöllisesti sellaisten tutkimusten tuloksia, joita teollisoikeusvirastot ovat tehneet sellaisen kansallisen patenttihakemuksen johdosta, jolle myöhemmässä eurooppapatenttia koskevassa hakemuksessa pyydetään etuoikeutta. Kaikilla teollisoikeusvirastoilla, myös niillä, jotka eivät tee tutkimuksia kansallisen patentin myöntämismenettelyn aikana, voi olla merkittävä tehtävä tehostetussa kumppanuudessa, sillä ne voivat muun muassa antaa neuvontaa ja tukea mahdollisille patentinhakijoille, erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille, vastaanottaa hakemuksia, toimittaa hakemuksia Euroopan patenttivirastolle sekä jakaa patentteja koskevaa tietoa.
(23)
Tätä asetusta täydennetään asetuksella (EU) N:o 1260/2012, jonka neuvosto on hyväksynyt Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 118 artiklan toisen kohdan mukaisesti.
(24)
Vaikutukseltaan yhtenäisiä eurooppapatentteja koskeva tuomioistuimen toimivalta olisi luotava ja sitä olisi hallinnoitava välineellä, jolla perustetaan eurooppapatentteja ja vaikutukseltaan yhtenäisiä eurooppapatentteja koskeva yhdistetty patenttioikeudenkäyntijärjestelmä.
(25)
On erityisen tärkeää perustaa yhdistetty patenttituomioistuin käsittelemään asioita, jotka koskevat vaikutukseltaan yhtenäistä eurooppapatenttia, jotta voidaan varmistaa mainitun patentin asianmukainen toimivuus, oikeuskäytännön johdonmukaisuus ja siten oikeusvarmuus sekä kustannustehokkuus patentinhaltijoiden kannalta. Sen vuoksi on ratkaisevan tärkeää, että osallistuvat jäsenvaltiot ratifioivat yhdistettyä patenttituomioistuinta koskevan sopimuksen kansallisten perustuslaillisten ja parlamentaaristen menettelyjensä mukaisesti ja toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta tuomioistuin voi aloittaa toimintansa mahdollisimman pian.
(26)
Tällä asetuksella ei saisi olla vaikutusta osallistuvien jäsenvaltioiden oikeuteen myöntää kansallisia patentteja eikä se saisi korvata osallistuvien jäsenvaltioiden patenttilakeja. Patentinhakijoiden olisi voitava edelleen valita vapaasti joko kansallinen patentti, vaikutukseltaan yhtenäinen eurooppapatentti, yhdessä tai useammassa Euroopan patenttisopimuksen sopimusvaltiossa voimaan tuleva eurooppapatentti tai sellainen vaikutukseltaan yhtenäinen eurooppapatentti, joka saatetaan lisäksi voimaan yhdessä tai useammassa muussa Euroopan patenttisopimuksen sopimusvaltiossa, joka ei ole osallistuva jäsenvaltio.
(27)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on yhtenäisen patenttisuojan luominen, vaan se voidaan tämän asetuksen laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi tarvittaessa tiiviimmällä yhteistyöllä toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
1. Tällä asetuksella pannaan täytäntöön tiiviimpi yhteistyö yhtenäisen patenttisuojan luomiseksi, mihin on annettu lupa päätöksellä 2011/167/EU.
2. Tämä asetus on eurooppapatenttien myöntämisestä 5 päivänä lokakuuta 1973 tehdyn yleissopimuksen, sellaisena kuin se on tarkistettuna 17 päivänä joulukuuta 1991 ja 29 päivänä marraskuuta 2000, jäljempänä ’Euroopan patenttisopimus’, 142 artiklassa tarkoitettu erillissopimus.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’osallistuvalla jäsenvaltiolla’ jäsenvaltiota, joka osallistuu tiiviimpään yhteistyöhön yhtenäisen patenttisuojan luomiseksi päätöksen 2011/167/EU nojalla tai Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 331 artiklan 1 kohdan toisen ja kolmannen alakohdan mukaisesti annettavan päätöksen nojalla ajankohtana, jona 9 artiklassa tarkoitettu yhtenäistä vaikutusta koskeva pyyntö tehdään;
b)
’eurooppapatentilla’ patenttia, jonka Euroopan patenttivirasto myöntää Euroopan patenttisopimuksessa määrättyjen sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti;
c)
’vaikutukseltaan yhtenäisellä eurooppapatentilla’ eurooppapatenttia, jolla on tämän asetuksen nojalla yhtenäinen vaikutus osallistuvissa jäsenvaltioissa;
d)
’Euroopan patenttirekisterillä’ rekisteriä, jota Euroopan patenttivirasto pitää Euroopan patenttisopimuksen 127 artiklan nojalla;
e)
’yhtenäistä patenttisuojaa koskevalla rekisterillä’ Euroopan patenttirekisteriin sen osana kuuluvaa rekisteriä, johon kirjataan yhtenäinen vaikutus sekä vaikutukseltaan yhtenäistä eurooppapatenttia koskevat rajoitukset, käyttöluvat, siirrot, kumoamiset, mitättömäksi julistamiset tai raukeamiset;
f)
’Euroopan patenttilehdellä’ Euroopan patenttisopimuksen 129 artiklassa tarkoitettua aikakausjulkaisua.
3 artikla
Vaikutukseltaan yhtenäinen eurooppapatentti
1. Eurooppapatentilla, joka on myönnetty kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden osalta samat patenttivaatimukset sisältävänä, on yhtenäinen vaikutus osallistuvissa jäsenvaltioissa edellyttäen, että sen yhtenäinen vaikutus on kirjattu yhtenäistä patenttisuojaa koskevaan rekisteriin.
Eurooppapatentilla, joka on myönnetty osallistuvien eri jäsenvaltioiden osalta eri patenttivaatimukset sisältävänä, ei ole yhtenäistä vaikutusta.
2. Vaikutukseltaan yhtenäisellä eurooppapatentilla on oltava yhtenäinen luonne. Sen on tarjottava yhtenäinen suoja, ja sillä on oltava yhtäläinen vaikutus kaikissa osallistuvissa jäsenvaltioissa.
Sitä voidaan rajoittaa, se voidaan siirtää, kumota tai julistaa mitättömäksi tai se voi raueta vain kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden osalta.
Sitä koskevia käyttölupia voidaan myöntää jäsenvaltioiden kaikkia alueita tai niiden osaa varten.
3. Eurooppapatentin yhtenäisen vaikutuksen ei katsota syntyneen siltä osin kuin eurooppapatentti on kumottu tai sitä on rajoitettu.
4 artikla
Voimaantulopäivä
1. Vaikutukseltaan yhtenäinen eurooppapatentti tulee voimaan osallistuvissa jäsenvaltioissa päivänä, jona Euroopan patenttivirasto julkaisee eurooppapatentin myöntämispäätöksen Euroopan patenttilehdessä.
2. Osallistuvien jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että eurooppapatentin, jonka yhtenäinen vaikutus on rekisteröity ja ulottuu niiden alueelle, ei katsota tulleen voimaan kansallisena patenttina niiden alueella päivänä, jona eurooppapatentin myöntämispäätös julkaistaan Euroopan patenttilehdessä.
II LUKU
VAIKUTUKSELTAAN YHTENÄISEN EUROOPPAPATENTIN VAIKUTUKSET
5 artikla
Yhtenäinen suoja
1. Vaikutukseltaan yhtenäisellä eurooppapatentilla annetaan sen haltijalle oikeus kieltää kolmatta osapuolta toteuttamasta toimia, joilta patentti suojaa kaikkien niiden osallistuvien jäsenvaltioiden alueilla, joilla sillä on yhtenäinen vaikutus, jollei sovellettavista rajoituksista muuta johdu.
2. Tämän oikeuden ja sen rajoitusten soveltamisalan on oltava yhdenmukainen kaikissa osallistuvissa jäsenvaltioissa, joissa patentilla on yhtenäinen vaikutus.
3. Toimet, joilta patentti tarjoaa edellä 1 kohdassa tarkoitettua suojaa, ja sovellettavat rajoitukset määritellään sen osallistuvan jäsenvaltion vaikutukseltaan yhtenäisiin eurooppapatentteihin sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä, jonka lainsäädäntöä sovelletaan vaikutukseltaan yhtenäiseen eurooppapatenttiin 7 artiklan mukaisena omistuksen kohteena.
4. Komissio arvioi 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa sovellettavien rajoitusten toimivuutta ja tekee tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia.
6 artikla
Vaikutukseltaan yhtenäisen eurooppapatentin antamien oikeuksien sammuminen
Vaikutukseltaan yhtenäisen eurooppapatentin antamat oikeudet eivät kata toimia, jotka koskevat kyseisellä patentilla suojattua tuotetta ja jotka toteutetaan sellaisissa osallistuvissa jäsenvaltioissa, joissa patentilla on yhtenäinen vaikutus, sen jälkeen kun patentinhaltija on laskenut tuotteen unionin markkinoille tai näin on tehty hänen suostumuksellaan, jollei patentinhaltijalla ole oikeutettuja perusteita vastustaa tuotteen laajempaa saattamista markkinoille.
III LUKU
VAIKUTUKSELTAAN YHTENÄINEN EUROOPPAPATENTTI OMISTUSOIKEUDEN KOHTEENA
7 artikla
Vaikutukseltaan yhtenäisen eurooppapatentin rinnastaminen kansalliseen patenttiin
1. Vaikutukseltaan yhtenäistä eurooppapatenttia on omistusoikeuden kohteena käsiteltävä kokonaisuudessaan ja kaikissa osallistuvissa jäsenvaltioissa sen osallistuvan jäsenvaltion kansallisena patenttina, jossa patentilla on yhtenäinen vaikutus ja jossa Euroopan patenttirekisterin mukaan
a)
hakijalla oli kotipaikka tai päätoimipaikka päivänä, jona eurooppapatenttia koskeva hakemus tehtiin; tai
b)
hakijalla oli toimipaikka päivänä, jona eurooppapatenttia koskeva hakemus tehtiin, jos a alakohtaa ei voida soveltaa.
2. Jos Euroopan patenttirekisteriin on merkitty useampi henkilö yhteishakijoina, 1 kohdan a alakohtaa sovelletaan ensimmäiseksi merkittyyn yhteishakijaan. Jos tämä ei ole mahdollista, 1 kohdan a alakohtaa sovelletaan seuraavaan yhteishakijaan merkitsemisjärjestyksessä. Jos 1 kohdan a alakohtaa ei voida soveltaa yhteenkään yhteishakijaan, sovelletaan tämän mukaisesti 1 kohdan b alakohtaa.
3. Jos yhdelläkään hakijalla ei 1 tai 2 kohdan soveltamiseksi ollut kotipaikkaa, päätoimipaikkaa eikä toimipaikkaa osallistuvassa jäsenvaltiossa, jossa patentilla on yhtenäinen vaikutus, vaikutukseltaan yhtenäinen eurooppapatentti on omistusoikeuden kohteena ollessaan rinnastettava kokonaisuudessaan ja kaikissa osallistuvissa jäsenvaltioissa sen valtion kansalliseen patenttiin, jossa Euroopan patenttijärjestön sijaintipaikka on Euroopan patenttisopimuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
4. Oikeuden saanti ei saa riippua siitä, onko patentti merkitty kansalliseen patenttirekisteriin.
8 artikla
Oikeuteen kohdistuvat käyttöluvat
1. Vaikutukseltaan yhtenäisen eurooppapatentin haltija voi toimittaa Euroopan patenttivirastolle ilmoituksen, jonka mukaan hän on valmis antamaan kenelle tahansa henkilölle luvan käyttää keksintöä käyttöluvan haltijana asianmukaista vastiketta vastaan.
2. Tämän asetuksen nojalla saatu käyttölupa on rinnastettava sopimukseen perustuvaan käyttölupaan.
IV LUKU
INSTITUTIONAALISET SÄÄNNÖKSET
9 artikla
Euroopan patenttijärjestön puitteissa suoritettavat hallinnolliset tehtävät
1. Osallistuvien jäsenvaltioiden on Euroopan patenttisopimuksen 143 artiklassa tarkoitetulla tavalla annettava Euroopan patenttivirastolle seuraavat tehtävät, jotka se suorittaa Euroopan patenttiviraston sisäisten sääntöjen mukaisesti:
a)
eurooppapatenttien haltijoiden tekemien yhtenäistä vaikutusta koskevien pyyntöjen hallinnointi;
b)
yhtenäistä patenttisuojaa koskevan rekisterin sisällyttäminen Euroopan patenttirekisteriin ja tuon rekisterin hallinnointi;
c)
8 artiklassa tarkoitettujen käyttölupien myöntämistä koskevien ilmoitusten, niiden peruutusten sekä vaikutukseltaan yhtenäisen eurooppapatentin haltijan kansainvälisissä standardointielimissä antamien käyttölupia koskevien sitoumusten vastaanotto ja kirjaaminen;
d)
asetuksen (EU) N:o 1260/2012 6 artiklassa tarkoitettujen käännösten julkaiseminen mainitussa artiklassa tarkoitetun siirtymäkauden aikana;
e)
vaikutukseltaan yhtenäisten eurooppapatenttien vuosimaksujen keruu ja hallinnointi sitä vuotta seuraavien vuosien osalta, jona Euroopan patenttilehdessä on julkaistu päätös kyseessä olevan eurooppapatentin myöntämisestä; myöhässä suoritettujen maksujen osalta suoritettavien lisämaksujen keruu ja hallinnointi, jos tällainen myöhästynyt maksu suoritetaan kuuden kuukauden kuluessa määräajan päättymisestä, sekä kerättyjen vuosimaksujen osittainen jako osallistuville jäsenvaltioille;
f)
asetuksen (EU) N:o 1260/2012 5 artiklassa tarkoitetun käännöskustannusten korvausjärjestelmän hallinnointi;
g)
siitä huolehtiminen, että patentinhaltijan tekemät eurooppapatentin yhtenäistä vaikutusta koskevat pyynnöt toimitetaan Euroopan patenttisopimuksen 14 artiklan 3 kohdassa määritellyllä käsittelykielellä viimeistään kuukauden kuluttua siitä, kun päätös patentin myöntämisestä on julkaistu Euroopan patenttilehdessä; ja
h)
siitä huolehtiminen, että yhtenäinen vaikutus ilmoitetaan yhtenäistä patenttisuojaa koskevassa rekisterissä, jos yhtenäistä vaikutusta koskeva pyyntö on tehty ja toimitettu liittäen mukaan asetuksen (EU) N:o 1260/2012 6 artiklassa säädetyn siirtymäkauden aikana mainitussa artiklassa tarkoitetut käännökset ja että kaikista vaikutukseltaan yhtenäisiä eurooppapatentteja koskevista rajoituksista, käyttöluvista, siirroista, kumoamisista ja mitättömäksi julistamisista ilmoitetaan Euroopan patenttivirastolle.
2. Osallistuvien jäsenvaltioiden on varmistettava tämän asetuksen noudattaminen, kun ne täyttävät Euroopan patenttisopimuksessa tekemiään kansainvälisiä sitoumuksiaan, ja niiden on sitä varten tehtävä keskenään yhteistyötä. Euroopan patenttisopimuksen sopimusvaltioina osallistuvien jäsenvaltioiden on huolehdittava tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin Euroopan patenttiviraston tehtäviin liittyvien toimintojen hallinnoinnista ja valvonnasta ja huolehdittava, että vuosimaksujen taso määrätään tämän asetuksen 12 artiklan mukaisesti ja että osuudet jaettavista vuosimaksuista määrätään tämän asetuksen 13 artiklan mukaisesti.
Niiden on perustettava tätä tarkoitusta varten Euroopan patenttisopimuksen 145 artiklassa tarkoitettu Euroopan patenttijärjestön hallintoneuvoston erityisvaliokunta, jäljempänä ’erityisvaliokunta’.
Erityisvaliokunta koostuu osallistuvien jäsenvaltioiden edustajista, tarkkailijana toimivasta komission edustajasta sekä näiden varajäsenistä, jotka edustavat jäseniä näiden poissa ollessa. Neuvonantajat tai asiantuntijat voivat avustaa erityisvaliokunnan jäseniä.
Erityisvaliokunta tekee päätöksensä ottamalla komission kannan asianmukaisesti huomioon ja Euroopan patenttisopimuksen 35 artiklan 2 kohdassa annettujen sääntöjen mukaisesti.
3. Osallistuvien jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden päätösten, jotka Euroopan patenttivirasto tekee hoitaessaan 1 kohdassa tarkoitettuja tehtäviä, osalta on käytettävissä tehokas oikeussuoja yhden tai useamman osallistuvan jäsenvaltion toimivaltaisessa tuomioistuimessa.
V LUKU
RAHOITUSSÄÄNNÖKSET
10 artikla
Kuluja koskeva periaate
Kulut, joita Euroopan patenttivirastolle aiheutuu niiden lisätehtävien hoitamisesta, jotka osallistuvat jäsenvaltiot antavat sille Euroopan patenttisopimuksen 143 artiklassa tarkoitetulla tavalla, on katettava vaikutukseltaan yhtenäisistä eurooppapatenteista kertyvillä maksuilla.
11 artikla
Vuosimaksut
1. Patentinhaltijan on suoritettava vaikutukseltaan yhtenäisistä eurooppapatenteista veloitettavat vuosimaksut ja lisämaksut, jotka aiheutuvat vuosimaksujen maksamisesta määräajan päätyttyä, Euroopan patenttijärjestölle. Nämä maksut on suoritettava sitä vuotta seuraavien vuosien osalta, jona Euroopan patenttilehdessä on julkaistu päätös vaikutukseltaan yhtenäisen eurooppapatentin myöntämisestä.
2. Vaikutukseltaan yhtenäinen eurooppapatentti raukeaa, jos vuosimaksua ja mahdollista lisämaksua ei ole maksettu määräajassa.
3. Vuosimaksuja, jotka on maksettava sen jälkeen kun 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ilmoitus on saatu, alennetaan.
12 artikla
Vuosimaksujen taso
1. Vaikutukseltaan yhtenäisistä eurooppapatenteista suoritettavien vuosimaksujen on oltava
a)
progressiivisia koko yhtenäisen patenttisuojan voimassaolon ajan;
b)
riittävät kattamaan kaikki eurooppapatentin myöntämisestä ja yhtenäisen patenttisuojan hallinnoinnista aiheutuvat kustannukset, ja
c)
riittävät yhdessä Euroopan patenttijärjestölle patentin myöntämistä edeltävässä vaiheessa suoritettavien maksujen kanssa varmistamaan, että Euroopan patenttijärjestön budjetti on tasapainossa.
2. Vuosimaksujen taso on määrättävä siten, että otetaan huomioon muun muassa tiettyjen toimijoiden, kuten pienten ja keskisuurten yritysten, tilanne ja että tavoitteena on
a)
innovaatiotoiminnan helpottaminen ja eurooppalaisten yritysten kilpailukyvyn parantaminen;
b)
patentin kattamien markkinoiden koon huomioon ottaminen, ja
c)
se, että taso vastaa sellaisesta keskimääräisestä eurooppapatentista maksettavien kansallisten vuosimaksujen tasoa, joka tulee voimaan osallistuvissa jäsenvaltioissa ajankohtana, jona vuosimaksujen taso määrätään ensimmäisen kerran.
3. Tässä luvussa säädettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi vuosimaksujen taso määrätään siten, että se
a)
vastaa nykyisten eurooppapatenttien keskimääräisen maantieteellisen kattavuuden mukaan maksettavan vuosimaksun tasoa;
b)
ottaa huomioon, missä määrin nykyisiä eurooppapatentteja pidetään voimassa, ja
c)
ottaa huomioon yhtenäistä vaikutusta koskevien pyyntöjen lukumäärän.
13 artikla
Jakaminen
1. Euroopan patenttivirasto pidättää itselleen 50 prosenttia 11 artiklassa tarkoitetuista vuosimaksuista, jotka suoritetaan vaikutukseltaan yhtenäisistä eurooppapatenteista. Jäljelle jäävä määrä jaetaan osallistuville jäsenvaltioille 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti määrätyn vuosimaksuja koskevan jako-osuuden mukaisesti.
2. Tässä luvussa säädettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi on osallistuvien jäsenvaltioiden kesken jaettavien vuosimaksujen jako-osuuden perustuttava seuraaviin oikeudenmukaisiin, kohtuullisiin ja asiaankuuluviin perusteisiin:
a)
patenttihakemusten lukumäärä;
b)
markkinoiden koko, samalla kun varmistetaan kullekin jäsenvaltiolle jaettavien vuosimaksujen vähimmäismäärä;
c)
niille osallistuville jäsenvaltioille tuleva hyvitys,
i)
joiden virallinen kieli on muu kuin jokin Euroopan patenttiviraston virallinen kieli;
ii)
joiden patenttiaktiivisuuden taso on suhteettoman alhainen, ja/tai
iii)
joista on tullut Euroopan patenttijärjestön jäseniä suhteellisen äskettäin.
VI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
14 artikla
Komission ja Euroopan patenttiviraston yhteistyö
Komissio aloittaa tämän asetuksen kattamilla aloilla läheisen yhteistyön Euroopan patenttiviraston kanssa tehtävän työskentelyä koskevan sopimuksen avulla. Tämä yhteistyö käsittää säännöllisen näkemysten vaihdon mainitun sopimuksen toiminnasta sekä erityisesti vuosimaksuista ja niiden Euroopan patenttijärjestön talousarvioon kohdistuvista vaikutuksista.
15 artikla
Kilpailulainsäädännön ja vilpillistä kilpailua koskevan lainsäädännön soveltaminen
Tällä asetuksella ei rajoiteta kilpailuoikeuden eikä vilpillistä kilpailua koskevan oikeuden soveltamista.
16 artikla
Kertomus tämän asetuksen toimivuudesta
1. Komissio antaa viimeistään kolmen vuoden kuluttua päivästä, jona ensimmäinen vaikutukseltaan yhtenäinen eurooppapatentti tulee voimaan, ja sen jälkeen joka viides vuosi Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän asetuksen toimivuudesta ja tekee tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia sen muuttamiseksi.
2. Komissio antaa säännöllisin väliajoin Euroopan parlamentille ja neuvostolle 11 artiklassa tarkoitettujen vuosimaksujen toimivuutta koskevia kertomuksia, joissa kiinnitetään huomiota erityisesti 12 artiklan noudattamiseen.
17 artikla
Osallistuvien jäsenvaltioiden antamat ilmoitukset
1. Osallistuvien jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 9 artiklan mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä tämän asetuksen soveltamispäivään mennessä.
2. Kunkin osallistuvan jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksytyistä toimenpiteistä tämän asetuksen soveltamispäivään mennessä tai, jos yhdistetyllä patenttituomioistuimella ei ole osallistuvassa jäsenvaltiossa vaikutukseltaan yhtenäisiä eurooppapatentteja koskevaa yksinomaista toimivaltaa tämän asetuksen soveltamispäivänä, viimeistään päivänä, josta alkaen yhdistetyllä patenttituomioistuimella on tällainen yksinomainen toimivalta kyseisessä osallistuvassa jäsenvaltiossa.
18 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
1. Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014 tai yhdistettyä patenttituomioistuinta koskevan sopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, voimaantulopäivästä alkaen sen mukaan, kumpi päivämäärä on myöhempi.
Edellä olevista 3 artiklan 1 ja 2 kohdasta ja 4 artiklan 1 kohdasta poiketen eurooppapatentilla, jonka yhtenäinen vaikutus on rekisteröity yhtenäistä patenttisuojaa koskevaan rekisteriin, on yhtenäinen vaikutus vain sellaisissa osallistuvissa jäsenvaltioissa, joissa yhdistetyllä patenttituomioistuimella on rekisteröintipäivänä yksinomainen toimivalta vaikutuksiltaan yhtenäisten eurooppapatenttien suhteen.
3. Kunkin osallistuvan jäsenvaltion on ratifiointikirjaansa tallettaessaan ilmoitettava komissiolle siitä, että se on ratifioinut sopimuksen. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä sopimuksen voimaantulopäivän ja luettelon jäsenvaltioista, jotka ovat ratifioineet sopimuksen sen voimaantulopäivänä. Sen jälkeen komissio saattaa säännöllisesti ajan tasalle luettelon osallistuvista jäsenvaltioista, jotka ovat ratifioineet sopimuksen, ja julkaisee sen Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
4. Osallistuvien jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että 9 artiklassa tarkoitetut toimenpiteet ovat voimassa viimeistään tämän asetuksen soveltamispäivänä.
5. Kunkin osallistuvan jäsenvaltion on varmistettava, että 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet ovat voimassa viimeistään tämän asetuksen soveltamispäivänä tai, jos yhdistetyllä patenttituomioistuimella ei ole osallistuvassa jäsenvaltiossa vaikutukseltaan yhtenäisiä eurooppapatentteja koskevaa yksinomaista toimivaltaa tämän asetuksen soveltamispäivänä, viimeistään sinä päivänä, josta alkaen yhdistetyllä patenttituomioistuimella on tällainen yksinomainen toimivalta kyseisessä osallistuvassa jäsenvaltiossa.
6. Yhtenäistä patenttisuojaa voidaan pyytää mille tahansa eurooppapatentille, joka on myönnetty tämän asetuksen soveltamispäivänä tai sen jälkeen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan osallistuvissa jäsenvaltioissa sellaisenaan perussopimusten mukaisesti.
Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 2012.