EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 524/2013
af 21. maj 2013
om onlinetvistbilæggelse i forbindelse med tvister på forbrugerområdet og om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 og direktiv 2009/22/EF (forordning om OTB på forbrugerområdet)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 169, stk. 1, og artikel 169, stk. 2, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal Unionen bidrage til virkeliggørelsen af et højt forbrugerbeskyttelsesniveau ved foranstaltninger, som den vedtager i henhold til artikel 114 i TEUF. I henhold til artikel 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal der sikres et højt forbrugerbeskyttelsesniveau i Unionens politikker.
(2)
I henhold til artikel 26, stk. 2, i TEUF indebærer det indre marked et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser. For at forbrugerne kan have tillid til og få udbytte af det indre markeds digitale dimension, er det nødvendigt, at de har adgang til enkle, effektive, hurtige og billige metoder til bilæggelse af tvister, der opstår ved salg af varer eller levering af tjeneste-ydelser online. Det er særlig vigtigt, når forbrugerne handler på tværs af grænserne.
(3)
I sin meddelelse af 13. april 2011 med titlen »Akten for det indre marked - Tolv løftestænger til at skabe vækst og øget tillid - »Sammen om fornyet vækst« pegede Kommissionen på lovgivning om alternativ tvistbilæggelse (ATB), som også omfatter e-handels-aspektet, som en af de tolv løftestænger til at skabe vækst og styrke tilliden til det indre marked.
(4)
Opsplitningen af det indre marked hindrer bestræbelser på at sætte gang i Unionens konkurrenceevne og vækst. Desuden udgør den ulige adgang til, kvalitet af og bevidsthed om enkle, effektive, hurtige og billige metoder til løsning af tvister, der opstår i forbindelse med salg af varer eller levering af tjenesteydelser i hele Unionen, en hindring på det indre marked, som underminerer forbrugernes og de erhvervsdrivendes tiltro til indkøb og salg på tværs af grænserne.
(5)
I sine konklusioner af 24.-25. marts og 23. oktober 2011 opfordrede Det Europæiske Råd Europa-Parlamentet og Rådet til inden udgangen af 2012 at vedtage et første sæt prioriterede foranstaltninger med henblik på at give ny fremdrift til det indre marked.
(6)
Det indre marked er en realitet i forbrugernes dagligdag, når de rejser, handler og foretager betalinger. Forbrugerne er vigtige aktører i det indre marked og bør derfor være i centrum. Det indre markeds digitale dimension er ved at få altafgørende betydning både for forbrugerne og for de erhvervsdrivende. Forbrugerne foretager stadig flere indkøb online, og et stigende antal erhvervsdrivende sælger online. Forbrugerne og de erhvervsdrivende bør nære tillid til onlinetransaktioner, så det er afgørende at nedbryde de nuværende hindringer og styrke forbrugernes tillid. Det kunne bidrage betydeligt til at nå dette mål, hvis en pålidelig og effektiv onlinetvistbilæggelse (OTB) var tilgængelig.
(7)
Adgang til let og billig tvistbilæggelse kan øge forbrugernes og de erhvervsdrivendes tillid til det digitale indre marked. Forbrugerne og de erhvervsdrivende støder dog stadig på hindringer, når de søger udenretslige løsninger, særlig på tvister, som opstår i forbindelse med grænseoverskridende onlinetransaktioner. Derfor sker det ofte, at sådanne tvister ikke bilægges.
(8)
OTB byder på enkle, effektive, hurtige og billige udenretslige løsninger på tvister, som opstår i forbindelse med onlinetransaktioner. På indeværende tidspunkt er der imidlertid mangel på mekanismer, som gør det muligt for forbrugerne og de erhvervsdrivende at bilægge sådanne tvister ad elektronisk vej. Dette er til skade for forbrugerne, er en hindring for navnlig grænseoverskridende onlinetransaktioner og skaber ulige vilkår for de erhvervsdrivende og hæmmer derfor onlinehandelens overordnede udvikling.
(9)
Denne forordning bør finde anvendelse på udenretslig bilæggelse af tvister, der indledes af forbrugere, der er bosiddende i Unionen, mod erhvervsdrivende, der er etableret i Unionen, som er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/11/EU af 21. maj 2013 om alternativ tvistbilæggelse i forbindelse med tvister på forbrugerområdet (direktiv om ATB på forbrugerområdet) (3).
(10)
For at sikre, at OTB-platformen også kan bruges til ATB-procedurer, som gør det muligt for de erhvervsdrivende at indgive klager mod forbrugerne, bør denne forordning også finde anvendelse på den udenretslige bilæggelse af tvister, der indledes af erhvervsdrivende mod forbrugere, såfremt de relevante ATB-procedurer tilbydes af de ATB-instanser, som er opført på en liste i overensstemmelse med artikel 20, stk. 2, i direktiv 2013/11/EU. Anvendelsen af denne forordning på sådanne tvister bør ikke udgøre en forpligtelse for medlemsstaterne til at sikre, at ATB-instanserne tilbyder sådanne procedurer.
(11)
Selv om det især er de forbrugere og de erhvervsdrivende, som foretager grænseoverskridende onlinetransaktioner, der vil få gavn af OTB-platformen, bør denne forordning ligeledes finde anvendelse på nationale onlinetransaktioner for at sikre, at der virkelig er lige vilkår i forbindelse med onlinehandel.
(12)
Denne forordning bør ikke berøre Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/52/EF af 21. maj 2008 om visse aspekter af mægling på det civil- og handelsretlige område (4).
(13)
Definitionen af »forbruger« bør dække fysiske personer, der ikke handler som led i deres erhverv. Hvis aftalen indgås delvis inden for og delvis uden for personens erhverv (aftaler med dobbelt formål), og det erhvervsmæssige formål er begrænset således, at det ikke er fremherskende i den samlede ydelse, bør den pågældende person imidlertid også anses for at være en forbruger.
(14)
Definitionen af »købs- eller tjenesteydelsesaftale online« bør dække købs- eller tjenesteydelsesaftaler, hvor den erhvervsdrivende eller den erhvervsdrivendes mellemled har udbudt varer eller tjenesteydelser på et websted eller med andre elektroniske midler, og forbrugeren har bestilt de pågældende varer eller tjenesteydelser på webstedet eller med andre elektroniske midler. Dette bør også dække situationer, hvor forbrugeren har fået adgang til webstedet eller anden informationssamfundstjeneste med en mobil elektronisk enhed, f.eks. en mobiltelefon.
(15)
Denne forordning bør ikke finde anvendelse på tvister mellem forbrugere og erhvervsdrivende, som opstår i forbindelse med købs- eller tjenesteydelsesaftaler, der er indgået offline, og tvister mellem erhvervsdrivende.
(16)
Denne forordning bør sammenholdes med direktiv 2013/11/EU, som pålægger medlemsstaterne at sikre, at alle tvister mellem forbrugere, der er bosiddende i Unionen, og erhvervsdrivende, der er etableret i Unionen, som opstår i forbindelse med salg af varer eller levering af tjenesteydelser, kan indbringes for en ATB-instans.
(17)
Før forbrugerne indgiver deres klage til en ATB-instans via OTB-platformen, bør medlemsstaterne opfordre dem til ved hjælp af alle relevante midler at få kontakt til den erhvervsdrivende med henblik på at løse tvisten i mindelighed.
(18)
Denne forordning tager sigte på at oprette en OTB-platform på EU-plan. OTB-platformen bør være et interaktivt websted med en fælles indgangsportal for forbrugere og erhvervsdrivende, som ønsker udenretslig bilæggelse af tvister, der er opstået i forbindelse med onlinetransaktioner. OTB-platformen bør give generelle oplysninger om udenretslig bilæggelse af aftaleretlige tvister mellem forbrugere og erhvervsdrivende, som opstår i forbindelse med købs- eller tjenesteydelsesaftaler online. Den bør give forbrugerne og de erhvervsdrivende mulighed for at indgive klager ved at udfylde en elektronisk klageformular, som findes på alle EU-institutionernes officielle sprog, og vedlægge relevante dokumenter. Den bør videresende klager til en ATB-instans, som har kompetence til at behandle den pågældende tvist. OTB-platformen bør vederlagsfrit tilbyde et elektronisk sagsbehandlingsredskab, der gør det muligt for ATB-instanserne at gennemføre tvistbilæggelsesproceduren med parterne via OTB-platformen. ATB-instanserne bør ikke være forpligtet til at bruge sagsbehandlingsredskabet.
(19)
Kommissionen bør være ansvarlig for OTB-platformens udvikling, drift og vedligeholdelse og sørge for alle nødvendige tekniske faciliteter til platformens drift. OTB-platformen bør tilbyde en elektronisk oversættelsesfunktion, der gør det muligt for parterne og ATB-instansen at få oplysninger, der udveksles gennem OTB-platformen og er nødvendige for tvistbilæggelsen, oversat, såfremt det er relevant. Denne funktion bør kunne håndtere alle nødvendige oversættelser og bør om nødvendigt suppleres af menneskelig medvirken. Kommissionen bør på OTB-platformen også give klagere oplysninger om muligheden for at anmode om bistand fra OTB-kontaktpunkterne.
(20)
OTB-platformen bør muliggøre sikker udveksling af data med ATB-instanserne og overholde de underliggende principper i den europæiske interoperabilitetsramme, der er vedtaget i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse 2004/387/EF af 21. april 2004 om interoperabel levering af paneuropæiske e-forvaltningstjenester til offentlige myndigheder, virksomheder og borgere (Idabc) (5).
(21)
OTB-platformen bør gøres tilgængelig navnlig gennem portalen »Dit Europa«, der er oprettet i medfør af bilag II til afgørelse 2004/387/EF, og som giver adgang til paneuropæiske, flersprogede onlineoplysninger og interaktive tjenester til virksomheder og borgere i Unionen. OTB-platformen bør gives en fremtrædende plads på portalen »Dit Europa«.
(22)
En OTB-platform på EU-plan bør bygge på de eksisterende ATB-instanser i medlemsstaterne og tage hensyn til medlemsstaternes retstraditioner. ATB-instanser, som har modtaget en klage via OTB-platformen, bør derfor anvende deres egne procedureregler, herunder regler om udgifter. Denne forordning sigter dog mod at indføre visse fælles regler for de pågældende procedurer, som sikrer, at de er effektive. Dette bør omfatte regler, som sikrer, at en sådan tvistbilæggelse ikke kræver parternes eller deres repræsentanters fysiske tilstedeværelse ved ATB-instansen, med mindre muligheden herfor er fastsat i dens procedureregler, og parterne er enige. Parterne bør imidlertid kunne være enige om, at fysisk tilstedeværelse er nødvendig.
(23)
Ved at sikre, at alle ATB-instanser, som er opført på en liste i overensstemmelse med artikel 20, stk. 2, i direktiv 2013/11/EU, er registreret på OTB-platformen, bør der være fuld dækning for udenretslig bilæggelse online af tvister, som opstår i forbindelse med købs- eller tjenesteydelsesaftaler online.
(24)
Denne forordning bør ikke forhindre eksisterende instanser for tvistbilæggelse, der opererer online, eller OTB-mekanismer i Unionen i at fungere. Den bør ikke forhindre tvistbilæggelsesinstanser eller -mekanismer i at behandle onlinetvister, som er indbragt direkte for dem.
(25)
Der bør udpeges OTB-kontaktpunkter med mindst to OTB-rådgivere i hver medlemsstat. OTB-kontaktpunkterne bør støtte de parter, der er involveret i en tvist, som er indgivet via OTB-platformen, uden at være forpligtet til at oversætte dokumenter vedrørende den pågældende tvist. Medlemsstaterne bør have mulighed for at overdrage ansvaret for OTB-kontaktpunkterne til deres centre i Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre. Medlemsstaterne bør gøre brug af denne mulighed for fuldt ud at lade OTB-kontaktpunkterne drage fordel af den erfaring, som centre i Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre har med at lette bilæggelsen af tvister mellem forbrugere og erhvervsdrivende. Kommissionen bør oprette et netværk af OTB-kontaktpunkter for at lette deres samarbejde og arbejde samt sørge for relevant uddannelse for OTB-kontaktpunkterne i samarbejde med medlemsstaterne.
(26)
Adgang til et effektivt retsmiddel og til en retfærdig rettergang er grundlæggende rettigheder, som er sikret ved artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. OTB er ikke beregnet på og må ikke udformes således, at den erstatter domstolsprøvelse, og OTB bør heller ikke fratage forbrugere eller erhvervsdrivende deres ret til at indbringe en sag for domstolene. Denne forordning bør derfor ikke forhindre parter i at udøve deres ret til adgang til retssystemet.
(27)
Behandlingen af oplysninger i henhold til denne forordning bør efterleve strenge garantier for fortrolighed og bør overholde reglerne om beskyttelse af personoplysninger i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6) og i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (7). Disse regler bør finde anvendelse på den behandling af personoplysninger, som diverse af platformens aktører foretager i henhold til denne forordning, uanset om de handler alene eller i fællesskab med andre sådanne aktører.
(28)
De registrerede bør underrettes om og give deres samtykke til behandlingen af deres personoplysninger på OTB-platformen og bør underrettes om deres rettigheder i forbindelse med den pågældende behandling ved hjælp af en fyldestgørende meddelelse om databeskyttelse, som Kommissionen offentliggør, og hvori den behandling, som platformens diverse aktører er ansvarlige for, præciseres i klare og enkle vendinger i overensstemmelse med artikel 11 og 12 i forordning (EF) nr. 45/2001 og national lovgivning vedtaget i henhold til artikel 10 og 11 i direktiv 95/46/EF.
(29)
Denne forordning bør ikke berøre bestemmelserne om fortrolighed i national lovgivning i forbindelse med ATB.
(30)
For at sikre bred bevidsthed blandt forbrugerne om OTB-platformens eksistens bør de erhvervsdrivende, der er etableret i Unionen, og som indgår købs- eller tjenesteydelsesaftaler online, indsætte et elektronisk link til OTB-platformen på deres websteder. De erhvervsdrivende bør ligeledes oplyse deres e-mail-adresse, så forbrugerne har et første kontaktpunkt. En betydelig del af købs- og tjenesteydelsesaftaler online indgås ved hjælp af de onlinemarkedspladser, der bringer forbrugere og erhvervsdrivende sammen eller letter onlinetransaktioner mellem dem. Onlinemarkedspladser er onlineplatforme, som giver de erhvervsdrivende mulighed for at gøre deres produkter og tjenesteydelser tilgængelige for forbrugerne. Sådanne onlinemarkedspladser bør derfor på samme måde være forpligtede til at indsætte et elektronisk link til OTB-platformen. Denne forpligtelse bør ikke berøre artikel 13 i direktiv 2013/11/EU vedrørende kravet om, at erhvervsdrivende oplyser forbrugere om de ATB-procedurer, som de pågældende erhvervsdrivende er omfattet af, og om hvorvidt de forpligter sig til at anvende ADR-procedurer for at bilægge tvister med forbrugere. Desuden bør denne forpligtelse ikke berøre artikel 6, stk. 1, litra t), og artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder (8). I henhold til artikel 6, stk. 1, litra t), i direktiv 2011/83/EU skal den erhvervsdrivende, inden forbrugeren bindes af en aftale om fjernsalg eller en aftale indgået uden for fast forretningssted, give forbrugeren oplysninger om muligheden for adgang til en udenretslig procedure for klageadgang og bilæggelse af tvister, som den erhvervsdrivende er omfattet af, og forudsætningerne for denne adgang. Med henblik på forbrugerbevidsthed bør medlemsstaterne af samme grund opfordre forbrugerorganisationer og erhvervsorganisationer til at indsætte et elektronisk link til OTB-platformens websted.
(31)
For at tage højde for de kriterier, som ATB-instanserne bruger til at fastlægge deres respektive anvendelsesområde, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår at tilpasse de oplysninger, som en klager skal opgive i den elektroniske klageformular, som der er adgang til på OTB-platformen. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder også på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og til Rådet.
(32)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med hensyn til OTB-platformens drift og de nærmere vilkår for indgivelsen af en klage og samarbejdet inden for netværket af OTB-kontaktpunkter. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (9). Rådgivningsproceduren bør anvendes ved vedtagelsen af gennemførelsesretsakter vedrørende den elektroniske klageformular i betragtning af dens rent tekniske karakter. Undersøgelsesproceduren bør anvendes ved vedtagelsen af bestemmelserne om de nærmere vilkår for samarbejdet mellem OTB-rådgiverne i netværket af OTB-kontaktpunkter.
(33)
Ved anvendelsen af denne forordning bør Kommissionen høre Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, hvis det er relevant.
(34)
Målet for denne forordning, nemlig at oprette en europæisk OTB-platform til onlinetvister reguleret af fælles regler, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af deres omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(35)
Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig artikel 7, 8, 38 og 47.
(36)
Den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse er blevet hørt i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 og afgav en udtalelse den 12. januar 2012 (10) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Formålet med denne forordning er gennem virkeliggørelsen af et højt forbrugerbeskyttelsesniveau at bidrage til det indre markeds korrekte funktion, særlig for så vidt angår dets digitale dimension, ved oprettelse af en europæisk OTB-platform (»OTB-platform«), som letter en uafhængig, uvildig, gennemsigtig, effektiv, hurtig og rimelig udenretslig bilæggelse af tvister mellem forbrugere og erhvervsdrivende online.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på udenretslig bilæggelse af tvister, som vedrører aftaleretlige forpligtelser som følge af købs- eller tjenesteydelsesaftaler online mellem en forbruger, der er bosiddende i Unionen, og en erhvervsdrivende, der er etableret i Unionen, ved mellemkomst af en ADR-instans, der er opført på en liste i overensstemmelse med artikel 20, stk. 2, i direktiv 2013/11/EU, og som indebærer brug af OTB-platformen.
2. Denne forordning finder anvendelse på udenretslig bilæggelse af tvister som omhandlet i stk. 1, der indledes af en erhvervsdrivende mod en forbruger, i det omfang lovgivningen i den medlemsstat, hvor forbrugeren har sædvanlig bopæl, giver mulighed for at bilægge sådanne tvister ved mellemkomst af en ATB-instans.
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvorvidt deres lovgivning giver mulighed eller ej for at bilægge tvister som omhandlet i stk. 1, der indledes af en erhvervsdrivende mod en forbruger, ved mellemkomst af en ATB-instans. Når de kompetente myndigheder fremsender den liste, der henvises til i artikel 20, stk. 2, i direktiv 2013/11/EU, underretter de Kommissionen om, hvilke ATB-instanser, der behandler sådanne tvister.
4. Anvendelsen af denne forordning på tvister som omhandlet i stk. 1, der indledes af en erhvervsdrivende mod en forbruger, udgør ikke en forpligtelse for medlemsstaterne til at sikre, at ATB-instanserne tilbyder procedurer for udenretslig bilæggelse af sådanne tvister.
Artikel 3
Sammenhæng med andre EU-retsakter
Denne forordning berører ikke direktiv 2008/52/EF.
Artikel 4
Definitioner
1. I denne forordning forstås ved:
a) »forbruger«: en forbruger som defineret i artikel 4, stk. 1, litra a), i direktiv 2013/11/EU
b) »erhvervsdrivende«: en erhvervsdrivende som defineret i artikel 4,stk. 1, litra b), i direktiv 2013/11/EU
c) »købsaftale«: en købsaftale som defineret i artikel 4, stk. 1, litra c), i direktiv 2013/11/EU
d) »tjenesteydelsesaftale«: en tjenesteydelsesaftale som defineret i artikel 4, stk. 1, litra d), i direktiv 2013/11/EU
e) »købs- eller tjenesteydelsesaftale online«: en købs- eller tjenesteydelsesaftale, hvor den erhvervsdrivende eller den erhvervsdrivendes mellemled har udbudt varer eller tjenesteydelser på et websted eller med andre elektroniske midler, og forbrugeren har bestilt de pågældende varer eller tjenesteydelser på webstedet eller med andre elektroniske midler
f) »onlinemarkedsplads«: en tjenesteyder som defineret i artikel 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF af 8. juni 2000 om visse retlige aspekter af informationssamfundstjenester, navnlig elektronisk handel, i det indre marked (direktivet om elektronisk handel) (11), der gør det muligt for forbrugere og erhvervsdrivende at indgå købs- eller tjenesteydelsesaftaler på onlinemarkedspladsens websted
g) »elektroniske midler«: elektronisk udstyr til behandling (herunder digital kompression) og lagring af data, som udelukkende sendes, overføres og modtages via tråd, radio, optiske midler eller andre elektromagnetiske midler
h) »alternativ tvistbilæggelsesprocedure« (»ATB-procedure«): en procedure for udenretslig bilæggelse af tvister som omhandlet i denne forordnings artikel 2
i) »alternativ tvistbilæggelsesinstans« (»ATB-instans«): en ATB-instans som defineret i artikel 4, stk. 1, litra h), i direktiv 2013/11/EU
j) »klager«: den forbruger eller erhvervsdrivende, som har indgivet en klage via OTB-platformen
k) »respondent«: den forbruger eller erhvervsdrivende, som der er indgivet en klage imod via OTB-platformen
l) »kompetent myndighed«: en offentlig myndighed som defineret i artikel 4, stk. 1, litra i), i direktiv 2013/11/EU
m) »personoplysninger«: enhver form for information om en identificeret eller identificerbar fysisk person (»den registrerede«). Ved en identificerbar person forstås en person, der direkte eller indirekte kan identificeres, bl.a. ved et identifikationsnummer eller et eller flere elementer, der er særlige for denne persons fysiske, fysiologiske, psykiske, økonomiske, kulturelle eller sociale identitet.
2. ATB-instansens og den erhvervsdrivendes hjemsted fastsættes i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2 og 3, i direktiv 2013/11/EU.
KAPITEL II
OTB-PLATFORM
Artikel 5
Oprettelse af OTB-platformen
1. Kommissionen udvikler OTB-platformen og er ansvarlig for dens drift, herunder enhver oversættelsesfunktion, der er nødvendig med henblik på denne forordning, dens vedligeholdelse og finansiering samt databeskyttelse. OTB-platformen skal være brugervenlig. OTB-platformens udvikling, drift og vedligeholdelse skal sikre, at brugernes privatliv respekteres lige fra udformningen (»indbygget privatlivsbeskyttelse«), og at OTB-platformen er tilgængelig og kan bruges af alle, herunder sårbare brugere (»design for alle«) så vidt som muligt.
2. OTB-platformen er en fælles indgangsportal for forbrugere og erhvervsdrivende, som ønsker udenretslig bilæggelse af tvister, der er omfattet af denne forordning. Den er et interaktivt websted, hvortil der er elektronisk adgang, og som kan benyttes vederlagsfrit på alle EU-institutionernes officielle sprog.
3. Kommissionen skal, når det er hensigtsmæssigt, gøre OTB-platformen tilgængelig gennem sine websteder, der giver oplysninger til borgere og virksomheder i Unionen, navnlig gennem portalen »Dit Europa«, der er oprettet i henhold til afgørelse 2004/387/EF.
4. OTB-platformen har følgende funktioner:
a)
at give adgang til en elektronisk klageformular, som klageren kan udfylde i henhold til artikel 8
b)
at oplyse respondenten om klagen
c)
at identificere den kompetente ATB-instans eller de kompetente ATB-instanser og overføre klagen til den ATB-instans, som parterne har aftalt at benytte, jf. artikel 9
d)
at tilbyde vederlagsfrit et elektronisk sagsbehandlingsredskab, der sætter parterne og ATB-instansen i stand til at gennemføre tvistbilæggelsesproceduren online via OTB-platformen
e)
at tilbyde parterne og ATB-instansen en oversættelse af oplysninger, der er nødvendige for tvistbilæggelsen, og som udveksles gennem OTB-platformen
f)
at give adgang til en elektronisk formular, som ATB-instanser benytter til at fremsende de oplysninger, der er omhandlet i artikel 10, litra c)
g)
at give adgang til et feedbacksystem, som giver parterne mulighed for at udtale sig om OTB-platformens virkemåde og om den ATB-instans, der har behandlet deres tvist
h)
at gøre følgende offentligt tilgængeligt:
i)
generelle oplysninger om ATB som et middel til udenretslig tvistbilæggelse
ii)
oplysninger om ATB-instanser, der er opført på en liste i overensstemmelse med artikel 20, stk. 2, i direktiv 2013/11/EU, og som er kompetente til at behandle tvister, der er omfattet af nærværende forordning
iii)
en onlinevejledning om, hvordan man indgiver klager via OTB-platformen
iv)
oplysninger, herunder kontaktoplysninger, om de OTB-kontaktpunkter, som medlemsstaterne har udpeget i overensstemmelse med nærværende forordnings artikel 7, stk. 1
v)
statistikker om resultatet af de tvister, der er overført til ATB-instanserne via OTB-platformen.
5. Kommissionen sikrer, at de oplysninger, der er omhandlet i stk. 4, litra h), er korrekte, ajourførte og præsenteret på en klar, forståelig og lettilgængelig måde.
6. ATB-instanser, der er opført på en liste i overensstemmelse med artikel 20, stk. 2, i direktiv 2013/11/EU, og som er kompetente til at behandle tvister, der er omfattet af nærværende forordning, skal registreres elektronisk af OTB-platformen.
7. Kommissionen vedtager foranstaltninger vedrørende de nærmere vilkår for udøvelsen af de funktioner, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 4, ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i nærværende forordnings artikel 16, stk. 3.
Artikel 6
Testning af OTB-platformen
1. Senest den 9. januar 2015 tester Kommissionen OTB-platformens og klageformularens tekniske funktionalitet og brugervenlighed, herunder med hensyn til oversættelsen. Testningen foretages og evalueres i samarbejde med eksperter i OTB fra medlemsstaterne og repræsentanter for forbrugere og erhvervsdrivende. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om resultatet af testningen og træffer passende foranstaltninger til at imødegå potentielle problemer for at sikre, at OTB-platformen fungerer effektivt.
2. I den i nærværende artikels stk. 1 omhandlede rapport beskriver Kommissionen også de tekniske og organisatoriske foranstaltninger, som den har til hensigt at træffe for at sikre, at OTB-platformen overholder de bestemmelser om beskyttelse af privatlivets fred, som er fastsat i forordning (EF) nr. 45/2001.
Artikel 7
Netværk af OTB-kontaktpunkter
1. Hver medlemsstat udpeger et OTB-kontaktpunkt og meddeler Kommissionen kontaktpunktets navn og kontaktoplysninger. Medlemsstaterne kan overdrage ansvaret for OTB-kontaktpunkterne til deres centre i Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre, forbrugerorganisationer eller ethvert andet organ. Hvert OTB-kontaktpunkt råder over mindst to OTB-rådgivere.
2. OTB-kontaktpunkterne yder støtte til tvistbilæggelse i forbindelse med klager indgivet via OTB-platformen, ved at varetage følgende funktioner:
a)
efter anmodning at lette kommunikationen mellem parterne og den kompetente ATB-instans, hvilket navnlig kan omfatte:
i)
at hjælpe med indgivelse af en klage og om nødvendigt relevant dokumentation
ii)
at give parterne og ATB-instanserne generelle oplysninger om de forbrugerrettigheder i forbindelse med købs- og tjenesteydelsesaftaler, der gælder i medlemsstaten for det OTB-kontaktpunkt, hvor den pågældende OTB-rådgiver befinder sig
iii)
at give oplysninger om OTB-platformens virkemåde
iv)
at give parterne forklaringer om de procedureregler, som de udpegede ATB-instanser anvender
v)
at oplyse klageren om andre klagemuligheder, når en tvist ikke kan bilægges via OTB-platformen
b)
på grundlag af de praktiske erfaringer med varetagelsen af deres funktioner at indsende en aktivitetsrapport hvert andet år til Kommissionen og til medlemsstaterne.
3. OTB-kontaktpunktet er ikke forpligtet til at udføre de funktioner, der er nævnt i stk. 2, når der er tale om tvister, hvor parterne har sædvanlig bopæl i samme medlemsstat.
4. Uanset stk. 3 kan medlemsstaten under hensyn til nationale forhold beslutte, at OTB-kontaktpunktet skal udføre en eller flere af de funktioner, der er nævnt i stk. 2, når der er tale om tvister, hvor parterne har sædvanlig bopæl i samme medlemsstat.
5. Kommissionen opretter et netværk af kontaktpunkter (»netværket af OTB-kontaktpunkter«), som skaber mulighed for samarbejde mellem kontaktpunkter og bidrager til varetagelsen af de funktioner, der er nævnt i stk. 2.
6. Kommissionen indkalder mindst to gange om året medlemmerne af netværket af OTB-kontaktpunkter til et møde for at give dem mulighed for at udveksle bedste praksis og drøfte eventuelle tilbagevendende problemer i forbindelse med OTB-platformens drift.
7. Kommissionen vedtager bestemmelser om de nærmere vilkår for samarbejdet mellem OTB-kontaktpunkterne ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3.
Artikel 8
Indgivelse af en klage
1. For at indgive en klage via OTB-platformen, udfylder klageren en elektronisk klageformular. Klageformularen skal være brugervenlig og let tilgængelig på OTB-platformen.
2. De oplysninger, som klageren skal indgive, skal være tilstrækkelige til at identificere den kompetente ATB-instans. Disse oplysninger er beskrevet i bilaget til nærværende forordning. Klageren kan vedlægge dokumentation til støtte for klagen.
3. For at tage højde for de kriterier som ATB-instanser, der er opført på listen i overensstemmelse med artikel 20, stk. 2, i direktiv 2013/11/EU, bruger til at fastlægge deres respektive anvendelsesområde tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med nærværende forordnings artikel 17 med henblik på at tilpasse de oplysninger, der er opført i bilaget til nærværende forordning.
4. Kommissionen fastsætter regler vedrørende de nærmere vilkår for den elektroniske klageformular ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 16, stk. 2.
5. Kun data, der er nøjagtige, relevante og ikke omfatter mere, end hvad der kræves til opfyldelse af de formål, hvortil de indsamles, behandles ved hjælp af den elektroniske klageformular og dertil knyttede dokumenter.
Artikel 9
Behandling og overførelse af en klage
1. Klager, der indgives via OTB-platformen, behandles, hvis alle relevante felter i den elektroniske klageformular er udfyldt korrekt.
2. Hvis klageformularen ikke er udfyldt korrekt, underrettes klageren om, at klagen ikke kan behandles videre, medmindre de manglende oplysninger tilvejebringes.
3. Ved modtagelse af en korrekt udfyldt klageformular sender OTB-platformen omgående på en let forståelig måde klagen til respondenten på et af EU-institutionernes officielle sprog, som denne har valgt, sammen med følgende oplysninger:
a)
oplysning om, at parterne skal blive enige om en ATB-instans, således at klagen kan overføres hertil, og om, at klagen ikke vil blive behandlet videre, hvis der ikke opnås enighed mellem parterne, eller der ikke identificeres nogen kompetent ATB-instans
b)
oplysning om, hvilken ATB-instans eller hvilke ATB-instanser, der er kompetente til at behandle klagen, hvis der er henvist til nogen sådan på den elektroniske klageformular, eller hvis OTB-platformen har identificeret nogen sådan på grundlag af oplysningerne på skemaet
c)
hvis respondenten er en erhvervsdrivende, en anmodning om inden ti kalenderdage at meddele:
-
om den erhvervsdrivende forpligter sig til eller er forpligtet til at benytte en bestemt ATB-instans til at bilægge tvister med forbrugere, og
-
om den erhvervsdrivende er indforstået med at benytte en hvilken som helst ATB-instans blandt dem, der er nævnt i litra b), medmindre den erhvervsdrivende er forpligtet til at benytte en bestemt ATB-instans
d)
såfremt respondenten er en forbruger, og den erhvervsdrivende er forpligtet til at benytte en bestemt ATB-instans, en anmodning om inden ti kalenderdage at acceptere den pågældende ATB-instans, eller såfremt den erhvervsdrivende ikke er forpligtet til at benytte en bestemt ATB-instans, en anmodning om at vælge en eller flere ATB-instanser blandt dem, der er nævnt i litra b)
e)
navn og kontaktoplysninger for OTB-kontaktpunktet i den medlemsstat, hvor respondenten er etableret eller er bosiddende, samt en kort beskrivelse af de funktioner, der er omhandlet i artikel 7, stk. 2, litra a).
4. Når OTB-platformen fra respondenten har modtaget de oplysninger, der er omhandlet i stk. 3, litra c) eller d), meddeler den omgående klageren følgende oplysninger på en let forståelig måde og på et af EU-institutionernes officielle sprog, som klageren har valgt:
a)
de oplysninger, der er nævnt i stk. 3, litra a)
b)
såfremt klageren er en forbruger, oplysninger om den ATB-instans eller de ATB-instanser, som den erhvervsdrivende har nævnt i overensstemmelse med stk. 3, litra c), og en anmodning om inden ti kalenderdage at acceptere en ATB-instans
c)
såfremt klageren er en erhvervsdrivende, og denne ikke er forpligtet til at benytte en bestemt ATB-instans, oplysninger om den ATB-instans eller de ATB-instanser, som forbrugeren har valgt i overensstemmelse med stk. 3, litra d), og en anmodning om inden ti kalenderdage at acceptere en ATB-instans
d)
navn og kontaktoplysninger for OTB-kontaktpunktet i den medlemsstat, hvor klageren er etableret eller er bosiddende, samt en kort beskrivelse af de funktioner, der er omhandlet i artikel 7, stk. 2, litra a).
5. De oplysninger, der er nævnt i stk. 3, litra b), og stk. 4, litra b) og c), omfatter en beskrivelse af følgende kendetegn ved de enkelte ATB-instanser:
a)
ATB-instansens navn, kontaktoplysninger og websted
b)
eventuelle gebyrer for ATB-proceduren
c)
det eller de sprog, som ATB-proceduren kan gennemføres på
d)
ATB-procedurens gennemsnitlige varighed
e)
hvorvidt resultatet af ATB-proceduren er bindende
f)
de kriterier, ud fra hvilke ATB-instansen kan afvise at behandle en given tvist i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, i direktiv 2013/11/EU.
6. OTB-platformen overfører automatisk og omgående klagen til den ATB-instans, som parterne er blevet enige om at benytte i overensstemmelse med stk. 3 og 4.
7. Den ATB-instans, som klagen er blevet overført til, underretter omgående parterne om, hvorvidt den påtager sig eller afviser at behandle tvisten i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, i direktiv 2013/11/EU. Den ATB-instans, der har påtaget sig at behandle tvisten, skal også underrette parterne om sine procedureregler og de eventuelle omkostninger, der er forbundet med den pågældende tvistbilæggelsesprocedure.
8. Hvis parterne ikke er nået til enighed om en ATB-instans inden 30 kalenderdage efter indgivelsen af klageformularen, eller hvis ATB-instansen afviser at behandle tvisten, behandles klagen ikke videre. Klageren underrettes om muligheden for at kontakte en OTB-rådgiver for at få generelle oplysninger om andre klagemuligheder.
Artikel 10
Tvistbilæggelsen
En ATB-instans, der har påtaget sig at behandle en tvist i overensstemmelse med nærværende forordnings artikel 9, skal:
a)
afslutte ATB-proceduren inden den frist, der er fastsat i artikel 8, litra e), i direktiv 2013/11/EU
b)
ikke kræve, at parterne eller deres repræsentanter skal være fysisk til stede, medmindre muligheden herfor er fastsat i dens procedureregler, og parterne er enige
c)
omgående overføre følgende oplysninger til OTB-platformen:
i)
datoen for modtagelsen af klagesagen
ii)
tvistens genstand
iii)
datoen for ATB-procedurens afslutning
iv)
resultatet af ATB-proceduren
d)
ikke være påkrævet at gennemføre ATB-proceduren via OTB-platformen.
Artikel 11
Database
Kommissionen træffer de nødvendige foranstaltninger til at oprette og vedligeholde en elektronisk database, hvor den lagrer de oplysninger, der behandles i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, og artikel 10, litra c), idet der tages behørigt hensyn til artikel 13, stk. 2.
Artikel 12
Behandling af personoplysninger
1. Der gives kun adgang til nødvendige oplysninger, herunder personoplysninger, der vedrører en tvist og er lagret i den database, der er omhandlet i artikel 11, med henblik på de formål, der er omhandlet i artikel 10, til den ATB-instans, som tvisten er overført til i overensstemmelse med artikel 9. Der gives desuden adgang til de samme oplysninger til OTB-kontaktpunkterne i det omfang, det er nødvendigt med henblik på de formål, der er omhandlet i artikel 7, stk. 2 og 4.
2. Kommissionen har adgang til de oplysninger, som behandles i overensstemmelse med artikel 10 med henblik på overvågning af OTB-platformens brug og drift og udarbejdelse af de rapporter, der er omhandlet i artikel 21. Den behandler personoplysninger om OTB-platformens brugere, i det omfang det er nødvendigt for OTB-platformens drift og vedligeholdelse, herunder med henblik på overvågning af ATB-instansers og OTB-kontaktpunkters brug af OTB-platformen.
3. Personoplysninger vedrørende en tvist opbevares kun i den database, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 1, så længe det er nødvendigt for at opfylde de formål, med henblik på hvilke de er indsamlet, og for at sikre, at de registrerede kan få adgang til deres personoplysninger, således at de kan udøve deres rettigheder, og personoplysningerne slettes automatisk senest seks måneder efter datoen for tvistens afslutning, som er meddelt OTB-platformen i overensstemmelse med artikel 10, litra c), nr. iii). Nævnte opbevaringsperiode finder også anvendelse på personoplysninger, som opbevares i nationale akter af den ATB-instans eller det OTB-kontaktpunkt, som har behandlet den berørte tvist, medmindre ATB-instansens procedureregler eller eventuelle særlige bestemmelser i national lovgivning foreskriver en længere opbevaringsperiode.
4. Hver enkelt OTB-rådgiver betragtes som registeransvarlig med hensyn til sine databehandlingsaktiviteter i henhold til denne forordning, jf. artikel 2, litra d), i direktiv 95/46/EF, og sikrer, at disse aktiviteter er i overensstemmelse med national lovgivning vedtaget i henhold til direktiv 95/46/EF i medlemsstaten for det OTB-kontaktpunkt, hvortil OTB-rådgiveren er knyttet.
5. Hver enkelt ATB-instans betragtes som registeransvarlig med hensyn til sine databehandlingsaktiviteter i henhold til denne forordning, jf. artikel 2, litra d), i direktiv 95/46/EF, og sikrer, at disse aktiviteter er i overensstemmelse med national lovgivning vedtaget i henhold til direktiv 95/46/EF i den medlemsstat, hvor ATB-instansen er etableret.
6. Kommissionen betragtes som registeransvarlig, jf. artikel 2, litra d), i forordning (EF) nr. 45/2001, med hensyn til sine forpligtelser i henhold til denne forordning og behandlingen af personoplysninger i forbindelse hermed.
Artikel 13
Datafortrolighed og -sikkerhed
1. OTB-kontaktpunkter er omfattet af regler om tavshedspligt eller andre tilsvarende fortrolighedskrav i lovgivningen i den pågældende medlemsstat.
2. Kommissionen træffer passende tekniske og organisatoriske foranstaltninger for at tilvejebringe sikkerhed i forhold til de oplysninger, der behandles i henhold til denne forordning, herunder tilstrækkelig adgangskontrol, en sikkerhedsplan og håndtering af brud på it-sikkerheden, jf. artikel 22 i forordning (EF) nr. 45/2001.
Artikel 14
Forbrugeroplysninger
1. Erhvervsdrivende, der er etableret i Unionen og deltager i købs- eller tjenesteydelsesaftaler online, og onlinemarkedspladser, der er etableret i Unionen, indsætter et elektronisk link til OTB-platformen på deres websteder. Dette link skal være let tilgængeligt for forbrugerne. Erhvervsdrivende, der er etableret i Unionen og deltager i købs- eller tjenesteydelsesaftaler online, angiver også deres e-mail-adresse.
2. Erhvervsdrivende, der er etableret i Unionen og deltager i købs- eller tjenesteydelsesaftaler online, og som er forpligtet til eller har givet tilsagn om at benytte en eller flere ATB-instanser til at bilægge tvister med forbrugere, oplyser forbrugerne om, at OTB-platformen findes samt om muligheden for at benytte OTB-platformen til at løse deres tvister. De indsætter et elektronisk link til OTB-platformen på deres websteder og, hvis tilbuddet fremsættes i en e-mail, i denne e-mail. Hvis det er relevant, skal oplysningerne også være tilgængelige i de gældende generelle betingelser for købs- og tjenesteydelsesaftaler online.
3. Denne artikels stk. 1 og 2 berører ikke artikel 13 i direktiv 2013/11/EU+ og bestemmelserne vedrørende forbrugeroplysning om udenretslig klageadgang, som findes i andre EU-retsakter, og som anvendes ud over denne artikel.
4. Den liste over ATB-instanser, der er omhandlet i artikel 20, stk. 4, i direktiv 2013/11/EU og dens ajourføringer, offentliggøres på OTB-platformen.
5. Medlemsstaterne sikrer, at ATB-instanser, centrene i Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre, de kompetente myndigheder som defineret i artikel 18, stk. 1, i direktiv 2013/11/EU og i givet fald de organer, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 14, stk. 2, i direktiv 2013/11/EU indsætter et elektronisk link til OTB-platformen.
6. Medlemsstaterne opfordrer forbrugerorganisationer og erhvervsorganisationer til at indsætte et elektronisk link til OTB-platformen.
7. Når erhvervsdrivende er forpligtede til at give oplysninger i henhold til stk. 1 og 2 og de bestemmelser, der henvises til i stk. 3, skal de, når det er muligt, give oplysningerne samlet.
Artikel 15
De kompetente myndigheders rolle
Hver enkelt medlemsstats kompetente myndighed vurderer, om de ATB-instanser, der er etableret i den pågældende medlemsstat, overholder forpligtelserne i denne forordning.
KAPITEL III
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 16
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
4. Når udvalgets udtalelse, i henhold til stk. 2 og 3, indhentes efter en skriftlig procedure, afsluttes proceduren uden noget resultat, hvis formanden for udvalget træffer beslutning herom, eller et simpelt flertal af udvalgsmedlemmerne anmoder herom, inden for tidsfristen for afgivelse af udtalelsen.
Artikel 17
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 8, stk. 3, tillægges Kommissionen for en ubegrænset periode fra den 8. juli 2013.
3. Den i artikel 8, stk. 3, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 8, stk. 3, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 18
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
Artikel 19
Ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004
I bilaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (12) tilføjes følgende punkt:
»21.
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 524/2013 af 21. maj 2013 om onlinetvistbilæggelse i forbindelse med tvister på forbrugerområdet (forordning om OTB på forbrugerområdet) (EUT L 165 af 18.6.2013, s. 1): artikel 14.«
Artikel 20
Ændring af direktiv 2009/22/EF
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/22/EF (13) ændres således:
1)
I artikel 1, stk. 1 og 2, og artikel 6, stk. 2, litra b) erstattes ordene »direktiverne i bilag I« med ordene »EU-retsakterne i bilag I«.
2)
I overskriften til bilag 1 erstattes ordene »LISTE OVER DIREKTIVER« med ordene »LISTE OVER EU-RETSAKTER«.
3)
I bilag I tilføjes følgende punkt:
»15.
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 524/2013 af 21. maj 2013 om onlinetvistbilæggelse i forbindelse med tvister på forbrugerområdet (forordning om OTB på forbrugerområdet)(EUT L 165 af 18.6.2013, s. 1): artikel 14.«
Artikel 21
Rapporter
1. Kommissionen forelægger en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om OTB-platformens funktioner årligt og første gang et år efter, at OTB-platformen er blevet operationel.
2. Den 9. juli 2018 og derefter hvert tredje år forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af nærværende forordning, herunder navnlig om klageformularens brugervenlighed og et eventuelt behov for at tilpasse de oplysninger, der er opført i bilaget til denne forordning. Rapporten ledsages om nødvendigt af forslag med henblik på tilpasning af forordningen.
3. Hvis de rapporter, der er omhandlet i stk. 1 og 2, skal forelægges det samme år, forelægges kun én fælles rapport.
Artikel 22
Ikrafttræden
1. Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Denne forordning finder anvendelse fra den 9. januar 2016, bortset fra følgende bestemmelser:
-
artikel 2, stk. 3, og artikel 7, stk. 1 og 5, der finder anvendelse fra den 9. juli 2015.
-
artikel 5, stk. 1, og 7, artikel 6, artikel 7, stk. 7, artikel 8, stk. 3 og 4, og artikel 11, 16 og 17, som finder anvendelse fra den 8. juli 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 21. maj 2013.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 524/2013,
annettu 21 päivänä toukokuuta 2013,
kuluttajariitojen verkkovälitteisestä riidanratkaisusta sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 ja direktiivin 2009/22/EY muuttamisesta (verkkovälitteistä kuluttajariitojen ratkaisua koskeva asetus)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 169 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa määrätään, että unioni myötävaikuttaa kuluttajansuojan korkean tason saavuttamiseen toimenpiteillä, jotka se toteuttaa mainitun perussopimuksen 114 artiklan nojalla. Euroopan unionin perusoikeuskirjan 38 artiklan mukaan unionin politiikoissa varmistetaan korkeatasoinen kuluttajansuoja.
(2)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 26 artiklan 2 kohdan mukaisesti sisämarkkinat käsittävät alueen jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla taataan tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus. Jotta kuluttajat voisivat luottaa sisämarkkinoiden digitaaliseen ulottuvuuteen ja saisivat siitä täyden hyödyn, heillä on oltava käytettävissään yksinkertainen, tehokas, nopea ja edullinen tapa ratkaista riitoja, jotka johtuvat tavaroiden myynnistä tai palvelujen tarjoamisesta verkossa. Tämä on erityisen tärkeää silloin, kun kuluttajat tekevät valtioiden rajat ylittäviä ostoksia.
(3)
Komissio on 13 päivänä huhtikuuta 2011 antamassaan tiedonannossa ”Sisämarkkinoiden toimenpidepaketti - 12 viputekijää kasvun vauhdittamiseksi ja luottamuksen lisäämiseksi - ”Yhdessä uuteen kasvuun” ” esittänyt vaihtoehtoista riidanratkaisua koskevaa lainsäädäntöä, johon sisältyy myös sähköistä kaupankäyntiä koskeva ulottuvuus yhtenä 12 viputekijästä, joilla vauhditetaan kasvua ja lisätään luottamusta sisämarkkinoihin.
(4)
Sisämarkkinoiden pirstoutuminen haittaa pyrkimyksiä edistää kilpailukykyä ja kasvua. Lisäksi yksinkertaisten, tehokkaiden, nopeiden ja edullisten keinojen, joilla voidaan ratkaista tavaroiden myyntiä tai palvelujen tarjoamista unionissa koskevia riitoja, epätasainen saatavuus, laatu ja niitä koskeva tietoisuus muodostavat sisämarkkinoilla esteen, joka horjuttaa kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien luottamusta rajat ylittävään ostosten tekoon ja myyntitoimintaan.
(5)
Eurooppa-neuvosto on 24-25 päivänä maaliskuuta ja 23 päivänä lokakuuta 2011 antamissaan päätelmissä kehottanut Euroopan parlamenttia ja neuvostoa hyväksymään vuoden 2012 loppuun mennessä ensimmäisen erän ensisijaisia toimenpiteitä sisämarkkinoiden vauhdittamiseksi.
(6)
Sisämarkkinat ovat kuluttajille arkipäivän todellisuutta, kun he matkustavat sekä suorittavat ostoksia ja maksuja. Kuluttajat ovat sisämarkkinoiden keskeisiä toimijoita, minkä vuoksi heidän olisi oltava niiden keskiössä. Sisämarkkinoiden digitaalisesta ulottuvuudesta on tulossa elintärkeä sekä kuluttajille että elinkeinonharjoittajille. Kuluttajat tekevät yhä enemmän ostoksia verkossa, ja yhä useammat elinkeinonharjoittajat myyvät verkossa. Kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien olisi pystyttävä käymään luottavaisesti verkkokauppaa, joten on välttämätöntä poistaa nykyisiä esteitä ja lisätä kuluttajien luottamusta. Luotettavan ja tehokkaan verkkovälitteisen riidanratkaisun saatavuus voi auttaa merkittävästi tämän tavoitteen saavuttamista.
(7)
Helpon ja edullisen riidanratkaisun saatavuus voi parantaa kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien luottamusta digitaalisiin yhtenäismarkkinoihin. Kuluttajat ja elinkeinonharjoittajat kohtaavat kuitenkin edelleen esteitä pyrkiessään löytämään tuomioistuimen ulkopuolisia ratkaisuja etenkin riidoissaan, jotka johtuvat valtioiden rajat ylittävistä sähköisistä liiketoimista. Tällaiset riidat jäävätkin nykyään usein ratkaisematta.
(8)
Verkkovälitteinen riidanratkaisu tarjoaa yksinkertaisen, tehokkaan, nopean ja edullisen tuomioistuimen ulkopuolisen ratkaisun verkossa tehdyistä liiketoimista johtuviin riitoihin. Tällä hetkellä ei kuitenkaan ole olemassa mekanismeja, jotka antaisivat kuluttajille ja elinkeinonharjoittajille mahdollisuuden ratkaista tällaiset riidat sähköisesti; tämä aiheuttaa kuluttajille vahinkoa ja on esteenä etenkin valtioiden rajat ylittävälle verkkokaupalle sekä luo eriarvoisia toimintaedellytyksiä elinkeinonharjoittajille ja vaikeuttaa näin koko verkkokaupan kehittymistä.
(9)
Tätä asetusta olisi sovellettava sellaisten riitojen tuomioistuimen ulkopuoliseen ratkaisuun, joita unionissa asuvat kuluttajat ovat panneet vireille unioniin sijoittautuneita elinkeinonharjoittajia vastaan ja jotka kuuluvat kuluttajariitojen vaihtoehtoisesta riidanratkaisusta 21 päivänä toukokuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/11/EU (3) (vaihtoehtoista kuluttajariitojen ratkaisua koskeva direktiivi) soveltamisalaan.
(10)
Sen varmistamiseksi, että verkkovälitteistä riidanratkaisufoorumia voidaan käyttää myös sellaisissa vaihtoehtoisissa riidanratkaisumenettelyissä, jotka antavat elinkeinonharjoittajille mahdollisuuden tehdä valituksia kuluttajia vastaan, tätä asetusta olisi sovellettava myös elinkeinonharjoittajien kuluttajia kohtaan vireille panemien riitojen tuomioistuimen ulkopuoliseen ratkaisuun, jos direktiivin 2013/11/EU 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti luetteloon merkityt vaihtoehtoiset riidanratkaisuelimet antavat mahdollisuuden sellaisiin vaihtoehtoisiin riidanratkaisumenettelyihin. Tämän asetuksen soveltamisella tällaisiin riitoihin ei olisi tarkoitettava, että jäsenvaltioilla olisi velvoite huolehtia siitä, että vaihtoehtoiset riidanratkaisuelimet antavat mahdollisuuden tällaisiin menettelyihin.
(11)
Vaikka erityisesti valtioiden rajat ylittävää verkkokauppaa käyvät kuluttajat ja elinkeinonharjoittajat hyötyvät verkkovälitteisestä riidanratkaisufoorumista, tätä asetusta olisi sovellettava myös valtion sisäisiin verkossa tapahtuviin liiketoimiin, jotta verkkokaupan alalla voitaisiin turvata aidosti tasavertaiset toimintaedellytykset.
(12)
Tällä asetuksella ei olisi rajoitettava tietyistä sovittelun näkökohdista siviili- ja kauppaoikeuden alalla 21 päivänä toukokuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/52/EY (4) soveltamista.
(13)
”Kuluttajan” määritelmän olisi katettava luonnolliset henkilöt, jotka toimivat tarkoituksessa, joka ei kuulu heidän elinkeino- tai ammattitoimintaansa. Jos sopimus tehdään tarkoituksessa, joka kuuluu osittain henkilön ammattitoimintaan ja osittain sen ulkopuolelle (kahta päämäärää palveleva sopimus) ja ammatillinen tarkoitus on niin vähäinen, ettei se ole vallitseva toimituskokonaisuudessa, myös tällaista henkilöä olisi kuitenkin pidettävä kuluttajana.
(14)
”Verkossa tehdyn kauppa- tai palvelusopimuksen” määritelmän olisi katettava kauppa- tai palvelusopimus silloin, kun elinkeinonharjoittaja tai tämän välittäjä on tarjonnut tavaroita tai palveluita verkkosivuston kautta tai muuta sähköistä tapaa käyttäen ja kuluttaja on tilannut tällaisia tavaroita tai palveluita kyseisen verkkosivuston kautta tai muuta sähköistä tapaa käyttäen. Tämän olisi katettava myös tapaukset, joissa kuluttaja on ottanut verkkosivustoon tai muuhun tietoyhteiskunnan palveluun yhteyttä langattomalla sähköisellä laitteella kuten matkapuhelimella.
(15)
Tätä asetusta ei olisi sovellettava kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien välisiin riitoihin, jotka johtuvat muista kuin sähköisistä kauppa- tai palvelusopimuksista, eikä elinkeinonharjoittajien välisiin riitoihin.
(16)
Tätä asetusta olisi tarkasteltava yhdessä direktiivin 2013/11/EU kanssa, jossa edellytetään jäsenvaltioiden varmistavan, että kaikki unionissa asuvien kuluttajien tai sinne sijoittautuneiden elinkeinonharjoittajien väliset riidat, jotka johtuvat tavaroiden myynnistä tai palvelujen tarjoamisesta, voidaan saattaa vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen käsiteltäväksi.
(17)
Jäsenvaltioiden olisi rohkaistava kuluttajia ottamaan yhteyttä asianomaiseen elinkeinonharjoittajaan millä tahansa asianmukaisella keinolla ennen valituksensa toimittamista vaihtoehtoiselle riidanratkaisuelimelle verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin välityksellä, jotta riita voitaisiin ratkaista sovintoteitse.
(18)
Tämän asetuksen tavoitteena on perustaa unionin tasolle verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi. Verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi olisi toteutettava interaktiivisena verkkosivustona, joka tarjoaa keskitetyn asiointipisteen kuluttajille ja elinkeinonharjoittajille, jotka haluavat ratkaista tuomioistuimen ulkopuolella riitoja, jotka johtuvat verkossa tehdyistä liiketoimista. Verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin olisi tarjottava yleistä tietoa tuomioistuimen ulkopuolisesta sellaisten kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien välisten sopimusriitojen ratkaisusta, jotka johtuvat verkossa tehdyistä kauppa- tai palvelusopimuksista. Sen olisi tarjottava kuluttajille ja elinkeinonharjoittajille mahdollisuus tehdä valituksia täyttämällä sähköinen valituslomake, joka on saatavilla kaikilla unionin toimielinten virallisilla kielillä, ja liittää mukaan asiaankuuluvia asiakirjoja. Sen olisi siirrettävä valitukset sellaiselle vaihtoehtoiselle riidanratkaisuelimelle, jolla on toimivalta käsitellä kyseistä riitaa. Verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin olisi tarjottava maksutta sähköinen asianhallintajärjestelmä, jonka avulla vaihtoehtoiset riidanratkaisuelimet voivat toteuttaa riidanratkaisumenettelyn osapuolten kanssa verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta. Vaihtoehtoisia riidanratkaisuelimiä ei olisi velvoitettava käyttämään tätä asianhallintajärjestelmää.
(19)
Komission olisi vastattava verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kehittämisestä, toiminnasta ja ylläpidosta sekä tarjottava kaikki foorumin toiminnassa tarvittavat tekniset välineet. Verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin olisi tarjottava sähköinen käännöstoiminto, jonka avulla osapuolet ja vaihtoehtoinen riidanratkaisuelin saavat käyttöönsä, tarvittaessa käännettyinä, tiedot, joita vaihdetaan verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta ja jotka ovat tarpeen riidan ratkaisemiseksi. Tämän toiminnon avulla olisi voitava suorittaa kaikki tarvittavat käännökset, ja sitä olisi tarvittaessa tuettava ihmisen työpanoksella. Komission olisi annettava verkkovälitteisellä riidanratkaisufoorumilla valituksen tekijöille myös tietoja mahdollisuudesta pyytää apua verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteiltä.
(20)
Verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin olisi mahdollistettava turvallinen tietojenvaihto vaihtoehtoisten riidanratkaisuelinten kanssa ja noudatettava yleiseurooppalaisten sähköisten viranomaispalveluiden yhteentoimivasta toimittamisesta julkishallinnolle, yrityksille ja kansalaisille (HVTYK) 21 päivänä huhtikuuta 2004 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen 2004/387/EY (5) nojalla hyväksyttyjen yhteentoimivuuden eurooppalaisten puitteiden taustalla olevia periaatteita.
(21)
Verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi olisi asetettava käytettäväksi erityisesti päätöksen 2004/387/EY liitteen II mukaisesti perustetun Sinun Eurooppasi -portaalin kautta, joka tarjoaa unionin yrityksille ja kansalaisille pääsyn monikielisiin ja yleiseurooppalaisiin online-tietopalveluihin ja vuorovaikutteisiin palveluihin. Verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi olisi tuotava näkyvästi esille Sinun Eurooppasi -portaalissa.
(22)
Unionin tasoisen verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin olisi perustuttava jäsenvaltioissa olemassa oleviin vaihtoehtoisiin riidanratkaisuelimiin ja kunnioitettava jäsenvaltioiden oikeudellisia perinteitä. Vaihtoehtoisten riidanratkaisuelinten, joille riita on ohjattu verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta, olisi sen vuoksi sovellettava omia menettelysääntöjään, myös kustannuksia koskevia sääntöjä. Tällä asetuksella pyritään kuitenkin vahvistamaan joitakin yhteisiä näihin menettelyihin sovellettavia sääntöjä, jotta taataan niiden tehokkuus. Tällä olisi myös varmistettava, että riidanratkaisu ei edellytä osapuolten tai niiden edustajien fyysistä läsnäoloa vaihtoehtoisessa riidanratkaisuelimessä, paitsi jos sen menettelysäännöissä määrätään tuosta mahdollisuudesta ja osapuolet sopivat sen käytöstä.
(23)
Varmistamalla, että kaikki direktiivin 2013/11/EU 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti luetteloon merkityt vaihtoehtoiset riidanratkaisuelimet rekisteröidään verkkovälitteiselle riidanratkaisufoorumille, olisi mahdollistettava tuomioistuimen ulkopuolisten verkkovälitteisten ratkaisujen täysi kattavuus riidoissa, jotka johtuvat verkossa tehdyistä kauppa- tai palvelusopimuksista.
(24)
Tämä asetus ei saisi estää minkään unionissa tällä hetkellä verkkovälitteisesti toimivan riidanratkaisuelimen tai verkkovälitteisen riidanratkaisujärjestelmän toimintaa. Sen ei olisi estettävä riidanratkaisuelimiä tai -järjestelmiä käsittelemästä suoraan niiden käsiteltäviksi toimitettuja verkossa tehtyihin liiketoimiin liittyviä riitoja.
(25)
Kuhunkin jäsenvaltioon olisi nimettävä vähintään kaksi verkkovälitteisen riidanratkaisun neuvojaa käsittävä verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspiste. Verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteiden olisi tuettava verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta käsiteltäväksi toimitetun riidan osapuolia ilman, että ne olisivat kuitenkaan velvollisia kääntämään asianomaiseen riitaan liittyviä asiakirjoja. Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus antaa verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspistettä koskeva vastuu Euroopan kuluttajakeskusten verkostoon kuuluvan keskuksensa hoidettavaksi. Jäsenvaltioiden olisi käytettävä tätä mahdollisuutta siten, että verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteet voivat täysin hyötyä Euroopan kuluttajakeskusten verkostoon kuuluvien keskusten kokemuksesta kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien välisten riitojen ratkaisun edistämisessä. Komission olisi perustettava verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteiden verkosto yhteyspisteiden yhteistyön ja toiminnan edistämiseksi sekä tarjottava yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteille asianmukaista koulutusta.
(26)
Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ovat perusoikeuksia, joista on määrätty Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa. Verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin tarkoituksena ei ole korvata eikä siitä saa tulla tuomioistuinmenettelyjä korvaava, eikä sen olisi estettävä kuluttajia tai elinkeinonharjoittajia käyttämästä oikeuttaan hakea oikeussuojaa tuomioistuimelta. Näin ollen tämän asetuksen ei olisi estettävä osapuolia käyttämästä oikeuttaan saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
(27)
Tämän asetuksen mukaisessa tietojen käsittelyssä olisi sovellettava tiukkoja luottamuksellisuutta koskevia takeita ja noudatettava henkilötietojen suojaa koskevia sääntöjä, joista on säädetty yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY (6) sekä yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 45/2001 (7). Näitä sääntöjä olisi sovellettava verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin eri toimijoiden tämän asetuksen mukaisesti suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn riippumatta siitä, toimivatko ne yksin vai yhdessä muiden tällaisten toimijoiden kanssa.
(28)
Rekisteröidyille olisi ilmoitettava heidän henkilötietojensa käsittelystä verkkovälitteisellä riidanratkaisufoorumilla, mihin heidän olisi annettava suostumuksensa, ja heille olisi ilmoitettava heille kuuluvista, tähän liittyvistä oikeuksista kattavalla tietosuojailmoituksella, jonka komissio asettaa julkisesti saataville ja jossa selitetään selkeästi ja yksinkertaisesti foorumin eri toimijoiden suorittamat käsittelyt asetuksen (EY) N:o 45/2001 11 ja 12 artiklan sekä direktiivin 95/46/EY 10 ja 11 artiklan nojalla annetun kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
(29)
Tämä asetus ei saisi rajoittaa vaihtoehtoiseen riidanratkaisuun liittyvien luottamuksellisuutta koskevien kansallisen lainsäädännön säännösten soveltamista.
(30)
Unioniin sijoittautuneiden elinkeinonharjoittajien, jotka tekevät verkossa kauppa- tai palvelusopimuksia, olisi tarjottava verkkosivustollaan sähköinen linkki verkkovälitteiselle riidanratkaisufoorumille, jotta voidaan varmistaa kuluttajien olevan laajalti tietoisia verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin olemassaolosta. Elinkeinonharjoittajien olisi myös ilmoitettava sähköpostiosoitteensa, jotta kuluttajilla olisi ensimmäinen yhteyspiste. Merkittävä osa verkossa tehdyistä kauppa- tai palvelusopimuksista tehdään käyttäen verkossa toimivia markkinapaikkoja, jotka saattavat yhteen tai edistävät kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien välisiä verkossa tehtäviä liiketoimia. Verkossa toimivat markkinapaikat ovat verkkofoorumeita, joilla elinkeinonharjoittajat voivat tarjota kuluttajille tuotteitaan ja palvelujaan. Tällaisilla verkossa toimivilla markkinapaikoilla olisi sen vuoksi oltava sama velvollisuus tarjota sähköinen linkki verkkovälitteiselle riidanratkaisufoorumille. Tämän velvollisuuden ei olisi rajoitettava direktiivin 2013/11/EU 13 artiklan soveltamista, joka koskee vaatimusta, jonka mukaan elinkeinonharjoittajien olisi annettava kuluttajille tietoja vaihtoehtoisista riidanratkaisujärjestelmistä, joiden piiriin asianomaiset elinkeinonharjoittajat kuuluvat, ja siitä, ovatko ne sitoutuneet käyttämään vaihtoehtoisia riidanratkaisumenettelyjä kuluttajariitojen ratkaisuun. Tämän velvollisuuden ei olisi myöskään rajoitettava kuluttajien oikeuksista 25 päivänä lokakuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/83/EU (8) 6 artiklan 1 kohdan t alakohdan ja 8 artiklan soveltamista. Direktiivin 2011/83/EU 6 artiklan 1 kohdan t alakohdassa säädetään etäsopimusten ja muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa kuluttajien kanssa tehtyjen sopimusten osalta, että elinkeinonharjoittajan on, ennen kuin sopimus sitoo kuluttajaa, ilmoitettava kuluttajalle mahdollisuudesta käyttää elinkeinonharjoittajaan sovellettavia tuomioistuimen ulkopuolisia valitus- ja oikeussuojamenettelyjä ja tavat, joilla kuluttaja voi käyttää niitä. Samoista kuluttajien tietoisuuden lisäämistä koskevista syistä jäsenvaltioiden olisi rohkaistava kuluttajajärjestöjä ja elinkeinonharjoittajien järjestöjä tarjoamaan sähköinen linkki verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin verkkosivustolle.
(31)
Jotta voidaan ottaa huomioon ne perusteet, joiden mukaisesti vaihtoehtoiset riidanratkaisuelimet määrittävät toiminta-alansa, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti niiden tietojen mukauttamiseksi, jotka valituksen tekijän on toimitettava sähköisellä valituslomakkeella, joka asetetaan saataville verkkovälitteisellä riidanratkaisufoorumilla. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(32)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukaisen täytäntöönpanon edellytykset, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin toiminnan, valituksen toimittamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen ja verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteiden verkoston yhteistyön osalta. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (9) mukaisesti. Neuvoa-antavaa menettelyä olisi käytettävä sähköiseen valituslomakkeeseen liittyvien täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen tämän lomakkeen puhtaasti teknisen luonteen vuoksi. Tarkastelumenettelyä olisi käytettävä verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteiden verkostoon kuuluvien verkkovälitteisen riidanratkaisun neuvojien välistä tarkempaa yhteistyötä koskevien sääntöjen hyväksymiseen.
(33)
Komission olisi tätä asetusta sovellettaessa kuultava tarvittaessa Euroopan tietosuojavaltuutettua.
(34)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on sellaisen eurooppalaisen verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin perustaminen, jossa käsitellään verkossa tehtyihin liiketoimiin liittyviä riitoja yhteisiä sääntöjä soveltaen, vaan se voidaan tavoitteen laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(35)
Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja erityisesti sen 7, 8, 38 ja 47 artiklassa tunnustettuja periaatteita.
(36)
Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu asetuksen (EY) N:o 45/2001 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja hän on antanut lausunnon 12 päivänä tammikuuta 2012 (10),
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tämän asetuksen tarkoituksena on korkeatasoisen kuluttajansuojan saavuttamisella edistää sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja erityisesti niiden digitaalista ulottuvuutta siten, että luodaan eurooppalainen verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi, jäljempänä ’verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi’, jolla helpotetaan kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien välisten riitojen riippumatonta, puolueetonta, avointa, tehokasta, nopeaa ja oikeudenmukaista tuomioistuinten ulkopuolista verkkovälitteistä ratkaisua.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan unionissa asuvien kuluttajien ja unioniin sijoittautuneiden elinkeinonharjoittajien välisiä sopimusvelvoitteita koskevien sellaisten riitojen ratkaisuun tuomioistuimen ulkopuolella, jotka johtuvat verkossa tehdyistä kauppa- tai palvelusopimuksista, turvautumalla direktiivin 2013/11/EU 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti luetteloon merkittyyn vaihtoehtoiseen riidanratkaisuelimeen siten, että tarkoitukseen käytetään verkkovälitteistä riidanratkaisufoorumia.
2. Tätä asetusta sovelletaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun tuomioistuimen ulkopuoliseen riidanratkaisuun, jos kyse on riidasta, jota koskevan menettelyn elinkeinonharjoittaja on aloittanut kuluttajaa vastaan, sikäli kuin sen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa kuluttajan asuinpaikka on, antaa mahdollisuuden ratkaista tällaiset riidat vaihtoehtoista riidanratkaisuelintä käyttämällä.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, antaako niiden lainsäädäntö mahdollisuuden ratkaista 1 kohdassa tarkoitettuja riitoja käyttämällä vaihtoehtoista riidanratkaisuelintä, jos menettelyn on aloittanut elinkeinonharjoittaja kuluttajaa vastaan. Toimivaltaisten viranomaisten on toimittaessaan direktiivin 2013/11/EU 20 artiklan 2 kohdan mukaisen luettelon ilmoitettava komissiolle, mitkä vaihtoehtoiset riidanratkaisuelimet käsittelevät tällaisia riitoja.
4. Tämän asetuksen soveltaminen 1 kohdassa tarkoitettuihin riitoihin, joita koskevan menettelyn elinkeinonharjoittaja on aloittanut kuluttajaa vastaan, ei aseta jäsenvaltioille velvoitetta huolehtia, että vaihtoehtoiset riidanratkaisuelimet tarjoavat menettelytavat tällaisten riitojen tuomioistuimen ulkopuoliseen riidanratkaisuun.
3 artikla
Suhde muihin unionin säädöksiin
Tällä asetuksella ei rajoiteta direktiivin 2008/52/EY soveltamista.
4 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’kuluttajalla’ direktiivin 2013/11/EU 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyä kuluttajaa;
b)
’elinkeinonharjoittajalla’ direktiivin 2013/11/EU 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa määriteltyä elinkeinonharjoittajaa;
c)
’kauppasopimuksella’ direktiivin 2013/11/EU 4 artiklan 1 kohdan c alakohdassa määriteltyä kauppasopimusta;
d)
’palvelusopimuksella’ direktiivin 2013/11/EU 4 artiklan 1 kohdan d alakohdassa määriteltyä palvelusopimusta;
e)
’verkossa tehdyllä kauppa- tai palvelusopimuksella’ kauppa- tai palvelusopimusta tapauksissa, joissa elinkeinonharjoittaja tai tämän välittäjä on tarjonnut tavaroita tai palveluita verkkosivustollaan tai muuta sähköistä tapaa käyttäen ja kuluttaja on tilannut tällaisia tavaroita tai palveluita kyseisen verkkosivuston kautta tai muuta sähköistä tapaa käyttäen;
f)
’verkossa toimivalla markkinapaikalla’ tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8 päivänä kesäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (11) (’direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä’) 2 artiklan b alakohdassa määriteltyä palvelujen tarjoajaa, joka antaa kuluttajille ja elinkeinonharjoittajille mahdollisuuden tehdä verkossa kauppa- ja palvelusopimuksia verkossa toimivan markkinapaikan verkkosivustolla;
g)
’sähköisellä tavalla’viestintää, jossa käytetään elektronisia tietojen käsittely- ja tallennusvälineitä (myös digitaalista kompressiota) ja jossa tietoja siirretään, välitetään ja vastaanotetaan yksinomaan johtimien avulla, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella tavalla;
h)
’vaihtoehtoisella riidanratkaisumenettelyllä’ tämän asetuksen 2 artiklassa tarkoitettua tuomioistuimen ulkopuolista riidanratkaisumenettelyä;
i)
’vaihtoehtoisella riidanratkaisuelimellä’ direktiivin 2013/11/EU 4 artiklan 1 kohdan h alakohdassa määriteltyä vaihtoehtoista riidanratkaisuelintä;
j)
’valituksen tekevällä osapuolella’ kuluttajaa tai elinkeinonharjoittajaa, joka on tehnyt valituksen verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta;
k)
’vastaajana olevalla osapuolella’ kuluttajaa tai elinkeinonharjoittajaa, jota kohtaan on tehty valitus verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta;
l)
’toimivaltaisella viranomaisella’ direktiivin 2013/11/EU 4 artiklan 1 kohdan i alakohdassa määriteltyä viranomaista;
m)
’henkilötiedoilla’ kaikkia tunnistettuun tai tunnistettavissa olevaan luonnolliseen henkilöön, jäljempänä ’rekisteröity’, liittyviä tietoja. Tunnistettavissa olevana pidetään henkilöä, joka voidaan suoraan tai epäsuorasti tunnistaa, erityisesti henkilötunnuksen taikka yhden tai useamman hänelle tunnusomaisen fyysisen, fysiologisen, psyykkisen, taloudellisen, kulttuurillisen tai sosiaalisen tekijän perusteella.
2. Elinkeinonharjoittajan toimipaikka määräytyy direktiivin 2013/11/EU 4 artiklan 2 kohdan ja vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen toimipaikka 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
II LUKU
VERKKOVÄLITTEINEN RIIDANRATKAISUFOORUMI
5 artikla
Verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin perustaminen
1. Komissio kehittää verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin ja vastaa sen toiminnasta, mukaan lukien kaikki tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavat käännöstoiminnot, sen ylläpidosta, rahoituksesta ja tietoturvasta. Verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin on oltava käyttäjäystävällinen. Verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kehittämisessä, toiminnassa ja ylläpidossa on varmistettava, että kunnioitetaan sen käyttäjien yksityisyyden suojaa jo suunnitteluvaiheesta alkaen (”sisäänrakennettu yksityisyyden suoja”) ja että verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi on niin pitkälle kuin mahdollista kaikkien saatavilla ja käytettävissä, mukaan lukien kaikkein haavoittuvimmassa asemassa olevat käyttäjät (”kaikkien tarpeet huomioon ottava suunnittelu”).
2. Verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi toimii keskitettynä asiointipisteenä kuluttajille ja elinkeinonharjoittajille, jotka hakevat tuomioistuimen ulkopuolista ratkaisua tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin riitoihin. Se on interaktiivinen verkkosivusto, johon on sähköinen ja maksuton pääsy kaikilla unionin toimielinten virallisilla kielillä.
3. Komissio asettaa verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin asianmukaisesti käytettäväksi verkkosivustoillaan, jotka tarjoavat tietoja unionin kansalaisille ja yrityksille, ja erityisesti päätöksen 2004/387/EY mukaisesti perustetussa Sinun Eurooppasi -portaalissa.
4. Verkkovälitteisellä riidanratkaisufoorumilla on seuraavat tehtävät:
a)
tarjota sähköinen valituslomake, jonka valituksen tekevä osapuoli voi täyttää 8 artiklan mukaisesti;
b)
ilmoittaa vastaajana olevalle osapuolelle valituksesta;
c)
yksilöidä yksi tai useampi toimivaltainen vaihtoehtoinen riidanratkaisuelin ja toimittaa valitus sen vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen käsiteltäväksi, jonka käytöstä osapuolet ovat sopineet 9 artiklan mukaisesti;
d)
tarjota maksutta käyttöön sähköinen asianhallintajärjestelmä, jonka avulla osapuolet ja vaihtoehtoinen riidanratkaisuelin voivat toteuttaa riidanratkaisumenettelyn verkossa verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta;
e)
toimittaa osapuolille ja vaihtoehtoiselle riidanratkaisuelimelle käännös tiedoista, jotka ovat tarpeen riidan ratkaisemiseksi ja joita vaihdetaan verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta;
f)
tarjota sähköinen lomake, jonka avulla vaihtoehtoiset riidanratkaisuelimet siirtävät 10 artiklan c alakohdassa tarkoitetut tiedot;
g)
tarjota palautejärjestelmä, jonka kautta osapuolet voivat ilmaista näkemyksensä verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin toiminnasta ja niiden riitaa käsitelleestä vaihtoehtoisesta riidanratkaisuelimestä;
h)
saattaa julkisesti saataville seuraavat:
i)
yleiset tiedot vaihtoehtoisesta riidanratkaisusta tuomioistuimen ulkopuolisena riidanratkaisukeinona;
ii)
tiedot vaihtoehtoisista riidanratkaisuelimistä, jotka on merkitty luetteloon direktiivin 2013/11/EU 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja joilla on toimivalta käsitellä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia riitoja;
iii)
verkossa oleva opas valitusten tekemisestä verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta;
iv)
tiedot, mukaan lukien yhteystiedot, jäsenvaltioiden tämän asetuksen 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimeämistä verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteistä;
v)
tilastotiedot niiden riitojen ratkaisuista, jotka on toimitettu vaihtoehtoisten riidanratkaisuelinten käsiteltäviksi verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta.
5. Komissio varmistaa, että 4 kohdan h alakohdassa tarkoitetut tiedot ovat oikeat ja ajantasaiset ja että ne annetaan selkeällä, ymmärrettävällä ja helposti saatavilla olevalla tavalla.
6. Vaihtoehtoiset riidanratkaisuelimet, jotka on merkitty luetteloon direktiivin 2013/11/EU 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja joilla on toimivalta käsitellä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia riitoja, on rekisteröitävä sähköisesti verkkovälitteisellä riidanratkaisufoorumilla.
7. Komissio hyväksyy toimenpiteitä, jotka koskevat tämän artiklan 4 kohdassa säädettyjen tehtävien suorittamista, koskevat yksityiskohtaiset säännöt täytäntöönpanosäädöksin. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään tämän asetuksen 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
6 artikla
Verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin testaaminen
1. Komissio testaa viimeistään 9 päivänä tammikuuta 2015 verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin ja valituslomakkeen teknisen toimivuuden ja käyttäjäystävällisyyden, kääntäminen mukaan lukien. Testaaminen suoritetaan ja arvioidaan yhteistyössä jäsenvaltioiden verkkovälitteisen riidanratkaisun asiantuntijoiden sekä kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien edustajien kanssa. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen testaamisen tuloksesta ja toteuttaa aiheelliset toimenpiteet käsitelläkseen mahdolliset ongelmat, jotta verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin tehokas toiminta voidaan varmistaa.
2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa komissio myös kuvaa tekniset ja organisatoriset toimenpiteet, jotka se aikoo toteuttaa varmistaakseen, että verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi täyttää asetuksen (EY) N:o 45/2001 mukaiset yksityisyyden suojaa koskevat vaatimukset.
7 artikla
Verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteiden verkosto
1. Kukin jäsenvaltio nimeää yhden verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteen ja ilmoittaa sen nimen ja yhteystiedot komissiolle. Jäsenvaltiot voivat antaa vastuun verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteestään Euroopan kuluttajakeskusten verkostoon kuuluvalle keskukselleen, kuluttajajärjestölle tai muulle elimelle. Kussakin verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteessä on oltava vähintään kaksi verkkovälitteisen riidanratkaisun neuvojaa.
2. Verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteet tukevat verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta toimitettuihin valituksiin liittyvien riitojen ratkaisua suorittamalla seuraavat tehtävät:
a)
ne helpottavat pyydettäessä osapuolten ja toimivaltaisen vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen välistä yhteydenpitoa, mihin saattaa sisältyä erityisesti seuraavaa:
i)
ne avustavat valituksen ja tarvittaessa asiaankuuluvien asiakirjojen toimittamisessa,
ii)
ne antavat osapuolille ja vaihtoehtoisille riidanratkaisuelimille yleisiä tietoja kauppa- ja palvelusopimuksiin liittyvistä kuluttajien oikeuksista, joita sovelletaan sen verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteen jäsenvaltiossa, jossa kyseinen verkkovälitteisen riidanratkaisun neuvoja on,
iii)
ne antavat tietoja verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin toiminnasta,
iv)
ne selittävät yksilöityjen vaihtoehtoisten riidanratkaisuelinten soveltamia menettelysääntöjä osapuolille,
v)
ne antavat valituksen tekevälle osapuolelle tietoja muista oikeussuojakeinoista, jos riitaa ei voida ratkaista verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta;
b)
ne toimittavat kahden vuoden välein tehtäviensä suorittamisesta saatuihin käytännön kokemuksiin perustuvan toimintakertomuksen komissiolle ja jäsenvaltioille.
3. Verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteellä ei ole velvollisuutta suorittaa 2 kohdassa lueteltuja tehtäviä, jos riidan osapuolten asuinpaikka on samassa jäsenvaltiossa.
4. Sen estämättä, mitä 3 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat kansalliset olosuhteet huomioon ottaen päättää, että verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspiste suorittaa yhden tai useita 2 kohdassa luetelluista tehtävistä, jos riidan osapuolten asuinpaikka on samassa jäsenvaltiossa.
5. Komissio perustaa verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteiden verkoston, joka mahdollistaa yhteyspisteiden välisen yhteistyön ja edistää 2 kohdassa lueteltujen tehtävien hoitamista.
6. Komissio kutsuu verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteiden verkoston jäsenet koolle vähintään kaksi kertaa vuodessa, jotta voidaan vaihtaa parhaita toimintatapoja ja keskustella verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin toiminnassa todetuista toistuvista ongelmista.
7. Komissio hyväksyy verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteiden yhteistyötä koskevat yksityiskohtaiset säännöt täytäntöönpanosäädöksin. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
8 artikla
Valituksen toimittaminen
1. Voidakseen toimittaa valituksen verkkovälitteiseen riidanratkaisufoorumiin valituksen tekevän osapuolen on täytettävä sähköinen valituslomake. Valituslomakkeen on oltava käyttäjäystävällinen ja helposti saatavilla verkkovälitteisellä riidanratkaisufoorumilla.
2. Valituksen tekevän osapuolen toimittamien tietojen on oltava riittävät, jotta voidaan määrittää toimivaltainen vaihtoehtoinen riidanratkaisuelin. Nämä tiedot on lueteltu tämän asetuksen liitteessä. Valituksen tekevä osapuoli voi liittää valitukseen asiakirjoja sen tueksi.
3. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tämän asetuksen 17 artiklan mukaisesti tämän asetuksen liitteessä lueteltujen tietojen mukauttamiseksi, jotta voidaan ottaa huomioon perusteet, joiden mukaisesti vaihtoehtoiset riidanratkaisuelimet, jotka on merkitty luetteloon direktiivin 2013/11/EU 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja jotka käsittelevät tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia riitoja, määrittävät oman toiminta-alansa.
4. Komissio antaa sähköistä valituslomaketta koskevat yksityiskohtaiset säännöt täytäntöönpanosäädöksin. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.
5. Sähköisen valituslomakkeen ja sen liitteiden kautta käsitellään vain tietoja, jotka ovat täsmällisiä, asiaankuuluvia eivätkä liiallisia siihen tarkoitukseen nähden, johon ne on kerätty.
9 artikla
Valituksen käsittely ja siirtäminen
1. Verkkovälitteiselle riidanratkaisufoorumille toimitettu valitus on otettava käsiteltäväksi, jos sähköisen valituslomakkeen kaikki tarvittavat kentät on täytetty.
2. Jos valituslomaketta ei ole täytetty kokonaan, valituksen tekevälle osapuolelle on ilmoitettava, ettei valituksen käsittelyä voida jatkaa, jollei puuttuvia tietoja toimiteta.
3. Saatuaan asianmukaisesti täytetyn valituslomakkeen verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi toimittaa helposti ymmärrettävällä tavalla ja viipymättä vastaajana olevalle osapuolelle yhdellä tämän osapuolen valitsemalla unionin toimielinten virallisella kielellä valituksen ja seuraavat tiedot:
a)
tiedot siitä, että osapuolten on sovittava vaihtoehtoisesta riidanratkaisuelimestä, jotta valitus voidaan toimittaa sille, ja siitä, että jos osapuolet eivät pääse sopimukseen tai jos yhtään toimivaltaista vaihtoehtoista riidanratkaisuelintä ei ole voitu todeta, valituksen käsittelyä ei jatketa;
b)
tiedot yhdestä tai useammasta vaihtoehtoisesta riidanratkaisuelimestä, jolla on toimivalta käsitellä valitusta, jos sellaiseen viitataan sähköisessä valituslomakkeessa tai jos verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi voi todeta sellaisen mainitulla lomakkeella annettujen tietojen perusteella;
c)
jos vastaajana oleva osapuoli on elinkeinonharjoittaja, kehotus ilmoittaa 10 kalenteripäivän kuluessa:
-
onko elinkeinonharjoittaja sitoutunut tai velvollinen käyttämään tiettyä vaihtoehtoista riidanratkaisuelintä kuluttajariitojen ratkaisuun, ja
-
jollei elinkeinonharjoittaja ole velvollinen käyttämään tiettyä vaihtoehtoista riidanratkaisuelintä, onko hän halukas käyttämään yhtä tai useampaa b alakohdassa tarkoitettua vaihtoehtoista riidanratkaisuelintä;
d)
jos vastaajana oleva osapuoli on kuluttaja, ja elinkeinonharjoittaja on velvollinen käyttämään tiettyä vaihtoehtoista riidanratkaisuelintä, kehotus sopia 10 kalenteripäivän kuluessa mainitusta vaihtoehtoisesta riidanratkaisuelimestä tai, jos elinkeinonharjoittaja ei ole velvollinen käyttämään tiettyä vaihtoehtoista riidanratkaisuelintä, kehotus valita yksi tai useampi b alakohdassa tarkoitettu vaihtoehtoinen riidanratkaisuelin;
e)
siinä jäsenvaltiossa olevan verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteen nimi ja yhteystiedot, johon vastaajana oleva osapuoli on sijoittautunut tai jossa hän asuu, sekä lyhyt kuvaus 7 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista tehtävistä.
4. Saatuaan vastaajana olevalta osapuolelta 3 kohdan c tai d alakohdassa tarkoitetut tiedot verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi ilmoittaa helposti ymmärrettävällä tavalla ja viipymättä valituksen tekevälle osapuolelle jollain tämän osapuolen valitsemalla unionin toimielinten virallisella kielellä seuraavat tiedot:
a)
3 kohdan a alakohdassa tarkoitetut tiedot;
b)
jos valituksen tekijänä oleva osapuoli on kuluttaja, tiedot elinkeinonharjoittajan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti ilmoittamasta yhdestä tai useammasta vaihtoehtoisesta riidanratkaisuelimestä sekä kehotus sopia kymmenen kalenteripäivän kuluessa vaihtoehtoisesta riidanratkaisuelimestä;
c)
jos valituksen tekijänä oleva osapuoli on elinkeinonharjoittaja, joka ei ole velvollinen käyttämään tiettyä vaihtoehtoista riidanratkaisuelintä, tiedot kuluttajan 3 kohdan d alakohdan mukaisesti ilmoittamasta yhdestä tai useammasta vaihtoehtoisesta riidanratkaisuelimestä sekä kehotus sopia kymmenen kalenteripäivän kuluessa vaihtoehtoisesta riidanratkaisuelimestä;
d)
siinä jäsenvaltiossa, johon valituksen tekevä osapuoli on sijoittautunut tai jossa hän asuu, olevan verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteen nimi ja yhteystiedot, sekä lyhyt kuvaus 7 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista tehtävistä.
5. Edellä 3 kohdan b alakohdassa ja 4 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetuissa tiedoissa on oltava kustakin vaihtoehtoisesta riidanratkaisuelimestä seuraavat tiedot:
a)
vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen nimi, yhteystiedot ja verkkosivuston osoite;
b)
vaihtoehtoisesta riidanratkaisumenettelystä mahdollisesti perittävät maksut;
c)
vaihtoehtoisessa riidanratkaisumenettelyssä käytettävä yksi tai useampi kieli;
d)
vaihtoehtoisen riidanratkaisumenettelyn keskimääräinen kesto;
e)
vaihtoehtoisessa riidanratkaisumenettelyssä syntyvän ratkaisun sitova tai ei-sitova luonne;
f)
perusteet, joilla vaihtoehtoinen riidanratkaisuelin voi kieltäytyä käsittelemästä tiettyä riitaa direktiivin 2013/11/EU 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
6. Verkkovälitteinen riidanratkaisufoorumi siirtää valituksen automaattisesti ja viipymättä sen vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen käsiteltäväksi, jonka käytöstä osapuolet ovat sopineet 3 ja 4 kohdan mukaisesti.
7. Vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen, jolle valitus on siirretty, on ilmoitettava viipymättä osapuolille, suostuuko se käsittelemään riitaa vai kieltäytyykö se käsittelemästä sitä direktiivin 2013/11/EU 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen, joka on suostunut käsittelemään riitaa, on ilmoitettava osapuolille myös menettelysäännöistään ja tarvittaessa kyseisen riidanratkaisumenettelyn kustannukset.
8. Jos osapuolet eivät pääse sopimukseen vaihtoehtoisesta riidanratkaisuelimestä 30 päivän kuluessa valituslomakkeen toimittamisesta tai jos vaihtoehtoinen riidanratkaisuelin kieltäytyy käsittelemästä riitaa, valituksen käsittelyä ei jatketa. Valituksen tekevälle osapuolelle ilmoitetaan mahdollisuudesta ottaa yhteys verkkovälitteisen riidanratkaisun neuvojaan, jolta saa yleisiä tietoja muista oikeussuojakeinoista.
10 artikla
Riidan ratkaiseminen
Vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen, joka on suostunut käsittelemään riidan tämän asetuksen 9 artiklan mukaisesti,
a)
on saatettava vaihtoehtoinen riidanratkaisumenettely päätökseen direktiivin 2013/11/EU 8 artiklan e alakohdassa tarkoitetussa määräajassa;
b)
on oltava edellyttämättä osapuolten tai niiden edustajien fyysistä läsnäoloa, paitsi jos sen menettelysäännöissä on määrätty tästä mahdollisuudesta ja jos osapuolet sopivat siitä;
c)
on toimitettava viipymättä verkkovälitteiselle riidanratkaisufoorumille seuraavat tiedot:
i)
valitusasiakirjojen vastaanottopäivä,
ii)
riidan kohde,
iii)
vaihtoehtoisen riidanratkaisumenettelyn päätökseensaattamispäivä,
iv)
vaihtoehtoisessa riidanratkaisumenettelyssä syntynyt ratkaisu;
d)
ei edellytetä toteuttavan vaihtoehtoista riidanratkaisumenettelyä verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin kautta.
11 artikla
Tietokanta
Komissio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sellaisen sähköisen tietokannan luomiseksi ja ylläpitämiseksi, johon se tallentaa 5 artiklan 4 kohdan ja 10 artiklan c alakohdan mukaisesti käsitellyt tiedot, ottaen 13 artiklan 2 kohdan asianmukaisesti huomioon.
12 artikla
Henkilötietojen käsittely
1. Pääsy riitaan liittyviin tietoihin, henkilötiedot mukaan luettuina, jotka on tallennettu 11 artiklassa tarkoitettuun tietokantaan, myönnetään 10 artiklassa tarkoitettuja tarkoituksia varten vain sille vaihtoehtoiselle riidanratkaisuelimelle, jonka käsiteltäväksi riita on siirretty 9 artiklan mukaisesti. Pääsy samoihin tietoihin myönnetään tarvittaessa myös verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteille 7 artiklan 2 ja 4 kohdassa tarkoitettuja tarkoituksia varten.
2. Komissiolla on pääsy tämän asetuksen 10 artiklan mukaisesti käsiteltyihin tietoihin verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin käytön ja toiminnan seuraamista varten sekä 21 artiklassa tarkoitettujen kertomusten laatimista varten. Se käsittelee verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin käyttäjien henkilötietoja siinä määrin kuin on välttämätöntä verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin toiminnan ja ylläpidon kannalta, mukaan luettuna vaihtoehtoisten riidanratkaisuelinten ja verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteiden suorittaman verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin käytön seuranta.
3. Riitaan liittyvät henkilötiedot säilytetään tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa tietokannassa vain sen ajan, joka on tarpeen siihen tarkoitukseen, jota varten ne kerättiin, ja sen varmistamiseksi, että rekisteröidyt voivat saada pääsyn henkilötietoihinsa oikeuksiensa käyttämistä varten, ja tiedot poistetaan automaattisesti viimeistään kuusi kuukautta sen jälkeen, kun riita, joka on toimitettu verkkovälitteiselle riidanratkaisufoorumille 10 artiklan c alakohdan iii alakohdan mukaisesti, on saatu päätökseen. Tätä tietojen säilytysaikaa sovelletaan myös henkilötietoihin, joita säilytetään kyseisen riidan ratkaisuun osallistuneen vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen tai verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteen kansallisissa asiakirjoissa, paitsi jos vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen soveltamissa menettelysäännöissä tai kansallisen lainsäädännön erityissäännöksissä säädetään pidemmästä säilytysajasta.
4. Kutakin verkkovälitteisen riidanratkaisun neuvojaa pidetään direktiivin 95/46/EY 2 artiklan d alakohdan mukaisesti rekisterinpitäjänä tämän asetuksen mukaisten tietojenkäsittelytoimiensa osalta, ja sen on varmistettava, että nuo toimet ovat sen kansallisen lainsäädännön mukaisia, joka on hyväksytty direktiivin 95/46/EY nojalla sen verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteen jäsenvaltiossa, jossa verkkovälitteisen riidanratkaisun neuvoja on.
5. Kutakin vaihtoehtoista riidanratkaisuelintä pidetään direktiivin 95/46/EY 2 artiklan d alakohdan mukaisesti rekisterinpitäjänä tämän asetuksen mukaisten tietojenkäsittelytoimiensa osalta, ja sen on varmistettava, että nuo toimet ovat sen kansallisen lainsäädännön mukaisia, joka on hyväksytty direktiivin 95/46/EY nojalla vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen sijoittautumisjäsenvaltiossa.
6. Komissiota pidetään sille tämän asetuksen mukaisesti kuuluvien tehtävien ja niihin liittyvän tietojenkäsittelyn osalta asetuksen (EY) N:o 45/2001 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettuna rekisterinpitäjänä.
13 artikla
Tietojen luottamuksellisuus ja tietoturva
1. Verkkovälitteisen riidanratkaisun yhteyspisteisiin sovelletaan ammattisalaisuutta tai muita vastaavia salassapitovelvollisuutta koskevia sääntöjä, joista säädetään asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännössä.
2. Komissio toteuttaa asianmukaiset tekniset ja organisatoriset toimenpiteet taatakseen asetuksen (EY) N:o 45/2001 22 artiklan mukaisesti tämän asetuksen mukaisesti käsiteltyjen tietojen turvaamisen, mukaan luettuna asianmukainen pääsynvalvonta, turvasuunnitelma ja tietoturvahäiriöiden hallinta.
14 artikla
Tietojen antaminen kuluttajille
1. Unioniin sijoittautuneiden elinkeinonharjoittajien, jotka tekevät verkossa kauppa- tai palvelusopimuksia, ja unioniin sijoittautuneiden verkossa toimivien markkinapaikkojen on tarjottava sähköinen linkki verkkovälitteiselle riidanratkaisufoorumille. Tämän linkin on oltava helposti kuluttajien saatavilla. Unioniin sijoittautuneiden elinkeinonharjoittajien, jotka tekevät verkossa kauppa- tai palvelusopimuksia, on mainittava myös sähköpostiosoitteensa.
2. Unioniin sijoittautuneiden elinkeinonharjoittajien, jotka tekevät verkossa kauppa- tai palvelusopimuksia ja jotka ovat sitoutuneet tai velvolliset käyttämään yhtä tai useampaa vaihtoehtoista riidanratkaisuelintä kuluttajariitojen ratkaisuun, on ilmoitettava kuluttajille verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin olemassaolosta ja mahdollisuudesta käyttää verkkovälitteistä riidanratkaisufoorumia riitojensa ratkaisuun. Niiden on tarjottava verkkosivustollaan sähköinen linkki verkkovälitteiselle riidanratkaisufoorumille ja, jos tarjous on tehty sähköpostilla, kyseisessä sähköpostiviestissä. Tiedot on annettava tarvittaessa myös yleisissä sopimusehdoissa, joita sovelletaan verkossa tehtyihin kauppa- tai palvelusopimuksiin.
3. Tämän artiklan 1 ja 2 kohdalla ei rajoiteta direktiivin 2013/11/EU 13 artiklan ja niiden säännösten soveltamista, jotka koskevat unionin muihin säädöksiin sisältyviä tuomioistuimen ulkopuolisia oikeussuojakeinoja koskevaa kuluttajille suunnattua tiedottamista ja joita sovelletaan tämän artiklan lisäksi.
4. Direktiivin 2013/11/EU 20 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu vaihtoehtoisten riidanratkaisuelinten luettelo ja sen ajan tasalle saatetut versiot on julkaistava verkkovälitteisellä riidanratkaisufoorumilla.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vaihtoehtoiset riidanratkaisuelimet, Euroopan kuluttajakeskusten verkostoon kuuluvat keskukset, direktiivin 2013/11/EU 18 artiklan 1 kohdassa määritellyt toimivaltaiset viranomaiset ja tapauksen mukaan direktiivin 2013/11/EU 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti nimetyt elimet tarjoavat sähköisen linkin verkkovälitteiselle riidanratkaisufoorumille.
6. Jäsenvaltioiden on rohkaistava kuluttajajärjestöjä ja elinkeinonharjoittajien järjestöjä tarjoamaan sähköinen linkki verkkovälitteiselle riidanratkaisufoorumille.
7. Kun elinkeinonharjoittajilla on velvollisuus antaa tietoja 1 ja 2 kohdan ja 3 kohdassa tarkoitettujen säännösten mukaisesti, niiden on mahdollisuuksien mukaan annettava nämä tiedot yhdessä.
15 artikla
Toimivaltaisten viranomaisten tehtävät
Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on arvioitava, noudattavatko asianomaisen jäsenvaltion alueelle sijoittautuneet vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimet tässä asetuksessa säädettyjä velvollisuuksia.
III LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
16 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 4 artiklaa.
3. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
4. Kun tämän artiklan 2 ja 3 kohdan mukainen komitean lausunto on määrä hankkia kirjallista menettelyä noudattaen, tämä menettely päätetään tuloksettomana, jos komitean puheenjohtaja lausunnon antamiselle asetetussa määräajassa niin päättää tai komitean jäsenten yksinkertainen enemmistö sitä pyytää.
17 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2. Siirretään määräämättömäksi ajaksi 8 päivästä heinäkuuta 2013 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 8 artiklan 3 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
18 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän asetuksen rikkomiseen sovellettaviin seuraamuksiin sovellettavat säännöt ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
19 artikla
Asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttaminen
Lisätään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 (12) liitteeseen kohta seuraavasti:
”21.
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 524/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013 kuluttajariitojen verkkovälitteisestä riidanratkaisusta (verkkovälitteistä kuluttajariitojen ratkaisua koskeva asetus) (EUVL L 165, 18.6.2013, s. 1): 14 artikla”.
20 artikla
Direktiivin 2009/22/EY muuttaminen
Muutetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/22/EY (13) seuraavasti:
1)
Korvataan 1 artiklan 1 kohdassa sanat ”liitteeseen I sisältyvien direktiivien” ja 1 artiklan 2 kohdassa sanat ”liitteessä I lueteltujen direktiivien” sanoilla ”liitteessä I lueteltujen unionin säädösten” sekä 6 artiklan 2 kohdan b alakohdassa sanat ”liitteessä I luetellut direktiivit” sanoilla ”liitteessä I luetellut unionin säädökset”.
2)
Korvataan liitteen I otsikossa sanat ”LUETTELO … DIREKTIIVEISTÄ” sanoilla ”LUETTELO … UNIONIN SÄÄDÖKSISTÄ”.
3)
Lisätään liitteeseen I kohta seuraavasti:
”15.
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 524/2013, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, kuluttajariitojen verkkovälitteisestä riidanratkaisusta (verkkovälitteistä kuluttajariitojen ratkaisua koskeva asetus) (EUVL L 165, 18.6.2013, s. 1): 14 artikla”.
21 artikla
Kertomukset
1. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin toiminnasta vuosittain ja ensimmäisen kerran vuoden kuluttua verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin toiminnan alkamisesta.
2. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 9 päivänä heinäkuuta 2018 ja sen jälkeen joka kolmas vuosi kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta, mukaan lukien erityisesti valituslomakkeen käyttäjäystävällisyys ja mahdollinen tarve mukauttaa tämän asetuksen liitteessä lueteltuja tietoja. Kertomukseen liitetään tarvittaessa tämän asetuksen muuttamista koskevia ehdotuksia.
3. Jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut kertomukset on toimitettava samana vuonna, toimitetaan ainoastaan yksi yhteinen kertomus.
22 artikla
Voimaantulo
1. Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2. Tätä asetusta sovelletaan 9 päivästä tammikuuta 2016, lukuun ottamatta seuraavia säännöksiä:
-
2 artiklan 3 kohta ja 7 artiklan 1 ja 5 kohta, joita sovelletaan 9 päivästä heinäkuuta 2015,
-
5 artiklan 1 ja 7 kohta, 6 artikla, 7 artiklan 7 kohta, 8 artiklan 3 ja 4 kohta sekä 11, 16 ja 17 artikla, joita sovelletaan 8 päivästä heinäkuuta 2013.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 21 päivänä toukokuuta 2013.