KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 29. april 2014
om afslutning af regnskaberne for medlemsstaternes betalingsorganer vedrørende de udgifter, der finansieres af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), for regnskabsåret 2013
(meddelt under nummer C(2014) 2792)
(2014/260/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (1), særlig artikel 119, stk. 1,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (2), særlig artikel 30,
under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 883/2006 af 21. juni 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 for så vidt angår betalingsorganernes regnskabsføring, anmeldelser af udgifter og indtægter og betingelser for godtgørelse af udgifter inden for rammerne af EGFL og ELFUL (3), særlig artikel 9,
under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 885/2006 af 21. juni 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 for så vidt angår godkendelse af betalingsorganer og andre organer og regnskabsafslutning for EGFL og ELFUL (4), særlig artikel 10,
efter høring af Komitéen for Landbrugsfondene, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved artikel 119, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1306/2013 som ændret ved artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1310/2013 af 17. december 2013 om fastsættelse af overgangsforanstaltninger vedrørende støtte til landdistriktsudvikling fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 for så vidt angår midler og deres fordeling i 2014 og om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013, (EU) nr. 1306/2013 og (EU) nr. 1308/2013 med hensyn til deres anvendelse i 2014 (5) fastsættes det, at artikel 30 i forordning (EF) nr. 1290/2005 finder anvendelse på udgifter, der er afholdt, og betalinger, der er foretaget for regnskabsåret for landbruget 2013.
(2)
I henhold til artikel 30 i forordning (EF) nr. 1290/2005 afslutter Kommissionen regnskaberne for de betalingsorganer, der er omhandlet i nævnte forordnings artikel 6, på grundlag af medlemsstaternes årsregnskaber ledsaget af de oplysninger, der er nødvendige for regnskabernes afslutning, og af en attest om, at de fremsendte regnskaber er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige, samt af godkendelsesorganernes rapporter.
(3)
I henhold til artikel 5, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 883/2006 tages der for regnskabsåret 2013 hensyn til udgifter, der er afholdt af medlemsstaterne i perioden fra den 16. oktober 2012 til den 15. oktober 2013.
(4)
I artikel 10, stk. 2, første afsnit, i forordning (EF) nr. 885/2006 fastsættes det, at de beløb, der skal tilbagebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat i henhold til den afgørelse om regnskabsafslutning, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, første afsnit, i nævnte forordning fastsættes ved, at de månedlige betalinger, der er foretaget for det pågældende regnskabsår, dvs. 2013, fratrækkes de udgifter, der er godkendt for samme år i henhold til stk. 1. Kommissionen trækker dette beløb fra eller lægger det til den månedlige betaling vedrørende de udgifter, der er afholdt i den anden måned efter den måned, hvor afgørelsen om regnskabsafslutning træffes.
(5)
Kommissionen har kontrolleret de fremsendte oplysninger og har inden den 31. marts 2014 meddelt medlemsstaterne resultaterne af kontrollen af disse oplysninger, vedlagt de nødvendige ændringer.
(6)
Kommissionen kan på grundlag af årsregnskaberne og ledsagedokumenterne for nogle af betalingsorganernes vedkommende træffe afgørelse om, at de fremsendte regnskaber er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige. De beløb, som medlemsstaterne har afsluttet, og de beløb, der skal tilbagebetales af eller udbetales til de medlemsstater, hvis regnskaber er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige, er anført i bilag I.
(7)
De oplysninger, som visse andre betalingsorganer har fremsendt, kræver yderligere undersøgelse, og deres regnskaber kan derfor ikke afsluttes ved nærværende afgørelse. De pågældende betalingsorganer er anført i bilag II.
(8)
Ifølge artikel 9, stk. 4, i forordning (EF) nr. 883/2006 tages eventuelle fristoverskridelser, der finder sted i august, september og oktober, i betragtning ved afgørelsen om regnskabsafslutning. Nogle af de udgifter, som visse medlemsstater anmeldte i disse måneder af 2013, blev afholdt efter udløbet af de gældende frister. De relevante nedsættelser for de beløb, der skal afsluttes, bør dermed fastsættes i nærværende afgørelse
(9)
Kommissionen har i henhold til artikel 17 i forordning (EF) nr. 1290/2005 og artikel 9 i forordning (EF) nr. 883/2006 allerede nedsat eller suspenderet visse månedlige forskud på bogføring af udgifter for regnskabsåret 2013 på grund af overskridelse af lofter eller manglende overholdelse af betalingsfrister. Kommissionen bør ved vedtagelsen af nærværende afgørelse tage reducerede eller suspenderede beløb i betragtning med henblik på at undgå uhensigtsmæssige eller tidlige betalinger og dermed tilbagebetaling af beløb, som senere kunne være genstand for en finansiel korrektion. De pågældende beløb undersøges om nødvendigt nærmere efter proceduren for efterprøvende regnskabsafslutning, jf. artikel 31 i forordning (EF) nr. 1290/2005. Med henblik derpå foregriber denne afgørelse dog ikke eventuelle senere afgørelser om efterprøvende regnskabsafslutning, som Kommissionen træffer i henhold til artikel 31, i forordning (EF) nr. 1290/2005.
(10)
Ved artikel 10, stk. 1, andet og tredje afsnit, i forordning (EF) nr. 885/2006 fastsættes det, at de beløb, der skal debiteres EU og den berørte medlemsstat i henhold til artikel 32 og 33 i forordning (EF) nr. 1290/2005, bør fastsættes i afgørelsen om regnskabsafslutning. I henhold til artikel 119, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1306/2013 finder proceduren i artikel 30 i Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 fortsat anvendelse på udgifter, der er afholdt, og betalinger, der er foretaget for regnskabsåret for landbruget 2013. Artikel 32 og 33 fandt anvendelse i regnskabsåret for landbruget 2013, og de beløb, der følger af anvendelsen heraf bør derfor tages i betragtning i forbindelse med afgørelsen om regnskabsafslutning for regnskabsåret 2013.
(11)
I henhold til artikel 32, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1290/2005 bør den pågældende medlemsstat bære 50 % af de finansielle konsekvenser af manglende inddrivelse som følge af uregelmæssigheder, hvis inddrivelsen af de beløb, der er berørt af sådanne uregelmæssigheder ikke har fundet sted inden for en frist på fire år efter datoen for den første administrative eller retslige konstatering eller otte år, hvis inddrivelsen er genstand for søgsmål ved de nationale domstole. I henhold til artikel 32, stk. 3, i nævnte forordning skal medlemsstaterne i forbindelse med fremsendelsen af årsregnskaberne til Kommissionen sende en sammenfattende rapport over de inddrivelsesprocedurer, der er iværksat som følge af uregelmæssigheder. I forordning (EF) nr. 885/2006 er der fastsat nærmere bestemmelser om medlemsstaternes forpligtelse til at indberette beløb, der skal inddrives. I bilag III til nævnte forordning er der fastsat en tabel, som medlemsstaterne skulle fremlægge i 2014. Kommissionen bør på basis af de tabeller, som medlemsstaterne har udfyldt, træffe afgørelse om de finansielle konsekvenser af manglende inddrivelse som følge af uregelmæssigheder, der er mere end henholdsvis fire eller otte år gamle. Denne afgørelse foregriber dog ikke eventuelle senere afgørelser om efterprøvende regnskabsafslutning, som Kommissionen træffer i henhold til artikel 32, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1290/2005.
(12)
I henhold til artikel 32, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1290/2005 og artikel 10 i forordning (EF) nr. 885/2006 kan medlemsstaterne beslutte ikke at fortsætte inddrivelsen. En sådan beslutning kan kun træffes, hvis de allerede påløbne og de yderligere forventede udgifter til inddrivelse tilsammen er større end det beløb, der skal inddrives, eller hvis inddrivelse ikke er mulig, fordi debitor eller de personer, der er juridisk ansvarlige for uregelmæssigheden, er insolvente, hvilket skal være konstateret og anerkendt i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning. Hvis denne beslutning er truffet inden for en frist på fire år efter datoen for den første administrative eller retslige konstatering eller otte år, hvis inddrivelsen er genstand for søgsmål ved de nationale domstole, bør de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse bæres af EU-budgettet med 100 %. De beløb, som medlemsstaterne har besluttet ikke at inddrive, og grundlaget herfor findes i de sammenfattende rapporter, som de pågældende medlemsstater har fremsendt i henhold til artikel 32, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1290/2005. Kommissionen bør for så vidt angår nærværende afgørelse ikke debitere de pågældende medlemsstater for disse beløb, og de deraf følgende finansielle konsekvenser bæres derfor af EU-budgettet. Med henblik derpå foregriber denne afgørelse ikke eventuelle senere afgørelser om efterprøvende regnskabsafslutning, som Kommissionen træffer i henhold til artikel 32, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1290/2005.
(13)
I henhold til artikel 30, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1290/2005 foregriber denne afgørelse ikke eventuelle senere afgørelser om efterprøvende regnskabsafslutning, som Kommissionen træffer om at udelukke udgifter, der ikke er afholdt i overensstemmelse med EU-reglerne, fra EU-finansiering -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Hermed afsluttes regnskaberne for medlemsstaternes betalingsorganer vedrørende udgifter, der finansieres af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), for regnskabsåret 2013, dog med undtagelse af de betalingsorganer, der er nævnt i artikel 2.
De beløb, der skal tilbagebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat i henhold til nærværende afgørelse, herunder dem, der følger af anvendelsen af artikel 32, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1290/2005, er angivet i bilag I.
Artikel 2
For de af medlemsstaternes betalingsorganer, der er opført i bilag II, udskilles regnskaberne vedrørende udgifter, der finansieres af EGFL for regnskabsåret 2013, fra nærværende afgørelse og vil blive omfattet af en senere afgørelse om regnskabsafslutning.
Artikel 3
Denne afgørelse foregriber ikke eventuelle senere afgørelser om efterprøvende regnskabsafslutning, som Kommissionen træffer i henhold til artikel 31 i forordning (EF) nr. 1290/2005, om at udelukke udgifter, der ikke er afholdt i overensstemmelse med EU-bestemmelserne, fra EU-finansiering.
Artikel 4
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. april 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS,
annettu 29 päivänä huhtikuuta 2014,
Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahastosta) rahoitettaviin menoihin liittyvien jäsenvaltioiden maksajavirastojen tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä varainhoitovuoden 2013 osalta
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 2792)
(2014/260/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (1) ja erityisesti sen 119 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä kesäkuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (2) ja erityisesti sen 30 artiklan,
ottaa huomioon asetuksen (EY) N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maksajavirastojen kirjanpidon ja meno- ja tuloilmoitusten sekä menojen korvaamista koskevien edellytysten osalta maataloustukirahaston ja maaseuturahaston yhteydessä 21 päivänä kesäkuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 883/2006 (3) ja erityisesti sen 9 artiklan,
ottaa huomioon neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten hyväksymisen sekä maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 21 päivänä kesäkuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 885/2006 (4) ja erityisesti sen 10 artiklan,
on kuullut maatalousrahastojen komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 119 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna eräistä maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) myönnettävää tukea koskevista siirtymäsäännöksistä, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 muuttamisesta varojen ja niiden jaon osalta vuonna 2014 sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EU) N:o 1307/2013, (EU) N:o 1306/2013 ja (EU) N:o 1308/2013 muuttamisesta niiden soveltamisen osalta vuonna 2014 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1310/2013 (5) 8 artiklalla, säädetään, että asetuksen (EY) N:o 1290/2005 30 artiklaa sovelletaan maatalouden varainhoitovuonna 2013 toteutuneiden menojen ja suoritettujen maksujen tarkastamiseen ja hyväksymiseen.
(2)
Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 30 artiklan mukaan komissio tarkastaa ja hyväksyy mainitun asetuksen 6 artiklassa tarkoitettujen maksajavirastojen tilit jäsenvaltioiden toimittamien tilinpäätösten sekä niiden liitteenä toimitettujen tarkastamiseen ja hyväksymiseen tarvittavien tietojen ja tilien täydellisyyttä, täsmällisyyttä ja todenperäisyyttä koskevien todistusten sekä todentamisviranomaisten laatimien kertomusten perusteella.
(3)
Asetuksen (EY) N:o 883/2006 5 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti varainhoitovuoden 2013 osalta otetaan huomioon jäsenvaltioiden 16 päivän lokakuuta 2012 ja 15 päivän lokakuuta 2013 välisenä aikana toteuttamat menot.
(4)
Asetuksen (EY) N:o 885/2006 10 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädetään, että mainitun asetuksen 10 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen perusteella kultakin jäsenvaltiolta perittävät määrät tai sille maksettavat määrät vahvistetaan vähentämällä kyseisen varainhoitovuoden osalta maksetut välimaksut samalle vuodelle 1 kohdan mukaisesti hyväksytyistä menoista. Komissio vähentää tämän määrän siitä kuukausimaksusta tai lisää sen siihen kuukausimaksuun, joka liittyy tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen antamista seuraavana toisena kuukautena toteutuneisiin menoihin.
(5)
Komissio on tarkastanut jäsenvaltioiden sille toimittamat tiedot ja ilmoittanut jäsenvaltioille tarkastusten tulokset sekä tarvittavat oikaisut ennen 31 päivää maaliskuuta 2014.
(6)
Komissio voi tilinpäätösten ja liiteasiakirjojen perusteella antaa eräiden maksajavirastojen osalta päätöksen toimitettujen tilinpäätösten täydellisyydestä, täsmällisyydestä ja todenperäisyydestä. Liitteessä I vahvistetaan tarkastetut ja hyväksytyt määrät sekä jäsenvaltioilta, joiden tilit on havaittu täydellisiksi, täsmällisiksi ja todenperäisiksi, perittävät tai niille maksettavat määrät.
(7)
Eräiden muiden maksajavirastojen toimittamat tiedot edellyttävät lisätutkimuksia, eikä näiden virastojen tilejä voida sen vuoksi tarkastaa ja hyväksyä tällä päätöksellä. Kyseiset maksajavirastot luetellaan liitteessä II.
(8)
Asetuksen (EY) N:o 883/2006 9 artiklan 4 kohdan mukaan elo-, syys- ja lokakuun aikana tapahtuneet määräaikojen ylittämiset otetaan huomioon vuotuisessa tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevassa päätöksessä. Osa eräiden jäsenvaltioiden kyseisinä kuukausina vuonna 2013 ilmoittamista menoista oli toteutettu sovellettavien määräaikojen jälkeen. Tässä päätöksessä olisi vahvistettava tarkastettaviin ja hyväksyttäviin määriin sovellettavat asianmukaiset vähennykset.
(9)
Komissio on asetuksen (EY) N:o 1290/2005 17 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 883/2006 9 artiklan mukaisesti jo alentanut tiettyjä varainhoitovuoden 2013 menojen kirjaamista vastaan suoritettuja kuukausimaksuja tai keskeyttänyt niiden maksamisen enimmäismäärien ylittymisen tai maksumääräaikojen noudattamatta jättämisen vuoksi. Komission olisi tässä päätöksessä otettava huomioon alennetut tai keskeytetyt määrät, jotta määriä, joihin voidaan myöhemmin soveltaa rahoitusoikaisua, ei korvattaisi aiheettomasti tai väärään aikaan. Kyseisten määrien tarkastelua voidaan tarvittaessa jatkaa sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyssä asetuksen (EY) N:o 1290/2005 31 artiklan mukaisesti. Sen vuoksi tällä päätöksellä ei rajoiteta sellaisten sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyn mukaisten myöhempien päätösten soveltamista, jotka komissio voi antaa asetuksen (EY) N:o 1290/2005 31 artiklan mukaisesti.
(10)
Asetuksen (EY) N:o 885/2006 10 artiklan 1 kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa säädetään, että tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevassa päätöksessä olisi määriteltävä määrät, jotka on veloitettava EU:lta ja asianomaiselta jäsenvaltiolta asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 ja 33 mukaisesti. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 119 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti asetuksen (EY) N:o 1290/2005 30 artiklassa säädettyä menettelyä sovelletaan edelleen maatalousalan varainhoitovuonna 2013 toteutuneisiin menoihin ja suoritettuihin maksuihin. Koska 32 ja 33 artikla olivat voimassa maatalouden varainhoitovuonna 2013, niiden soveltamisesta johtuvat määrät olisi otettava huomioon varainhoitovuotta 2013 koskevassa tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevassa päätöksessä.
(11)
Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 5 kohdassa säädetään, että jos takaisinperintää ei toteuteta neljän vuoden kuluessa ensimmäisen asteen hallinnollisen tai oikeudellisen päätöksen antamisesta tai kahdeksan vuoden kuluessa, jos määrien, joita tällaiset sääntöjenvastaisuudet koskevat, takaisinperintää käsitellään kansallisessa tuomioistuimessa, asianomainen jäsenvaltio vastaa 50-prosenttisesti takaisinperinnän toteuttamatta jättämisen taloudellisista seurauksista. Mainitun asetuksen 32 artiklan 3 kohdassa velvoitetaan jäsenvaltiot toimittamaan komissiolle tilinpäätöksen yhteydessä yhteenveto väärinkäytösten vuoksi aloitetuista takaisinperintämenettelyistä. Yksityiskohtaiset säännöt jäsenvaltioiden ilmoitusvelvollisuudesta, joka koskee takaisin perittäviä määriä, annetaan asetuksessa (EY) N:o 885/2006. Mainitun asetuksen liitteessä III esitetään taulukko, joka jäsenvaltioiden oli toimitettava vuonna 2014. Komissio päättää jäsenvaltioiden toimittamien taulukoiden perusteella rahoituksellisista seurauksista, joita sovelletaan, kun takaisinperintää ei ole toteutettu neljän tai kahdeksan vuoden kuluessa. Sen vuoksi tällä päätöksellä ei rajoiteta sellaisten sääntöjenmukaisuustarkastusta koskevien myöhempien päätösten soveltamista, jotka komissio voi antaa asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
(12)
Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 6 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 885/2006 10 artiklan nojalla jäsenvaltiot voivat päättää jättää takaisinperinnän suorittamatta. Tällainen päätös voidaan tehdä vain, jos takaisinperinnästä aiheutuneet ja ennakoitavat kustannukset ovat yhteensä suuremmat kuin takaisin perittävä määrä tai jos takaisinperintä osoittautuu mahdottomaksi velallisen tai sääntöjenvastaisuudesta oikeudellisesti vastuussa olevien henkilöiden maksukyvyttömyyden, joka on todettu ja tunnustettu asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jos tällainen päätös on tehty neljän vuoden kuluessa ensimmäisen asteen hallinnollisen tai oikeudellisen päätöksen tekemisestä tai kahdeksan vuoden kuluessa, jos takaisinperintää käsitellään kansallisessa tuomioistuimessa, takaisinperinnän toteuttamatta jättämisestä aiheutuvat rahoitukselliset seuraukset olisi katettava 100-prosenttisesti EU:n talousarviosta. Määrät, joiden osalta jäsenvaltio on päättänyt olla suorittamatta takaisinperintää, sekä päätöksen perustelut esitetään yhteenvedossa, jonka asianomainen jäsenvaltio esittää asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Komission ei pitäisi määrätä tällä päätöksellä kyseisiä määriä asianomaisen jäsenvaltion vastattaviksi, vaan niihin liittyvät rahoitukselliset seuraamukset olisi katettava EU:n talousarviosta. Sen vuoksi tällä päätöksellä ei rajoiteta sellaisten sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyn mukaisten myöhempien päätösten soveltamista, jotka komissio voi antaa asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
(13)
Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 30 artiklan 2 kohdan mukaisesti tällä päätöksellä ei rajoiteta sellaisten sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyn mukaisten myöhempien päätösten soveltamista, jotka komissio voi antaa sellaisten menojen, joita ei ole toteutettu Euroopan unionin sääntöjen mukaisesti, jättämiseksi Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Jäljempänä 2 artiklassa tarkoitettuja maksajavirastoja lukuun ottamatta jäsenvaltioiden maksajavirastojen Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahastosta) varainhoitovuodelta 2013 rahoitettuja menoja koskevat tilit tarkastetaan ja hyväksytään.
Asianomaisilta jäsenvaltioilta tämän päätöksen nojalla perittävät tai niille maksettavat määrät, asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 5 kohdan soveltamisesta johtuvat määrät mukaan luettuina, vahvistetaan liitteessä I.
2 artikla
Liitteessä II vahvistettuja jäsenvaltioiden maksajavirastojen varainhoitovuoden 2013 tilejä, jotka liittyvät maataloustukirahastosta rahoitettaviin menoihin, ei käsitellä tässä päätöksessä, vaan niistä annetaan tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskeva päätös myöhemmin.
3 artikla
Tällä päätöksellä ei rajoiteta sellaisten sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyn mukaisten myöhempien päätösten soveltamista, jotka komissio voi antaa asetuksen (EY) N:o 1290/2005 31 artiklan mukaisesti sellaisten menojen, joita ei ole toteutettu Euroopan unionin sääntöjen mukaisesti, jättämiseksi Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 29 päivänä huhtikuuta 2014.