KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2015/508
af 1. oktober 2014
om Tysklands påståede ydelse af infrastrukturstøtte til Propapier PM2 GmbH - statsstøttesag SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10, ex CP 327/08)
(meddelt under nummer C(2014) 6847)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a)
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (1)
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser (2), under henvisning til disse bemærkninger og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 29. oktober 2008 indgav Smurfit Kappa Group (i det følgende benævnt: »Smurfit Kappa« eller »klageren«) en klage til Kommissionen med påstand om, at Propapier PM2 GmbH havde modtaget infrastrukturstøtte. Klagen blev registreret under nummer CP 327/08 og overført (med nummer NN 45/10) til registeret for ulovlig statsstøtte.
(2)
Ved brev af 27. oktober 2010 underrettede Kommissionen Tyskland om, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med hensyn til den påståede statsstøtte.
(3)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (3). Kommissionen opfordrede alle interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den påståede statsstøtte.
(4)
Ved brev af 28. januar 2011 indgav Tyskland bemærkninger (den ikke-fortrolige udgave af disse bemærkninger blev modtaget den 31. januar 2011). Desuden modtog Kommissionen bemærkninger fra følgende interesserede parter: den 11. februar 2011 fælles bemærkninger fra Deutscher Städtetag (sammenslutningen af tyske byer), Deutscher Landkreistag (sammenslutningen af tyske kredse) og Deutscher Städte- und Gemeindebund (forbundet af tyske byer og kommuner) samt fra Verband kommunaler Unternehmen (VKU) (forbundet af kommunale virksomheder) og den 14. februar 2011 bemærkninger fra klageren (den ikke-fortrolige udgave af disse bemærkninger blev modtaget den 1. marts 2011). Kommissionen sendte disse bemærkninger videre til de tyske myndigheder for at give dem lejlighed til at fremsætte deres synspunkter. De pågældende bemærkninger fra Tyskland blev modtaget af Kommissionen den 13. april 2011 (og den ikke-fortrolige udgave den 26. april 2011).
(5)
Den 17. januar 2013 fandt et møde mellem repræsentanter for Kommissionens tjenestegrene og Tyskland sted. Ved brev af 25. februar 2013 fremsendte Tyskland supplerende oplysninger. Ved brev af 26. april 2013, som Tyskland besvarede med brev af 14. maj 2013, anmodede Kommissionens tjenegrene om yderligere oplysninger.
(6)
Med e-mail af 23. maj 2013 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger, som Tyskland fremsendte med e-mails af 24. maj 2013, 27. maj 2013 og 28. maj 2013.
(7)
I forlængelse af et møde den 6. juni 2013 mellem repræsentanter for Kommissionens tjenestegrene, Tyskland og den begunstigede virksomhed samt eksperter bebudede Tyskland, at der muligvis ville blive fremsendt supplerende bemærkninger. Efter en yderligere begæring om oplysninger af 15. oktober 2013 fremsendte Tyskland omfattende yderligere bemærkninger med e-mails af 4. november 2013, 13. december 2013, 18. december 2013, 6. januar 2014 og 24. april 2014.
2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE
(8)
Propapier PM2 GmbH (i det følgende benævnt »Propapier«) tilhører Progroup AG (i det følgende benævnt: »Progroup«). Progroup producerer og distribuerer bølgepapråpapir og bølgepap via sine datterselskaber. Klageren, Smurfit Kappa, er en af de største papirproducenter i Den Europæiske Union.
(9)
Den 2. april 2008 godkendte (4) Kommissionen en regionalstøtte til Propapiers opførelse af en papirfabrik til bølgepapråpapir og et dertil hørende kraftværk på et nyt byggemodnet udvidelsesareal i det eksisterende industriområde ved Oder-Spree-kanalen i Eisenhüttenstadt i delstaten Brandenburg - dette område var på dette tidspunkt regionalstøtteberettiget i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).
(10)
Klageren var af den opfattelse, at bestemte infrastrukturprojekter, finansieret med statslige midler, på udvidelsesarealet i industriområdet, hvor Propapiers nye fabrik ligger, udelukkende skulle have været tiltænkt denne papirfabrik og derfor måtte betragtes som forbeholdt infrastruktur og statsstøtte til Propapier.
(11)
Klageren anførte i den forbindelse følgende infrastrukturprojekter (se afsnit 2.1): opførelse af et spildevandsrensningsanlæg, anlæg af en parkeringsplads og en ny forbindelsesvej samt udvidelse og uddybning af Oder-Spree-kanalen.
(12)
Desuden påpegede klageren, at gebyrerne for brugen af spildevandsrensningsanlægget skulle være sat for lavt til fordel for Propapier (se afsnit 2.2).
2.1. STØTTE TIL OPFØRELSEN AF ET SPILDEVANDSRENSNINGSANLÆG OG ANDEN INFRASTRUKTUR
(13)
I juli 2008 ydede delstaten Brandenburg et direkte tilskud på 33 808 200 EUR (5) til opførelsen af et nyt spildevandsrensningsanlæg på et udvidelsesareal i industriområdet ved Oder-Spree-kanalen i Eisenhüttenstadt fra midler under programmet for udbygning af den kommunale erhvervsinfrastruktur inden for rammerne af forbundsstatens og delstaternes fælles regionalstøtteordning, Gemeinschaftsaufgabe zur Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur (i det følgende benævnt »Gemeinschaftsaufgabe« (6)). Det skal i den sammenhæng bemærkes, at Gemeinschaftsaufgabe-støtte til finansiering af opførelse eller udbygning af spildevandsrensningsanlæg var genstand for statsstøttesag N 644e/02 (7), i forbindelse med hvilken Kommissionen i 2003 for programmeringsperioden 2004-2006 havde fastslået, at støtte ydet inden for rammerne af denne ordning ikke udgør statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF til ejeren og operatøren af spildevandsrensningsanlægget.
(14)
I 2003-beslutningen fandt Kommissionen, at tilskud ydet under den ordning, som var gældende fra 2004 til 2006, skal betragtes som intern overførsel af statslige midler og ikke udgør statsstøtte til ejerne og operatørerne, eftersom modtagerne ikke er erhvervsvirksomheder, og det i forbindelse med tjenesteydelsen drejer sig om en klassisk opgave af almen interesse, som er pålagt kommunerne. I henhold til ordningens bestemmelser skal modtageren altid være en offentligretlig lokal myndighed (Gebietskörperschaft) eller kommunesammenslutning (Zweckverband), som er underlagt kommunalt tilsyn. Der kan derfor kun ydes støtte, hvis der ikke er nogen juridiske, personlige eller økonomiske forbindelser mellem modtageren af støtten, dvs. spildevandsrensningsanlægget, og brugeren af anlægget.
(15)
Tilskuddet udgjorde 80 % af de samlede støtteberettigede omkostninger på 42 260 340 EUR. Modtager af tilskuddet er kommunesammenslutningen Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt (i det følgende benævnt »TAZV«), som er en offentligretlig mellemkommunal sammenslutning, hvis opgave er vandforsyning og spildvandsrensning. TAZV er på en og samme tid ejer og operatør af spildevandsrensningsanlægget. Den afholdt de øvrige 20 % af de samlede offentlige investeringsomkostninger.
(16)
Støtten var betinget af, at de retlige og finansielle betingelser for en hovedinvestors (i dette tilfælde Propapier) etablering skulle være opfyldt på dokumenterbar vis inden 15. august 2008. Opførelsen af anlægget blev påbegyndt i oktober 2008, og idrifttagningen fandt sted i marts 2010.
(17)
Klageren er den opfattelse, at TAZV-anlægget udgør en forbeholdt infrastruktur, eftersom Propapier praktisk var den eneste bruger af anlæggets spildevandsrensningskapacitet. Klageren påpeger, at anlægget fra begyndelsen var projekteret som spildevandsrensningsanlæg til Propapier og udgjorde en nødvendig forudsætning for etableringen af en papirfabrik i regionen (eftersom det er nødvendigt med store mængder vand til papirfremstillingen).
(18)
Efter klagerens opfattelse drejer det sig også i forbindelse med de andre infrastrukturprojekter - anlæg af en parkeringsplads ved siden af Propapiers fabriksgrund og en ny vej til forbindelse af industriområdet med hovedvej 112 samt udvidelsen/uddybningen af Oder-Spree-kanalen - om infrastrukturforanstaltninger, der var forbeholdt Propapier. I indledningsbeslutningen drog Kommissionen den foreløbige konklusion, at disse projekter ikke giver Propapier nogen selektiv fordel og derfor heller ikke skal betragtes som forbeholdt infrastruktur. Alligevel opfordrede den tredjemand til at fremsætte bemærkninger til disse foranstaltninger.
2.2. NEDSATTE GEBYRER FOR BRUGEN AF SPILDEVANDSRENSNINGSANLÆGGET
(19)
Et yderligere klagepunkt med hensyn til spildevandsrensningsanlægget består i, at gebyret på 0,95 EUR pr. kubikmeter, som Propapier skal betale for sin brug af det, skulle være lavere end det vederlag, som en privat investor ville opkræve for en sådan type tjenesteydelse.
(20)
Brugsgebyrernes størrelse fastsættes på baggrund af den gældende lov, lov om kommunale afgifter for delstaten Brandenburg (8) (i det følgende benævnt »KAG Brandenburg«). I henhold til § 6 i KAG Brandenburg skal gebyret beregnes således, at det dækker, men ikke overstiger, alle beregnede omkostninger ved det pågældende spildevandsrensningsanlæg (opførelses-, vedligeholdelses-, service-, drifts- og personaleomkostninger samt afgiftsadministrative omkostninger) samt kalkulerede renter og afskrivninger. Støttemidler, som kommunen modtager fra andre statslige kilder (i dette tilfælde et tilskud på 33,8 mio. EUR fra Gemeinschaftsaufgabe), skal der dog ikke (9) tages højde for i forbindelse med den kalkulerede forrentning af den investerede kapital. Klageren er af den opfattelse, at den støtte, som TAZV modtager fra Gemeinschaftsaufgabe, af TAZV videregives til brugerne af spildevandsrensningsanlægget i form af nedsatte spildevandsgebyrer.
3. BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF PROCEDUREN (10)
(21)
De her omhandlede foranstaltninger skal betragtes som statsstøtte, når følgende betingelser er opfyldt: i) Foranstaltningen skal være en statslig eller med statslige midler ydet støtte, ii) den skal give virksomheden en økonomisk fordel, iii) fordelen skal være selektiv, og iv) foranstaltningen skal fordreje konkurrencen eller true med at fordreje den og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Der foreligger statsstøtte, når betingelserne i artikel 107, stk. 1, i TEUF er kumulativt opfyldt.
(22)
I indledningsbeslutningen betvivles det ikke, at alle foranstaltningerne omfatter anvendelse af statslige midler, og at de muligvis vil kunne fordreje konkurrencen på det indre marked.
(23)
Med hensyn til klagepunkterne fastslog Kommissionen, at der må sondres mellem 1) mulig statsstøtte til TAZV til opførelse af spildevandsrensningsanlægget og 2) mulig statsstøtte til Propapier i form af nedsatte gebyrer for rensning af spildevand.
(24)
Desuden undersøges det i indledningsbeslutningen, om der opstår en selektiv fordel for virksomheden Propapier som følge af
i)
opførelsen af spildvandsrensningsanlægget
samt som følge af de andre infrastrukturprojekter på udvidelsesarealet i industriområdet, hvor Propapiers nye fabriksgrund befinder sig, og som omfatter
ii)
den nye parkeringsplads
iii)
den nye vej og
iv)
udvidelsen/uddybningen af Oder-Spree-kanalen
eller om det i den forbindelse drejer sig om infrastruktur forbeholdt Propapier (11). Eftersom en foranstaltning i henhold til artikel 107, stk. 1, kun udgør statsstøtte, hvis den er selektiv (dvs. hvis den indebærer en forskelsbehandling mellem virksomheder, som befinder sig i en sammenlignelig retlig og faktuel situation med hensyn til den med foranstaltningen tilstræbte målsætning), måtte Kommissionen undersøge, om foranstaltningerne giver Propapier en selektiv fordel.
(25)
Kommissionen har allerede godkendt en regional investeringsstøtte til Propapier. Eftersom foranstaltningerne i forbindelse med de andre infrastrukturprojekter gennemføres i et område, der er regionalstøtteberettiget i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF, og disse foranstaltninger angiveligt er tæt forbundet med eller forbeholdt et investeringsprojekt, hvortil der ydes regionalstøtte, var det Kommissionens foreløbige opfattelse, at foranstaltningerne, hvis de viser sig at være selektive til fordel for Propapier, ville udgøre en del af et Propapier-investeringsprojekt og derfor skulle opfylde kravene i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte 2007-2013 (12) (i det følgende benævnt »retningslinjerne for regionalstøtte«). Kommissionen ytrede tvivl med hensyn til foreneligheden af en investeringsstøtte, der ydes i form af en forbeholdt infrastruktur, især hvad angår overholdelsen af den maksimale støtteintensitet og tilskyndelsesvirkningen.
(26)
I henhold til retningslinjerne for regionalstøtte kan virksomheder, som har modtaget investeringsstøtte, endvidere også modtage driftsstøtte. Driftsstøttens forenelighed med det indre marked skal dog undersøges uafhængigt af investeringsstøttens forenelighed, og det skal ske i overensstemmelse med kriterierne i afsnit 5 i retningslinjerne for regionalstøtte. I sin indledningsbeslutning kom Kommissionen frem til den konklusion, at såfremt der forelå en driftsstøtte til Propapier i form af nedsatte gebyrer for spildevandsrensning, som ikke ville være forenelig med det markedsøkonomiske investorprincip, måtte denne driftsstøtte anses for at være uforenelig med retningslinjerne for regionalstøtte og Kommissionens gældende godkendelsespraksis med hensyn til driftsstøtte. For selv om støttemodtageren er lokaliseret i en region, som kan være berettiget til driftsstøtte (støtteberettiget område i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a) i TEUF), er der andre vigtige betingelser for driftsstøttens forenelighed med det indre marked, som ikke ville være opfyldt. Således var der intet belæg for, at driftsstøtten kunne retfærdiggøres ud fra dens form eller regionaludviklingssigte, eller at dens størrelse stod i et rimeligt forhold til de ulemper, som den skal afhjælpe. Desuden var driftsstøtten ikke tidsmæssigt begrænset, og den ville heller ikke blive reduceret med tiden. Derfor ytrede Kommissionen tvivl om, hvorvidt driftsstøtte i form af nedsatte gebyrer principielt kunne være forenelig med det indre marked.
3.1. TILSKUD TIL OFFENTLIGT STØTTEDE INFRASTRUKTURPROJEKTER, HERUNDER SPILDEVANDSRENSNINGSANLÆGGET
3.1.1. Parkeringsplads, udvidelse/uddybning af Oder-Spree-kanalen, ny vej
(27)
Inden for rammerne af den foreløbige undersøgelse blev det fastslået, at parkeringspladsens kapacitet ikke stemmer overens med klagerens fremstilling, og at parkeringspladsen ikke befinder sig i umiddelbar nærhed af Propapiers fabriksgrund. Endvidere blev det fastslået, at parkeringsbåsene er alment tilgængelige og ikke kun til gavn for industriområdet ved Oder-Spree-kanalen, men også for de øvrige erhvervslokaliteter i indre by, og at antallet af disse parkeringsbåse ville gøre det muligt for kommunen at lukke parkeringspladser til lastbiler i indre by. Desuden anlægger Propapier efterfølgende egne parkeringsbåse, som også er tilgængelige for lastbiler. Derfor drog Kommissionen den konklusion, at anlægget af parkeringspladsen sandsynligvis ikke giver Propapier nogen selektiv fordel.
(28)
Med hensyn til den nye forbindelsesvej mellem industriområdet og hovedvej 112 fastslog Kommissionen, at trafikmængden og luftforureningen i centrum af Eisenhüttenstadt reduceres ved anlæg af vejen, eftersom lastbiler således kan køre uden om indre by på deres vej til industriområdet, og køretiden til det nærmest liggende regionale centrum mindskes. Derfor drog Kommissionen den konklusion, at anlæg af den nye vej sandsynligvis ikke giver Propapier nogen selektiv fordel.
(29)
Med hensyn til udvidelses- og uddybningsarbejderne i Oder-Spree-kanalen fastslog Kommissionen, at disse ikke blev udført for at give Propapier en selektiv fordel, men at de er en del af den nødvendige løbende vedligeholdelse af vandvejene. Derfor drog Kommissionen den konklusion, at udvidelsen og uddybningen af Oder-Spree-kanalen sandsynligvis ikke giver Propapier nogen selektiv fordel.
(30)
På dette tidspunkt kunne Kommissionen dog ikke helt udelukke, at disse infrastrukturforanstaltninger i højere grad kommer Propapier til gode end andre virksomheder.
(31)
Derfor opfordrede Kommissionen tredjemand til at fremsætte bemærkninger, før den tog endelig stilling til, om disse foranstaltninger indeholdt statsstøtte. Den opfordrede dengang samtidig Tyskland til at fremsende yderligere oplysninger om anlægget af parkeringspladsen og den nye vej samt om udvidelsen/uddybningen af Oder-Spree-kanalen under den formelle undersøgelsesprocedure.
3.1.2. Tilskud til opførelsen af spildvandsrensningsanlægget
(32)
I sin indledningsbeslutning kom Kommissionen frem til den konklusion, at, hvis støtteordningen i sag N 644e/02 imidlertid måtte betragtes som statsstøtte på grund af udviklingen i det indre marked, så ville den skulle betragtes som eksisterende støtte til TAZV.
(33)
Kommissionen ytrede dog tvivl om, hvorvidt spildevandsrensningsanlægget udgør en forbeholdt infrastruktur eller ej. I den sammenhæng blev det fastslået, at der kun er to andre brugere af anlægget ud over Propapier: den canadiske udbyder af fotocellekomponenter 5N PV og energiforsyningsselskabet EnBW. Endvidere var det ukendt, hvilken andel af spildevandsrensningsanlæggets kapacitet disse to kunder rent faktisk ville få tildelt. På grundlag af de foreliggende oplysninger på dette tidspunkt i undersøgelsen var det ikke muligt for Kommissionen at vurdere, om opførelsen af et nyt spildevandsrensningsanlæg var nødvendig alene for disse to virksomheder. Endvidere var en af disse to andre brugere, nemlig kraftværket drevet af EnBW, direkte involveret i Propapier-projektet, eftersom kraftværkvirksomheden leverer strømmen til papirfabrikkens produktionsproces (13).
(34)
Hvis Propapier faktisk udnytter 90 % af spildevandsrensningsanlæggets kapacitet, som det påstås af klageren, rejser der sig efter Kommissionens opfattelse det spørgsmål, om dette faktum ikke allerede i sig selv udgør et tilstrækkeligt bevis for, at anlægget udelukkende eller i det mindste fortrinsvist er opført til Propapiers brug (og således forbeholdt Propapier). Den måtte derfor se nærmere på Tysklands argument om, at andre brugere ville gøre brug af spildevandsrensningsanlægget i fremtiden.
(35)
Desuden blev det fastslået, at der måtte tages hensyn til, hvor mange investorer der maksimalt kan etablere sig i industriområdet ved Oder-Spree-kanalen, og hvor stor en del af anlæggets kapacitet de gennemsnitligt ville anvende. I den henseende blev Tyskland opfordret til at fremsende detaljerede oplysninger om det samlede koncept for udviklingen af industriområdet og om spildevandsrensningsanlæggets resterende kapacitet, som ville kunne blive tildelt de potentielle brugere. Tyskland blev desuden anmodet om yderligere oplysninger om den tekniske gennemførlighed af den modulære tilgang i forbindelse med opførelsen af spildevandsrensningsanlægget (14).
(36)
Som tidligere nævnt var Kommissionen af den foreløbige opfattelse, at foranstaltningerne i forbindelse med infrastrukturprojektet, såfremt de skulle vise sig at være selektive, ville udgøre en del af Propapiers investeringsprojekt og derfor skulle opfylde kravene i retningslinjerne for regionalstøtte og især bestemmelserne om maksimal støtteintensitet og tilskyndelsesvirkning.
3.2. NEDSATTE GEBYRER FOR BRUGEN AF SPILDEVANDSRENSNINGSANLÆGGET
(37)
Ligesom i forbindelse med opførelsen af spildevandsrensningsanlægget havde Tyskland det standpunkt, at det, såfremt gebyret, som Propapier skulle betale, indeholdte støtteelementer, i den forbindelse ville dreje sig om en eksisterende støtte. Efter Tysklands opfattelse omfatter Kommissionens beslutning i sag N 644e/02, hvormed Gemeinschaftsaufgabe-ordningen blev godkendt, også ordningens indirekte virkninger.
(38)
Kommissionen kom dog i sin indledningsbeslutning frem til den konklusion, at den mulige støtte i form af nedsatte spildevandsgebyrer ikke er omfattet af beslutningen i sag N 644e/02, og at der ville være tale om en ny støtte, såfremt gebyret udgjorde statsstøtte.
(39)
I forbindelse med spørgsmålet, om hvorvidt gebyrerne giver Propapier en økonomisk fordel, udtalte Kommissionen i sin indledningsbeslutning tvivl om, hvorvidt de af TAZV opkrævede gebyrer afspejler de fuldstændige omkostninger, og om en privat investor ville have fastsat gebyrerne på samme niveau.
(40)
Kommissionen var af den opfattelse, at det gebyr, som Propapier skal betale, ikke i fuldt omfang dækker omkostningerne ved spildevandsrensningen, eftersom Tyskland selv har indrømmet, at disse gebyrer kun dækker 20 % af den kalkulerede forrentning af den investerede kapital, da der ikke skulle tages højde for tilskuddet på 80 %, som kommunen har modtaget fra andre statslige kilder til opførelsen af anlægget, i forbindelse med beregningen af denne forrentning. På dette punkt fastslog Kommissionen først og fremmest i sin indledningsbeslutning, at både direktiv 2000/60/EF (i det følgende benævnt »EU-vandrammedirektivet«) (15) og KAG Brandenburg foreskriver, at gebyrerne for brugen af et spildevandsrensningsanlæg skal dække samtlige omkostninger (16). I indledningsbeslutningen henvises der desuden til InfraLeuna-sagen (17) og Kimberly-Clark/Scot-sagen (18), hvor Kommissionen fandt, at gebyrer, som dækker de fulde omkostninger, svarer til de omkostninger, som en virksomhed normalt skal afholde.
(41)
Klageren fremførte, at for at kunne fastslå, om der forelå en fordel, måtte størrelsen af de gebyrer, Propapier faktisk betalte, sammenlignes med størrelsen af de gebyrer, som en privat investor ville opkræve i TAZV's sted.
(42)
Tyskland foreslog at sammenligne de af Propapier betalte gebyrer med de gennemsnitstaksterne inden for sektoren og omtalte en undersøgelse, ifølge hvilken gennemsnitstaksten svinger mellem 0,24 EUR og 1 EUR pr. kubikmeter (19).
(43)
I indledningsbeslutningen fastslog Kommissionen, at privatinvestorprincippet så ud til at kunne finde anvendelse på det foreliggende tilfælde. Den ytrede dog tvivl om, hvorvidt der som følge af anvendelsen af en sådan referenceværdi kunne udelukkes at foreligge en statsstøtte, især eftersom dataene er behæftet med åbenlyse skævheder. Selv hvis disse gebyrer i andre kommuner afspejler de fulde omkostninger, beror de forskellige takster øjensynligt på forskellige lokale forhold, som ville retfærdiggøre forskellige takstniveauer for en privat investor. Derfor ytrede Kommissionen i indledningsbeslutningen tvivl om, hvorvidt en fordel for Propapier kan udelukkes på grundlag af disse data.
(44)
Som anført i betragtning 26 tvivler Kommissionen, såfremt foranstaltningen faktisk udgør en ny støtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF, på, om den kan være forenelig med det indre marked efter artikel 107, stk. 3, i TEUF. Skulle det vise sig, at gebyret udgør en regional driftsstøtte, så ville der være tvivl om dens forenelighed med det indre marked, eftersom denne støtte hverken er tidsmæssigt begrænset eller reduceres med tiden eller er rettet mod udligningen af bestemte (ikke påviste) ulemper for regionen.
4. BEMÆRKNINGER FRA TYSKLAND OG BEMÆRKNINGER FRA TREDJEMAND TIL INDLEDNINGSBESLUTNINGEN
4.1. DREJER DET SIG VED DE OFFENTLIGT FINANSIEREDE INFRASTRUKTURPROJEKTER OM INFRASTRUKTUR FORBEHOLDT PROPAPIER?
4.1.1. Parkeringsplads
Bemærkninger fra klageren
(45)
I sin indledningsbeslutning anerkendte Kommissionen ikke det antal parkeringspladser, som klageren har angivet. Ifølge klageren stammer de angivne antal (parkeringspladser til 186 personbiler og 71 lastbiler) fra den foreløbige udviklingsplan udarbejdet for Eisenhüttenstadt.
(46)
Ifølge klagerens påstande omfatter Propapiers oprindelige byggeplaner ikke anlægget af en privat parkeringsplads, og selv hvis Propapier ville anlægge sin egen parkeringsplads, ville den såkaldte offentlige parkeringsplads alligevel fortrinsvist komme Propapier til gode, idet der var et skilt, der anviste parkeringspladser for lastbiler til kraftværket og papirfabrikken. Derudover befinder parkeringspladsen sig i umiddelbar nærhed af Propapiers fabriksgrund (den strækker sig helt op til begyndelsen af papirfabrikkens grund og grænser op til kraftværket, som fra begyndelsen var en del af Propapiers projekt). Parkeringspladsen byder ikke på nogen hvilefaciliteter, hvilket ellers normalt måtte forventes af en sådan offentlig parkeringsplads.
(47)
Klageren påpeger, at parkeringspladsens placering er ugunstig og for afsides til at kunne blive benyttet af andre erhverv i indre by og medføre, at byen kan lukke parkeringspladser til lastbiler i den indre by.
Bemærkninger fra Tyskland
(48)
Ifølge Tyskland giver parkeringspladsen ikke Propapier nogen selektiv fordel. Den er alment tilgængelig og betjener ikke kun industriområdet ved Oder-Spree-kanalen. Endvidere råder Propapier over egne parkeringspladser (213 til personbiler og 27 til lastbiler), og der er allerede givet byggetilladelse til yderligere parkeringsbåse til 120 personbiler.
(49)
Tyskland afviser klagerens påstand om, at parkeringspladsen fortrinsvist kommer Propapier til gode, og at parkeringspladsens placering er ugunstig og for afsides til at kunne betjene andre af Eisenhüttenstadts erhvervslokaliteter i indre by.
(50)
Ifølge Tyskland var det af klageren anførte vejskilt, som anviser parkeringsbåse for lastbiler til kraftværket, af midlertidig karakter og skyldtes byggearbejder på kraftværket. Disse arbejder blev afsluttet i slutningen af marts 2011. Tilkørslen til parkeringspladsen er skiltet ved den nye vej, og skiltningen er ikke være møntet på en bestemt virksomhed eller et bestemt anlæg.
4.1.2. Vej
Bemærkninger fra klageren
(51)
Klageren modsiger Tysklands påstand om, at den nye vej forbinder industriområdet med hovedvej B 112. Ifølge klageren ender vejen få meter bag ved papirfabrikken, uden at der tilsyneladende er nogen hensigt om at videreføre den. Hvis den alligevel bliver videreført, vil den ikke være til gavn for andre virksomheder, eftersom der ikke findes nogen virksomhed i det område, hvor den i så fald bliver videreført.
(52)
Derfor er klageren af den opfattelse, at parkeringspladsen og vejen giver Propapier en selektiv fordel og er forbeholdt Propapiers brug.
Bemærkninger fra Tyskland
(53)
Ifølge Tyskland vil den nye vej forbinde det aktuelle industriområde ved Oder-Spree-kanalen og dets nordlige udvidelsesområder med hovedvej B 112. Den vil reducere trafikmængden og luftforureningen i centrum af Eisenhüttenstadt, gøre det mulig for lastbiler at undgå bycentrummet og afkorte køretiden for industri- og handelstrafikken til Frankfurt (Oder) med mindst 1/3. Den indgår som led i den almene udvikling af det allerede i 1993 projekterede industriområde og giver virksomheder i Frankfurt en bedre adgang til Eisenhüttenstadts indlandshavn. Tyskland påpeger, at vejen allerede var projekteret i delstatsregeringens Oder-program.
(54)
Tyskland fremfører, at den giver yderligere udviklingsmuligheder for ArcelorMittal-industriområdet og andre industriområder. Vejen er anlagt i to etaper. Den sidste del blev efter en vis forsinkelse på grund af tekniske vanskeligheder færdiggjort i 2013.
4.1.3. Udvidelse/uddybning af Oder-Spree-kanalen
(55)
I 2008 udvidede Eisenhüttenstadt industriområdet ved Oder-Spree-kanalen for at tiltrække virksomheder. Ifølge Tysklands oplysninger finder arbejderne til udvidelsen og uddybningen af Oder-Spree-kanalen sted inden for rammerne af den nødvendige løbende vedligeholdelse af vandvejen, som er en del af de transeuropæiske net (TEN). Siden 2003 har man udbygget sluserne langs hele kanalen (for øjeblikket udbygges Kersdorf-slusen, mens nybyggeriet af Fürstenwalde-slusen er stillet i bero). Tyskland fremfører, at der ikke er nogen sammenhæng med Propapiers etablering, og at Propapier ikke får nogen selektiv fordel.
4.1.4. Drejer det sig i forbindelse med spildevandrensningsanlægget om infrastruktur forbeholdt Propapier?
Bemærkninger fra klageren
(56)
Klageren fremfører, at denne støtte ikke kan falde under den ordning, som i henhold til beslutningen i sag N 644e/02 ikke udgør statsstøtte, eftersom denne ordnings gyldighedsperiode udløb i slutningen af 2006, og ordningen dermed var ude af kraft på tidspunktet for ydelsen af investeringsstøtten til opførelsen af TAZV-spildevandsrensningsanlægget.
(57)
Klageren påpeger endvidere, at ordningen derfor heller ikke kan finde anvendelse, eftersom spildevandsrensningsanlægget ikke vil tilvejebringe nogen offentlig tjenesteydelse, men alene er opført til fortrinsvis til brug for Propapier.
(58)
Ifølge klageren har papirindustrien - også i Tyskland - som regel egne spildevandsrensningsanlæg til deres genbrugspapirfabrikker, og at Tysklands argument om, at virksomhederne er forpligtet til at tilslutte sig det offentlige spildevandssystem, derfor ikke holder stik.
(59)
Ifølge klageren er spildevandrensningsanlægget ikke en del af et samlet koncept til erhvervsplanlægning for industriområdet, som inkluderer alle potentielle investorer, men blev allerede udviklet og præsenteret i år 2007 samtidig med Propapier-papirfabrikken og kraftværket. Eisenhüttenstadt kommunes beslutningsforslag af 7. november 2007 om udvikling af industriområdet var udelukkende møntet på to eller tre investorer. Klageren påpeger, at Eisenhüttenstadt først i 2010 begyndte at reklamere for industriområdet, hvilket tyder på, at kommunen først begyndte at søge efter andre investorer, efter at Smurfit Kappa havde indgivet sin klage.
(60)
Efter klagerens opfattelse fremgår det entydigt af TAZV-anlæggets byggemæssige egenskaber, at det er tilpasset specielt til Propapiers behov. De tekniske specifikationer for spildevandsrensningsanlæg er udpræget sektorspecifikke. Spildevandsrensningsanlæg til genbrugspapirfabrikker omfatter normalt et anaerobt og et aerobt rensningstrin, mens traditionelle kommunale spildevandssystemer ofte kun har det aerobe rensningstrin. Den omstændighed, at TAZV-spildevandsrensningsanlægget har begge trin, udgør et yderligere argument for, at det ikke tjener den offentlige interesse, men udgør infrastruktur forbeholdt Propapier.
(61)
Efter klagerens opfattelse er det meget usandsynligt, at der ved projekteringen af anlægget blev taget hensyn til et andet kapacitetsbehov end det behov, Propapier-papirfabrikken (og dens supplerende kraftværk, som nu i EnBW's eje) havde. Klageren fremfører det argument, at EnBW ikke skulle være nogen uafhængig bruger, eftersom investeringen i kraftværket er tæt forbundet med papirfabriksprojektet og ikke ville være blevet foretaget uden Propapier-fabrikken.
(62)
Klageren peger på, at den anden etablerede investor i industriområdet, 5N PV, kun bruger en meget lille procentdel af TAZV's disponible spildevandsrensningskapacitet, og at denne virksomheds behov for spildevandsrensning kunne være blevet dækket af det allerede eksisterende spildevandsrensningsanlæg. Eftersom 5N PV startede sin drift allerede i maj 2008, det vil sige to år før idrifttagningen af det nye TAZV-anlæg, benyttede virksomheden i begyndelsen det eksisterende spildevandsrensningsanlæg.
(63)
Klageren fremfører, at der ikke findes nogen prognoser for andre potentielle investorers forventelige spildevandsrensningsbehov og ingen oplysninger, om og hvornår denne yderligere kapacitet vil være til rådighed. I øjeblikket er der næppe nogen fri kapacitet. Endvidere henviser klageren til en avisartikel (Märkische Oderzeitung af 3.2.2011), hvor der blev berettet om en teknisk defekt i en beluftningstank og fastslået, at der ville være brug for alle til rådighed stående tanke til de industrielle brugere på daværende tidspunkt.
(64)
Efter klagerens opfattelse bekræftede Tyskland implicit, at ingen anden virksomhed vil anvende spildevandsrensningsanlægget, ved at fremføre, at gebyrerne for det nye TAZV-anlæg er lavere end gebyrerne for det eksisterende anlæg, fordi det i forbindelse med det nye anlæg ikke var nødvendigt med et dyrt kanalsystem mellem enkelte brugere (og dermed bekræftede, at der ikke ville komme flere brugere til).
(65)
Ifølge klageren fremgår det af TAZV-dataene, at Propapier udnytter mindst 90 % af anlæggets daglige kapacitet.
(66)
Klageren fremfører, at spildevandsrensningsanlæggets modulære opførelsesmåde, som påpeges af Tyskland, er af rent teoretisk karakter og ikke fører til stordriftsfordele, eftersom det andet modul kostede mellem 80 % og 90 % af det første. De forholdsvist høje omkostninger ved at bygge moduler på taler for, at initialinvesteringen på 42 mio. EUR først og fremmest kommer Propapier til gode som selektiv foranstaltning.
(67)
Ifølge klageren kan Propapier på grund af den omstændighed, at det nye TAZV-anlæg befinder sig i umiddelbar nærhed af Propapier-anlægget ved siden af kraftværket og papirfabrikken, genanvende biogassen, som opstår ved den anaerobe rensning af sit spildevand.
(68)
På grundlag af det ovenstående drager klageren den konklusion, at TAZV-anlægget udgør infrastruktur forbeholdt Propapier, og at den offentlige finansiering af spildevandsrensningsanlæggets opførelse udgør en investeringsstøtte til Propapier. Efter klagerens opfattelse bør Kommissionen derfor undersøge, om denne foranstaltning sammen med den regionale investeringsstøtte, der er ydet til Propapier-papirfabrikken (statsstøttesag SA.23827), opfylder alle betingelserne i retningslinjerne for regionalstøtte.
Bemærkninger fra Tyskland
(69)
Ifølge Tyskland er der ingen statsstøtte forbundet med foranstaltninger ydet inden for rammerne af ordning N 644e/02, som ikke udgør statsstøtte.
Den offentlige infrastruktur står til rådighed for alle på samme betingelser
(70)
Tyskland påpeger, at spildevandsrensningsanlægget ikke er forbeholdt Propapier: Det drejer sig om en offentlig infrastruktur på sikkerhedsområdet, som tjene til beskyttelse af miljøet og beskyttelse af befolkningen mod sygdomme. Alle virksomheder, som nu er etableret i industriområdet ved Oder-Spree-kanalen eller i fremtiden vil være etableret der, har ret til at tilslutte sig det offentlige spildvandsrensningsanlæg og anvende det på samme betingelser. Gebyrerne vil blive beregnet efter de samme i loven fastsatte principper. Spildevandsrensning falder i Tyskland ind under kommunernes ansvarsområde, og der er tilslutnings- og brugspligt. Brugerne har ikke mulighed for at vælge en anden tjenesteyder end kommunen.
(71)
Tyskland afviser klagerens påstand om, at papirfabrikker som regel har deres egne spildevandsrensningssystemer og ikke er forpligtet til at tilslutte sig de kommunale spildevandssystemer, og fastslår, at Propapier er retligt forpligtet (20) til at tilslutte sig og benytte TAZV-anlægget. Undtagelser fra denne tilslutningspligt er meget begrænsede (kun hvis tilslutningen ikke er mulig eller er urealistisk). Der findes kun i begrænset omfang alment tilgængelige data om rensning af spildevand fra papirproducenter, men disse data viser, at talrige papirfabrikker er tilsluttet kommunale spildevandsrensningsanlæg.
Infrastrukturen er ikke opført specielt til Propapier
(72)
Tyskland er uenig i klagerens påstand om, at TAZV-anlægget er tilpasset til Propapiers tekniske behov: Spildevandsrensning i to trin er ikke specielt kendetegnende for papirindustrien, men derimod gængs i mange forskellige brancher, og flere kommunale spildevandsrensningsanlæg udfører en spildevandsrensning i to trin. De tekniske specifikationer for TAZV-anlægget (biologisk proces i to trin) er baseret på den aktuelle tekniske standard, og der er i den forbindelse taget højde for, at en væsentlig del af spildevandet er stærkt forurenet. Tyskland medgiver, at kommunale spildevandsrensningsanlæg, som udelukkende renser spildevand fra sanitære anlæg eller let forurenet vand, som regel ikke vil have et særskilt forrensningstrin, men understreger, at rensning i to trin i anlæg, som skal rense industrispildevand, er gængs. Tyskland fremlagde en liste over 18 papirfabrikker i Tyskland, som fremstiller genbrugspapir og er tilsluttet kommunale spilvandsanlæg, og fastslår, at begge typer kommunale spildevandsanlæg (med et trin og to trin) anvendes i papirindustrien.
(73)
Ifølge Tyskland udgør spildevandsrensningsanlægget en del af en pakke med almene infrastrukturmæssige foranstaltninger, som blev truffet med henblik på udvikling af industriområdet ved Oder-Spree-kanalen. Ingen af disse foranstaltninger er forbeholdt en enkelt virksomhed. Det var ikke op til Propapier eller potentielle brugere at træffe beslutningerne om opførelsen af anlægget, tilslutningen til anlægget og brugen af anlægget.
(74)
Tyskland afviser fremstillingen af, at TAZV-spildevandsrensningsanlægget skulle være opført specielt til Propapier. Myndighederne forklarer, at opførelsen allerede var projekteret inden for rammerne af andre potentielle investeringer i årene 2004-2006, længe før Propapiers etablering.
(75)
Tyskland påpeger, at spildevandsrensningsinfrastrukturens eksisterende kapacitet er begrænset uden for industriområdet, og at den til rådighed stående restkapacitet udelukkende er tiltrækkelig til at dække en yderligere (mindre) investors behov. Tyskland bekræfter, at 5N PV i begyndelsen faktisk var tilsluttet det eksisterende anlæg.
(76)
Den omstændighed, at Propapiers etablering gav stødet til opførelsen af det længe projekterede spildevandsrensningsanlæg, kan ifølge Tyskland ikke udlægges som selektiv fordel for Propapier. Tyskland henviser til forslaget til afgørelse fra generaladvokat van Gerven, som i sag C-255/91 (Matra mod Kommissionen) (21) bekræftede, at det er uundgåeligt, at en infrastruktur i opstartsfasen hovedsageligt benyttes af den første virksomhed, som har etableret sig i et nyoprettet industriområde. Dette vil dog ændre sig, hvis udviklingen i regionen forløber som tilsigtet.
(77)
Tyskland oplyser, at alle tre virksomheder, som på nuværende tidspunkt er etableret i industriområdet ved Oder-Spree-kanalen, dvs. Propapier, 5N PV og EnBW-kraftværket, er tilsluttet spildevandsrensningsanlægget og benytter det. Tyskland forklarer endvidere, at der på forskellige tidspunkter har været overvejelser om flere andre etableringer (et eller to oparbejdningsanlæg til erstatningsbrændstof, en fotovoltaikglasfabrik, investeringstilbud fra flere investorer i forskellige sektorer, og flere potentielle investorers besøg på lokaliteten), men at den videre udvikling i industriområdet vil kræve tid, især i betragtning af krisen, som gik særligt hårdt ud over de ugunstigt stillede områder.
Nuværende kapacitet
(78)
Tyskland afviser klagerens påstande om, at Tyskland ikke har oplyst spildevandskapaciteten for brugerne af TAZV-anlægget, at Propapier bruger mindst 90 % af den til rådighed stående kapacitet med, og at der ikke er nogen ledig kapacitet.
(79)
Ifølge Tyskland har TAZV-spildevandsrensningsanlægget i sin nuværende udformning ledig kapacitet til potentielle nye investorer. De tre nuværende brugere lægger tilsammen beslag på en kapacitet på [ 500] (22) m3/t., mens TAZV-anlæggets maksimumkapacitet udgør 638 m3/t. Den samlede kapacitetsudnyttelse ligger således på ca. [60-80] %, og der er en ledig kapacitet på omkring [150-250] m3/t. Den af Propapier benyttede gennemsnitlige kapacitet udgør [300-500] m3/t., og maksimumudnyttelsen ligger på [400-500] m3/t. Propapier bruger således gennemsnitligt [ 70] % og maksimalt [ 70] % af TAZV-anlæggets samlede kapacitet.
TAZV-anlæggets modulære opførelsesmåde
(80)
Tyskland påpeger, at TAZV-anlægget fra begyndelsen var dimensioneret til en modulær udvidelse i takt med den trinvise udvikling af industriområdet ved Oder-Spree-kanalen. Den modulære projektering af anlægget fremgår af TAZV-Kurzbeschreibung 2007, hvor der tales om stærkt forurenet vand fra papirindustrien, bioethanolproduktionen og andre industrigrene.
(81)
Tyskland fremfører, at anlæggets centrale konstruktionselementer allerede på det aktuelle udbygningstrin er dimensioneret til maksimumkapaciteten efter en udvidelse. Således er den nominelle bredde på det 5 km lange udledningsrør fra spildevandsrensningsrøret til Oder for eksempel mere end tre gange større end nødvendigt på det aktuelle udbygningstrin (den kan rumme en volumen på 1 945 m3/t., mens den maksimale afstrømning på nuværende tidspunkt kun udgør 638 m3/t.), og TAVZ har mulighed for at udvide spildevandsrensningsanlæggets areal med en 3,3 ha stor nabogrund. Potentielle brugere vil efter en denne modulære udvidelse også få lige adgang til spildevandsrensningsanlægget.
(82)
Tyskland gør derfor gældende, at Propapiers nuværende høje andel af spildevandsrensningsanlæggets samlede kapacitet ikke er belæg for en selektiv fordel, men udelukkende udgør et øjebliksbillede, eftersom infrastrukturen - gennem modulær udvidelse - er dimensioneret til at kunne optage andre brugere på samme betingelser. Dette vil kræve tid, for spildevandsrensningsanlægget er en del af et samlet erhvervsplanlægningskoncept for regionen, som omfatter flere udvidelsesområder i forskellige trin. Den nuværende situation med kun tre etablerede investorer er en overgangsfase i udviklingen af industriområderne i denne region, som har fundet sted siden 1994. Omkring halvdelen af industriområdet ved Oder-Spree-kanalen (35 ha) er stadig til rådighed for andre investorer. I år 2011 anslog Tyskland, at dette areal ville være optaget inden for fem år, og tilføjer, at der stadigvæk vil være mulighed for en yderligere udvidelse i de andre områder »nordøst« (40 ha) og »nord« (160 ha).
(83)
Tyskland afviser klagerens påstand om, at TAZV-anlæggets modulære opførelsesmåde ikke fører til stordriftsfordele. De tyske myndigheder forklarer, at der er mulighed for en modulære udvidelse TAZV-anlægget i tre trin, og at det netop vil være forbundet med væsentligt lavere omkostninger pr. tilføjet m3 kapacitet end ved initialinvesteringen:
-
Trin 1 (kapacitetsforøgelse med 33 %, yderligere spildevandsmængde på 213 m3) kan realiseres inden for få måneder og vil koste 1,2 til 1,5 mio. EUR for et yderligere industriområde på omkring 19 ha.
-
Trin 2 (kapacitetsforøgelse med 69 %, yderligere spildevandsmængde på 426 m3) kan realiseres inden for få måneder og vil koste 5,3 til 5,6 mio. EUR for et yderligere industriområde på omkring 38 ha.
-
Trin 3 (udvidelse på tilstødende jord, kapacitetsforøgelse med 100 %, yderligere spildevandsmængde på 638 m3) vil koste 17-18 mio. EUR for et yderligere industriområde på omkring 57 ha. En kapacitetsforøgelse med 100 % vil kræve udnyttelse af muligheden på nabogrunden og koste op til 18 mio. EUR.
(84)
Tyskland fremfører det argument, at spildevandsrensningsanlæggets modulære opførelsesmåde er i overensstemmelse med princippet om økonomisk og rationel anvendelse af midler og skal ses på baggrund af den tidligere overdimensionering af spildevandsrensningsanlæggene i de nye delstater. Hvis en sådan modulær dimensionering sanktioneres som en selektiv fordel, vil det i praksis forlede til en på forhånd uøkonomisk overdimensionering af infrastrukturer. Desuden vil gebyrerne ikke dække omkostningerne ved en sådan overdimensionering.
(85)
En kvalificering af anlæggets nuværende begrænsning som en selektiv fordel vil give tilskyndelse til en uøkonomisk overdimensionering af infrastruktur.
(86)
Efter Tysklands opfattelse er den avisartikel, klageren henviser til (jf. betragtning 63), ikke relevant. Ifølge myndighederne ville det stride mod de forskrifter for en rationel og økonomisk projektering, som gælder inden for rammerne af Gemeinschaftsaufgabe, at etablere en yderligere ubenyttet tank kun til brug ved tekniske hændelser.
(87)
Ifølge klageren betaler brugerne af det nye TAZV-anlæg lavere gebyrer end dem, som bruger det eksisterende kommunale anlæg, eftersom det i forbindelse med det nye anlæg ikke er nødvendigt med et omfattende rørsystem for at forbinde alle brugere med hinanden. Tyskland afviser klagerens påstand om, at der derfor ikke kan tilsluttes nogen andre brugere til det nye anlæg. Ifølge Tyskland kan der uden problemer tilsluttes andre erhvervsmæssige brugere, og at begrænsningerne først og fremmest beror på størrelsen på røret, som leder det rensede vand ud i Oder.
(88)
Tyskland afviser klagerens fremstilling af, at Propapier kan anvende den biogas, som produceres af TAZV-anlægget. Brugerne af spildevandsrensningsanlægget har ikke mulighed for at anvende biogassen. TAZV anvender biogassen på sit eget 3 MW-kraftværk.
(89)
Tyskland afviser påstanden om, at det først var efter klagen fra Smurfit Kappa, at man begyndte at hverve andre potentielle investorer til industriområdet: Allerede i 1998 overdrog Eisenhüttenstadt markedsføringen af industri- og erhvervsarealer, bl.a. i industriområdet ved Oder-Spree-kanalen, til Investor Center Ostbrandenburg. Der findes projekteringsdokumenter for industriområdet ved Oder-Spree-kanalen tilbage fra 1995.
(90)
Tyskland drager den konklusion, at TAZV-anlægget ikke er en infrastruktur forbeholdt Propapier.
(91)
Tyskland drager endvidere den konklusion, at infrastrukturforanstaltningerne i det udvidede industriområde ved Oder-Spree-kanalen (opførelse og tilrådighedsstillelse af spildevandsrensningsanlægget og de øvrige byggemæssige foranstaltninger - parkeringsplads, vej, uddybning/udvidelse af kanalen) er almene udviklingsforanstaltninger, som ikke giver Propapier nogen selektiv fordel og ikke er forbeholdt Propapiers brug. Ifølge Tyskland er den omstændighed, at infrastrukturen i øjeblikket kun benyttes af få førstetablerede virksomheder, et helt naturligt overgangsfænomen i en sådan udviklingsproces.
4.2. INDEBÆRER DE NEDSATTE GEBYRER FOR BRUGEN AF SPILDEVANDRENSNINGSANLÆGGET EN FORDEL FOR PROPAPIER?
Bemærkninger fra klageren
(92)
Klageren erklærer sig enig med den holdning, Kommissionen giver udtryk for i indledningsbeslutningen (jf. betragtning 63 i indledningsbeslutningen og betragtning 38 i denne afgørelse) om, at beslutningen i sag N 644e/02 ikke omfatter gebyrerne for brugen af spildevandsrensningsanlægget. Derfor skulle gebyrerne afspejle de samlede omkostninger for brugen. Den omstændighed, at gebyrerne beregnes i henhold til loven om kommunale afgifter, retfærdiggør ikke de lavere gebyrer og den deraf følgende fordel for Propapier.
(93)
Klageren fremfører det argument, at spildevandsrensningsanlægget ikke tilvejebringer nogen offentlig tjenesteydelse, men alene er opført til Propapiers fortrinsvise brug.
(94)
Ifølge klageren viser alle de tre metoder, Kommissionen foreslår i sin indledningsbeslutning (fuld omkostningsfordeling, en privat udbyders pris, referencepris), at de opkrævede gebyrer giver Propapier en fordel.
Fuld omkostningsfordeling
(95)
Klageren fremfører endvidere det argument, at ikke kun artikel 9 i EU-vandrammedirektivet, men også det faktum, at de fleste genbrugspapirfabrikker råder over deres eget spildevandsrensningsanlæg, taler for beregning af de fulde omkostninger. Det af Propapier betalte gebyr dækker kun 20 % af den kalkulerede forrentning af den investerede kapital og tager ikke hensyn til den andel af egenkapitalen, der stammer fra det offentlige bidrag på 80 % til byggeomkostningerne for spildevandsrensningsanlægget.
En privat udbyders pris (privatinvestortest)
(96)
Ifølge klageren vil en privat erhvervsdrivende eller en ejer af en papirfabrik mindst kræve samtlige omkostninger dækket, og denne metode stemmer derfor overens med den ovennævnte metode med fuld omkostningsfordeling.
Referencepris
(97)
Klageren erklærer sig enig med den opfattelse, der gives udtryk for i Kommissionens indledningsbeslutning, om at brugen af referencepriser sandsynligvis ikke kan udelukke, at der foreligger statsstøtte. En sammenligning alene med papirfabrikker, som anvender kommunale spildevandssystemer, er ikke repræsentativ, eftersom de fleste papirfabrikker har deres eget spildevandsrensningsanlæg.
(98)
Klageren påpeger, at Tyskland kun har fremlagt meget selektive oplysninger om de af andre papirfabrikker betalte spildevandsgebyrer (en undersøgelse, en sammenligning med taksterne i industriområdet Spreetal/Schwarze Pumpe og en gammel beslutning fra 1990), og at disse eksempler blandt andet derfor ikke kan danne grundlag for beregningen af en referencepris, eftersom gebyrerne afhænger af tilskud og investeringsomkostninger, og lovgivningen kan variere fra en region til en anden. Klageren drager en sammenligning med sit eget anlæg, som benytter det kommunale spildevandssystem i [fortrolige oplysninger], og når frem til den beregning, at Propapier under hensyntagen til en byggeinvestering på 42 mio. EUR (som i Eisenhüttenstadt) skulle betale 4 EUR/m3, hvilket ligger langt over det gebyr, som Propapier betaler på nuværende tidspunkt.
(99)
Klageren gør gældende, at den artikel, Tyskland henviser til, blev offentliggjort i 2004 og var baseret på en undersøgelse offentliggjort i 2002 på basis af data fra 2000/01. Klageren henviser her til bilag 6 til Tysklands notat af 30. januar 2009, som indeholder en artikel fra onlinenyhedskilden »Das Papier 2004-T174« (23). Ifølge klageren omfatter undersøgelsen kun syv anonyme papirfabrikker, og det fremgår ikke klart, om de har deres eget spildevandsrensningsanlæg eller er tilsluttet det kommunale system, og om de indbefattede omkostninger udelukkende omfatter driftsomkostningerne (uden kapitalomkostninger eller øvrige ikke-driftsomkostninger). Hvis undersøgelsen kun sammenligner papirfabrikker med eget spildevandsrensningsanlæg, bør der tages hensyn til kapitalomkostningerne.
Bemærkninger fra Tyskland
(100)
Tyskland fastholder sin opfattelse af, at en eventuel fordel som følge af de opkrævede gebyrer for brugen af TAZV-anlægget ikke vil udgøre statsstøtte, eftersom Kommissionens beslutning i sag N 644e/02 efter Tysklands opfattelse også omfatter Gemeinschaftsaufgabe-ordningens indirekte virkninger, dvs. gebyrerne. Tyskland fremfører endvidere det argument, at foranstaltningen, som i sag N 644e/02 blev erklæret for ikke at indebære statsstøtte, ikke kan udgøre statsstøtte på brugerens niveau. Efter Tysklands opfattelse har Kommissionen med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt støtte til en infrastrukturforvalter kan videregives til brugeren af en infrastruktur, først ændret holdning efter Rettens dom i Flughafen Leipzig-Halle GmbH-sagen (24).
(101)
Tyskland medgiver, at beslutningen i sag N 644e/02 var udløbet på tidspunktet for ydelsen af investeringsstøtten til TAZV. De tyske myndigheder understreger dog, at den retsforskrift, som lå til grund for beslutningen i sag N 644e/02, stemte overens med den, der var grundlag for foranstaltningen til TAZV. Retsgrundlaget var alene blevet opdateret, men forblev indholdsmæssigt uændret. Derfor fremfører Tyskland, at alene en opdatering af retsgrundlaget ikke automatisk kan bevirke, at en foranstaltning kvalificeres som statsstøtte.
(102)
Tyskland understreger, at omkostningsberegningen er transparent og fastsat ved lov.
Ingen økonomisk fordel for Propapier
(103)
Tyskland har redegjort for sit syn på de tre muligheder for at beregne gebyret for en virksomhed, som benytter spildevandsrensningstjenester (betragtning 68 i indledningsbeslutningen): Fuld omkostningsfordeling, en privat udbyders pris og referencepris.
Ved anvendelse af metoden med fuld omkostningsfordeling er der ikke tale om nogen fordel
(104)
Tyskland er uenig i, at det af Propapier betalte gebyr ikke skulle dække de fulde omkostninger. Omkostningsberegningen er fastsat ved lov (og skal principielt dække omkostningerne med undtagelse af, at der ved beregningen af den kalkulerede forrentning ikke tages hensyn til tilskud fra tredjemand (25)). I henhold til loven skal gebyrerne dække, men ikke overstige omkostningerne. Alle TAZV's omkostninger er dækket, inklusive renterne på TAZV's andel af den investerede kapital. Det vil ikke være rimeligt at beregne fiktive renter på delstatens tilskud, eftersom der ikke er tale om omkostninger for TAZV.
(105)
Der er heller ikke tale om nogen selektiv fordel for Propapier, eftersom gebyrerne er ens for alle brugere af det nyopførte anlæg.
(106)
Om gebyret ville have været større uden de tilskud til opførelsen af spildevandsrensningsanlægget, der blev ydet inden for rammerne af Gemeinschaftsaufgabe-ordningen, afhænger af flere faktorer, bl.a. adgangen til anden finansiering.
(107)
Myndighederne er hverken på grundlag af princippet om, at forureneren betaler, eller på grundlag af EU-vandrammedirektivet forpligtet til at indregne tilskud ved beregningen af renterne på den investerede kapital. EU-vandrammedirektivet foreskriver, at omkostningerne ved forsyningspligtydelser skal dækkes, men giver medlemsstaterne råderum i forbindelse med gennemførelsen. I det foreliggende tilfælde er alle TAZV's omkostninger (ved forsyningspligtydelsen) dækket. Princippet om, at forureneren betaler, gælder ikke absolut, men der skal »tages hensyn til« det. I det foreliggende tilfælde er der taget hensyn til det ved at inddrage alle TAZV's omkostninger i beregningen.
(108)
I EU-vandrammedirektivet tales der om et »passende« bidrag. Tyskland fremfører, at de af Propapier betalte gebyrer er forholdsvis høje sammenlignet med andre området i Tyskland eller Den Europæiske Union. De tyske myndigheder fastslår endvidere, at medlemsstaterne i henhold til EU-vandrammedirektivet kan tage hensyn til omkostningsdækningens sociale, miljømæssige og økonomiske følger samt til de geografiske og klimatiske forhold i de berørte regioner.
(109)
Tyskland påpeger, at en sammenligning med Kimberly-Clark- eller InfraLeuna-sagerne (se også betragtning 70 i indledningsbeslutningen) ikke er holdbar. Kimberly-Clark drejede sig om en favørsats til en virksomhed, der gav anledning til mistanke om, at muligvis ikke alle omkostninger var dækket. I det foreliggende tilfælde er alle omkostninger være dækket, og takstbetingelserne er ens for alle brugere. I Kimberly-Clark var et industriområde blevet udviklet efter en enkelt virksomheds særlige behov, mens industriområdet i det foreliggende tilfælde er udviklet til flere virksomheders etablering.
(110)
InfraLeuna-sagen drejede sig om private virksomheders prisfastsættelse for brugen af private infrastrukturer, mens den foreliggende sag vedrører brugen af kommunal infrastruktur og ikke-markedsbestemte gebyrer fastsat ved lov. I det foreliggende tilfælde bærer brugerne alle de omkostninger, som et spildevandsselskab normalt har. På et ikkeliberaliseret spildevandsmarked er de omkostningsfaktorer, som der skal tages hensyn til, fastsat ved lov (KAG Brandenburg) og ens for alle virksomheder.
(111)
De i indledningsbeslutningen nævnte beslutninger i Wagner- og Weida Leder-sagerne (betragtning 71 og fodnote 19) vedrører tilskud til opførelsen af private spilvandsrensningsanlæg. I det foreliggende tilfælde modtager Propapier imidlertid ikke noget tilskud til frivillige private investeringer, men betaler brugsgebyrer pålagt ved lov.
Privatinvestortesten kan ikke anvendes
(112)
Efter Tysklands opfattelse er vand ikke en almindelig handelsvare. Spildevandsbehandling i Tyskland er opdelt i regionale monopoler, hvor de ansvarlige kommunale enheder står for bortskaffelsen af spildevand. I Tyskland er spildevandsbehandling derfor ikke en økonomisk aktivitet, men en offentlig opgave for kommunerne. TAZV handler som offentlig myndighed og ikke som en virksomhed, hvis adfærd kan analyseres ud fra markedsinvestortesten. I Tyskland er der tilslutnings- og brugspligt. Brugerne har ikke mulighed for at vælge en anden tjenesteyder end kommunen. Gebyrerne er fastsat ved lov, vedtages af myndighederne og må ikke overstige omkostningerne.
(113)
Private virksomheder kun i begrænset omfang adgang til at udføre spildevandsbehandling i Tyskland. De kan udelukkende medvirke til den tekniske opfyldelse af de retlige forpligtelser til bortskaffelse af spildevand på grundlag af driftsledelses- eller operatørkontrakter. Ansvaret for opgaven forbliver hos kommunen, som ikke er retligt forpligtet til at sende kontrakten i udbud. Endvidere kan private virksomheder udføre tekniske opgaver (eller i undtagelsestilfælde opkræve gebyrerne), men også i dette tilfælde må gebyrerne ikke overstige deres omkostninger. TAZV har ikke overdraget nogen tekniske opgaver til tredjemand.
(114)
Eftersom gebyrerne er fastlagt ved lov og ikke må overstige omkostningerne ved infrastrukturen, findes der ikke være noget marked, på hvilket private virksomheder vil kunne fastsætte spildevandsgebyrer med den målsætning at skabe profit. Der findes ikke en konkurrence mellem private virksomheder eller mellem private og offentligretlige virksomheder om slutforbrugerne.
(115)
Efter Tysklands opfattelse er det under sådanne omstændigheder ikke muligt at sammenligne operatørens adfærd med en privat investors adfærd. Privatinvestortesten kan derfor ikke være anvendes.
Referencepriser
(116)
I betragtning af, at der er pligt til at tilslutte sig spildevandsrensningsanlægget, er der ikke nogen konkurrence og dermed heller ingen markedspris, som ville kunne anvendes som benchmark ved den statsstøtteretlige undersøgelse af spørgsmålet om en fordel.
(117)
Tyskland afviser klagerens fremstilling af, at kun få papirfabrikker anvender kommunale spildevandssystemer, og at det derfor ikke vil være repræsentativt for sektoren at bruge data alene fra disse papirfabrikker som benchmark.
(118)
I sine bemærkninger foretog Tyskland den korrektion, at Propapier ikke betalte et gebyr på 0,95 EUR/m3 (som angivet i betragtning 72 og 80 i indledningsbeslutningen), men siden 2010 havde betalt et gebyr på 1,18 EUR/m3. Dette gebyr er forholdsvist højt eller i hvert tilfælde ikke ualmindeligt sammenlignet med andre steder i Den Europæiske Union. Ifølge en rundspørge foretaget af det tyske papirfabrikforbund blandt 77 virksomheder i den tyske papirindustri, som repræsenterer 68 % af sektoren, lå gebyrerne i 2007 gennemsnitligt på 1,12 EUR/m3 (svingende fra 0,31 EUR/m3 til 2,20 EUR/m3). Det af Propapier betalte gebyr ligger inden for denne udsvingsmargen og over gennemnittet for denne stikprøve.
(119)
I senere bemærkninger oplyste Tyskland, at gebyret i 2012 blev forhøjet til 1,41 EUR/m3 for at dække tabene i spildevandsrensningsanlæggets opstartsfase. På grund af besparelser i energiomkostninger blev gebyret i begyndelsen af 2013 fastsat til 1,39 EUR/m3 i overensstemmelse med lovbestemmelsen om, at gebyrerne skal dække omkostningerne, men ikke må overstige dem. Derudover skal Propapier forrense spildevandet, inden det ledes ind i TAZV-anlægget. Omkostningerne ved forrensningen ligger på omkring […] EUR/m3, hvilket bringer Propapiers samlede omkostninger ved spildevandsrensning op på […] EUR/m3. Til sammenligning ligger de gennemsnitlige omkostninger i sektoren (2010) på 1,27 EUR/m3.
(120)
Tyskland fremfører, at en sammenligning med de gebyrer, andre papirproducenter i Den Europæiske Union betaler, må være det rette benchmark ved undersøgelsen af, om der foreligger en økonomisk fordel, og at Kommissionens betænkeligheder ved en sådan sammenligning ikke er berettigede.
(121)
Ifølge Tyskland drejer det sig ved de eksempler, der blev fremsendt til Kommissionen, om gennemsnitspriser baseret på fuld omkostningsfordeling. Tyskland kan ikke se noget grundlag for at antage, at disse gebyrer skulle indeholde statsstøtte.
(122)
Tyskland påpeger, at Lenzing Lyocell-sagen (26) er et godt holdepunkt, også selv om sagen ligger ti år tilbage (Propapier betaler mere end det dobbelte gebyr, men spildevandsgebyrerne er ikke steget med over 100 % i de seneste ti år).
Eksisterende støtte
(123)
Tyskland fremsætter to argumenter for, at gebyrerne, såfremt de udgør statsstøtte, skal betragtes som eksisterende støtte i henhold til artikel 1, litra b), nr. v), i forordning (EF) nr. 659/1999.
(124)
Tyskland henviser til, at Kommissionen i 2003 i sin beslutning i sag N 644e/02 drog den konklusion, at Gemeinschaftsaufgabe-ordningen ikke indebærer statsstøtte til operatørerne af spildevandsrensningsanlæg, såfremt den ansvarlige organisation - som for TAZV's vedkommende - er en kommunesammenslutning (Zweckverband). Kommissionen støttede denne konklusion på det faktum, at en kommunesammenslutning er underlagt kommunalt tilsyn og udfører en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse. Som Kommissionen dog selv fastslog i betragtning 57 i indledningsbeslutningen, vil ordningen, selv hvis den i mellemtiden kom til at udgøre statsstøtte på grund af udviklingen i det indre marked, skulle kvalificeres som en eksisterende støtte i henhold til artikel 1, litra b), nr. v), i forordning (EF) nr. 659/1999.
(125)
Som nævnt i betragtning 100 i denne afgørelse, omfatter beslutningen i sag N 644e/02 ifølge Tyskland også de indirekte virkninger af Gemeinschaftsaufgabe, dvs. gebyrerne. Gebyrerne skal ikke anmeldes særskilt, eftersom gebyrberegningsmetoden er en del af ordningens gennemførelse.
(126)
Som led i sin argumentation for, at der i forbindelse med gebyrerne er tale om eksisterende støtte, fremfører Tyskland, at denne støtte indeholdt i gebyrerne allerede var i kraft før ikrafttrædelsen af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab den 1. januar 1958. En eksisterende støtte, der bestod før EØF-traktatens ikrafttrædelsen, vedbliver også i tilfælde af senere ændringer med at være en eksisterende støtte, så længe »kernen« i den oprindelige ordning forbliver uændret (27). En præcisering af en allerede før den 1. januar 1958 gældende generel forskrift udgør ikke en anmeldelsespligtig ny støtte (28).
(127)
Tyskland forklarer, at lovene om kommunale afgifter allerede eksisterede før EØF-traktatens ikrafttrædelse af i 1958 og også stadig var gældende derefter. Brandenburg ligger på en del af det tidligere kongerige Preussens territorium, og § 6, stk. 2, i den gældende KAG Brandenburg går derfor tilbage til kongeriget Preussens lov om kommunale afgifter af 14. juli 1893 (PrKAG) og Bayerns lov om kommunale afgifter (BayGAG). Tyskland underbygger dette argument med følgende underargumenter:
a)
Disse love var også fortsat gældende i perioden 1919 til 1933 samt fra 1933 til 1945.
b)
De nuværende om kommunale afgifter i de gamle delstater fører tilbage til PrKAG.
c)
KAG Brandenburg ligger - uanset de nye delstaters særstatus på grund af Tysklands deling - i historisk forlængelse af PrKAG.
Underargument a)
(128)
Kommunernes mulighed for at opkræve af gebyrer for brugen af offentlige infrastrukturer er allerede være indeholdt i PrKAG. Loven om gebyrafgifter, som har været i kraft i Bayern siden 1938 (og danner grundlaget for en række lignende love i andre sydtyske delstater), indeholder også denne mulighed (29). I henhold til PrKAG skulle gebyrsatserne som regel fastsættes således, at gebyrerne dækkede forvaltnings- og vedligeholdelsesomkostningerne, inklusive udgifterne til forrentningen og indfrielsen af den investerede kapital. Selv om gebyrerne i henhold til PrKAG kun skulle dække omkostningerne ved forrentningen af den (til infrastrukturen) anvendte kapitel, kan det af domme angående PrKAG fra efterkrigstiden udledes, at PrKAG ikke indeholdt nogen bestemmelse om forrentning af tilskud fra tredjemand.
(129)
PrKAG eller sammenlignelige eksisterende delstatslove blev ikke sat ud af kraft hverken i Weimarrepublikken eller efter nationalsocialisternes magtovertagelse. De var således også i kraft efter 1918.
Underargument b)
(130)
Efter anden verdenskrig forblev PrKAG i kraft som delstatslovgivning under grundloven af 1949 (i det følgende benævnt »GL«), i henhold til hvilken love, som ikke er i modstrid med den, fortsat gælder (artikel 123 i GL), og ved bestemmelser, som gjorde det muligt for delstaterne at udstede love inden for bestemte områder. Dermed er det ifølge Tyskland tydeligt, at PrKAG var gældende i de tyske delstater før ikrafttrædelsen af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab.
(131)
Efter grundlæggelsen af Forbundsrepublikken Tyskland i 1949 blev PrKAG i nogle vesttyske delstater lidt efter lidt afløst af delstatslove om kommunale afgifter. Ved disse delstatsloves afløsning af PrKAG i 1960'erne og 1970'erne blev reglerne præciseret og terminologisk tilpasset, men lovens kerneindhold blev bibeholdt. I den forbindelse blev der ikke ændret noget ved, at der ikke skal beregnes en kalkuleret rente af tilskud fra tredjemand (30). Under PrKAG var det kun fremmedkapitalen, der skulle forrentes. Under delstatslovene blev forrentningen udvidet til egenkapitalen. Men hverken PrKAG eller delstatslovene indeholdt bestemmelse om kalkuleret rente af tilskud.
(132)
Tyskland finder derfor, at de nugældende love om kommunale afgifter i de gamle delstater fører tilbage til PrKAG. Ifølge Tyskland bør man især se på KAG Nordrhein-Westfalen fra 1969 (31), idet den fungerede som model for KAG Brandenburg og afløste PrKAG fra 1906. Med de nødvendige begrebsmæssige tilpasninger svarer KAG Nordrhein-Westfalen indholdsmæssigt til PrKAG (se betragtning 128 i denne afgørelse). Også lovene om kommunale afgifter i andre delstater (f.eks. Rheinland-Pfalz, Schleswig-Holstein og Hessen) er baseret på og har afløst PrKAG.
Underargument c)
(133)
Tyskland gær gældende, at KAG Brandenburg indtager en særstilling som følge af Tysklands deling efter anden verdenskrig. I årene efter grundlæggelsen af DDR blev det kommunale selvstyre med eget virkefelt afskaffet i Brandenburg og de andre østtyske delstater. Al lovgivning blev vedtaget på centralstatsligt plan. Med kommunalforfatningen af 17. maj 1990 (32) (som blev vedtaget af Folkekammeret i DDR før genforeningen den 3. oktober 1990) blev det kommunale selvstyre genetableret, og det blev fastsat, at kommunerne selv er ansvarlige for at regulere deres egne finanser. Derudover fik de desuden ret til at opkræve vederlag og gebyrer for kommunale ydelser.
(134)
KAG Brandenburg af 27. juni 1991 er baseret på KAG Nordrhein-Westfalen og er næsten sammenfaldende med den.
(135)
Til trods for den anderledes retsudvikling i DDR er det ifølge Tyskland ikke rimeligt at behandle lovene om kommunale afgifter i de øst- og vesttyske delstater forskelligt. KAG Brandenburg ligger i forlængelse af PrKAG's retstradition og ikke det tidligere DDR's. Der er heller ikke være nogen institutionel kontinuitet mellem (spilde)vand(s)rensningssystemet i DDR og det nuværende spildevandsrensningssystem i delstaten Brandenburg. Kommunalforfatningen af 17. maj 1990 lagde grundstenen til lovene om kommunale afgifter i de nye delstater. Lovene om kommunale afgifter i de nye delstater svarer indholdsmæssigt til lovene om kommunale afgifter i de gamle delstater, som for deres vedkommende fører tilbage til PrKAG. Det er en uundgåelig konsekvens af, at de nye delstater tiltrådte Forbundsrepublikken Tyskland i henhold til grundloven (33). Det er især tydeligt i forbindelse med KAG Brandenburgs tilblivelseshistorie. KAG Brandenburg følger retstraditionen for KAG Nordrhein-Westfalen og PrKAG. Tysklands deling og den derved afbrudte retstradition i de østtyske delstater bør ikke gå ud over fortolkningen af KAG Brandenburg.
(136)
KAG Brandenburg ligger i historisk forlængelse af PrKAG.
(137)
Tyskland fremsætter endvidere det argument, at også princippet om ækvivalens og omkostningsdækning allerede var gældende før EØF-traktatens ikrafttrædelse i 1958. Princippet om ækvivalens kræver, at et gebyr ikke står i et groft misforhold til værdien af den offentlige ydelse, som det opkræves for. Dette princip indgår som en del af retsstatsprincippet, som er forankret i grundloven. Princippet om omkostningsdækning følger umiddelbart af PrKAG. Selv om dette princip måske ikke anvendes strengt ved alle gebyrberegninger, må gebyrniveauet i en kommune ikke overstige dens udgifter væsentligt.
Overholdelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af det generelle princip om ligebehandling
(138)
Tyskland gør desuden gældende, at i tilfælde af, at Kommissionen skulle anse de af Propapier betalte gebyrer for at være driftsstøtte, vil en tilbagesøgning af dette støtteelement stride mod princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og det generelle princip om ligebehandling.
(139)
Princippet om beskyttelse af den berettigede forventning indebærer, at 1) en EU-institution skal have vakt berettigede forventninger hos den berørte, og 2) at en forudseende og påpasselig erhvervsdrivende ikke må have kunnet forudse iværksættelsen af en foranstaltning, der kan påvirke vedkommendes interesser.
(140)
Eftersom Gemeinschaftsaufgabe-ordningen (godkendt ved beslutningen i sag N 644e/02) ikke blev betragtet som statsstøtte, kunne Propapier have en berettiget forventning om ikke at modtage statsstøtte. Der har ikke været tvivl om denne ordnings forenelighed med EU-retten, eftersom lignende ordninger hidtil aldrig er blevet undersøgt af Europa-Kommissionen.
(141)
I tilfælde af, at Europa-Kommissionen finder, at der er ydet statsstøtte, vil en tilbagesøgning af det støtteelement, der ikke beror på gebyrerne, også stride mod princippet om ligebehandling, ifølge hvilket ens sagsforhold skal behandles ens. En tilbagesøgning ville give Propapiers konkurrenter en fordel.
4.3. BEMÆRKNINGER FRA DE TYSKE KOMMUNEORGANISATIONER OG VKU
(142)
De tyske kommuneorganisationer og VKU udtrykker tilfredshed med bemærkningerne fra Tyskland af 28. januar 2011, som de har medvirket til. De henviser især til argumentet om, at spildevandsrensning i Tyskland er en ikke-økonomisk offentlig opgave for kommunerne. Kommunerne påtager sig organiseringen og finansieringen af denne aktivitet inden for rammerne af deres kommunale selvstyreopgaver i borgernes interesse.
(143)
De tyske kommuneorganisationer og VKU fremfører, at § 6, stk. 2, femte punktum, i KAG Brandenburg, i henhold til hvilket gebyrerne for brugen af spildevandsrensningsanlægget skal dække omkostningerne, de kalkulerede renter og de kalkulerede afskrivninger, mens der ved beregningen af de kalkulerede renter af den investerede kapital ikke skal tages hensyn til tilskud, er i forbrugernes interesse. Eftersom tilskud fra tredjemand ikke udgør egenkapital investeret af kommunerne, skal forbrugerne heller betale nogen forrentning af disse tilskud til kommunerne.
5. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN PÅ GRUNDLAG AF STATSSTØTTEREGLERNE
(144)
De her omhandlede foranstaltninger udgør statsstøtte, hvis følgende betingelser er opfyldt: i) Foranstaltningen skal være en statslig eller med statslige midler ydet støtte, ii) den skal give virksomheden en økonomisk fordel, iii) fordelen skal være selektiv, og iv) foranstaltningen skal fordreje konkurrencen eller true med at fordreje den og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Der foreligger statsstøtte, når samtlige betingelser i artikel 107, stk. 1, i TEUF er kumulativt opfyldt.
(145)
Allerede i indledningsbeslutningen var det uomtvisteligt, at alle disse foranstaltninger omfatter anvendelse af statslige midler, og at de kunne fordreje konkurrencen og samhandelen på det indre marked.
(146)
Med hensyn til klagepunkterne bemærker Kommissionen, at der må sondres mellem 1) en formodet statsstøtte til fordel for Propapier gennem forbeholdte infrastrukturforanstaltninger (opførelse af spildevandsrensningsanlægget og bestemte andre infrastrukturprojekter på udvidelsesarealet i industriområdet, hvor Propapiers nye fabrik befinder sig) og 2) en formodet statsstøtte til Propapier i form af nedsatte gebyrer for spildevandsrensning.
5.1. DREJER DET SIG VED DE OFFENTLIGT FINANSIEREDE INFRASTRUKTURPROJEKTER OM ALMEN INFRASTRUKTUR ELLER OM INFRASTRUKTUR ALENE FORBEHOLDT PROPAPIER?
(147)
Kommissionen har tidligere fundet, at den offentlige forvaltning kan udføre arbejde i forbindelse med fysisk planlægning på sit område. I den henseende må den finansiere infrastrukturer, som kommer hele befolkningen til gode. Desuden er Kommissionen af den opfattelse, at det ikke spiller nogen rolle, af hvilken grund disse infrastrukturer etableres, så længe dette sker til gavn for offentligheden. Hvis sådanne infrastrukturer derimod kun er til gavn for en privat virksomhed, skal denne påtage sig finansieringen. Dette følger af, at når der er tale om statsstøtte, skal Kommissionen undersøge foranstaltningens konkrete virkninger og ikke dens tilsigtede mål. Derfor finder Kommissionen i det foreliggende tilfælde, at det skal undersøges, hvilke infrastrukturer der tjener offentligheden (herunder også Propapier), og hvilke infrastrukturer som kun er til gavn for Propapier. For det er kun de sidstnævnte, som Propapier skal finansiere (34).
(148)
Kommissionen fastslår, at parkeringspladsen, vejen og Oder-Spree-kanalen ikke drives af virksomheder i EU-konkurrenceretlig forstand, eftersom brugen af dem er gratis. Derfor rejser denne sag ikke spørgsmål om statsstøtte til ejeren eller operatøren af disse infrastrukturer.
5.1.1. Parkeringsplads
(149)
Klageren hævder, at parkeringspladsens placering er ugunstig og for afsides til at kunne blive benyttet af andre erhverv i indre by og medføre, at byen kan lukke parkeringspladser til lastbiler i den indre by. Tyskland har faktisk ikke bevist det modsatte, men alene den omstændighed, at en parkeringsplads befinder sig i umiddelbar nærhed af en virksomhed, betyder ikke automatisk, at parkeringspladsen er forbeholdt denne virksomhed eller fortrinsvist kommer denne til gode. Det vejskilt (se betragtning 46), klageren henviser til, og som anviser parkeringsbåse for lastbiler til kraftværket, var kun af midlertidig karakter og skyldtes byggearbejder på kraftværket, som blev afsluttet i slutningen af marts 2011. Kommissionen fastslår, at parkeringspladsen er frit tilgængelig, og at der skiltes til den på den offentlige vej uden at nævne en bestemt virksomhed. Om parkeringspladsen byder på hvilefaciliteter, er ikke relevant for dens kategorisering som almen infrastruktur.
(150)
Tyskland har fremlagt tilstrækkeligt med beviser for, at parkeringspladsen ikke ene og alene er opført til Propapier, men var en del af det samlede erhvervsplanlægningskoncept for industriområdet. Desuden råder Propapier over egne parkeringspladser til 27 lastbiler og 213 personbiler. Yderligere parkeringsbåse til 120 personbiler er projekteret (byggetilladelsen er allerede givet). Tyskland har allerede på tidspunktet for vedtagelsen af indledningsbeslutningen bekræftet, at Propapier selv havde tilstrækkeligt mange parkeringsbåse til parkering af køretøjer tilhørende virksomhedens medarbejdere, leverandører og besøgende.
(151)
På grundlag af det ovenstående fastholder Kommissionen den foreløbige konklusion, som den drog i indledningsbeslutningen, at parkeringspladsen ikke udelukkende er forbeholdt Propapier og ikke indeholder nogen statsstøtte.
5.1.2. Vej
(152)
I forbindelse med vejen drejer det sig om en offentlig vej. Den er en del af det samlede udviklingskoncept for erhvervsområdet, som allerede blev projekteret i 1993, længe før Propapier besluttede sig for at etablere sig der. I modsætning til klagerens påstande ender vejen ikke få meter bag ved Propapiers papirfabrik, men forbinder det aktuelle industriområde ved Oder-Spree-kanalen og dets nordlige udvidelsesområder med hovedvej B 112. Det sidste afsnit blev færdiggjort i år 2013. Den nye vej kan også komme andre virksomheder til gode, eftersom den giver yderligere udviklingsmuligheder for ArcelorMittal-industriområdet og andre industriområder. Vejen kan afkorte køretiden for industri- og handelstrafikken til Frankfurt (Oder) og giver virksomheder i Frankfurt en bedre adgang til Eisenhüttenstadts indlandshavn.
(153)
Kommissionen fastholder derfor den foreløbige konklusion, den drog i indledningsbeslutningen, at vejen ikke er forbeholdt Propapier og ikke indeholder nogen statsstøtte.
5.1.3. Udvidelse/uddybning af Oder-Spree-kanalen
(154)
Klageren fremførte i sin klage, at infrastrukturforanstaltninger i forbindelse med udvidelsen og uddybningen af Oder-Spree-kanalen udelukkende kom Propapier til gode og indeholdt statsstøtte til Propapier. I 2008 udvidede Eisenhüttenstadt industriområdet ved Oder-Spree-kanalen for at tiltrække virksomheder. Siden 2003 er sluserne langs hele kanalen (som er en del af de transeuropæiske net (TEN)) blevet udbygget. Der er dog intet der tyder på en kausal sammenhæng mellem disse infrastrukturforanstaltninger og Propapiers etablering eller på, at disse foranstaltninger har givet Propapier en selektiv fordel. Endvidere er Kommissionen enig med Tyskland i, at udvidelsen/uddybningen af Oder-Spree-kanalen er en del af den nødvendige løbende vedligeholdelse af kanalen.
(155)
Kommissionen fastholder derfor den foreløbige konklusion, den drog i indledningsbeslutningen, at udvidelsen/uddybningen af Oder-Spree-kanalen ikke gav Propapier nogen selektiv fordel og ikke indeholder nogen statsstøtte.
5.1.4. Spildevandsrensningsanlæg
(156)
Kommissionen fastslår, at den eksisterende spildevandsrensningsinfrastruktur kun har begrænset kapacitet uden for det udvidede industriområde ved Oder-Spree-kanalen. Det eksisterende spildevandsrensningsanlægs restkapacitet i Eisenhüttenstadt vil udelukkende kunne dække en yderligere lille investors behov, men vil dog ikke længere have været tilstrækkelig, hvis en større eller flere små investorer etablerer sig i det nye industriområde.
(157)
Kommissionen fastslår endvidere, at TAZV-spildevandsrensningsanlægget ikke ene og alene er opført til Propapier. Opførelsen havde allerede været projekteret inden for rammerne af andre potentielle investeringer i årene 2004-2006, længe før Propapiers etablering. Tyskland fremlagede dokumentation for, at spildevandsrensningsanlægget allerede var projekteret inden for rammerne af den erhvervsudviklingen af industriområdet ved Oder-Spree-kanalen. Tyskland fremlagde endvidere dokumentation for flere reklamekampagner for at tiltrække investorer til udvidelsesarealet i industriområdet ved Oder-Spree-kanalen, som dog hidtil forløb uden den tilsigtede virkning, eftersom det hidtil ikke er lykkedes for de regionale myndigheder at tiltrække yderligere investorer (ud over Propapier, EnBW og 5N PV).
(158)
Skønt spildevandsrensningsanlægget teknisk - som følge af dets anaerobe første rensningstrin - er konstrueret, så det kan rense stærkt belastet industrispildevand som det fra producenter af bølgepapråpapir lavet af returpapir, ville et anaerobt første rensningstrin også være interessant for andre brugere, der producerer spildevand stærkt belastet med organiske indholdsstoffer, som f.eks. virksomheder inden for drikke- og fødevareindustrien. Derudover giver spildevandsrensningsanlæg med et anaerobt første rensningstrin til industrispildevand, som er stærkt belastet med organiske indholdsstoffer, talrige økonomiske og miljømæssige fordele.
(159)
Også selv om TAZV-anlægget i sin nuværende størrelse hovedsagelig dækker Propapiers behov, benyttes det også - på de samme betingelser - af de to andre virksomheder, som er etableret i området. Dets modulære opførelsesmåde muliggør en udvidelse af anlægget til rensning af spildevand fra yderligere brugere. Også uden modulær udvidelse er der på nuværende tidspunkt kapacitetsreserver på omkring [20-40] %, som kan benyttes til spildevand fra yderligere virksomheder, mens den aktuelle samlede kapacitet vil kunne øges op til det dobbelte (se betragtning 80-84). Vandrensningsanlægget er uden forskelsbehandling tilgængeligt for alle brugere (nye investorer, som etablerer sig i industriområdet, er underlagt en tilslutnings- og brugspligt), og anlægget kan også rense spildevand fra virksomheder, der ikke er aktive inden for papirindustrien.
(160)
Efter Kommissionens opfattelse betyder det faktum, at TAZV-anlægget på nuværende tidspunkt overvejende (gennemsnitligt med [ 70] % og højest med [ 70] %) benyttes af Propapier, ikke nødvendigvis, at anlægget er en forbeholdt infrastruktur, eftersom dets modulære opførelsesmåde er hensigtsmæssig set ud fra en økonomisk betragtning i tider med begrænsede offentlige budgetmidler. I modsætning til klagerens påstand viser omkostningerne ved at fordoble TAZV-anlæggets kapacitet, som af Tyskland anslås til mindre end 50 % af initialinvesteringsomkostningerne, at anlæggets modulære opførelsesmåde muliggør stordriftsfordele.
(161)
Den omstændighed, at ydelsen af regionalstøtten til opførelsen af anlægget var betinget af, at en hovedinvestor (i dette tilfælde Propapier) etablerede sig på udvidelsesarealet i industriområdet, betragtes af Kommissionen som god offentlig forvaltning af knappe ressourcer, eftersom det hverken er hensigtsmæssigt at begynde på opførelsen af en stor offentlig infrastruktur, før dens brug er sikret, eller at overdimensionere den.
(162)
Argumentet om, at papirfabrikker som regel råder over egne spildevandsrensningsanlæg, kan afvises med de af Tyskland fremlagte tal. Også selv om nogle virksomheder inden for papirindustrien ligesom inden for andre industrigrene råder over egne spildevands(for)rensningsanlæg, tyder denne omstændighed alene dog ikke på, at staten i tilfælde, hvor industrielle brugere anvender det offentlige spilvandsrensningsanlæg, giver brugerne en fordel, eftersom brugerne dækker omkostningerne med tiden gennem de gebyrer, som de betaler.
(163)
Kommissionen har derfor draget den konklusion, at det i forbindelse med spildevandsrensningsanlægget drejer sig om almen infrastruktur, og at tilskuddet til TAZV-anlægget dermed ikke udgør investeringsstøtte til Propapier. I modsætning til parkeringspladsen, vejen og Oder-Spree-kanalen er driften af spildevandsrensningsanlægget en økonomisk aktivitet, eftersom dets operatør udbyder en tjenesteydelse (spildevandsrensning) på markedet mod et vederlag. Kommissionen har dog fastslået, at en eventuel støtte ydet til TAZV under alle omstændigheder ville udgøre en eksisterende støtte (betragtning 51-57 i indledningsbeslutningen). Det er i denne afgørelse derfor ikke nødvendigt at tage nærmere stilling til den eventuelle statsstøtte til TAZV.
(164)
Sammenfattende kommer Kommissionen frem til den konklusion, at infrastrukturprojekterne, finansieret med statslige midler, på udvidelsesarealet i industriområdet, hvor Propapiers fabrik ligger, ikke udelukkende kommer papirfabrikken til gode og derfor ikke skal betragtes som forbeholdt infrastruktur og statsstøtte til Propapier. Det vil sige, at disse støttede investeringer ikke udgør nogen enkeltinvestering i henhold til punkt 60 i retningslinjerne for regionalstøtte sammen med den regionale investeringsstøtte til Propapiers papirfabrik, som blev godkendt af Kommissionen i dens endelige afgørelse i sag SA.23827 (2013/C) (se fodnote 4). Afgørelsen i nærværende sag ændrer således intet ved den vurdering af investeringsstøtten til Propapier, der blev anlagt i afgørelsen fra 2013.
5.2. SKAL DE NEDSATTE GEBYRER FOR BRUGEN AF SPILDEVANDSRENSNINGSANLÆGGET BETRAGTES SOM STATSSTØTTE?
(165)
Med hensyn til Tysklands argument om, at der i forbindelse med en foranstaltning, der blev ydet til operatøren inden for rammerne af en ordning, som Kommissionen har fundet ikke udgør statsstøtte, ikke kan være tale om videregivelse af nogen »støtte« til brugeren af den pågældende infrastruktur, ønsker Kommissionen endnu en gang at henlede opmærksomheden på, at der i beslutningen om støtteordningen N 644e/02 ikke blev taget stilling til, om gebyrerne for brugen af infrastrukturen i givet fald vil udgøre statsstøtte til brugeren. Kommissionen fastholder, hvad den gav udtryk for i indledningsbeslutningen, nemlig at den ikke var blevet gjort bekendt med nogen gebyrordning, som ville gælde for de tilskud, der blev ydet inden for rammerne af den anmeldte ordning. Derfor kan beslutningen om godkendelse af støtteordningen ikke betragtes som en implicit godkendelse af eventuel støtte, hvis retsgrundlag ville være loven om kommunale afgifter.
(166)
I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(167)
Om der foreligger statsstøtte, skal fastslås uafhængigt af, 1) om EU-vandrammedirektivet og de tyske retsforskrifter til gennemførelse af dette direktiv kræver en fuldstændig dækning af omkostningerne for tilvejebringelsen af spildevandsrensningstjenesterne, og 2) om gebyrerne er i overensstemmelse med bestemmelserne i disse retsforskrifter. Med andre ord kan foranstaltninger, der både er i overensstemmelse med EU-vandrammedirektivet og med de gældende tyske retsforskrifter, alligevel udgøre statsstøtte, hvis samtlige betingelser i artikel 107, stk. 1, i TEUF (se betragtning 144) er opfyldt.
Statsmidler og tilregnelse til staten
(168)
De gebyrer, som skal betales for brugen af spildevandsrensningsanlægget, fastsættes og opkræves af kommunen i overensstemmelse med § 6 i loven om kommunale afgifter for delstaten Brandenburg. Hvis gebyrerne fastsættes på et niveau, der ligger under de gebyrer, som en privat investor ville have opkrævet, så betyder dette et indtægtstab for kommunen.
(169)
Foranstaltningen vil derfor skulle anses for at blive ydet af staten eller med statslige midler som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF eftersom kommunen vil få sine indtægter reduceret ved at give Propapier en fordel.
(170)
Hvis gebyrernes størrelse fastsættes, så der deraf opstår en fordel for en virksomhed, så vil dette også skulle tilregnes staten, eftersom denne fastsættelse af gebyrerne kan tilregnes en offentlig myndighed - Eisenhüttenstadt kommune.
Økonomisk fordel
(171)
Som anført i indledningsbeslutningen (35) skulle Kommissionen undersøge, om de gebyrer for spildevandsrensningen, som betales af Propapier, var fastsat på et niveau, der giver Propapier en (selektiv) økonomisk fordel.
(172)
Ifølge Domstolens faste retspraksis omfatter begrebet »fordel« ikke blot positive ydelser såsom selve tilskuddene, men ligeledes de foranstaltninger, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget, og derved, uden at være tilskud i ordets egentlige forstand, er af samme art og har tilsvarende virkninger (36).
(173)
Når disse principper anvendes i den foreliggende sag, rejser det spørgsmål sig, om de gebyrer for spildvandsrensning, som Propapier skal betale, er lavere end de omkostninger, som en sammenlignelig virksomhed ville skulle afholde under normale markedsvilkår, dvs. om gebyrernes størrelse er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske aktørprincip. Der er efter Kommissionens opfattelse to muligheder for at undersøge dette:
-
en sammenligning mellem den af Propapier betalte pris og en referencepris, som normalt opkræves i den pågældende medlemsstat for spildevandsrensningen
-
en forudgående rentabilitetsanalyse, som viser, at en privat udbyder ville have opkrævet gebyrer af samme størrelse.
Referencepriser
(174)
Under hensyntagen til den af Tyskland beskrevne organisering af markedet (se betragtning 112-113) og i betragtning af at (selv private) operatører ikke frit kan fastsætte priserne for deres tjenesteydelser, eftersom priserne er fastsat ved lov (ved KAG Brandenburg), finder Kommissionen, at det ikke er muligt at beregne referencepriser, som en privat operatør ville have forlangt under normale markedsvilkår.
(175)
Kommissionen fastslår endvidere, at Tyskland har fremlagt data for de priser, som betales af andre virksomheder i Propapiers branche. Selv om Tyskland gør gældende, at de fremlagte referencepriser er gennemsnitspriser, som afspejler de fulde omkostninger, fremgår det ikke, om disse gebyrer indeholder statsstøtte. Kommissionens tvivl om brugbarheden af disse data som grundlag for en sammenligning er ikke blevet fjernet. Det skyldes først og fremmest, at disse priser efter Kommissionens opfattelse kan afspejle forskellige omkostningsforhold, og at det ikke er sikkert, om de indeholder statsstøtte eller ej.
Forudgående rentabilitetsanalyse
(176)
I betragtning af manglen på pålidelige markedsbenchmarks finder Kommissionen, at spørgsmålet om, hvorvidt en transaktion er foregået på normale markedsvilkår, kan afgøres ved hjælp af en anden alment anerkendt standardvurderingsmetode. I forbindelse med infrastrukturer, som er tilgængelige for alle brugere og ikke er forbeholdt en bestemt bruger, kan det markedsøkonomiske investorprincip/aktørprincip efter Kommissionens opfattelse betragtes som overholdt, hvis brugerne af infrastrukturen set ud fra en forhåndsvurdering bidrager til gradvist at øge operatørens rentabilitet (37).
(177)
Dette er tilfældet, hvis operatørens aftale med den enkelte bruger gør det muligt for operatøren at dække omkostningerne hidhørende fra aftalen og få et rimeligt afkast på grundlag af velfunderede udsigter på mellemlangt sigt (38).
(178)
Derudover skal der i denne analyse tages hensyn til alle indtægter og alle forventede meromkostninger, som operatøren har i forbindelse med den pågældende brugers aktiviteter (39).
(179)
Disse meromkostninger kan omfatter alle typer af udgifter eller investeringer som f.eks. yderligere personale-, udstyrs- og investerings omkostninger, som skyldes brugerens tilstedeværelse (40). Derimod skal omkostninger, som operatøren under alle omstændigheder ville have været nødt til at afholde uafhængigt af aftalen med brugeren, ikke medregnes.
(180)
I betragtning heraf er Kommissionen af den opfattelse, at det markedsøkonomiske investorprincip/aktørprincip er overholdt, dvs. at det nedsatte gebyr af følgende grunde ikke giver Propapier nogen fordel:
a)
Spildevandsrensningsanlægget er tilgængeligt for alle brugere og ikke forbeholdt Propapier.
b)
Det af Propapier betalte gebyr omfatter omkostningerne ved drift, vedligeholdelse, service, personale og afgiftsforvaltning, kalkulerede afskrivninger samt kalkulerede renter på 20 % af den investerede egenkapital i spildevandsrensningsanlægget. Gebyret dækker således alle meromkostninger, som opstår for spildevandsrensningsanlæggets operatør i forbindelse med Propapiers aktiviteter.
(181)
Med hensyn til det rimelige afkast, som ud over meromkostningerne skal dækkes af gebyrerne, kan det fastslås, at gebyrerne i den foreliggende sag ikke kun dækker meromkostningerne, men også de kalkulerede renter på 20 % af den investerede egenkapital. Også selv om dette ikke i den ovenfor definerede metode til beregning af meromkostningerne udtrykkeligt er fastlagt som et rimeligt afkast, udgør det dog en ekstra indkomst for operatøren på samme måde som et rimeligt afkast vil gøre.
(182)
Eftersom gebyrerne ikke giver Propapier nogen fordel og således ikke udgør statsstøtte, behøver Kommissionen ikke at undersøge, om de udgør eksisterende støtte (se betragtning 123-137) eller driftsstøtte (se betragtning 26), eller om en sådan driftsstøtte ville være forenelig med det indre marked. I betragtning heraf kan Kommissionen også lade det spørgsmål stå åbent, hvorvidt en tilbagesøgning af gebyrerne (i tilfælde af deres kvalificering som driftsstøtte) ville være i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og princippet om ligebehandling.
6. KONKLUSION
(183)
Kommissionen har derfor draget den konklusion, at hverken opførelsen af TAZV-vandrensningsanlægget, anlægget af parkeringspladsen, den nye vej eller udvidelsen/uddybningen af Oder-Spree-kanalen udgør forbeholdte infrastrukturforanstaltninger.
(184)
Endvidere har Kommissionen konkluderet, at de opkrævede gebyrer for spildevandsrensningen ikke udgør statsstøtte. Det markedsøkonomiske investorprincip/aktørprincip er overholdt, og der er således ikke givet Propapier PM2 GmbH nogen økonomisk fordel -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
I forbindelse med de af Tyskland gennemførte infrastrukturforanstaltninger er der ikke tale om infrastruktur forbeholdt Propapier PM2 GmbH. De gebyrer, som TAZV opkræver af Propapier for brugen af spildevandsrensningsanlægget, indeholder ikke statsstøtte. Infrastrukturforanstaltningerne og reglerne om gebyrfastsættelse udgør derfor ikke statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 1. oktober 2014.
KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2015/508,
annettu 1 päivänä lokakuuta 2014,
infrastruktuurituesta, jota Saksan väitetään myöntäneen yritykselle Propapier PM2 GmbH - Valtiontuki SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 6847)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1),
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (2), ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Smurfit Kappa Group, jäljempänä ’Smurfit Kappa’ tai ’kantelija’, teki 29 päivänä lokakuuta 2008 komissiolle kantelun, jonka mukaan Propapier PM2 GmbH oli saanut infrastruktuuritukea. Kantelu kirjattiin numerolla CP 327/2008, ja se siirrettiin sääntöjenvastaisten tukien rekisteriin (numerolla NN 45/2010).
(2)
Komissio ilmoitti Saksalle 27 päivänä lokakuuta 2010 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa väitetystä tuesta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukainen menettely.
(3)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (3). Komissio on kehottanut kaikkia asianomaisia esittämään huomautuksensa väitetystä tuesta.
(4)
Saksa esitti huomautuksensa 28 päivänä tammikuuta 2011 päivätyllä kirjeellä (ei-luottamuksellinen versio näistä huomautuksista toimitettiin 31 päivänä tammikuuta 2011). Lisäksi komissio sai huomautuksia seuraavilta asianomaisilta: Deutscher Städtetag, Deutscher Landkreistag ja Deutscher Städte- und Gemeindebund sekä Verband kommunaler Unternehmen (VKU) toimittivat yhteiset huomautuksensa 11 päivänä helmikuuta 2011 ja kantelija toimitti huomautuksensa 14 päivänä helmikuuta 2011 (ei-luottamuksellinen versio näistä huomautuksista toimitettiin 1 päivänä maaliskuuta 2011). Komissio on toimittanut nämä huomautukset Saksan viranomaisille lausuntoa varten. Saksan niistä esittämät huomautukset saapuivat komissioon 13 päivänä huhtikuuta 2011 (ei-luottamuksellinen versio 26 päivänä huhtikuuta 2011).
(5)
Komission yksiköiden ja Saksan edustajien välillä pidettiin kokous 17 päivänä tammikuuta 2013. Saksa toimitti lisätietoja 25 päivänä helmikuuta 2013 päivätyllä kirjeellä. Komission yksiköt pyysivät lisätietoja 26 päivänä huhtikuuta 2013 päivätyllä kirjeellä, johon Saksa vastasi 14 päivänä toukokuuta 2013 päivätyllä kirjeellä.
(6)
Komissio pyysi 23 päivänä toukokuuta 2013 päivätyllä sähköpostiviestillä lisätietoja, jotka Saksa toimitti 24, 27 ja 28 päivänä toukokuuta 2013 päivätyillä sähköpostiviesteillä.
(7)
Komission yksiköiden, Saksan ja tuensaajayrityksen edustajat sekä asiantuntijat tapasivat 6 päivänä kesäkuuta 2013 pidetyssä kokouksessa, jonka jälkeen Saksa ilmoitti mahdollisten täydentävien huomautusten toimittamisesta. Saksa toimitti 15 päivänä lokakuuta 2013 päivätyn lisätietopyynnön jälkeen 4 päivänä marraskuuta 2013, 18 päivänä joulukuuta 2013, 6 päivänä tammikuuta 2014 ja 24 päivänä huhtikuuta 2014 lähetetyillä sähköpostiviesteillä kattavia lisähuomautuksia.
2. TOIMENPITEIDEN KUVAUS
(8)
Propapier PM2 GmbH, jäljempänä ’Propapier’, kuuluu konserniin Progroup AG, jäljempänä ’Progroup’. Progroup tuottaa ja myy tytäryhtiöidensä välityksellä aaltopahvin raakapaperia ja aaltopahvia. Kantelija Smurfit Kappa on yksi Euroopan unionin suurimmista paperintuottajista.
(9)
Komissio hyväksyi 2 päivänä huhtikuuta 2008 (4) Propapierille myönnettävän aluetuen aaltopahvin raakapaperia tuottavan paperitehtaan ja siihen liittyvän voimalaitoksen rakentamiseksi Oder-Spree-kanavan olemassa olevan teollisuusalueen uudelle laajennusosalle Eisenhüttenstadtissa Brandenburgin osavaltiossa. Kyseinen alue oli tuona ajankohtana oikeutettu aluetukeen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla.
(10)
Kantelija katsoi, että tietyt valtion varoilla rahoitetut infrastruktuurihankkeet teollisuusalueen laajennusosalla, jolla Propapierin uusi tehdas sijaitsee, on tarkoitettu ainoastaan paperitehtaalle ja on sen vuoksi katsottava Propapierille omistetuksi erityisinfrastruktuuriksi ja valtiontueksi sille.
(11)
Kantelija mainitsi seuraavat infrastruktuurihankkeet (ks. 2.1 jakso): jätevedenkäsittelylaitoksen rakentaminen, pysäköintialueen ja uuden tieliittymän rakentaminen sekä Oder-Spree-kanavan leventäminen ja syventäminen.
(12)
Lisäksi kantelija väitti, että jätevedenkäsittelylaitoksen käytöstä perittävät maksut on asetettu liian alhaisiksi, mistä on etua Propapierille (ks. 2.2 jakso).
2.1 TUKI JÄTEVEDENKÄSITTELYLAITOKSEN JA MUUN INFRASTRUKTUURIN RAKENTAMISEEN
(13)
Brandenburgin osavaltio myönsi heinäkuussa 2008 kuntien taloudellisten infrastruktuurien kehittämiseksi alueellisen talousrakenteen parantamista koskevan liittovaltion yhteisen tukiohjelman (Gemeinschaftsausgabe (GA) ”Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur”), jäljempänä ’GA-ohjelma’ (5), puitteissa perustetun tukiohjelman varoista suoran avustuksen, jonka suuruus oli 33 808 200 euroa (6), uuden jätevedenkäsittelylaitoksen rakentamista varten Oder-Spree-kanavan teollisuusalueen laajennusosalla Eisenhüttenstadtissa. Tässä yhteydessä on huomattava, että GA-ohjelman käyttöä jätevedenkäsittelylaitosten rakentamisen tai laajentamisen rahoittamiseksi käsiteltiin asiassa N 644e/02 (7), jossa komissio totesi vuonna 2003 ohjelmakauden 2004-2006 osalta, että kyseisen ohjelman puitteissa myönnetty tuki ei ollut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea jätevedenkäsittelylaitoksen omistajalle ja toiminnanharjoittajalle.
(14)
Vuonna 2003 tekemässään päätöksessä komissio katsoi, että ohjelman vuosina 2004-2006 voimassa olleesta versiosta myönnettyjen avustusten oli katsottava olevan valtion varojen sisäistä siirtoa eikä niissä ollut kyse valtiontuesta omistajille ja toiminnanharjoittajille, koska avustusten saajat eivät olleet taloudellisia yrityksiä ja koska palvelussa oli kyse tavanomaisesta yleishyödyllisestä palvelusta, joka on kuntien vastuulla. Tukiohjelman määräysten mukaan saajan on oltava joko paikallisviranomainen (Gebietskörperschaft) tai tiettyä tarkoitusta varten perustettu kuntayhtymä (Zweckverband), joka on julkisen valvonnan piirissä. Tukea voidaan myöntää ainoastaan silloin, kun toimenpiteen edunsaajan eli jätevedenkäsittelylaitoksen ja laitoksen käyttäjän välillä ei ole oikeudellisia, henkilökohtaisia tai taloudellisia suhteita.
(15)
Avustus kattoi 80 prosenttia tukikelpoisista 42 260 340 euron kokonaiskustannuksista. Avustuksen saaja on Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt, jäljempänä ’TAZV’, joka on julkisoikeudellinen kuntayhtymä, joka huolehtii juomaveden jakelusta ja jäteveden käsittelystä. TAZV on myös jätevedenkäsittelylaitoksen omistaja ja toiminnanharjoittaja. Se kattoi loput 20 prosenttia investoinnin julkisesta rahoituksesta.
(16)
Tuen myöntämisen edellytyksenä oli se, että pääinvestoijan (tässä tapauksessa Propapier) alueelle sijoittautumisen oikeudelliset ja taloudelliset edellytykset on todistetusti täytetty 15 päivään elokuuta 2008 mennessä. Laitoksen rakentaminen aloitettiin lokakuussa 2008, ja se otettiin käyttöön maaliskuussa 2010.
(17)
Kantelija katsoo, että TAZV:n laitos muodostaa erityisinfrastruktuurin, koska käytännössä Propapier käyttää laitoksen koko jätevedenkäsittelykapasiteetin. Kantelijan mukaan laitos suunniteltiin alun alkaen Propapierin jätevedenkäsittelylaitokseksi ja se oli ehdoton edellytys paperitehtaan sijoittamiselle alueelle (sillä paperin valmistuksessa tarvitaan suuria määriä vettä).
(18)
Kantelijan mielestä myös muut infrastruktuurihankkeet - pysäköintialueen rakentaminen Propapierin tehdasalueen viereen, uuden tien rakentaminen teollisuusalueen ja valtatien nro 112 välille sekä Oder-Spree-kanavan leventäminen/syventäminen - ovat Propapierin hyväksi toteutettuja infrastruktuuritoimenpiteitä. Menettelyn aloittamispäätöksessä komissio päätteli alustavasti, että nämä toimenpiteet eivät anna valikoivaa etua Propapierille eikä niitä sen vuoksi voida katsoa erityisinfrastruktuuriksi. Siitä huolimatta komissio kehotti kolmansia esittämään huomautuksensa näistä toimenpiteistä.
2.2 ALENNETUT MAKSUT JÄTEVEDENKÄSITTELYLAITOKSEN KÄYTÖSTÄ
(19)
Kantelussa väitetään jätevedenkäsittelylaitoksen osalta myös, että Propapierin laitoksen käytöstä maksama 0,95 euron maksu kuutiometriä kohden on alhaisempi kuin mitä yksityinen investoija perisi vastaavanlaisesta palvelusta.
(20)
Käyttömaksujen suuruus lasketaan sovellettavan lain eli kunnallisia maksuja koskevan Brandenburgin osavaltion lain (8) (Kommunalabgabengesetz, jäljempänä ’Brandenburgin KAG -laki’) perusteella. Brandenburgin KAG -lain 6 §:n mukaan maksun suuruus on laskettava siten, että kaikki kyseisen jätevedenkäsittelylaitoksen kustannukset (rakentamis-, kunnossapito-, huolto-, toiminta- ja henkilöstökustannukset sekä maksuhallinnosta aiheutuvat kustannukset), laskennalliset korot ja laskennalliset poistot katetaan, mutta niitä ei ylitetä. Tukia, jotka kunta saa muista valtiollisista lähteistä (tässä tapauksessa 33,8 miljoonan euron avustus GA-ohjelmasta), ei kuitenkaan oteta huomioon laskettaessa sijoitetun pääoman laskennallista korkoa (9). Kantelija katsoo, että TAZV siirtää GA-ohjelmasta saamansa tuet alennettujen jätevesimaksujen muodossa jätevedenkäsittelylaitoksen käyttäjille.
3. SYYT MENETTELYN ALOITTAMISEEN (10)
(21)
Käsiteltävinä olevat toimenpiteet on luokiteltava valtiontueksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: i) toimenpiteen on oltava jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista myönnetty tuki, ii) yrityksen on saatava siitä taloudellista etua, iii) edun on oltava valikoiva ja iv) toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua ja vaikutettava jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kyse on valtiontuesta, kun kaikki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan edellytykset täyttyvät.
(22)
Menettelyn aloittamispäätöksessä ei aseteta kyseenalaiseksi sitä, että kaikissa toimenpiteissä on kyse valtion varojen käytöstä ja että ne voisivat mahdollisesti vääristää kilpailua sisämarkkinoilla.
(23)
Komissio totesi kantelussa esitettyjen väitteiden osalta, että on erotettava toisistaan 1) väitetty valtiontuki TAZV:lle jätevedenkäsittelylaitoksen rakentamista varten ja 2) väitetty valtiontuki Propapierille alennettujen jäteveden käsittelymaksujen muodossa.
(24)
Lisäksi menettelyn aloittamispäätöksessä tutkitaan sitä, syntyykö yritykselle Propapier
i)
jätevedenkäsittelylaitoksen rakentamisen kautta
sekä muiden teollisuusalueen laajentamisosalla, jolla Propapierin uusi tuotantolaitos sijaitsee, toteutettujen infrastruktuurihankkeiden kautta, joita ovat
ii)
uusi pysäköintialue,
iii)
uusi tie ja
iv)
Oder-Spree-kanavan leventäminen/syventäminen,
valikoiva etu, vai onko kyse Propapierille omistetusta erityisinfrastruktuurista (11). Koska toimenpiteen voidaan katsoa olevan 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea ainoastaan silloin, kun se on valikoiva (toisin sanoen kun toimenpiteessä kohdellaan eri tavalla yrityksiä, jotka ovat samanlaisessa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa), komission oli arvioitava, syntyykö Propapierille valikoiva etu toimenpiteiden seurauksena.
(25)
Komissio on jo hyväksynyt alueellisen investointituen Propapierille. Koska muihin infrastruktuurihankkeisiin liittyvät toimenpiteet toteutetaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla aluetukeen oikeutetulla tukialueella ja koska nämä toimenpiteet liittyvät läheisesti aluetuella tuettuun investointihankkeeseen tai on omistettu siihen, komission alustavana näkemyksenä oli, että toimenpiteet muodostaisivat osan Propapierin investointihanketta, jos ne osoittautuvat valikoiviksi Propapierin hyväksi, ja niiden olisi silloin täytettävä vuosille 2007-2013 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (12), jäljempänä ’aluetukisuuntaviivat’, vaatimukset. Komissio esitti erityisinfrastruktuurin muodossa myönnettyjä investointitukia koskevia epäilyjä. Erityisesti se epäili tuen enimmäisintensiteetin noudattamista ja kannustavaa vaikutusta.
(26)
Aluetukisuuntaviivojen mukaan investointitukea saaneille yrityksille voidaan lisäksi myöntää toimintatukea. Toimintatuen soveltuvuus sisämarkkinoille on kuitenkin arvioitava erillään investointituesta aluetukisuuntaviivojen 5 jakson kriteerien perusteella. Komissio päätteli menettelyn aloittamispäätöksessä, että jos Propapier saa alennettujen jäteveden käsittelymaksujen muodossa toimintatukea, joka ei noudata markkinataloussijoittajaperiaatetta, tämän toimintatuen ei voitaisi katsoa noudattavan aluetukisuuntaviivoja eikä komission päätöksentekokäytäntöä toimintatukien hyväksymisessä. Vaikka tuensaaja sijaitsee toimintatukeen oikeutetulla alueella (SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen tukialue), muut tärkeät edellytykset toimintatuen soveltumiselle sisämarkkinoille eivät täyty. Ei ollut viitteitä siitä, että toimintatuki olisi oikeutettua joko luonteensa tai alueellisen kehityksen edistämisen puolesta tai että sen määrä olisi oikeassa suhteessa haittoihin, jotka sillä on tarkoitus poistaa. Toimintatuki ei myöskään olisi ajallisesti rajattua eikä sen määrä vähenisi ajan mittaan. Sen vuoksi komissio epäili alennettujen maksujen muodossa myönnetyn toimintatuen soveltuvuutta sisämarkkinoille.
3.1 AVUSTUKSET JULKISESTI TUETUILLE INFRASTRUKTUURIHANKKEILLE, MUKAAN LUKIEN JÄTEVEDENKÄSITTELYLAITOS
3.1.1 Pysäköintialue, Oder-Spree-kanavan leventäminen/syventäminen, uusi tie
(27)
Alustavan arvioinnin aikana todettiin, että pysäköintialueen kapasiteetti ei vastaa kantelijan väitteitä ja että se ei sijaitse Propapierin tuotantolaitoksen välittömässä läheisyydessä. Lisäksi todettiin, että pysäköintialue on yleisesti käytettävissä ja että se ei palvele ainoastaan Oder-Spree-kanavan teollisuusaluetta vaan myös muita kaupungissa sijaitsevia teollisuusalueita. Näiden pysäköintipaikkojen ansiosta kunta voisi sulkea kuorma-autoille tarkoitettuja pysäköintipaikkoja kaupungin keskustassa. Lisäksi Propapier rakentaa omia pysäköintipaikkoja, jotka ovat myös kuorma-autojen käytettävissä. Sen vuoksi komissio päätteli, että Propapier ei todennäköisesti saa valikoivaa etua pysäköintialueen rakentamisesta.
(28)
Teollisuusalueen ja valtatie 112:n yhdistävän uuden tien rakentamisesta komissio totesi, että tien rakentaminen vähentää liikennettä ja ilmansaastumista Eisenhüttenstadtin keskustassa, koska teollisuusalueelle menevät kuorma-autot voivat kiertää keskustan ja ajomatka lähimpään alueelliseen keskukseen lyhenee. Sen vuoksi komissio päätteli, että Propapier ei todennäköisesti saa valikoivaa etua uuden tien rakentamisesta.
(29)
Oder-Spree-kanavan leventämis- ja syventämistöiden osalta komissio totesi, että töiden tarkoituksena ei ollut valikoivan edun luominen Propapierille, vaan ne olivat osa vesiväylän välttämätöntä säännöllistä kunnossapitoa. Sen vuoksi komissio päätteli, että Propapier ei todennäköisesti saa valikoivaa etua Oder-Spree-kanavan leventämisestä ja syventämisestä.
(30)
Komissio ei tuolloin kuitenkaan pystynyt sulkemaan kokonaan pois sitä mahdollisuutta, että Propapier hyötyy näistä infrastruktuuritoimenpiteistä muita yrityksiä enemmän.
(31)
Ennen lopullisen kantansa esittämistä siitä, sisältyykö näihin toimenpiteisiin valtiontukea, komissio pyysi sen vuoksi kolmansia esittämään huomautuksensa. Samaan aikaan se pyysi Saksaa toimittamaan muodollisen tutkintamenettelyn aikana lisätietoja pysäköintialueen ja uuden tien rakentamisesta sekä Oder-Spree-kanavan leventämisestä ja syventämisestä.
3.1.2 Avustus jätevedenkäsittelylaitoksen rakentamiseen
(32)
Komissio päätteli menettelyn aloittamispäätöksessä, että jos tukiohjelma N 644e/02 katsottaisiin nyt sisämarkkinoiden kehityksen vuoksi tueksi, sitä olisi pidettävä voimassa olevana tukena TAZV:lle.
(33)
Komissio ilmaisi kuitenkin epäilevänsä sitä, että jätevedenkäsittelylaitos muodostaa erityisinfrastruktuurin. Tässä yhteydessä se totesi, että laitoksella on Propapierin lisäksi muitakin käyttäjiä: kanadalainen aurinkosähkölaitteiden toimittaja 5N PV ja energiatoimittaja EnBW. Ei myöskään ollut tiedossa, kuinka suuri osa jätevedenkäsittelylaitoksen kapasiteetista on todellisuudessa osoitettu näille asiakkaille. Tutkinnan tässä vaiheessa käytettävissä olleiden tietojen perusteella komissio ei pystynyt arvioimaan, oliko uuden jätevedenkäsittelylaitoksen rakentaminen välttämätöntä jo näiden kahden yrityksen vuoksi. Lisäksi toinen näistä kahdesta käyttäjästä, EnBW:n operoima voimalaitos, osallistui suoraan Propapierin hankkeeseen, sillä voimalaitos toimittaa paperitehtaan tuotantoprosessissa tarvittavan energian (13).
(34)
Jos Propapier todella käyttää 90 prosenttia jätevedenkäsittelykapasiteetista, komission mielestä on kysyttävä, eikö jo tämä seikka muodosta riittävää todistetta siitä, että laitos on tarkoitettu yksinomaan tai vähintään ensisijassa Propapierin käyttöön (ja on siten Propapierille omistettu). Sen vuoksi oli tutkittava tarkemmin Saksan väitettä, jonka mukaan jätevedenkäsittelylaitoksella on tulevaisuudessa useampia käyttäjiä.
(35)
Lisäksi todettiin, että on otettava huomioon se, kuinka paljon investoijia voi enintään sijoittautua Oder-Spree-kanavan teollisuusalueelle ja kuinka paljon laitoksen kapasiteetista ne keskimäärin käyttäisivät. Tältä osin Saksaa pyydettiin esittämään yksityiskohtaisia tietoja teollisuusalueen kehittämistä koskevasta yleissuunnitelmasta ja jätevedenkäsittelylaitoksen vapaasta kapasiteetista, joka voitaisiin osoittaa mahdollisille käyttäjille. Lisäksi Saksan oli esitettävä lisätietoja modulaarisen ratkaisun teknisestä toteuttamiskelpoisuudesta jätevedenkäsittelylaitoksen rakentamisen yhteydessä (14).
(36)
Kuten jo esitettiin, komission alustavan näkemyksen mukaan infrastruktuuritoimenpiteisiin liittyvät toimenpiteet katsottaisiin osaksi Propapierin investointihanketta, jos ne osoittautuvat valikoiviksi. Sen vuoksi niiden olisi täytettävä aluetukisuuntaviivojen vaatimukset ja erityisesti tuen enimmäisintensiteettiä ja kannustavaa vaikutusta koskevat määräykset.
3.2 ALENNETUT MAKSUT JÄTEVEDENKÄSITTELYLAITOKSEN KÄYTÖSTÄ
(37)
Kuten jätevedenkäsittelylaitoksen rakentamista koskevan toimenpiteen tapauksessa, Saksa katsoi tässäkin tapauksessa, että jos Propapierin maksamaan korvaukseen sisältyy tukea, kyse on voimassa olevasta tuesta. Saksan mukaan komission asiassa N 644e/02 tekemä päätös GA-ohjelman hyväksymisestä kattaa myös ohjelman välilliset vaikutukset.
(38)
Komissio kuitenkin päätteli menettelyn aloittamispäätöksessä, että alennettujen jätevesimaksujen muodossa myönnetty mahdollinen tuki ei kuulu päätöksen N 644e/02 soveltamisalaan, ja jos maksut luokitellaan tueksi, kyse olisi uudesta tuesta.
(39)
Arvioidessaan sitä, saako Propapier maksujen kautta taloudellista etua, komissio ilmaisi menettelyn aloittamispäätöksessä epäilevänsä sitä, vastasivatko TAZV:n perimät maksut kaikkia kustannuksia ja olisiko yksityinen investoija asettanut maksut samalle tasolle.
(40)
Komissio katsoi, että Propapierin suorittamat maksut eivät kata jäteveden käsittelystä aiheutuvia kustannuksia kokonaan. Saksa on itsekin myöntänyt, että kyseiset maksut kattavat ainoastaan 20 prosenttia sijoitetun pääoman laskennallisista koroista, sillä kunnan muista julkisista lähteistä saamaa 80 prosentin avustusta laitoksen rakentamista varten ei oteta huomioon laskettaessa laskennallisia korkoja. Tältä osin komissio totesi menettelyn aloittamispäätöksessä, että yhteisön vesipolitiikan puitteista annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/60/EY, jäljempänä ’EU:n vesipuitedirektiivi’ (15), ja Brandenburgin KAG-laissa säädetään, että jätevedenkäsittelylaitoksen käytöstä perittävien maksujen on katettava kaikki kustannukset (16). Menettelyn aloittamispäätöksessä viitataan lisäksi asioihin InfraLeuna (17) ja Kimberly-Clark/Scott (18), joissa komissio katsoi, että kaikki kustannukset kattavat maksut vastaavat kustannuksia, jotka yrityksen on tavallisesti katettava.
(41)
Kantelija väitti, että edun toteamiseksi Propapierin todellisuudessa suorittamien maksujen suuruutta olisi verrattava niiden maksujen suuruuteen, joita yksityinen investoija perisi TAZV:n asemassa.
(42)
Saksa ehdotti, että Propapierin maksamia maksuja olisi verrattava alan keskimääräisiin hintoihin, ja mainitsi tutkimuksen, jonka mukaan keskimääräinen hinta on 0,24-1 euroa kuutiometriltä (19).
(43)
Komissio totesi menettelyn aloittamispäätöksessä, että vaikutti siltä, että yksityistä sijoittajaa koskevaa periaatetta voitaisiin soveltaa tässä tapauksessa. Se ilmaisi kuitenkin epäilynsä siitä, voitaisiinko tällaisen vertailuarvon avulla sulkea pois valtiontuen olemassaolo, sillä tiedot näyttivät olevan vääristyneitä. Vaikka mainitut muiden kuntien maksut vastaisivat täysiä kustannuksia, erilaiset hinnat näyttivät johtuvan erilaisista paikallisista olosuhteista, jotka yksityisen sijoittajan kannalta oikeuttaisivat erilaiset hintatasot. Sen vuoksi komissio ilmaisi menettelyn aloittamispäätöksessä epäilevänsä sitä, että Propapierille syntyvän edun olemassaolo voitaisiin sulkea pois näiden tietojen perusteella.
(44)
Jos toimenpide todella on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua uutta tukea, komissio epäilee sen soveltuvuutta sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan nojalla, kuten johdanto-osan 26 kappaleessa jo esitetään. Jos ilmenee, että maksu muodostaa alueellisen toimintatuen, on sen soveltuvuudesta sisämarkkinoille epäilyjä, sillä tukea ei ole rajattu ajallisesti, sen määrä ei vähene ajan mittaan eikä sitä ole tarkoitettu tiettyjen (toteen näyttämättömien) alueesta johtuvien haittojen korvaamiseen.
4. SAKSAN JA KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET MENETTELYN ALOITTAMISPÄÄTÖKSESTÄ
4.1 ONKO JULKISILLA VAROILLA RAHOITETUISSA INFRASTRUKTUURIHANKKEISSA KYSE PROPAPIERILLE TARKOITETUSTA ERITYISINFRASTRUKTUURISTA?
4.1.1 Pysäköintialue
Kantelijan huomautukset
(45)
Komissio ei hyväksynyt menettelyn aloittamispäätöksessä kantelijan ilmoittamaa pysäköintipaikkojen määrää. Kantelijan mukaan ilmoitetut tiedot (186 pysäköintipaikkaa henkilöautoille ja 71 pysäköintipaikkaa kuorma-autoille) ovat peräisin Eisenhüttenstadtin tilaamasta alustavasta kehityssuunnitelmasta.
(46)
Kantelijan tietojen mukaan Propapierin alkuperäisissä rakennussuunnitelmissa ei mainita yksityisen pysäköintialueen rakentamista, ja vaikka Propapier rakentaisi oman pysäköintialueen, niin sanottu julkinen pysäköintialue hyödyttää ensi sijassa Propapieria: liikennemerkillä osoitetaan kuorma-autojen pysäköintipaikkoja voimalaitokselle ja paperitehtaalle. Lisäksi pysäköintialue sijaitsee Propapierin tuotantolaitoksen välittömässä läheisyydessä (se ulottuu paperitehtaan rajalle asti ja on alun perin Propapierin hankkeeseen sisältyneen voimalaitoksen vieressä). Pysäköintialueella ei ole palveluita, joita yleensä odotettaisiin olevan julkisella pysäköintialueella.
(47)
Kantelija väittää, että pysäköintialueen sijainti ei ole suotuisa ja että se on liian kaukana, jotta muut kaupungin keskustan liikeyritykset voisivat käyttää sitä ja kaupunki voisi sen seurauksena sulkea kuorma-autojen pysäköintipaikkoja kaupungin keskustassa.
Saksan huomautukset
(48)
Saksan mukaan pysäköintialue ei anna Propapierille valikoivaa etua. Se on yleisesti käytettävissä eikä sitä ole tarkoitettu pelkästään Oder-Spree-kanavan teollisuusalueen käyttöön. Lisäksi Propapierilla on omia pysäköintipaikkoja (213 pysäköintipaikkaa henkilöautoille ja 27 kuorma-autoille) ja rakennuslupa 120 henkilöautopysäköintipaikalle.
(49)
Saksa kiistää kantelijan näkemyksen, jonka mukaan pysäköintialueesta olisi hyötyä ensi sijassa Propapierille ja sen sijainti olisi epäsuotuisa ja liian syrjäinen palvellakseen Eisenhüttenstadtin keskustan muita liikeyrityksiä.
(50)
Saksan mukaan kantelijan mainitsema liikennemerkki, jolla osoitettiin kuorma-autojen pysäköintipaikkoja voimalaitokselle, oli tilapäinen ja yhteydessä voimalaitoksen rakennustöihin. Nämä työt saatiin päätökseen maaliskuun 2011 lopussa. Pysäköintialueelle ohjataan uudelta tieltä liikennemerkein, joissa ei viitata tiettyyn yritykseen tai laitokseen.
4.1.2 Tie
Kantelijan huomautukset
(51)
Kantelija kiistää Saksan väitteet, joiden mukaan uuden tien tarkoituksena on yhdistää teollisuusalue valtatiehen B 112. Kantelijan mukaan tie päättyy muutaman metrin päähän paperitehtaasta, eikä näytä siltä, että sitä oltaisiin jatkamassa. Jos sitä kuitenkin jatketaan, ei siitä olisi hyötyä muille yrityksille, sillä alueella, jolle sitä jatkettaisiin, ei sijaitse muita yrityksiä.
(52)
Sen vuoksi kantelija katsoo, että pysäköintialue ja tie antavat Propapierille valikoivan edun ja ne on tarkoitettu Propapierin käyttöön.
Saksan huomautukset
(53)
Saksan mukaan uusi tie yhdistää Oder-Spree-kanavan teollisuusalueen ja sen pohjoisen laajennusosan valtatiehen B 112. Se vähentää liikennemääriä ja ilmansaastumista Eisenhüttenstadtin keskustassa, mahdollistaa kuorma-autoille keskustan kiertämisen ja lyhentää teollisen ja kaupallisen liikenteen ajoaikoja Frankfurtiin (Oder) vähintään kolmanneksella. Se on osa jo vuonna 1993 tehtyä yleistä suunnitelmaa teollisuusalueen kehittämiseksi ja parantaa frankfurtilaisten yritysten pääsyä Eisenhüttenstadtin sisävesisatamaan. Saksa väittää, että tietä suunniteltiin jo osavaltion hallituksen Oder-ohjelmassa.
(54)
Se luo ArcelorMittal-teollisuusalueelle ja muille teollisuusalueille uusia kehitysmahdollisuuksia. Tie rakennettiin kahdessa vaiheessa; teknisistä vaikeuksista johtuneen viivästyksen jälkeen viimeinen osa tiestä valmistui vuonna 2013.
4.1.3 Oder-Spree-kanavan leventäminen/syventäminen,
(55)
Eisenhüttenstadt laajensi vuonna 2008 Oder-Spree-kanavan teollisuusaluetta houkutellakseen alueelle yrityksiä. Saksan mukaan Oder-Spree-kanavan leventämis- ja syventämistyöt ovat osa Euroopan laajuiseen verkkoon (TEN) kuuluvan vesiväylän välttämätöntä säännöllistä kunnossapitoa. Vuodesta 2003 alkaen koko kanavan pituudelle on rakennettu sulkuja (tällä hetkellä Kersdorfin sulku, Fürstenwalden sulun rakentamista on lykätty). Saksa väittää, etteivät työt ole yhteydessä Propapieriin eikä Propapierille luoda valikoivaa etua.
4.1.4 Onko jätevedenkäsittelylaitoksessa kyse Propapierille tarkoitetusta erityisinfrastruktuurista?
Kantelijan huomautukset
(56)
Kantelija väittää, että tuki ei voi kuulua sen tukiohjelman soveltamisalaan, joka ei asiassa N 644e/02 tehdyn päätöksen mukaan ole tukea, koska kyseinen tukiohjelma ei ollut voimassa ajankohtana, jolloin investointituki TAZV:n jätevedenkäsittelylaitoksen rakentamiseen myönnettiin, sillä ohjelman voimassaolo päättyi vuoden 2006 lopussa.
(57)
Lisäksi kantelija väittää, että tukiohjelmaa ei ole mahdollista soveltaa siitäkään syystä, että jätevedenkäsittelylaitos ei tarjoa julkista palvelua, vaan se on rakennettu yksinomaan Propapierin ensisijaiseen käyttöön.
(58)
Kantelijan mukaan paperiteollisuudella on yleensä - myös Saksassa - omat jätevedenkäsittelylaitoksensa kierrätyspaperitehtaille. Näin ollen Saksan perustelu, jonka mukaan yritykset ovat velvoitettuja liittymään yleiseen jätevesijärjestelmään, ei pidä paikkansa.
(59)
Kantelijan tietojen mukaan jätevedenkäsittelylaitos ei ole osa teollisuusalueen yleistä taloudellista kehityssuunnitelmaa, joka kattaisi kaikki mahdolliset investoijat, vaan se kehitettiin ja esiteltiin jo vuonna 2007 samaan aikaan kuin Propapierin paperitehdas ja voimalaitos. Eisenhüttenstadtin 7 päivänä marraskuuta 2007 päivätty päätösluonnos teollisuusalueen kehittämisestä koskee sen vuoksi ainoastaan kahta tai kolmea investoijaa. Kantelija väittää, että Eisenhüttenstadt on mainostanut teollisuusaluetta vasta vuodesta 2010 alkaen ja että se ryhtyi etsimään muita investoijia vasta Smurfit Kappan kantelun jälkeen.
(60)
Kantelijan mielestä TAZV:n laitoksen rakenteellisten erityispiirteiden vuoksi on selvää, että se räätälöitiin täyttämään erityisesti Propapierin tarpeet. Jätevedenkäsittelylaitosten tekniset piirteet ovat erittäin alakohtaisia. Kierrätyspaperitehtaiden jätevedenkäsittelylaitokset käsittävät yleensä anaerobisen ja aerobisen puhdistusvaiheen, kun taas tavanomaisissa kunnallisissa jätevedenkäsittelyjärjestelmissä on usein ainoastaan aerobinen puhdistusvaihe. Se, että TAZV:n jätevedenkäsittelylaitoksessa on molemmat vaiheet, on kantelijan mukaan lisätodiste siitä, ettei laitos palvele yleistä etua vaan muodostaa Propapierille tarkoitetun erityisinfrastruktuurin.
(61)
Kantelijan mukaan on erittäin epätodennäköistä, että laitosta suunniteltaessa otettiin huomioon muut kuin Propapierin paperitehtaan (ja siihen liittyvän voimalaitoksen, joka on nyt EnWB:n omistuksessa) kapasiteettitarpeet. Kantelija väittää, että EnWB ei ole riippumaton käyttäjä, sillä voimalaitosinvestointi liittyy tiiviisti paperitehdashankkeeseen eikä sitä olisi toteutettu ilman Propapierin tehdasta.
(62)
Kantelija huomauttaa, että toinen teollisuusalueella sijaitseva investoija, 5N PV, käyttää vain erittäin pienen osuuden TAZV:n jätevedenkäsittelykapasiteetista ja että alueella jo aikaisemmin sijainnut jätevedenkäsittelylaitos olisi voinut kattaa sen jätevedenkäsittelytarpeet. Koska 5N PV aloitti toimintansa jo toukokuussa 2008, toisin sanoen kaksi vuotta ennen TAZV:n uuden laitoksen käyttöönottoa, se käytti aluksi jo olemassa ollutta jätevedenkäsittelylaitosta.
(63)
Kantelija toteaa, että ei ole ennusteita muiden mahdollisten investoijien odotettavissa olevasta jätevedenkäsittelytarpeesta eikä tietoja siitä, olisiko tällaista lisäkapasiteettia käytettävissä ja milloin sitä olisi käytettävissä. Tällä hetkellä vapaata kapasiteettia ei joka tapauksessa juurikaan ole. Lisäksi kantelija viittaa lehtiartikkeliin (Märkische Oderzeitung, 3. helmikuuta 2011), jonka mukaan yhdessä ilmastusaltaassa on havaittu tekninen vika ja kaikki käytettävissä olevat altaat tarvitaan nykyisen teollisen käyttäjän tarpeisiin.
(64)
Kantelija katsoo, että Saksa on epäsuoraan vahvistanut, ettei jätevedenkäsittelylaitosta käytä yksikään muu yritys, sillä se on todennut, että TAZV:n uuden laitoksen maksut ovat alhaisemmat kuin olemassa olevan laitoksen maksut, koska uusi laitos ei edellytä kallista viemäröintijärjestelmää yksittäisten käyttäjien välille (ja näin se on vahvistanut, ettei uusia käyttäjiä tule).
(65)
Kantelijan mukaan TAZV:n tiedoista ilmenee, että Propapier käyttää vähintään 90 prosenttia laitoksen päivittäisestä kapasiteetista.
(66)
Kantelija toteaa, että Saksan väite jätevedenkäsittelylaitoksen modulaarisesta rakennustavasta on pelkästään teoreettinen eikä rakennustapa tuo mittakaavaetuja, sillä toinen moduuli maksaa 80-90 prosenttia ensimmäisestä. Moduulien lisäämisestä aiheutuvat suhteellisen korkeat kustannukset tukevat sitä, että 42 miljoonan euron alkuinvestointi hyödyttää pääasiassa Propapieria valikoivana toimenpiteenä.
(67)
Kantelijan tietojen mukaan TAZV:n uuden laitoksen rakentaminen Propapierin välittömään läheisyyteen voimalaitoksen ja paperitehtaan viereen tekee Propapierille mahdolliseksi hyödyntää jäteveden anaerobisessa käsittelyssä syntyvää biokaasua.
(68)
Edellä esitetyn perusteella kantelija päättelee, että TAZV:n laitos on Propapierin erityisinfrastruktuuri ja että julkinen rahoitus jätevedenkäsittelylaitoksen rakentamiseen on investointitukea Propapierille. Kantelijan mielestä komission olisi tutkittava, täyttääkö kyseinen toimenpide yhdessä Propapierin paperitehtaalle myönnetyn alueellisen investointituen kanssa (asia SA.23827) kaikki aluetukisuuntaviivojen edellytykset.
Saksan huomautukset
(69)
Tukiohjelman N 644e/02 nojalla myönnetyt toimenpiteet eivät ole Saksan mukaan tukea.
Julkinen infrastruktuuri on kaikkien käytettävissä samoin ehdoin
(70)
Saksa väittää, että jätevedenkäsittelylaitosta ei ole tarkoitettu Propapierille. Kyse on julkisesta infrastruktuurista, joka liittyy vaaratekijöiden torjuntaan ja edistää ympäristönsuojelua ja väestön suojelua sairauksilta. Kaikilla Oder-Spree-kanavan teollisuusalueella sijaitsevilla tai sinne tulevaisuudessa sijoittautuvilla yrityksillä on oikeus liittyä julkiseen jätevedenkäsittelylaitokseen ja käyttää sitä samoin ehdoin. Maksut lasketaan samojen laissa säädettyjen periaatteiden mukaisesti. Jätevedenkäsittely kuuluu Saksassa kuntien vastuulle, ja jätevedenkäsittelyjärjestelmään liittyminen ja sen käyttäminen on pakollista. Käyttäjät eivät voi valita toista palveluntarjoajaa kuin kunnallinen laitos.
(71)
Saksa kiistää kantelijan väitteen, jonka mukaan paperitehtailla on tavallisesti oma jätevedenkäsittelyjärjestelmänsä eikä niiden velvollisuutena ole liittyä kunnalliseen jätevesijärjestelmään. Saksa toteaa, että Propapierilla on lakisääteinen velvollisuus (20) liittyä TAZV:n laitokseen ja käyttää sitä. Poikkeukset tästä liittymisvelvollisuudesta ovat erittäin rajallisia (ainoastaan silloin kun liittyminen ei ole mahdollista tai kohtuullista). Paperintuottajien harjoittamasta jätevesien käsittelystä on julkisesti saatavilla vain vähän tietoja, mutta näiden tietojen mukaan lukuisat paperitehtaat ovat liittyneet kunnallisiin jätevedenkäsittelylaitoksiin.
Infrastruktuuria ei ole rakennettu erityisesti Propapieria varten
(72)
Saksa ei yhdy kantelijan väitteeseen, jonka mukaan TAZV:n laitos on räätälöity Propapieren teknisten tarpeiden mukaan. Sen mukaan kaksivaiheinen jätevedenkäsittely ei ole tunnusomaista vain paperiteollisuudelle vaan se on yleistä monilla eri aloilla, ja useilla kunnallisilla jätevedenkäsittelylaitoksilla on käytössä kaksivaiheinen jätevedenkäsittely. TAZV:n laitokset tekniset piirteet (kaksivaiheinen biologinen prosessi) perustuvat nykyisiin teknisiin standardeihin, ja niissä otetaan huomioon, että huomattava osa jätevedestä olisi erittäin saastunutta. Saksa myöntää, että sellaisilla kunnallisilla jätevedenkäsittelylaitoksilla, jotka käsittelevät ainoastaan saniteettijätevettä tai vähän likaantunutta vettä, ei yleensä ole erillistä esikäsittelyvaihetta, mutta korostaa, että kaksivaiheinen käsittely on yleistä laitoksissa, joiden on käsiteltävä teollisuusjätevesiä. Saksa esitti luettelon 18:sta Saksassa sijaitsevasta paperitehtaasta, jotka valmistavat kierrätyspaperia ja ovat liittyneet kunnalliseen jätevedenkäsittelylaitokseen. Se totesi, että paperiteollisuuden jätevesiä käsitellään sekä yksi- että kaksivaiheisissa kunnallisissa jätevedenkäsittelylaitoksissa.
(73)
Saksan mukaan jätevedenkäsittelylaitos muodostaa osan yleisten infrastruktuuritoimenpiteiden pakettia Oder-Spree-kanavan teollisuusalueen kehittämiseksi. Yhtäkään näistä toimenpiteistä ei ole tarkoitettu yhdelle ainoalle yritykselle. Propapierilla tai mahdollisilla käyttäjillä ei ole vaikutusvaltaa päätöksiin, jotka koskevat laitoksen rakentamista, siihen liittymistä ja sen käyttöä.
(74)
Saksa kiistää väitteen, jonka mukaan TAZV:n jätevedenkäsittelylaitos olisi rakennettu Propapieria varten. Se selittää, että laitoksen rakentamista suunniteltiin jo vuosina 2004-2006 muiden mahdollisten investointien yhteydessä kauan ennen Propapierin tulemista alueelle.
(75)
Saksa toteaa, että teollisuusalueen ulkopuolisen jätevedenkäsittelyinfrastruktuurin kapasiteetti on rajoitettua ja saatavilla oleva jäännöskapasiteetti riittäisi ainoastaan yhden (pienen) investoijan tarpeiden kattamiseen. Saksa vahvistaa, että 5N PV oli todellakin aluksi liittynyt olemassa olevaan laitokseen.
(76)
Sitä, että Propapierin sijoittautuminen alueelle antoi alkusysäyksen jo kauan suunnitteilla olleen jätevedenkäsittelylaitoksen rakentamisen aloittamiselle, ei Saksan mukaan voida pitää valikoivana etuna Propapierille. Saksa viittaa julkisasiamies Van Gervenin ratkaisuehdotukseen asiassa C-225/91 (Matra v. komissio) (21), jossa hän vahvisti, että on väistämätöntä, että alkuvaiheessa infrastruktuuria käyttää pääasiassa yritys, joka sijoittautuu ensimmäisenä uudelle teollisuusalueelle. Tilanne kuitenkin muuttuu, jos alue kehittyy odotusten mukaisesti.
(77)
Saksa ilmoittaa, että kaikki Oder-Spree-kanavan teollisuusalueelle sijoittautuneet kolme yritystä, nimittäin Propapier, 5N PV ja EnBW:n voimalaitos, ovat liittyneet jätevedenkäsittelylaitokseen ja käyttävät sitä. Saksa toteaa myös, että eri aikoina on harkittu useiden muiden toimijoiden sijoittautumista alueelle (yksi tai kaksi korvaavan polttoaineen tuotantolaitosta, aurinkosähkön tuotannossa käytettävää lasia valmistava tehdas, useille eri alojen investoijille tehdyt investointitarjoukset ja useiden mahdollisten investoijen vierailut alueella), mutta teollisuusalueen jatkokehittäminen veisi aikaa erityisesti kriisin vuoksi, joka on vaikuttanut erityisen voimakkaasti epäedullisessa asemassa oleviin alueisiin.
Nykyinen kapasiteetti
(78)
Saksa kiistää kantelijan väitteet, joiden mukaan Saksa ei ole ilmoittanut jätevesikapasiteettia TAZV:n laitoksen käyttäjille, Propapier käyttää kapasiteetista vähintään 90 prosenttia ja vapaata kapasiteettia ei ole.
(79)
Saksan mukaan TAZV:n jätevedenkäsittelylaitoksella on nykyisessä muodossaan vapaata kapasiteettia mahdollisten uusien investoijien käyttöön. Laitoksen tämänhetkiset kolme käyttäjää käyttävät kapasiteettia yhdessä [ 500] (22) m3/h, kun TAZV:n laitoksen enimmäiskapasiteetti on 638 m3/h. Näin ollen käytössä oleva kokonaiskapasiteetti on noin [60-80] prosenttia ja vapaata kapasiteettia on saatavilla noin [150-250] m3/h. Propapierin käyttämä kapasiteetti on keskimäärin [300-500] m3/h ja enimmillään [400-500] m3/h. Näin ollen Propapier käyttää TAZV:n laitoksen kokonaiskapasiteetista [ 70] prosenttia ja enintään [ 70] prosenttia.
TAZV:n laitoksen modulaarinen rakennustapa
(80)
Saksa väittää, että TAZV:n laitosta oli tarkoitus alusta alkaen laajentaa modulaarisesti Oder-Spree-kanavan teollisuusalueen asteittaisen kehittämisen myötä. Laitoksen modulaarinen suunnittelu ilmenee TAZV-tiivistelmässä vuodelta 2007, jossa käsitellään mahdollisesti voimakkaasti likaantunutta vettä, jota syntyy paperiteollisuudessa, bioetanolin tuotannossa ja muilla teollisuuden aloilla.
(81)
Saksa toteaa, että laitoksen keskeiset osat on jo nykyisessä rakennusvaiheessa mitoitettu laajennuksen jälkeisen enimmäiskapasiteetin mukaan. Esimerkiksi 5 kilometriä pitkän putken, jota pitkin vesi kuljetetaan käsittelyn jälkeen Oderjokeen, nimellishalkaisija on kolme kertaa suurempi kuin nykyisessä rakennusvaiheessa vaaditaan (se voisi kuljettaa vettä 1 945 m3/h, kun nykyinen huippuvirtaus on ainoastaan 638 m3/h), ja TAZV:llä on mahdollisuus laajentaa vedenkäsittelylaitosta 3,3 hehtaarin suuruiselle naapuritontille. Mahdollisilla käyttäjillä olisi tällaisen modulaarisen laajennuksen jälkeen myös samanarvoinen oikeus käyttää jätevedenkäsittelylaitosta.
(82)
Sen vuoksi Saksa väittää, että Propapierilla tällä hetkellä oleva suuri osuus jätevedenkäsittelylaitoksen kokonaiskapasiteetista ei merkitse valikoivaa etua, vaan pelkästään kuvastaa ohimenevää tilannetta, sillä infrastruktuuri on suunniteltu siten, että se pystyy modulaarisen laajentamisen kautta palvelemaan uusia käyttäjiä samoin ehdoin. Tämä vie aikaa, sillä jätevedenkäsittelylaitos on osa aluetta koskevaa yleistä taloudellista kehityssuunnitelmaa, joka käsittää useita laajennusalueita eri vaiheissa. Nykytilanne, jossa alueelle on sijoittautunut vain kolme investoijaa, on tilapäinen vaihe teollisuusalueen kehittämisessä, joka alkoi vuonna 1994. Noin puolet Oder-Spree-kanavan teollisuusalueesta (35 hehtaaria) on vielä muiden investoijien käytettävissä. Saksa arvioi vuonna 2011, että alue saadaan käyttöön viiden vuoden kuluessa, ja se toteaa lisäksi, että laajentamista voitaisiin vielä jatkaa uudelle koillisalueelle (40 hehtaaria) ja pohjoisalueelle (160 hehtaaria).
(83)
Saksa kiistää kantelijan näkemyksen, jonka mukaan TAZV:n laitoksen modulaarinen rakennustapa ei toisi mittakaavaetuja. Saksan viranomaiset selittävät, että TAZV:n laitoksen modulaarinen laajentaminen on toteutettavissa kolmessa vaiheessa, ja paljon pienemmin kustannuksin lisättyä kapasiteettia (kuutiometreinä) kohden kuin alkuinvestoinnin tapauksessa:
-
vaihe 1 (kapasiteetin lisäys 33 %, jäteveden lisämäärä 213 m3) voidaan toteuttaa muutamassa kuukaudessa; se kasvattaisi teollisuusaluetta noin 19 hehtaaria ja maksaisi 1,2-1,5 miljoonaa euroa;
-
vaihe 2 (kapasiteetin lisäys 69 %, jäteveden lisämäärä 426 m3) voidaan toteuttaa muutamassa kuukaudessa; se kasvattaisi teollisuusaluetta noin 38 hehtaaria ja maksaisi 5,3-5,6 miljoonaa euroa;
-
vaihe 3 (laajentaminen naapuritontille, kapasiteetin lisäys 100 %, jäteveden lisämäärä 638 m3) kasvattaisi teollisuusaluetta noin 57 hehtaaria ja maksaisi 17-18 miljoonaa euroa. Kapasiteetin lisäys 100 prosentilla edellyttäisi naapuritonttia koskevan option käyttämistä ja maksaisi enintään 18 miljoonaa euroa.
(84)
Saksa väittää, että jätevedenkäsittelylaitoksen modulaarinen rakennustapa on tehokasta ja taloudellista resurssien käyttöä koskevan vaatimuksen mukaista ja sitä on tarkasteltava ottaen huomioon jätevedenkäsittelylaitosten aikaisempi ylimitoitus Saksan uusissa osavaltioissa. Tällaisen modulaarisen suunnittelun katsominen valikoivaksi eduksi ja seuraamusten määrääminen siitä johtaisi itse asiassa siihen, että infrastruktuurit rakennetaan epätaloudellisesti liian suuriksi. Sitä paitsi maksut eivät kattaisi tällaisesta ylimitoituksesta aiheutuvia kustannuksia.
(85)
Jos laitoksen koon nykyinen rajoittaminen katsottaisiin valikoivaksi eduksi, kannustaisi se infrastruktuurin epätaloudelliseen ylimitoittamiseen.
(86)
Saksan mukaan kantelijan mainitsema lehtiartikkeli (ks. johdanto-osan 63 kappale) ei ole asian kannalta merkityksellinen. Viranomaisten mukaan ylimääräisen käyttämättömän altaan rakentaminen ainoastaan teknisiä ongelmatilanteita varten olisi vastoin taloudellista ja tehokasta suunnittelua koskevia määräyksiä, jotka sisältyvät GA-ohjelmaan.
(87)
Kantelijan mukaan TAZV:n uuden laitoksen käyttäjät maksavat alhaisempia maksuja kuin olemassa olevan kunnallisen laitoksen käyttäjät, koska uudessa laitoksessa ei tarvita kattavaa putkistoa kaikkien käyttäjien liittämiseksi toisiinsa. Saksa kiistää kantelijan päätelmän, jonka mukaan uudelle laitokselle ei sen vuoksi voisi tulla uusia käyttäjiä. Saksan tietojen mukaan uusia teollisia käyttäjiä voidaan liittää laitokseen ongelmitta, ja käyttäjämäärän rajoittaminen johtuu ensi sijassa sen putken koosta, joka johtaa käsitellyn veden Oderjokeen.
(88)
Saksa kiistää kantelijan väitteen, jonka mukaan Propapier voisi hyödyntää TAZV:n laitoksen tuottamaa biokaasua. Jätevedenkäsittelylaitoksen käyttäjät eivät pysty hyödyntämään biokaasua. TAZV hyödyntää biokaasun omassa kolmen megawatin voimalaitoksessaan.
(89)
Saksa kiistää väitteen, jonka mukaan Smurfit Kappan kantelun jälkeen alettiin etsiä myös muita mahdollisia investoijia teollisuusalueelle. Eisenhüttenstadt antoi jo vuonna 1998 Investor Center Ostbrandenburgille tehtäväksi teollisuus- ja liiketoimintatilojen markkinoinnin, muun muassa Oder-Spree-kanavan teollisuusalueella. Oder-Spree-kanavan teollisuusaluetta koskevat suunnitteluasiakirjat ovat olleet olemassa vuodesta 1995.
(90)
Saksa päättelee, että TAZV:n laitos ei ole Propapierille tarkoitettu infrastruktuuri.
(91)
Lisäksi Saksa päättelee, että laajennetulla Oder-Spree-kanavan teollisuusalueella toteutetut infrastruktuuritoimenpiteet (jätevedenkäsittelylaitoksen rakentaminen ja käyttöönotto sekä muut toimenpiteet - pysäköintialue, tie, kanavan syventäminen/leventäminen) ovat yleisiä kehittämistoimenpiteitä, jotka eivät anna Propapierille valikoivaa etua ja joita ei ole varattu Propapierin käyttöön. Saksa mukaan se, että infrastruktuuria käyttää tällä hetkellä vain rajoitettu määrä teollisuusalueelle ensimmäisenä sijoittautuneita yrityksiä, on normaali välivaihe kehitysprosessissa.
4.2 MUODOSTAVATKO JÄTEVEDENKÄSITTELYLAITOKSEN KÄYTÖSTÄ PERITTÄVÄT ALENNETUT MAKSUT EDUN PROPAPIERILLE?
Kantelijan huomautukset
(92)
Kantelija yhtyy komission menettelyn aloittamispäätöksessä esittämään kantaan (menettelyn aloittamispäätöksen johdanto-osan 63 kappale ja tämän päätöksen johdanto-osan 38 kappale), jonka mukaan asiassa N 644e/02 tehty päätös ei kata jätevedenkäsittelylaitoksen käytöstä perittäviä maksuja. Sen vuoksi maksujen olisi vastattava käytöstä aiheutuvia kokonaiskustannuksia. Se, että maksujen laskenta perustuu kunnallisia maksuja koskevaan lakiin, ei kantelijan mukaan muodosta oikeutusta alhaisempiin maksuihin ja Propapierille syntyvään etuun.
(93)
Kantelija toteaa, että jätevedenkäsittelylaitos ei tuota julkista palvelua vaan se on perustettu yksinomaan Propapierin ensisijaiseen käyttöön.
(94)
Kantelijan mukaan komission menettelyn aloittamispäätöksessä ehdottamat kaikki kolme menetelmää (kaikkien kustannusten kattaminen, yksityisen palveluntarjoajan hinta, viitehinta) osoittavat, että maksujen kautta syntyy Propapierille etu.
Kaikkien kustannusten kattaminen
(95)
Kantelija toteaa myös, että kaikkien kustannusten laskemisen puolesta puhuu EU:n vesipuitedirektiivin 9 artiklan lisäksi myös se, että useimmilla kierrätyspaperitehtailla on oma jätevedenkäsittelylaitoksensa. Propapierin maksama maksu kattaa vain 20 prosenttia sijoitetun oman pääoman laskennallisista koroista eikä siinä oteta huomioon sitä osuutta omasta pääomasta, joka saadaan 80 prosentin suuruisesta julkisesta rahoitusosuudesta jätevedenkäsittelylaitoksen rakennuskustannuksiin.
Yksityisen palveluntarjoajan hinta (yksityistä sijoittajaa koskeva arviointiperuste)
(96)
Kantelijan mukaan yksityinen toiminnanharjoittaja tai paperitehtaan omistaja pyrkii vähintään kattamaan kaikki kustannukset, joten tämä menetelmä vastaa edellä mainittua menetelmää, jonka mukaan kaikki kustannukset on katettava.
Viitehinta
(97)
Kantelija yhtyy menettelyn aloittamispäätöksessä esitettyyn komission näkemykseen, jonka mukaan viitehintojen käyttäminen ei todennäköisesti voi sulkea pois tuen olemassaoloa. Ainoastaan sellaisten paperitehtaiden vertailu, jotka käyttävät kunnallista jätevesijärjestelmää, ei olisi edustava, sillä useimmilla paperitehtailla on oma jätevedenkäsittelylaitoksensa.
(98)
Kantelija väittää, että Saksa on esittänyt ainoastaan erittäin valikoituja tietoja muiden paperitehtaiden maksamista jätevesimaksuista (yksi tutkimus, vertailu hintoihin Spreetal/Schwarze Pumpe -teollisuusalueella ja vanha päätös vuodelta 1990) ja että esimerkkejä ei voitaisi käyttää viitehinnan laskennan perustana muun muassa siitä syystä, että avustukset ja investointikustannukset vaikuttavat maksuihin ja lainsäädäntö voi vaihdella eri alueilla. Kantelija esittää vertailun omaan laitokseensa, joka käyttää kunnallista jätevesijärjestelmää (luottamuksellinen tieto), ja laskee, että 42 miljoonan euron rakennusinvestoinnin (kuten Eisenhüttenstadtissa) perusteella Propapierin olisi maksettava 4 euroa/m3, joka on paljon enemmän kuin Propapier tällä hetkellä maksaa.
(99)
Kantelija väittää, että Saksan mainitsema artikkeli julkaistiin vuonna 2004 ja perustui vuonna 2002 julkaistuun tutkimukseen, jonka tiedot olivat vuodelta 2000/2001. Kantelija viittaa 30 päivänä tammikuuta 2009 päivätyn Saksan kirjeen liitteeseen 6, joka sisälsi artikkelin verkkouutislähteestä Das Papier 2004-T174 (23). Kantelijan mukaan tutkimus koskee ainoastaan seitsemää nimeltä mainitsematonta paperitehdasta, eikä ole selvää, onko niillä oma jätevedenkäsittelylaitos vai ovatko ne liittyneet kunnalliseen järjestelmään ja sisältyvätkö huomioon otettuihin kustannuksiin ainoastaan toimintakustannukset (ilman pääomakustannuksia ja muita kustannuksia). Jos tutkimuksessa verrataan ainoastaan sellaisia paperitehtaita, joilla on oma jätevedenkäsittelylaitos, olisi pääomakustannukset otettava huomioon.
Saksan huomautukset
(100)
Saksa pysyy kannassaan, jonka mukaan mahdollinen etu, joka olisi seurausta TAZV:n laitoksen käytöstä perittävistä maksuista, ei olisi valtiontukea, koska Saksan mielestä komission asiassa N 644e/02 tekemä päätös kattaa myös GA-ohjelman välilliset vaikutukset, toisin sanoen maksut. Saksa toteaa myös, että toimenpide, jonka ei katsottu sisältävän tukea asiassa N 644e/02, ei voi olla valtiontukea käyttäjien tasolla. Saksan mielestä komissio muutti kantansa siitä, voidaanko infrastruktuurioperaattorille myönnetty tuki siirtää edelleen infrastruktuurin käyttäjille, vasta tuomioistuimen annettua tuomion asiassa Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Saksa myöntää, että asiassa N 644e/02 tehdyn päätöksen voimassaolo oli päättynyt ajankohtana, jolloin investointituki myönnettiin TAZV:lle. Saksan viranomaiset huomauttavat kuitenkin, että säännös, johon asiassa N 644e/02 tehty päätös perustui, ei poikennut säännöksestä, jonka perusteella toimenpide myönnettiin TAZV:lle. Oikeusperustaa on ainoastaan päivitetty, mutta sen sisältö ei ole muuttunut. Sen vuoksi Saksa katsoo, että pelkkä oikeusperustan päivittäminen ei johda automaattisesti toimenpiteen luokitteluun valtiontueksi.
(102)
Saksa korostaa, että kustannuslaskenta oli läpinäkyvää ja lainsäädännön mukaista.
Ei taloudellista etua Propapierille
(103)
Saksa ottaa kantaa niihin kolmeen menetelmään, joiden avulla lasketaan jätevedenkäsittelypalveluja käyttävältä yritykseltä perittävä maksu (menettelyn aloittamispäätöksen johdanto-osan 68 kappale): kaikkien kustannusten kattaminen, yksityisen palveluntarjoajan hinta ja viitehinta.
Tarkasteltaessa kaikkien kustannusten kattamista ei havaita etua
(104)
Saksa kiistää sen, että Propapierin maksama maksu ei kattaisi kaikkia kustannuksia. Kustannusten laskennasta on säädetty lainsäädännössä (periaatteessa pitäisi kattaa kustannukset, paitsi ettei kolmansien avustuksia oteta huomioon laskennallisten korkojen laskennassa (25)). Lainsäädännön mukaan kustannukset on katettava, mutta niitä ei saa ylittää. Kaikki TAZV:lle aiheutuvat kustannukset on katettu, mukaan lukien TAZV:n osuudelle sijoitetusta pääomasta lasketut korot. Fiktiivisten korkojen laskeminen osavaltion avustuksille ei olisi oikeutettua, koska ne eivät ole TAZV:lle aiheutuneita kustannuksia.
(105)
Propapier ei saa valikoivaa etua, sillä kaikilta uuden laitoksen käyttäjiltä peritään samat maksut.
(106)
Se, olisiko maksu korkeampi ilman GA-ohjelman nojalla myönnettyjä avustuksia jätevedenkäsittelylaitoksen rakentamiseen, riippuu monista tekijöistä, kuten muun rahoituksen saatavuudesta.
(107)
Viranomaisilla ei ole aiheuttamisperiaatteen eikä EU:n vesipuitedirektiivin perusteella velvollisuutta sisällyttää avustuksia sijoitetun pääoman laskennallisten korkojen laskentaan. EU:n vesipuitedirektiivissä säädetään, että vesipalvelujen kustannukset on katettava, mutta jätetään jäsenvaltioille liikkumavaraa täytäntöönpanossa. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa kaikki TAZV:n (vesipalvelun) kustannukset katetaan. Aiheuttamisperiaatetta ei sovelleta ehdottomasti, mutta se on ”otettava huomioon”. Käsiteltävänä olevassa asiassa se otetaan huomioon laskemalla mukaan kaikki TAZV:n kustannukset.
(108)
EU:n vesipuitedirektiivissä puhutaan ”riittävästä” osallistumisesta. Saksa toteaa, että verrattuna muihin alueisiin Saksassa tai Euroopan unionissa Propapierin maksamat maksut ovat suhteellisen korkeat. Saksan viranomaiset toteavat lisäksi, että EU:n vesipuitedirektiivin mukaan jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon kustannusten kattamisen sosiaaliset, ympäristöön kohdistuvat ja taloudelliset vaikutukset samoin kuin kyseisten alueiden maantieteelliset olot ja ilmasto-olot.
(109)
Saksa toteaa, ettei ole asianmukaista tehdä vertailua asioihin Kimberly-Clark tai InfraLeuna (ks. myös menettelyn aloittamispäätöksen johdanto-osan 70 kappale). Asiassa Kimberly-Clark on kyse yritykselle myönnetystä erikoishinnasta, jonka perusteella oli syytä epäillä, ettei kaikkia kustannuksia katettu. Käsiteltävänä olevassa asiassa kaikki kustannukset on katettu, ja tariffiehdot ovat samat kaikille käyttäjille. Asiassa Kimberly-Clark rakennettiin teollisuusalue yhden ainoan yrityksen erityistarpeiden mukaan, kun taas käsiteltävänä olevassa asiassa teollisuusalue rakennetaan useille yrityksille.
(110)
Asiassa InfraLeuna päätöksen kohteena on yksityisten yritysten yksityisen infrastruktuurin käytöstä perimistä hinnoista, kun taas käsiteltävänä oleva asia koskee kunnallisen infrastruktuurin käyttöä ja lakisääteisiä maksuja, jotka eivät ole markkinaehtoisia. Käsiteltävänä olevassa asiassa käyttäjät kattavat kaikki kustannukset, jotka jätevesiyhtiön on tavallisesti katettava. Sellaisilla jätevesimarkkinoilla, joita ei ole avattu kilpailulle, huomioon otettavat kustannustekijät on vahvistettu lainsäädännössä ja ne ovat samat kaikille yrityksille (Brandenburgin KAG-laki).
(111)
Menettelyn aloittamispäätöksessä mainitut päätökset asioissa Wagner ja Weida Leder (johdanto-osan 71 kappale ja alaviite 20) koskevat avustuksia yksityisten jätevedenkäsittelylaitosten rakentamiseen. Käsiteltävänä olevassa asiassa Propapier ei saa avustuksia vapaaehtoisiin yksityisiin investointeihin, vaan se maksaa käyttömaksuja, jotka on määrätty sille lainsäädännössä.
Yksityistä sijoittajaa koskevaa arviointiperustetta ei voida soveltaa
(112)
Saksa katsoo, että vesi ei ole tavanomainen kaupallinen hyödyke. Jätevedenkäsittelyala on järjestetty Saksassa julkisten kunnallisten toimijoiden alueelliseksi monopoliksi. Sen vuoksi jätevedenkäsittely ei ole Saksassa taloudellista toimintaa, vaan se on kuntien pakollinen julkinen tehtävä. TAZV toimii julkisena viranomaisena eikä yrityksenä, jonka toimintaa voitaisiin arvioida markkinataloussijoittajatestin perusteella. Saksassa jätevesijärjestelmään liittyminen ja sen käyttäminen on pakollista. Käyttäjät eivät voi valita toista palveluntarjoajaa kuin kunnallinen laitos. Maksuista on säädetty lainsäädännössä, niistä päättävät viranomaiset eivätkä ne saa ylittää kustannuksia.
(113)
Yksityisten yritysten on mahdollista päästä jätevedenkäsittelyalalle Saksassa vain rajoitetussa määrin. Ne voivat ainoastaan osallistua lakisääteisten jätevedenkäsittelyvelvoitteiden tekniseen täyttämiseen laitoksen toiminnan johtamista tai operointia koskevien sopimusten perusteella. Vastuu tehtävästä säilyisi kuitenkin kunnalla, jolla ei ole lakisääteistä velvollisuutta kilpailuttaa sopimus. Lisäksi yksityiset yritykset voisivat suorittaa teknisiä tehtäviä (tai poikkeustapauksissa periä maksut), mutta tässäkään tapauksessa maksut eivät saisi ylittää kustannuksia. TAZV ei ole siirtänyt teknisiä tehtäviä kolmansille.
(114)
Koska maksuista on säädetty lainsäädännössä eivätkä ne saisi ylittää infrastruktuurista aiheutuvia kustannuksia, ei ole olemassa markkinoita, joilla yksityiset yritykset voisivat määrittää jätevesimaksut tavoitteenaan tehdä voittoa. Yksityisten yritysten tai yksityisten ja julkisten yritysten välillä ei ole kilpailua loppukäyttäjistä.
(115)
Saksa katsoo, että tällaisessa tapauksessa ei ole mahdollista verrata toiminnanharjoittajan käyttäytymistä yksityisen sijoittajan käyttäytymiseen. Yksityistä sijoittajaa koskevaa arviointiperustetta ei sen vuoksi voida soveltaa.
Viitehinnat
(116)
Koska jätevedenkäsittelylaitokseen liittyminen on pakollista, kilpailua ei ole eikä myöskään markkinahintaa, jota voitaisiin käyttää vertailukohtana edun arvioinnissa valtiontukisääntöjen perusteella.
(117)
Saksa kiistää kantelijan lausunnon, jonka mukaan vain harvat paperitehtaat käyttävät kunnallisia jätevesijärjestelmiä, minkä vuoksi ainoastaan kyseisiä paperitehtaita koskevien tietojen käyttäminen vertailukohtana ei edustaisi koko alaa.
(118)
Saksa korjasi huomautuksissaan, että Propapierin maksama maksu ei ole 0,95 euroa/m3 (kuten menettelyn aloittamispäätöksen johdanto-osan 72 ja 80 kappaleessa väitetään), vaan vuodesta 2010 alkaen maksu on ollut 1,18 euroa/m3. Tämä maksu on muihin Euroopan unionin alueisiin verrattuna suhteellisen korkea tai vähintään tavanomainen. Saksalaisten paperitehtaiden yhdistyksen suorittaman kyselytutkimuksen mukaan, johon osallistui 77 saksalaista paperiteollisuusalan yritystä, jotka edustavat 68:aa prosenttia alasta, maksut olivat vuonna 2007 keskimäärin 1,12 euroa/m3 (vaihteluväli 0,31 eurosta/m3 2,20 euroon/m3). Propapierin maksama maksu on tämän vaihteluvälin sisällä ja ylittää otoksen keskiarvon.
(119)
Myöhemmissä huomautuksissaan Saksa ilmoitti komissiolle, että vuonna 2012 maksua korotettiin 1,41 euroon/m3, jotta voitaisiin kattaa jätevedenkäsittelylaitoksen käynnistysvaiheen tappiot. Energiakustannusten laskemisen seurauksena maksu laskettiin vuoden 2013 alussa 1,39 euroon/m3 sen oikeudellisen velvollisuuden mukaisesti, jonka mukaan kustannukset on katettava mutta niitä ei saa ylittää. Sen lisäksi Propapierin täytyy esikäsitellä jätevesi ennen kuin se johdetaan TAZV:n laitokseen. Esikäsittelykustannukset ovat noin […] euroa/m3, joten Propapierille jätevedenkäsittelystä aiheutuvat kokonaiskustannukset ovat […] euroa/m3. Tähän verrattuna keskimääräiset kustannukset alalla ovat 1,27 euroa/m3 (vuosi 2010).
(120)
Saksa toteaa, että vertailu muiden Euroopan unionin paperintuottajien maksamiin maksuihin muodostaa oikean vertailukohdan sen arvioinnille, ettei taloudellista etua synny, ja että komission epäilyt tällaisen vertailun asianmukaisuudesta eivät ole perusteltuja.
(121)
Saksan mukaan komissiolle esitetyissä esimerkeissä on kyse keskimääräisistä hinnoista, jotka on laskettu kaikkien kustannusten perusteella. Saksalla ei ollut perusteita uskoa, että näihin maksuihin sisältyi valtiontukea.
(122)
Saksa toteaa, että Lenzing Lyocelliä (26) koskeva esimerkki on pätevä, vaikka kyse on kymmenen vuotta vanhasta asiasta (Propapier maksaa yli kaksinkertaisen maksun, mutta jätevesimaksut eivät ole nousseet yli 100:aa prosenttia viimeisten kymmenen vuoden aikana).
Voimassa oleva tuki
(123)
Saksa esittää kaksi perustelua sille, miksi maksut olisi katsottava asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan v alakohdassa tarkoitetuksi voimassa olevaksi tueksi, jos ne ovat tukea.
(124)
Saksa toteaa, että komissio päätteli vuonna 2003 asiassa N 644e/02 tekemässään päätöksessä, että GA-ohjelma ei ole valtiontukea jätevedenkäsittelylaitosten toiminnanharjoittajalle, jos kyseinen toimija on - kuten TAZV - tiettyä tarkoitusta varten perustettu kuntayhtymä (Zweckverband). Komissio käytti tämän toteamuksen perusteena sitä, että Zweckverband on kunnan valvonnassa ja tarjoaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua. Kuten komissio kuitenkin itsekin totesi menettelyn aloittamispäätöksen johdanto-osan 57 kappaleessa, ohjelma olisi luokiteltava voimassa olevaksi tueksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan v alakohdan nojalla, vaikka se myöhemmin sisämarkkinoiden kehityksen vuoksi katsottaisiin tueksi.
(125)
Kuten tämän päätöksen johdanto-osan 100 kappaleessa esitetään, asiassa N 644e/02 tehty päätös kattaa Saksan mukaan myös Gemeinschaftsaufgabe-ohjelman välilliset vaikutukset, toisin sanoen maksut. Maksuista ei tarvinnut ilmoittaa erikseen, koska maksujen laskentamenetelmä on osa ohjelman täytäntöönpanoa.
(126)
Sen perustelun osalta, jonka mukaan maksuissa on kyse voimassa olevasta tuesta, Saksa toteaa, että maksuihin sisältyvä tuki oli voimassa jo ennen Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen voimaantuloa 1 päivänä tammikuuta 1958. Ennen ETY-sopimuksen voimaantuloa voimassa ollut tuki pysyy voimassa olevana tukena, vaikka sitä muutettaisiin myöhemmin, kunhan alkuperäisen ohjelman ”ydin” säilyy samana (27). Jo ennen 1 päivää tammikuuta 1958 voimassa olleen yleisen määräyksen tarkentaminen ei Saksan mukaan ole uutta tukea, johon sovellettaisiin ilmoitusvelvollisuutta (28).
(127)
Saksa selittää, että kunnallisia maksuja koskevat lait olivat olemassa jo ennen ETY-sopimuksen voimaantuloa vuonna 1958 ja niiden soveltaminen jatkui sen jälkeen. Voimassa olevan Brandenburgin KAG-lain 6 §:n 2 momentti perustuu Preussin kuningaskunnan 14 päivänä heinäkuuta 1893 päivättyyn kunnallisia maksuja koskevaan lakiin (PrKAG) ja Baijerin kunnallisia maksuja koskevaan lakiin (Gemeindeabgabengesetz Bayern, BayGAG), koska Brandenburg sijaitsee entisen Preussin kuningaskunnan alueella. Saksa perustelee tätä kantaansa seuraavilla ala-argumenteilla:
a)
Kyseiset lait olivat voimassa myös vuosina 1919-1933 ja 1933-1945.
b)
Saksan vanhojen osavaltioiden nykyiset kunnallisia maksuja koskevat lait perustuvat PrKAG-lakiin.
c)
Brandenburgin KAG-lailla on historiallinen yhteys PrKAG-lakiin huolimatta Saksan jakamisesta johtuvasta Saksan uusien osavaltioiden erityisasemasta.
Ala-argumentti a:
(128)
Jo PrKAG-laissa annettiin kunnille mahdollisuus periä maksuja julkisten infrastruktuurien käytöstä. Baijerissa vuodesta 1938 voimassa olleeseen maksuja koskevaan lakiin (joka muodostaa perustan useille samanlaisille laeille muissa eteläsaksalaisissa osavaltioissa) sisältyy myös tämä mahdollisuus (29). PrKAG-lain mukaan maksut on yleensä laskettava siten, että niillä katetaan laitoksen hallinnointi- ja kunnossapitokustannukset, mukaan lukien sijoitetulle pääomalle lasketuista koroista ja pääoman takaisinmaksusta aiheutuvat kulut (30). Vaikka PrKAG-lain mukaan maksujen on ainoastaan katettava (infrastruktuuriin) sijoitetulle pääomalle lasketuista koroista aiheutuvat kulut, sodan jälkeen annettujen PrKAG-lakia koskevien tuomioiden perusteella PrKAG-laissa ei säädetä koron laskemisesta kolmansien avustuksille.
(129)
PrKAG-lakia tai vastaavia osavaltioiden lakeja ei kumottu Weimarin tasavallan aikana eikä kansallissosialistien valtaannousun jälkeen. Sen vuoksi ne olivat voimassa myös vuoden 1918 jälkeen.
Ala-argumentti b:
(130)
Toisen maailmansodan jälkeen PrKAG-laki pysyi vuonna 1949 annetun Saksan perustuslain nojalla edelleen voimassa osavaltioiden lakien muodossa. Perustuslain 123 artiklan mukaan lait, jotka eivät ole sen vastaisia, ovat edelleen voimassa. Lisäksi perustuslaissa on säännöksiä, joiden nojalla osavaltiot pystyivät antamaan lakeja tietyillä aloilla. Tämän vuoksi on selvää, että PrKAG-laki oli voimassa Saksan osavaltioissa jo ennen Euroopan talousyhteisön perustamisesta tehdyn sopimuksen voimaantuloa.
(131)
Sen jälkeen kun Saksan liittotasavalta perustettiin vuonna 1949, PrKAG-laki korvattiin vähitellen joissakin länsisaksalaisissa osavaltioissa kunnallisia maksuja koskevilla lailla. Kun PrKAG-laki korvattiin näillä osavaltioiden lailla 1960- ja 1970-luvuilla, sitä tarkennettiin ja sen terminologiaa tarkistettiin, mutta lain sisältö pysyi kuitenkin muuttumattomana. Erityisesti kolmansien avustuksille ei edelleenkään laskettu sen mukaan laskennallisia korkoja. PrKAG-lain nojalla ainoastaan vieraalle pääomalle lasketaan korkoa. Osavaltioiden laissa korkojen laskeminen ulotettiin omaan pääomaan. PrKAG-laissa ja osavaltioiden laissa ei kuitenkaan säädetty avustusten laskennallisista koroista.
(132)
Sen vuoksi Saksa katsoo, että Saksan vanhojen osavaltioiden kunnallisia maksuja koskevat lait perustuvat PrKAG-lakiin. Saksan mukaan käsiteltävänä olevassa asiassa on erityisen tärkeää tarkastella Nordrhein-Westfalenin KAG-lakia vuodelta 1969 (31), joka oli mallina Brandenburgin KAG-laille ja korvasi PrKAG-lain vuodelta 1906. Nordrhein-Westfalenin KAG-laki vastaa sisällöllisesti PrKAG-lakia, vaikka siihen tehtiin välttämättömiä terminologisia mukautuksia (ks. tämän päätöksen johdanto-osan 128 kappale). Myös muiden osavaltioiden (esim. Rheinland-Pfalz, Schleswig-Holstein ja Hessen) kunnallisia maksuja koskevat lait perustuvat PrKAG-lakiin ja korvasivat sen.
Ala-argumentti c
(133)
Saksa väittää, että Brandenburgin KAG-lailla on erityinen asema toisen maailmansodan jälkeisen Saksan kahtia jakamisen seurauksena. DDR:n perustamista seuraavina vuosina lopetettiin paikallinen itsehallinto ja Brandenburgin ja muiden itäsaksalaisten osavaltioiden omat vaikutusalueet. Säädökset annettiin keskushallinnon tasolla. Paikallinen itsehallinto palautettiin 17 päivänä toukokuuta 1990 annetulla kunnallislailla (32) (jonka DDR:n parlamentti (Volkskammer) hyväksyi ennen Saksojen yhdistymistä 3 päivänä lokakuuta 1990), jossa vahvistettiin, että kunnat vastaavat itse taloudestaan. Tätä tarkoitusta varten niillä olisi oikeus periä korvauksia ja maksuja kunnallisista palveluista.
(134)
Brandenburgin KAG-laki 27 päivältä kesäkuuta 1991 perustuu Nordrhein-Westfalenin KAG-lakiin ja sen sisältö on käytännössä sama.
(135)
Vaikka lainsäädäntö kehittyi DDR:ssä eri tavalla, ei ole perusteltua kohdella itä- ja länsisaksalaisten osavaltioiden kunnallisia maksuja koskevia lakeja eri tavalla. Brandenburgin KAG-laki jatkaa PrKAG-lain oikeusperinnettä eikä noudata entisen DDR:n oikeusperinnettä. DDR:n (jäte)vedenkäsittelyjärjestelmän ja Brandenburgin nykyisen jätevedenkäsittelyjärjestelmän välillä ei ole institutionaalista jatkuvuutta. Toukokuun 17 päivänä 1990 annettu kunnallislaki muodosti perustan kunnallisia maksuja koskevien lakien antamiselle uusissa osavaltioissa. Uusien osavaltioiden kunnallisia maksuja koskevat lait olivat sisällöltään samanlaisia kuin vanhojen osavaltioiden vastaavat lait, jotka puolestaan perustuivat PrKAG-lakiin. Tämä oli väistämätön seuraus siitä, että uudet jäsenvaltiot liittyivät Saksan liittotasavaltaan perustuslain mukaisesti (33). Tämä käy erityisen selvästi ilmi siitä, kuinka Brandenburgin KAG-laki syntyi. Brandenburgin KAG-laki noudattaa Nordrhein-Westfalenin KAG-lain ja PrKAG-lain oikeusperinnettä. Saksan kahtiajako ja siitä seurauksena ollut oikeusperinteen katkeaminen Itä-Saksan osavaltioissa ei saisi vaikuttaa haitallisesti Brandenburgin KAG-lain tulkinnan yhteydessä.
(136)
Brandenburgin KAG-lailla on historiallinen yhteys PrKAG-lakiin.
(137)
Saksa toteaa lisäksi, että vastaavuusperiaate ja kustannusten kattamisen periaate olivat voimassa jo ennen ETY-sopimuksen voimaantuloa vuonna 1958. Vastaavuusperiaatteen mukaan maksu ei saa olla selvässä epäsuhteessa julkisen tahon tarjoaman palvelun arvoon. Tämä on osa oikeusvaltioperiaatetta, joka sisältyy perustuslakiin. Kustannusten kattamisen periaate tulee suoraan PrKAG-laista. Vaikka tätä periaatetta ei aina sovelleta tiukasti laskettaessa maksujen suuruutta, kunnan maksuista saamat tulot eivät saisi ylittää tuntuvasti sen kustannuksia.
Luottamuksensuojan periaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattaminen
(138)
Saksa väittää lisäksi, että tuen takaisinperintä siinä tapauksessa, että komissio katsoisi Propapierilta perittyjen maksujen olevan toimintatukea, olisi vastoin luottamuksensuojan periaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
(139)
Luottamuksensuojan periaate merkitsee sitä, että 1) unionin elimen on täytynyt antaa aihetta perusteltuihin odotuksiin, ja 2) huolellinen ja järkevä taloudellinen toimija ei ole voinut ennakoida etuihinsa vaikuttavan toimenpiteen toteuttamista.
(140)
Koska GA-ohjelmaa (hyväksytty päätöksellä asiassa N 644e/02) ei katsottu valtiontueksi, Propapierille on voinut syntyä perusteltu odotus siitä, että sille ei myönnetä tukea. Kyseisen ohjelman yhdenmukaisuudesta unionin oikeuden kanssa ei aikaisemmin ollut epäilyjä, koska Euroopan komissio ei ollut koskaan aikaisemmin arvioinut vastaavia ohjelmia.
(141)
Jos komissio luokittelisi tuen, jota maksuihin ei sisälly, toimintatueksi ja määräisi perimään sen takaisin, olisi se myös vastoin yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, jonka mukaan toisiinsa rinnastettavia tapauksia on kohdeltava samalla tavalla. Takaisinperintä antaisi edun Propapierin kilpailijoille.
4.3 SAKSAN KUNTAYHTYMIEN JA VKU:N HUOMAUTUKSET
(142)
Saksan kuntayhtymät ja VKU yhtyvät Saksan 28 päivänä tammikuuta 2011 esittämiin huomautuksiin, joiden laatimiseen ne osallistuivat. Ne viittaavat erityisesti siihen, että jätevedenkäsittely on Saksassa kunnille kuuluva tehtävä, joka ei ole taloudellista toimintaa. Kunnat järjestävät ja rahoittavat tämän tehtävän paikallisen itsehallintotehtävänsä puitteissa kansalaisten edun nimissä.
(143)
Saksan kuntaliitot ja VKU toteavat, että Brandenburgin KAG-lain 6 §:n 2 momentin 5 alamomentti, jonka mukaan jätevedenkäsittelylaitoksen käytöstä perittävien maksujen on katettava kustannukset, laskennalliset korot ja laskennalliset poistot, mutta avustuksia ei oteta huomioon laskettaessa sijoitetun pääoman laskennallisia korkoja, on käyttäjien edun mukainen. Koska kolmansien avustukset eivät ole kuntien sijoittamaa omaa pääomaa, ei käyttäjien pitäisi joutua maksamaan korkoja näistä avustuksista kunnille.
5. TOIMENPITEEN ARVIOINTI
(144)
Käsiteltävinä olevat toimenpiteet on luokiteltava valtiontueksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: i) toimenpiteen on oltava jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista myönnetty tuki, ii) yrityksen on saatava siitä taloudellista etua, iii) edun on oltava valikoiva ja iv) toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua ja vaikutettava jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kyse on valtiontuesta, kun kaikki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan edellytykset täyttyvät.
(145)
Jo menettelyn aloittamispäätöksessä oli kiistatonta, että kaikissa käsiteltävinä olevissa toimenpiteissä käytetään valtion varoja ja että ne voisivat vääristää kilpailua ja kauppaa sisämarkkinoilla.
(146)
Komissio toteaa kantelijan väitteiden osalta, että on erotettava toisistaan 1) mahdollinen valtiontuki, jota myönnetään Propapierille sille omistettujen infrastruktuuritoimenpiteiden kautta (jätevedenkäsittelylaitoksen rakentaminen ja tietyt muut infrastruktuurihankkeet teollisuusalueen laajennusosalla, jolla Propapierin uusi tehdas sijaitsee), sekä 2) mahdollinen valtiontuki, jota myönnetään Propapierille alennettujen jätevedenkäsittelymaksujen muodossa.
5.1 ONKO JULKISILLA VAROILLA RAHOITETUISSA INFRASTRUKTUURIHANKKEISSA KYSE YLEISESTÄ VAI YKSINOMAAN PROPAPIERILLE TARKOITETUSTA ERITYISINFRASTRUKTUURISTA?
(147)
Komissio on aikaisemmin katsonut, että julkinen valta voi toteuttaa maankäyttöön liittyviä töitä alueensa kehittämiseksi. Ne voivat esimerkiksi rahoittaa infrastruktuureja, joista hyötyy koko väestö. Lisäksi komissio katsoo, että on yhdentekevää, mikä on syy infrastruktuurin rakentamiseen, kunhan siitä on hyötyä koko yhteisölle. Jos infrastruktuurista sen sijaan hyötyy ainoastaan yksi yksityinen yritys, on kyseisen yrityksen vastattava sen rahoituksesta. Tämä on seurausta siitä, että komission on arvioitava valtiontukien osalta toimenpiteen konkreettisia vaikutuksia eikä asetettuja tavoitteita. Sen vuoksi komissio katsoo käsiteltävänä olevassa asiassa, että sen on arvioitava, mitkä infrastruktuurit hyödyttävät koko yhteisöä (Propapier mukaan luettuna) ja mitkä ainoastaan Propapieria. Propapierin olisi rahoitettava ainoastaan jälkimmäiset (34).
(148)
Komissio toteaa, että yritykset eivät harjoita pysäköintialueen, tien ja Oder-Spree-kanavan toimintaa Euroopan unionin kilpailuoikeudessa tarkoitetussa merkityksessä, koska niiden käyttö on ilmaista. Sen vuoksi käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole kyse valtiontuesta näiden infrastruktuurien omistajille ja toiminnan harjoittajille.
5.1.1 Pysäköintialue
(149)
Kantelija väittää, että pysäköintialueen sijainti ei ole suotuisa ja se on liian kaukana, jotta muut kaupungin keskustan liikeyritykset voisivat käyttää sitä ja kaupunki voisi sen seurauksena sulkea kuorma-autojen pysäköintipaikkoja kaupungin keskustassa. Saksa ei ole osoittanut päinvastaista; se, että pysäköintialue sijaitsee yrityksen välittömässä läheisyydessä, ei kuitenkaan automaattisesti merkitse sitä, että pysäköintialue on tarkoitettu kyseiselle yritykselle tai hyödyttää pääasiassa sitä. Kantelijan mainitsema liikennemerkki (ks. johdanto-osan 46 kappale), jolla osoitettiin kuorma-autojen pysäköintipaikkoja voimalaitokselle, oli vain tilapäinen ja yhteydessä voimalaitoksen rakennustöihin, jotka päättyivät maaliskuun 2011 lopussa. Komissio toteaa, että pysäköintialueelle on vapaa pääsy ja sille ohjataan liikennemerkein yleiseltä tieltä ilman tietyn yrityksen mainintaa. Sillä, onko pysäköintialueella palveluja, ei ole merkitystä pysäköintialueen yleiseksi infrastruktuuriksi luokittelun kannalta.
(150)
Saksa on esittänyt riittävästi todisteita siitä, että pysäköintialuetta ei rakennettu erityisesti Propapierille vaan se oli osa teollisuusalueen yleistä taloudellista kehityssuunnitelmaa. Lisäksi Propapierilla on oma pysäköintialueensa 27 kuorma-autolle ja 213 henkilöautolle. Suunnitteilla on lisätä henkilöautojen pysäköintipaikkoja 120:llä (rakennuslupa on jo myönnetty). Saksa vahvisti jo menettelyn aloittamispäätöksen ajankohtana, että Propapierin omat pysäköintipaikat riittivät sen työntekijöiden, tavarantoimittajien ja vierailijoiden ajoneuvojen pysäköintiin.
(151)
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella komissio vahvistaa menettelyn aloittamispäätöksessä esittämänsä alustavan näkemyksen, jonka mukaan pysäköintialuetta ei ole tarkoitettu yksinomaan Propapierille eikä siihen sisälly valtiontukea.
5.1.2 Tie
(152)
Tie on yleinen tie. Se on osa teollisuusalueen yleistä kehityssuunnitelmaa, joka laadittiin jo vuonna 1993 eli paljon ennen Propapierin päätöstä sijoittautua alueelle. Toisin kuin kantelija väittää, tie ei pääty muutaman metrin päähän Propapierin paperitehtaasta, vaan se yhdistää nykyisen Oder-Spree-kanavan teollisuusalueen ja sen pohjoisen laajennusosan valtatiehen B 112. Viimeinen tiepätkä valmistui vuonna 2013. Uusi tie voi hyödyttää myös muita yrityksiä, sillä se tarjoaa ArcelorMittal-teollisuusalueelle ja muille teollisuusalueille uusia kehitysmahdollisuuksia. Tie voi lyhentää teollisen ja kaupallisen liikenteen ajoaikaa Frankfurtiin (Oder) ja se tarjoaa Frankfurtissa sijaitseville yrityksille paremman yhteyden Eisenhüttenstadtin sisävesisatamaan.
(153)
Sen vuoksi komissio vahvistaa menettelyn aloittamispäätöksessä esittämänsä alustavan näkemyksen, jonka mukaan tietä ei ole tarkoitettu yksinomaan Propapierille eikä siihen sisälly valtiontukea.
5.1.3 Oder-Spree-kanavan leventäminen/syventäminen,
(154)
Kantelija väitti kantelussaan, että Oder-Spree-kanavan leventämiseen ja syventämiseen liittyvät infrastruktuuritoimenpiteet on tarkoitettu ainoastaan Propapierin hyväksi ja sisältävät valtiontukea Propapierille. Eisenhüttenstadt laajensi vuonna 2008 Oder-Spree-kanavan teollisuusaluetta houkutellakseen alueelle yrityksiä. Vuodesta 2003 alkaen koko kanavan (joka kuuluu Euroopan laajuiseen verkkoon (TEN)) pituudelle on rakennettu sulkuja. Ei kuitenkaan ole mitään merkkejä, että nämä infrastruktuuritoimenpiteet olisivat yhteydessä Propapierin sijoittautumiseen alueelle, tai että toimenpiteillä myönnettäisiin Propapierille valikoiva etu. Lisäksi komissio on Saksan kanssa samaa mieltä siitä, että Oder-Spree-kanavan leventäminen/syventäminen on osa kanavan välttämätöntä säännöllistä kunnossapitoa.
(155)
Sen vuoksi komissio vahvistaa menettelyn aloittamispäätöksessä esittämänsä alustavan näkemyksen, jonka mukaan Oder-Spree-kanavan leventäminen/syventäminen ei muodosta valikoivaa etua Propapierille eikä siihen sisälly valtiontukea.
5.1.4 Jätevedenkäsittelylaitos
(156)
Komissio toteaa, että olemassa olevan jätevedenkäsittelyinfrastruktuurin kapasiteetti Oder-Spree-kanavan laajennetun teollisuusalueen ulkopuolella on rajallinen. Eisenhüttenstadtissa sijaitsevan olemassa olevan jätevedenkäsittelylaitoksen jäännöskapasiteetti olisi voinut kattaa ainoastaan pienen investoijan tarpeet, mutta ei olisi riittänyt, jos uudelle teollisuusalueelle olisi tullut suurempi tai useampi pienempi investoija.
(157)
Komissio toteaa lisäksi, että TAZV:n jätevedenkäsittelylaitosta ei rakennettu Propapieria varten. Laitoksen rakentamista suunniteltiin jo vuosina 2004-2006 muiden mahdollisten investointien yhteydessä kauan ennen Propapierin tulemista alueelle. Saksa esitti todisteita siitä, että jätevedenkäsittelylaitosta suunniteltiin jo osana Oder-Spree-kanavan teollisuusalueen taloudellista kehittämistä. Lisäksi Saksa esitti todisteita useista mainoskampanjoista investoijien houkuttelemiseksi Oder-Spree-kanavan teollisuusalueen laajennusosalle. Kampanjat eivät tähän mennessä ole kuitenkaan tuottaneet tulosta, sillä alueelliset viranomaiset eivät ole vielä onnistuneet houkuttelemaan muita investoijia (Propapierin, EnWB:n ja 5N PV:n lisäksi).
(158)
Vaikka jätevedenkäsittelylaitos on suunniteltu teknisesti - anaerobisen ensimmäisen puhdistusvaiheensa vuoksi - siten, että se voi käsitellä erittäin saastuneita teollisuusjätevesiä, joita syntyy esimerkiksi aaltopahvin valmistuksessa keräyspaperista, anaerobinen ensimmäinen puhdistusvaihe kiinnostaisi myös muita käyttäjiä, jotka tuottavat paljon orgaanisia ainesosia sisältäviä teollisuusjätevesiä, kuten juoma- ja elintarviketeollisuuden yritykset. Lisäksi sellaiset vedenkäsittelylaitokset, joilla on paljon orgaanisia ainesosia sisältäville teollisuusjätevesille anaerobinen ensimmäinen puhdistusvaihe, tuovat lukuisia taloudellisia ja ekologisia etuja.
(159)
Vaikka TAZV:n laitos kattaa nykyisessä kokoluokassaan pääasiassa Propapierin tarpeet, molemmat muut alueelle sijoittautuneet yritykset käyttävät sitä samoin ehdoin. Laitoksen modulaarinen rakennustapa mahdollistaa sen laajentamisen muiden käyttäjien jätevesien käsittelyä varten. Myös ilman modulaarista laajennusta laitoksella on tällä hetkellä ylimääräistä kapasiteettia noin [20-40] prosenttia, joka voitaisiin käyttää muiden yritysten jätevesien käsittelyyn. Nykyinen kokonaiskapasiteetti voitaisiin nostaa kaksinkertaiseksi (ks. johdanto-osan 80-84 kappale). Jätevedenkäsittelylaitos on kaikkien käyttäjien käytettävissä ilman syrjintää (teollisuusalueelle sijoittautuvien uusien investoijien on pakollista liittyä laitokseen ja käyttää sitä), ja laitos voi käsitellä myös muilla aloilla kuin paperiteollisuudessa toimivien yritysten jätevesiä.
(160)
Komission mielestä se, että TAZV:n laitosta käyttää tällä hetkellä pääasiassa (keskimäärin [ 70] prosenttia ja enintään [ 70] prosenttia) Propapier, ei välttämättä tarkoita sitä, että laitos muodostaa erityisinfrastruktuurin. Tämä johtuu siitä, että modulaarinen rakennustapa on rajoitettujen julkisten talousarviovarojen aikana taloudelliselta kannalta järkevä. Toisin kuin kantelija väittää, TAZV:n laitoksen kapasiteetin kaksinkertaistamisen edellyttämät kustannukset, jotka Saksan arvion mukaan ovat 50 prosenttia alhaisemmat kuin alkuinvestointikustannukset, osoittavat modulaarisen rakennustavan mahdollistavan mittakaavaetujen saavuttamisen.
(161)
Komissio pitää sitä, että laitoksen rakentamiseen myönnettiin aluetukea sillä edellytyksellä, että teollisuusalueen laajennusosalle sijoittautuu pääinvestoija (tässä tapauksessa Propapier) niukkojen julkisten varojen hyvänä hallinnointina, sillä ei ole järkevää aloittaa suuren julkisen infrastruktuurin rakentamista ennen kuin varmistutaan, että sillä on käyttöä, eikä myöskään mitoittaa laitosta liian suureksi.
(162)
Väite, jonka mukaan paperitehtailla on yleensä omat jätevedenkäsittelylaitoksensa, voidaan hylätä Saksan esittämien lukujen perusteella. Vaikka joillakin yrityksillä paperiteollisuuden alalla ja myös muilla teollisuuden aloilla on omat jätevedenkäsittelylaitoksensa, se ei vielä tarkoita sitä, että teollisten käyttäjien käyttäessä julkista jätevedenkäsittelylaitosta ne saisivat valtiolta edun, sillä käyttäjät kattavat ajan mittaan kustannukset suorittamiensa maksujen kautta.
(163)
Sen vuoksi komissio päättelee, että jätevedenkäsittelylaitos muodostaa yleisen infrastruktuurin ja että TAZV:n laitokselle myönnetty avustus ei ole investointitukea Propapierille. Toisin kuin pysäköintialueen, tien ja Oder-Spree-kanavan tapauksessa jätevedenkäsittelylaitoksen toiminnan harjoittaminen on taloudellista toimintaa, sillä toiminnanharjoittaja tarjoaa markkinoilla korvausta vastaan palvelua (jäteveden käsittely). Komissio on kuitenkin todennut, että TAZV:lle mahdollisesti myönnetty tuki olisi joka tapauksessa voimassa olevaa tukea (menettelyn aloittamispäätöksen johdanto-osan 51-57 kappale). Sen vuoksi tässä päätöksessä ei ole tarpeen arvioida tarkemmin TAZV:lle mahdollisesti myönnettyjä tukia.
(164)
Komissio päättelee, että valtion varoilla rahoitettuja infrastruktuurihankkeita teollisuusalueen laajennusosalla, jolla Propapierin tehdas sijaitsee, ei ole tarkoitettu ainoastaan paperitehtaalle ja sen vuoksi niitä ei voida katsoa Propapierille omistetuksi erityisinfrastruktuuriksi ja valtiontueksi sille. Tämä merkitsee sitä, että tuetut investoinnit eivät muodosta aluetukisuuntaviivojen 60 kohdassa tarkoitettua yhtä ainoaa investointia yhdessä Propapierin paperitehtaalle myönnetyn investointituen kanssa, jonka komissio hyväksyi asiassa SA.23827 (2013/C) antamallaan lopullisella päätöksellä (ks. alaviite 4). Näin ollen tämä päätös ei vaikuta kyseisen päätöksen kohteena olleen Propapierin investointituen arviointiin.
5.2 OVATKO JÄTEVEDENKÄSITTELYLAITOKSEN KÄYTTÖMAKSUJEN ALENNUKSET VALTIONTUKEA?
(165)
Saksa väitti, että sellaisen toimenpiteen tapauksessa, joka on myönnetty toiminnanharjoittajalle tukiohjelmasta, jota komissio ei ole luokitellut tueksi, ei olisi mahdollista siirtää tukea kyseisen infrastruktuurin käyttäjälle. Tältä osin komissio haluaa huomauttaa, että tukiohjelmasta N 644e/02 tehdyssä päätöksessä ei ilmaista näkemystä siitä, voisivatko infrastruktuurin käytöstä perittävät maksut mahdollisesti olla tukea infrastruktuurin käyttäjille. Komissio pysyy menettelyn aloittamispäätöksessä esittämässään kannassa, jonka mukaan sille ei ole annettu tiedoksi mitään maksujärjestelmää, joka koskisi ilmoitetun ohjelman nojalla myönnettyjä avustuksia. Sen vuoksi ei voida katsoa, että ohjelman hyväksymisestä annetulla päätöksellä hyväksyttäisiin implisiittisesti sallitut tuet, joiden oikeusperusta on kunnallisia maksuja koskeva laki.
(166)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(167)
Valtiontuen olemassaolo on todettava siitä riippumatta, 1) vaaditaanko EU:n vesipuitedirektiivissä ja sen täytäntöönpanemiseksi annetussa Saksan lainsäädännössä jätevedenkäsittelypalvelujen tarjoamisesta aiheutuvien kaikkien kustannusten kattamista ja 2) ovatko maksut näiden säädösten määräysten mukaisia. Toisin sanoen toimenpiteet, jotka ovat sekä EU:n vesipuitedirektiivin että voimassa olevan Saksan lainsäädännön mukaisia, voivat kuitenkin olla valtiontukea, jos kaikki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan edellytykset täyttyvät (ks. johdanto-osan 144 kappale).
Valtion varat ja valtion toiminnaksi katsominen
(168)
Kunta määrittää ja perii jätevedenkäsittelylaitoksen käytöstä perittävät maksut Brandenburgin kunnallisia maksuja koskevan lain 6 §:n mukaisesti. Jos määritetyt maksut ovat alhaisemmat kuin mitä yksityinen sijoittaja olisi perinyt, merkitsee se kunnalle tulonmenetystä.
(169)
Sen vuoksi toimenpide olisi valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaisessa merkityksessä, sillä kunta menettäisi tuloja Propapierille myönnetyn edun vuoksi.
(170)
Jos maksujen suuruus määritetään niin, että yritykselle syntyy siitä etua, olisi edun katsottava tulevan valtiolta, koska maksut on määrittänyt julkinen laitos, Eisenhüttenstadtin kaupunki.
Taloudellinen etu
(171)
Kuten menettelyn aloittamispäätöksessä (35) esitettiin, komission oli arvioitava, vahvistettiinko Propapierin maksamat jätevedenkäsittelymaksut niin, että Propapier sai (valikoivan) taloudellisen edun.
(172)
On näet muistettava, että tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ”etu” ei käsitä ainoastaan konkreettista tukea, kuten avustuksia, vaan myös toimenpiteitä, jotka erilaisissa muodoissaan keventävät yrityksen talousarvioon tavallisesti sisältyviä maksuja ja jotka ovat tästä syystä avustuksen luonteisia - olematta kuitenkaan avustuksia sanan varsinaisessa merkityksessä - ja joilla on samanlaiset vaikutukset kuin avustuksilla (36).
(173)
Kun edellä esitettyä sovelletaan käsiteltävänä olevaan asiaan, nousee esille kysymys, ovatko Propapierin maksamat jätevedenkäsittelymaksut alhaisemmat kuin kustannukset, jotka vastaavan yritykset olisi tavanomaisissa markkinaolosuhteissa katettava, toisin sanoen onko maksujen suuruus markkinataloustoimijaperiaatteen mukainen. Tätä voidaan komission mielestä arvioida kahdella tapaa:
-
vertaamalla Propapierin maksamaa hintaa viitehintaan, joka tavallisesti peritään kyseisessä jäsenvaltiossa jäteveden käsittelystä
-
kannattavuutta koskevalla ennakkoanalyysilla, joka osoittaa, että yksityinen toiminnanharjoittaja olisi perinyt saman suuruisen maksun.
Viitehinnat
(174)
Saksan kuvaileman markkinaorganisaation perusteella (ks. johdanto-osan 112 ja 113 kappale) ja ottaen huomioon, että (edes yksityiset) toiminnanharjoittajat eivät voi asettaa palvelujensa hintoja vapaasti, koska hinnat on määrätty lainsäädännössä (Brandenburgin KAG-laki), komissio katsoo, ettei ole mahdollista määrittää viitehintoja, jotka yksityinen toiminnanharjoittaja olisi vaatinut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa.
(175)
Lisäksi komissio toteaa, että Saksa on esittänyt tietoja hinnoista, joita muut Propapierin kanssa samalla alalla toimivat yritykset maksavat. Vaikka Saksa väittää, että esitetyt viitehinnat ovat keskimääräisiä hintoja, joissa otetaan huomioon kaikki kustannukset, ei ole osoitusta siitä, sisältyykö näihin maksuihin valtiontukea. Komissio ei pystynyt poistamaan epäilyjään siitä, voitaisiinko näitä tietoja käyttää vertailun perustana. Tämä johtuu ennen kaikkea siitä, että komissio katsoo hintojen kuvastavan erilaisia kustannusrealiteetteja eikä ole varmaa, sisältyykö niihin valtiontukea.
Kannattavuutta koskeva ennakkoanalyysi
(176)
Koska luotettavia markkinaviitearvoja ei ole olemassa, komissio katsoo, että on mahdollista käyttää muuta yleisesti hyväksyttyä vakioarviointimenetelmää sen toteamiseksi, onko toimenpide toteutettu tavanomaisin markkinaehdoin. Kun on kyse infrastruktuurista, joka on avoin kaikille käyttäjille ja jota ei ole tarkoitettu tietylle käyttäjälle, komissio katsoo, että markkinataloussijoittajaa/-toimijaa koskevan periaatteen voidaan katsoa täyttyvän, kun infrastruktuurin käyttäjät ennakolta tarkasteluna parantavat asteittain toiminnanharjoittajan kannattavuutta (37).
(177)
Näin on silloin, kun toiminnanharjoittajan yksittäisen käyttäjän kanssa tekemä sopimus mahdollistaa sen, että toiminnanharjoittaja voi kattaa sopimuksesta johtuvat kustannukset ja saamaan kohtuullisen voittomarginaalin vakaiden keskipitkän aikavälin näkymien perusteella (38).
(178)
Lisäksi tässä analyysissa olisi otettava huomioon kaikki tulot ja kaikki odotettavissa olevat lisäkustannukset, joita toiminnanharjoittajalle aiheutuu kyseessä olevan käyttäjän toimintojen yhteydessä (39).
(179)
Näihin lisäkustannuksiin kuuluvat kaikki kustannus- ja investointilajit, kuten henkilöstöön, kalustoon ja investointeihin liittyvät lisäkustannukset, jotka aiheutuvat käyttäjän läsnäolosta (40). Sitä vastoin kustannuksia, jotka lentoasemalle kertyisivät joka tapauksessa riippumatta käyttäjän kanssa tehdystä sopimuksesta, ei pitäisi ottaa huomioon.
(180)
Näiden syiden vuoksi komissio katsoo, että markkinataloussijoittajaa/markkinataloustoimijaa koskeva periaate täyttyy, toisin sanoen alennetut maksut eivät anna Propapierille etua seuraavista syistä:
a)
Jätevedenkäsittelylaitos on avoin kaikille käyttäjille eikä sitä ole omistettu Propapierille.
b)
Propapierin suorittama maksu kattaa toiminnanharjoittamisesta, kunnossapidosta, huollosta, henkilöstöstä ja maksuhallinnosta aiheutuvat kustannukset, laskennalliset poistot ja laskennalliset korot 20 prosentille jätevedenkäsittelylaitokseen sijoitetusta omasta pääomasta. Näin ollen maksu kattaa kaikki lisäkustannukset, joita jätevedenkäsittelylaitoksen toiminnanharjoittajalle syntyy Propapierin toimintojen yhteydessä.
(181)
Kohtuullisesta voittomarginaalista, joka maksuilla on katettava lisäkustannusten lisäksi, voidaan todeta, että käsiteltävänä olevassa asiassa maksut eivät kata pelkästään lisäkustannuksia vaan myös laskennalliset korot 20 prosentille sijoitetusta omasta pääomasta. Vaikka tätä ei voida pitää edellä määritellyn lisäkustannusten laskentatavan perusteella kohtuullisena voittona, muodostaa se kuitenkin toiminnanharjoittajalle lisätulon aivan kuten kohtuullinen voitto tekisi.
(182)
Koska maksut eivät anna Propapierille etua eivätkä sen vuoksi ole valtiontukea, komission ei tarvinnut arvioida, ovatko ne voimassa olevaa tukea (ks. johdanto-osan 123-137 kappale) vai toimintatukea (ks. johdanto-osan 26 kappale) ja olisiko sellainen toimintatuki sisämarkkinoille soveltuvaa. Tämän perusteella komissio voi jättää avoimeksi myös sen, olisiko maksujen takaisinperintä (jos ne luokitellaan toimintatueksi) vastoin luottamuksensuojan periaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
6. PÄÄTELMÄ
(183)
Komissio päättelee, että TAZV:n jätevedenkäsittelylaitoksen, pysäköintialueen ja uuden tien rakentaminen ja Oder-Spree-kanavan leventäminen/syventäminen eivät ole erityisinfrastuktuuritoimenpiteitä.
(184)
Lisäksi komissio päättelee, että jätevedenkäsittelystä perityt maksut eivät muodosta valtiontukea. Markkinataloussijoittajaa/markkinataloustoimijaa koskeva periaate täyttyy, ja sen vuoksi Propapier PM2 GmbH ei saa taloudellista etua,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Saksan toteuttamissa infrastruktuuritoimenpiteissä ei ole kyse Propapier PM2 GmbH:lle tarkoitetusta erityisinfrastruktuurista. TAZV:n Propapierilta jätevedenkäsittelylaitoksen käytöstä perimät maksut eivät sisällä valtiontukea. Sen vuoksi infrastruktuuritoimenpiteet ja maksujen määrittämistä koskevat säännöt eivät ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.
Tehty Brysselissä 1 päivänä lokakuuta 2014.