KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 640/2014
af 11. marts 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, betingelserne for afslag eller tilbagetrækning af betalinger og administrative sanktioner vedrørende direkte betalinger, støtte til udvikling af landdistrikterne og krydsoverensstemmelse
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (1), særlig artikel 63, stk. 4, artikel 64, stk. 6, artikel 72, stk. 5, artikel 76, artikel 77, stk. 7, artikel 93, stk. 4, artikel 101, stk. 1, og artikel 120, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EU) nr. 1306/2013 ophæver og erstatter bl.a. Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 (2). Forordning (EU) nr. 1306/2013 tillægger Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter. For at sikre, at systemet fungerer hensigtsmæssigt efter de nye retsregler, bør der vedtages regler ved hjælp af sådanne retsakter. Disse regler bør navnlig erstatte reglerne i Kommissionens forordning (EF) nr. 1122/2009 (3).
(2)
Navnlig bør der fastsættes bestemmelser, som supplerer visse ikke-væsentlige elementer af forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår det integrerede forvaltnings- og kontrolsystems funktionsmåde (i det følgende benævnt »det integrerede system«), fristerne for indsendelse af støtteansøgninger og betalingsanmodninger, betingelserne for hel eller delvis afslag på støtte og betingelserne for hel eller delvis tilbagetrækning af uretmæssigt udbetalt støtte, fastlæggelsen af administrative sanktioner i forbindelse med manglende opfyldelse af betingelserne for at modtage støtte i henhold til ordninger under Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 (4), betingelserne for at modtage støtte i henhold til foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne under Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 (5) samt regler om opretholdelse af permanente græsarealer og beregningen af administrative sanktioner for så vidt angår krydsoverensstemmelsesforpligtelser.
(3)
Det er nødvendigt med supplerende definitioner for at sikre en harmoniseret gennemførelse af det integrerede system ud over de definitioner, der er fastsat i forordning (EU) nr. 1305/2013 og (EU) nr. 1307/2013. Derudover er det nødvendigt at fastsætte visse betingelser vedrørende krydsoverensstemmelse.
(4)
Anvendelsen af administrative sanktioner og afslag eller tilbagetrækning af støtte som fastsat i denne forordning bør ikke være til hinder for, at medlemsstaterne anvender national strafferet, hvis den nationale lovgivning foreskriver det.
(5)
I artikel 2, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013 fastsættes særlige tilfælde af force majeure og usædvanlige omstændigheder, som skal anerkendes af medlemsstaterne. Der bør fastsættes supplerende regler, som gør det muligt for medlemsstaterne at anerkende tilfælde af force majeure og usædvanlige omstændigheder i forbindelse med direkte betalinger, støtte til udvikling af landdistrikterne og krydsoverensstemmelse. Der bør fastsættes en frist for, hvornår støttemodtageren senest skal give meddelelse om sådanne tilfælde.
(6)
Der bør også fastsættes supplerende regler for det system til identifikation af landbrugsparceller, som medlemsstaterne skal drive i henhold til artikel 70 i forordning (EU) nr. 1306/2013. Ifølge bestemmelsen skal der anvendes elektroniske geografiske informationssystemteknikker. Det er nødvendigt at klarlægge, hvilke grundlæggende krav og kvalitetsmål systemet skal opfylde, samt hvilke særlige oplysninger der bør være tilgængelige i systemet for at sikre effektive administrative krydskontroller. Systemet til identifikation af landbrugsparceller bør derfor opdateres regelmæssigt for at udelukke elementer og arealer, der tydeligvis ikke er støtteberettigede. For at undgå at systemet bliver ustabilt, bør medlemsstaterne gives mere fleksibilitet for så vidt angår små ændringer i det maksimale støtteberettigede areal som følge af usikker billedanalyse, der bl.a. kan skyldes referenceparcellernes omrids og tilstand.
(7)
For at medlemsstaterne proaktivt skal kunne identificere mulige svagheder i systemet og om nødvendigt træffe afhjælpende foranstaltninger, bør kvaliteten af systemet til identifikation af landbrugsparceller vurderes årligt.
(8)
For at sikre, at grundbetalingsordningen og hermed forbundne betalinger som omhandlet i afsnit III i forordning (EU) nr. 1307/2013 gennemføres korrekt, bør medlemsstaterne oprette et identifikations- og registreringssystem, der sikrer, at betalingsrettigheder kan spores, og som bl.a. giver mulighed for krydskontrol af arealer, der er anmeldt i henhold til grundbetalingsordningen, med de betalingsrettigheder, som hver landbruger råder over, og af de forskellige betalingsrettigheder indbyrdes.
(9)
For at sikre en effektiv kontrol og for at forhindre, at der indsendes flere støtteansøgninger til forskellige betalingsorganer i samme medlemsstat, bør medlemsstaterne indføre et fælles system til registrering af identiteten af de landbrugere, der indsender ansøgninger, som er omfattet af det integrerede system.
(10)
Erfaringen har vist, at visse af markernes landskabstræk, navnlig hække, grøfter og stendiger, bør betragtes som en del af det støtteberettigede areal for arealrelaterede direkte betalinger. Det er nødvendigt at fastlægge den acceptable bredde af markens landskabstræk. Ud fra særlige miljøhensyn er det hensigtsmæssigt at give medlemsstaterne en vis fleksibilitet for så vidt angår de grænser, der skal tages hensyn til ved fastsættelsen af de regionale udbytter i forbindelse med tidligere arealbetalinger for afgrøder. Dog bør medlemsstaterne kunne anvende en anden metode til permanente græsningsarealer med spredte landskabstræk og træer, der ikke hører under denne regel.
(11)
I betragtning af deres betydning for bæredygtigt landbrug bør landskabstræk, der er underlagt de krav og standarder, der er anført i bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013, og som indgår i en landbrugsparcels samlede areal, betragtes som støtteberettiget.
(12)
For så vidt angår landbrugsparceller, der er udlagt som agerjord eller permanent græsningsareal med træer, bør der fastsættes regler for forekomsten af træer på disse områder og deres indvirkning på sådanne områders støtteberettigelse. Af hensyn til retssikkerheden bør der fastsættes en maksimal tæthed for træer, som fastlægges af medlemsstaterne på grundlag af traditionelle dyrkningsmetoder, naturlige betingelser og miljømæssige hensyn.
(13)
Af hensyn til forenkling og for at fremme observerbarheden og kontrollerbarheden i forbindelse med direkte betalinger bør medlemsstaterne kunne anvende en forholdsmæssig ordning til fastslåelse af det støtteberettigede areal i form af permanente græsningsarealer med ikke-støtteberettigede, spredte træk, som f.eks. landskabstræk og træer, andre end de landskabstræk, der er underlagt kravene og standarderne i bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013. Det støtteberettigede areal for hver referenceparcel, fastslås i henhold til forud fastsatte tærskler i forbindelse med den ensartede arealdækketype. Spredte træk, der dækker op til en vis procentdel af referenceparcellen, kan anses for at være en del af det støtteberettigede areal. Derfor bør det fastsættes, at der ikke skal foretages fradrag for arealet med spredte træk i den første kategori, der repræsenterer den laveste procentdel af det areal, der ikke er støtteberettiget.
(14)
Der bør fastsættes regler for de tilfælde, hvor sidste frist for indsendelse af forskellige ansøgninger, anmodninger, dokumenter eller ændringer falder på en helligdag, en lørdag eller en søndag.
(15)
Det er absolut nødvendigt, at fristerne for indsendelse af støtteansøgninger, betalingsanmodninger og andre erklæringer samt for ændring af arealrelaterede støtteansøgninger eller betalingsanmodninger og for fremlæggelse af bilag eller kontrakter overholdes, for at de nationale myndigheder kan planlægge og efterfølgende føre effektiv kontrol med, at støtteansøgningerne, betalingsanmodningerne og de andre erklæringer er korrekte. Der bør derfor fastsættes regler vedrørende de tidsfrister, inden for hvilke der kan accepteres for sent indsendte ansøgninger. For at tilskynde støttemodtagerne til at overholde de fastsatte frister bør der foretages en præventiv nedsættelse i tilfælde af for sen indsendelse af ansøgninger, medmindre forsinkelsen skyldes force majeure eller usædvanlige omstændigheder.
(16)
Det er vigtigt, at støttemodtagerne indsender ansøgninger om tildeling af betalingsrettigheder eller i givet fald ansøgninger om en forhøjelse af værdien af betalingsrettigheder rettidigt, for at medlemsstaterne kan fastsætte betalingsrettighederne rettidigt. Ansøgninger, der indsendes for sent, bør derfor kun accepteres inden for samme forlængede frist, som fastsættes vedrørende for sent indsendte støtteansøgninger. Endvidere bør der foretages en præventiv nedsættelse, medmindre forsinkelsen skyldes force majeure eller usædvanlige omstændigheder.
(17)
Støttemodtagere, der på et eller andet tidspunkt giver de kompetente nationale myndigheder meddelelse om fejl i støtteansøgninger eller betalingsanmodninger, bør ikke pålægges en administrativ sanktion uanset grunden til den manglende overholdelse, medmindre støttemodtageren har fået kendskab til, at myndighederne har til hensigt at foretage kontrol på stedet, eller myndighederne allerede har underrettet støttemodtageren om en manglende overholdelse i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen.
(18)
Der bør fastsættes supplerende regler for beregningsgrundlaget for arealrelaterede støtteordninger og arealrelaterede støtteforanstaltninger og for beregningsgrundlaget for frivillig koblet støtte baseret på ansøgninger om husdyrstøtte i henhold til støtteordninger for dyr og for støtte til udvikling af landdistrikterne baseret på betalingsanmodninger i henhold til dyrerelaterede støtteforanstaltninger.
(19)
Der bør fastsættes administrative sanktioner, som står i rimeligt forhold til den manglende overholdelse og har afskrækkende virkning, og under hensyntagen til de særlige problemer i forbindelse med tilfælde af force majeure og usædvanlige omstændigheder. Administrative sanktioner bør gradueres efter den manglende overholdelses alvor og bør i yderste konsekvens kunne medføre fuldstændig udelukkelse fra en eller flere arealrelaterede støtteordninger eller arealrelaterede støtteforanstaltninger for en bestemt periode. De bør tage hensyn til de særlige forhold, der kendetegner de forskellige støtteordninger eller støtteforanstaltninger, hvad angår kriterierne for støtteberettigelse, forpligtelser og andre forpligtelser samt muligheden for, at en støttemodtager ikke anmelder alle sine parceller med henblik på kunstigt at skabe betingelserne for at blive fritaget for forpligtelserne vedrørende grøn omstilling. De administrative sanktioner omhandlet i denne forordning bør anses for at være tilstrækkelig afskrækkende til at modvirke forsætlig manglende overholdelse.
(20)
For at give medlemsstaterne mulighed for at foretage en effektiv kontrol, navnlig med hensyn til kontrol af om krydsoverensstemmelsesforpligtelserne er overholdt, bør støttemodtagerne være forpligtet til anmelde alle de arealer, de råder over, uanset om de ansøger om støtte for disse arealer eller ej, jf. artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
(21)
Med henblik på at fastslå de støtteberettigede arealer og beregne de nedsættelser, der skal anvendes, bør det fastlægges, hvilke arealer der henhører under samme afgrødegruppe. Anmeldes et areal med henblik på at opnå støtte i henhold til mere end én støtteordning eller støtteforanstaltning, bør det tages i betragtning flere gange. Med henblik på grøn omstilling er det imidlertid nødvendigt at sondre mellem afgrødegrupper.
(22)
For at der kan udbetales støtte i henhold til grundbetalingsordningen, kræves der et tilsvarende antal betalingsrettigheder og støtteberettigede hektarer. Hvis der er forskel på antallet af anmeldte betalingsrettigheder og det anmeldte areal, bør det derfor fastsættes, at betalingen beregnes på grundlag af den mindste af disse størrelser. For at undgå at beregningen baseres på rettigheder, der ikke eksisterer, bør det antal betalingsrettigheder, der lægges til grund ved beregningen, ikke overstige det antal betalingsrettigheder, støttemodtageren har til rådighed.
(23)
I forbindelse med støtteansøgninger og/eller betalingsanmodninger vedrører de manglende overholdelser som regel dele af arealer. Angivelse af et for stort areal for en parcel kan derfor modregnes ved angivelse af et for lille areal for andre parceller i samme afgrødegruppe. Inden for en bestemt tolerancemargin bør det fastsættes, at der kun foretages nedsættelser, hvis denne margin overskrides.
(24)
I forbindelse med støtteansøgninger og/eller betalingsanmodninger vedrørende arealrelaterede betalinger er forskellen mellem det samlede anmeldte areal i støtteansøgningen og/eller betalingsanmodningen og det samlede areal, der er fastslået som støtteberettiget, desuden ofte ubetydelig. For at undgå mange småjusteringer af ansøgninger bør det bestemmes, at det ikke er nødvendigt at justere arealet i støtteansøgningen og/eller betalingsanmodningen til det fastslåede areal, medmindre forskellen er af en vis størrelse.
(25)
På grund af de særlige forhold, der gør sig gældende for støtteordningen for bomuld, bør der fastsættes særlige bestemmelser om administrative sanktioner for denne ordning.
(26)
Der bør fastsættes administrative sanktioner, som står i rimeligt forhold til den manglende overholdelse og har afskrækkende virkning, for tilfælde af forsømmelighed eller forsætlig manglende overholdelse af kravene til støtteberettigelse i tilfælde, hvor en støttemodtager, der ansøger om støtte i henhold til ordningen for unge landbrugere, ikke overholder sine forpligtelser.
(27)
Der bør fastsættes administrative sanktioner for støtteordninger for dyr og dyrerelaterede støtteforanstaltninger, der står i rimeligt forhold til den manglende overholdelse og har afskrækkende virkning, og under hensyntagen til de særlige problemer i forbindelse med naturbetingede forhold. De administrative sanktioner bør gradueres efter den manglende overholdelses alvor og bør i yderste konsekvens kunne medføre fuldstændig udelukkelse fra en eller flere støtteordninger eller støtteforanstaltninger for en bestemt periode. Hvad kriterierne for støtteberettigelse angår, bør der tages hensyn til de særlige forhold, der kendetegner de forskellige støtteordninger eller støtteforanstaltninger. De administrative sanktioner omhandlet i denne forordning bør fastsættes på et tilstrækkeligt afskrækkende niveau for at modvirke forsætlig anmeldelse af for stort et antal dyr.
(28)
For så vidt angår støtteansøgninger i henhold til støtteordninger for dyr eller betalingsanmodninger i henhold til dyrerelaterede støtteforanstaltninger fører manglende overholdelse til, at det pågældende dyr ophører med at være støtteberettiget. Der bør foretages nedsættelser allerede fra det første dyr, for hvilket der fastslås manglende overholdelse, men uanset nedsættelsens størrelse bør der anvendes en mindre hård administrativ sanktion, hvis der ikke fastslås manglende overholdelse for mere end tre dyr. I alle andre tilfælde bør alvoren af den administrative sanktion afhænge af, hvor stor en procentdel af dyrene der fastslås manglende overholdelse for.
(29)
Generelt bør medlemsstaterne træffe de yderligere foranstaltninger, som er nødvendige for, at det integrerede system kan fungere efter hensigten. Medlemsstaterne bør have mulighed for at iværksætte yderligere nationale sanktioner, hvor det måtte være nødvendigt.
(30)
Den mulighed, der er for at foretage rettelser, uden at det fører til en administrativ sanktion, som gælder for støtteansøgninger og betalingsanmodninger, bør også gælde for ukorrekte data i den elektroniske database med hensyn til anmeldt kvæg, for hvilke sådan manglende overholdelse svarer til overtrædelse af et støtteberettigelseskriterium, medmindre støttemodtageren er blevet gjort bekendt med, at den kompetente myndighed har til hensigt at foretage kontrol på stedet, eller myndigheden allerede har givet støttemodtageren meddelelse om manglende overholdelser i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen.
(31)
Afslag på og tilbagetrækning af støtte samt administrative sanktioner bør fastsættes, så de står i rimeligt forhold til den manglende overholdelse og har afskrækkende virkning. Afslag på og tilbagetrækning af støtte samt administrative sanktioner bør gradueres efter, hvor alvorlig, omfattende, varig og hyppig den manglende overholdelse er. Hvad kriterierne for støtteberettigelse, forpligtelser og andre forpligtelser angår, bør der ved afslag på og tilbagetrækning af støtte samt administrative sanktioner tages hensyn til de særlige forhold, der kendetegner de forskellige støtteforanstaltninger. Hvis den manglende overholdelse er alvorlig, eller hvis støttemodtageren har leveret falsk bevismateriale med henblik på at opnå støtte, bør der gives afslag på støtte og pålægges en administrativ sanktion. De administrative sanktioner bør i yderste konsekvens kunne medføre fuldstændig udelukkelse fra en eller flere støtteforanstaltninger eller typer operationer for en bestemt periode.
(32)
For så vidt angår støtte til udvikling af landdistrikterne bør de administrative sanktioner ikke foregribe muligheden for midlertidigt at suspendere den berørte støtte. Der bør fastsættes regler for definition af tilfælde, hvor støttemodtageren forventes at bringe den manglende overholdelse til ophør inden for en rimelig frist.
(33)
Artikel 93, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013 fastsætter, for så vidt angår 2015 og 2016, at reglerne om krydsoverensstemmelse også omfatter opretholdelse af permanente græsarealer. I den forbindelse er det nødvendigt at præcisere, at medlemsstaterne fortsat bør opfylde deres forpligtelser i 2015 og 2016 i henhold til den andel, der er fastsat i 2014.
(34)
Af klarhedshensyn og med henblik på at fastlægge et harmoniseret grundlag for vurderingen af manglende overholdelse samt beregningen og anvendelsen af administrative sanktioner som følge af krydsoverensstemmelse er det nødvendigt at indikere betydningen af begreber som hyppig, omfattende, alvorlig og varig i forbindelse med manglende overholdelse. Desuden er det nødvendigt at forklare, hvornår en manglende overholdelse anses for at være fastslået.
(35)
Hvad angår manglende opfyldelse af krydsoverensstemmelsesforpligtelser, bør de administrative sanktioner fastsættes under hensyntagen til proportionalitetsprincippet. De bør kun anvendes, hvis landbrugeren har udvist forsømmelighed eller forsæt, og bør gradueres efter den manglende opfyldelses alvor.
(36)
Hvad krydsoverensstemmelsesforpligtelserne angår bør det, ud over at de administrative sanktioner gradueres under hensyntagen til proportionalitetsprincippet, fastsættes, at tilbagevendende overtrædelser af den samme krydsoverensstemmelsesforpligtelse fra et givet tidspunkt skal behandles som en forsætlig manglende opfyldelse, efter at landbrugeren er blevet advaret herom.
(37)
Hvis en medlemsstat under særlige betingelser beslutter ikke at anvende administrative sanktioner for manglende overholdelse, jf. artikel 97, stk. 3, og artikel 99, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, bør der fastsættes krav til afhjælpning af den pågældende manglende overholdelse.
(38)
Navnlig hvad angår det tidlige varslingssystem, der er omhandlet i artikel 99, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, gælder det, at hvis støttemodtageren ikke opfylder forpligtelsen til at træffe afhjælpende foranstaltninger, bør nedsættelsen iværksættes med tilbagevirkende kraft for det år, som det tidlige varslingssystem blev anvendt på. Beregningen af den administrative sanktion bør også tage hensyn til, om den pågældende manglende overholdelse gentager sig det år, den efterfølgende kontrol foretages, i tilfælde hvor dette måtte være relevant. For at sikre støttemodtagernes retssikkerhed bør der fastsættes tidsfrister for anvendelsen af administrative sanktioner med tilbagevirkende kraft.
(39)
Hvad angår støtte til flerårige foranstaltninger, der er iværksat under programmer for udvikling af landdistrikterne, som er godkendt i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (6), og som er underlagt forpligtelser om krydsoverensstemmelse, bør det fastslås, at det nye kontrolsystem og reglerne om administrative sanktioner finder anvendelse med henblik på at reducere den administrative byrde for de nationale myndigheder, der har ansvaret for at kontrollere overholdelse, og sikre forenkling af procedurerne.
(40)
Hvad angår manglende opfyldelse af krydsoverensstemmelsesforpligtelser, som der ikke er anvendt administrative sanktioner på, eftersom de hører ind under de minimis-reglerne i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 (7) eller forordning (EF) nr. 1698/2005, og for hvilke medlemsstaterne har været nødt til at sikre, at støttemodtagerne har afhjulpet situationen, bør der fastsættes overgangsbestemmelser, der skal sikre, at der er sammenhæng mellem forpligtelsen til at foretage opfølgning herpå, som blev vedtaget før ikrafttrædelsen af forordning (EU) nr. 1306/2013, og de nye regler herom i nævnte forordning.
(41)
For at skabe klarhed og af retssikkerhedsmæssige hensyn bør forordning (EF) nr. 1122/2009 ophæves. Kommissionens forordning (EF) nr. 65/2011 (8) bør også ophæves.
(42)
Under henvisning til artikel 119, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1306/2013 bør denne forordning finde anvendelse på støtteansøgninger og betalingsanmodninger, der vedrører produktionsår eller præmieperioder, der begynder den 1. januar 2015.
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFSNIT I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Anvendelsesområde
Denne forordning fastsætter bestemmelser, der supplerer visse ikke-væsentlige elementer i forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår:
a)
betingelserne for hel eller delvis afslag eller tilbagetrækning af støtte
b)
fastlæggelse af den administrative sanktion og fastsættelse af den specifikke sats, der skal anvendes
c)
fastlæggelse af de tilfælde, hvor den administrative sanktion ikke anvendes
d)
regler om tidsfrister, datoer og tidspunkter, hvis den sidste dag for indgivelse af ansøgninger eller ændringer falder på en helligdag, en lørdag eller en søndag
e)
særlige definitioner, som er nødvendige for at sikre en harmoniseret gennemførelse af det integrerede system
f)
grundtræk og tekniske regler i forbindelse med systemet til identifikation af landbrugsparceller og identifikation af støttemodtagere
g)
grundtræk, tekniske regler og kvalitetskrav i forbindelse med systemet til identifikation og registrering af betalingsrettigheder
h)
grundlaget for beregningen af støtte, herunder regler for, hvordan støtteberettigede arealer med landskabstræk eller træer skal behandles
i)
supplerende regler for mellemled såsom tjenester, organer eller organisationer, der er involveret i proceduren for ydelse af støtte
j)
opretholdelse af permanente græsarealer i forbindelse med krydsoverensstemmelse
k)
et harmoniseret grundlag for beregningen af administrative sanktioner som følge af krydsoverensstemmelse
l)
betingelserne for anvendelsen og beregningen af de administrative sanktioner som følge af krydsoverensstemmelse
m)
supplering af reglerne i forordning (EU) nr. 1306/2013 med henblik på at sikre en glidende overgang fra de ophævede regler til de nye regler.
Artikel 2
Definitioner
1. Med henblik på det integrerede system, der er omhandlet i artikel 67, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013, finder definitionerne i artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og artikel 67, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1306/2013 anvendelse.
Endvidere forstås ved:
1) »støttemodtager«: en landbruger som defineret i artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013 og som omhandlet i artikel 9 i samme forordning, en støttemodtager i henhold til artikel 92 i forordning (EU) nr. 1306/2013, der er underlagt krav om krydsoverensstemmelse, og/eller en støttemodtager, der modtager støtte til udvikling af landdistrikterne, som omhandlet i artikel 2, stk. 10, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (9)
2) »manglende opfyldelse« eller »manglende overholdelse«:
a)
for så vidt angår kriterierne for støtteberettigelse, forpligtelserne eller andre forpligtelser vedrørende betingelserne for tildeling af støtte, jf. artikel 67, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, enhver manglende opfyldelse af disse kriterier for støtteberettigelse, forpligtelser eller andre forpligtelser, eller
b)
for så vidt angår krydsoverensstemmelse manglende overholdelse af de lovbestemte forvaltningskrav i henhold til EU-lovgivningen, standarder for god landbrugs- og miljømæssig stand, der er fastsat af medlemsstaterne, jf. artikel 94 i forordning (EU) nr. 1306/2013, eller reglerne om opretholdelse af permanente græsarealer, jf. artikel 93, stk. 3, i samme forordning
3) »ansøgning om støtte«: en ansøgning om støtte eller om at blive omfattet af en foranstaltning under forordning (EU) nr. 1305/2013
4) »betalingsanmodning«: en anmodning fra en støttemodtager om udbetaling af støtte fra de nationale myndigheder i henhold til forordning (EU) nr. 1305/2013
5) »anden erklæring«: enhver erklæring eller ethvert dokument bortset fra ansøgninger om støtte og betalingsanmodninger, som skal indsendes eller opbevares af en støttemodtager eller en tredjepart for at opfylde særlige krav vedrørende visse foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne
6) »foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne, der er omfattet af det integrerede system«: støtteforanstaltninger i henhold til artikel 21, stk. 1, litra a) og b), og artikel 28, 31, 33, 34 og 40 i forordning (EU) nr. 1305/2013 og, hvor det er relevant, artikel 35, stk. 1, litra b) og c) i forordning (EU) nr. 1303/2013 med undtagelse af foranstaltninger som omhandlet i artikel 28, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1305/2013 og foranstaltninger under artikel 21, stk. 1, litra a) og b), i samme forordning for så vidt angår etableringsomkostninger
7) »ordning for identifikation og registrering af dyr«: den ordning for identifikation og registrering af kvæg, der er fastlagt ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1760/2000 (10) og/eller den ordning for identifikation og registrering af får og geder, der er fastlagt ved Rådets forordning (EF) nr. 21/2004 (11)
8) »øremærke«: for så vidt angår kvæg det øremærke til identifikation af de enkelte dyr, som er omhandlet i artikel 3, litra a), og artikel 4 i forordning (EF) nr. 1760/2000 og/eller for så vidt angår får og geder det øremærke til identifikation af de enkelte dyr, som er omhandlet i bilaget, afsnit A, punkt 3, til forordning (EF) nr. 21/2004
9) »elektronisk database for dyr«: den elektroniske database, der er omhandlet i artikel 3, litra b), og artikel 5 i forordning 1760/2000 og/eller det centrale register eller den elektroniske database, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra d), og artikel 7 og 8 i forordning (EF) nr. 21/2004
10) »dyrepas«: det dyrepas, der er omhandlet i artikel 3, litra c), og artikel 6 i forordning (EF) nr. 1760/2000
11) »register« i forbindelse med dyr: den liste, som brugere af dyr skal føre, som omhandlet i artikel 3, litra d), og artikel 7 i forordning (EF) nr. 1760/2000 og/eller det register, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b), og artikel 5 i forordning (EF) nr. 21/2004
12) »identifikationskode«: den identifikationskode, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1760/2000 og/eller de koder, der er omhandlet i bilaget, afsnit A, punkt 2, til forordning (EF) nr. 21/2004
13) »støtteordning for dyr«: en frivillig ordning for koblet støtte, som omhandlet i afsnit IV, kapitel 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, hvor støtten udbetales årligt og ydes inden for definerede kvantitative grænser og på grundlag af et fast antal dyr
14) »arealrelaterede støtteforanstaltninger«: foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne eller typer operationer, hvor støtten ydes på grundlag af størrelsen af det anmeldte antal dyr
15) »ansøgning om husdyrstøtte«: ansøgning om præmier, hvor støtten udbetales årligt og ydes inden for definerede kvantitative grænser og på grundlag af et fast antal dyr i henhold til den frivillige ordning for koblet støtte, jf. afsnit IV, kapitel 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013
16) »anmeldte dyr«: dyr, der er omfattet af en ansøgning om husdyrstøtte i forbindelse med støtteordningen for dyr, eller dyr, der er omfattet af en betalingsanmodning for en dyrerelateret støtteforanstaltning
17) »potentielt støtteberettiget dyr«: et dyr, der principielt opfylder betingelserne for støtte i henhold til støtteordningen for dyr eller en dyrerelateret støtteforanstaltning i det pågældende ansøgningsår
18) »fastslået dyr«:
a)
for så vidt angår en støtteordning for dyr et dyr, for hvilket alle de fastsatte støttebetingelser er opfyldt, eller
b)
for så vidt angår en dyrerelateret støtteforanstaltning et dyr, der er identificeret ved en administrativ kontrol eller en kontrol på stedet
19) »bruger af dyr«: enhver fysisk eller juridisk person, som er ansvarlig for dyr, også midlertidigt, herunder under transport eller på et marked
20) »arealrelaterede støtteordninger«: arealbaserede direkte betalinger i henhold til artikel 67, stk. 4, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013 med undtagelse af særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i Unionens fjernområder som omhandlet i kapitel IV i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 228/2013 (12) og særlige foranstaltninger på landbrugsområdet til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav som omhandlet i kapitel IV i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 229/2013 (13)
21) »arealrelaterede støtteforanstaltninger«: foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne eller typer operationer, hvor støtten ydes på grundlag af størrelsen af de anmeldte arealer
22) »anvendelse« i forbindelse med arealer: anvendelsen af arealer, hvad angår afgrødetype, jf. artikel 44, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, type permanente græsningsarealer som defineret i artikel 4, stk. 1, litra h), i samme forordning, permanente græsarealer som omhandlet i artikel 45, stk. 2, litra a), i samme forordning, andre græsarealer end permanente græsningsarealer og permanente græsarealer, plantedække eller arealer uden afgrøde
23) »fastslået areal«:
a)
for så vidt angår arealrelaterede støtteordninger det areal, for hvilket alle kriterierne for støtteberettigelse eller andre forpligtelser vedrørende betingelserne for tildeling af støtte er opfyldt, uanset hvor mange betalingsrettigheder, støttemodtageren råder over, eller
b)
for så vidt angår arealrelaterede støtteforanstaltninger det markareal, der er identificeret ved en administrativ kontrol eller en kontrol på stedet
24) »geografisk informationssystem« (i det følgende benævnt »GIS«): de elektroniske geografiske informationssystemteknikker, der er omhandlet i artikel 70 i forordning (EU) nr. 1306/2013
25) »referenceparcel«: geografisk afgrænset areal med en entydig identifikation på grundlag af det system til identifikation af landbrugsparceller, der er omhandlet i artikel 70 i forordning (EU) nr. 1306/2013
26) »geografisk materiale«: kort eller andre dokumenter, der benyttes til meddelelse af GIS-oplysninger mellem støtteansøgerne og medlemsstaterne.
2. Med henblik på afsnit IV i denne forordning finder definitionerne i afsnit VI i forordning (EU) nr. 1306/2013 anvendelse.
Desuden forstås der ved »standarder« enhver af de standarder, der er fastlagt af medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 94 i forordning (EU) nr. 1306/2013, og de forpligtelser i forbindelse med permanente græsarealer, som er fastsat i artikel 93, stk. 3, i samme forordning.
Artikel 3
Anvendelse af strafferetlige sanktioner
Anvendelsen af administrative sanktioner og afslag eller tilbagetrækning af støtte som fastsat i denne forordning er ikke til hinder for anvendelsen af strafferetlige sanktioner, hvis den nationale lovgivning foreskriver det.
Artikel 4
Force majeure og usædvanlige omstændigheder
1. For så vidt angår direkte betalinger gælder det, at hvis en støttemodtager ikke har kunnet opfylde kriterierne for støtteberettigelse eller andre forpligtelser som følge af force majeure eller usædvanlige omstændigheder, bevarer han retten til støtte for det areal eller de dyr, der var støtteberettiget på det tidspunkt, hvor der indtraf force majeure eller usædvanlige omstændigheder.
For så vidt angår foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne i henhold til artikel 28, 29, 33 og 34 i forordning (EU) nr. 1305/2013 gælder det, at hvis en støttemodtager ikke har kunnet opfylde forpligtelsen som følge af force majeure eller usædvanlige omstændigheder, trækkes den respektive betaling proportionelt tilbage for de år, hvor force majeuren eller de usædvanlige omstændigheder fandt sted. Tilbagetrækningen vedrører kun de dele af forpligtelsen, for hvilke der ikke er påløbet omkostninger eller indtægtstab, inden force majeuren eller de usædvanlige omstændigheder fandt sted. Der anvendes ingen tilbagetrækning i forbindelse med kriterierne for støtteberettigelse og andre forpligtelser og der anvendes ingen administrative sanktioner.
For så vidt angår andre foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne kræver medlemsstaterne ikke hel eller delvis tilbagebetaling af støtten, hvis der foreligger force majeure eller usædvanlige omstændigheder. I tilfælde af flerårige forpligtelser og betalinger finder tilbagebetaling af den støtte, der er modtaget de foregående år, ikke sted og forpligtelsen eller betalingen gælder fortsat i de efterfølgende år i overensstemmelse med støttens oprindelige løbetid.
Hvis den manglende overholdelse som følge af force majeure eller usædvanlige omstændigheder vedrører krydsoverensstemmelse, finder den administrative sanktion ikke anvendelse, jf. artikel 91, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Tilfælde af force majeure og usædvanlige omstændigheder meddeles skriftligt den kompetente myndighed sammen med en af myndigheden anerkendt dokumentation herfor senest 15 arbejdsdage fra det tidspunkt, hvor støttemodtageren eller dennes befuldmægtigede er i stand til at give en sådan meddelelse.
AFSNIT II
DET INTEGREREDE FORVALTNINGS- OG KONTROLSYSTEM
KAPITEL I
SYSTEMKRAV
Artikel 5
Identifikation af landbrugsparceller
1. Systemet til identifikation af landbrugsparceller som omhandlet i artikel 70 i forordning (EU) nr. 1306/2013 anvendes på referenceparcelniveau. En referenceparcel omfatter en enhed jord, der svarer til et landbrugsareal som defineret i artikel 4, stk. 1, litra e), i forordning (EU) nr. 1307/2013. Om nødvendigt omfatter en referenceparcel også arealer som omhandlet i artikel 32, stk. 2, litra b), i forordning (EU) nr. 1307/2013 og landbrugsjord som omhandlet i artikel 28, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1305/2013.
Medlemsstaterne afgrænser referenceparcellerne, således at det sikres, at disse kan opmåles, og hver enkelt landbrugsparcel, der årligt anmeldes, og som i princippet er stabil over tid, kan stedfæstes specifikt og utvetydigt.
2. Medlemsstaterne sikrer desuden, at de landbrugsparceller, der anmeldes, identificeres pålideligt. De kræver bl.a., at støtteansøgningerne og betalingsanmodningerne vedlægges oplysninger eller dokumenter, der fastsættes nærmere af de kompetente myndigheder, og som gør det muligt at stedfæste og opmåle den enkelte landbrugsparcel. For hver referenceparcel skal medlemsstaterne:
a)
fastslå det maksimale støtteberettigede areal i forbindelse med støtteordningerne i bilag I til forordning (EU) nr. 1307/2013
b)
fastslå det maksimale støtteberettigede areal i forbindelse med arealrelaterede foranstaltninger som omhandlet i artikel 28-31 i forordning (EU) nr. 1305/2013
c)
stedfæste og fastslå størrelsen på de miljømæssige fokusområder, der er opført i artikel 46, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, og som medlemsstaten har bestemt skal betragtes som miljømæssige fokusområder. Med henblik herpå anvender medlemsstaterne omregnings- og/eller vægtningsfaktorerne i bilag X til forordning (EU) nr. 1307/2013, hvis det er relevant
d)
fastslå hvorvidt bestemmelserne om bjergområder, områder med naturbetingede og andre specifikke begrænsninger som omhandlet i artikel 32 i forordning (EU) nr. 1305/2013, Natura 2000-områder, områder omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (14), landbrugsarealer, som medlemsstaten har godkendt til bomuldsproduktion i henhold til artikel 57 i forordning (EU) nr. 1307/2013, landbrugsarealer, der naturligt holdes i en stand, der er egnet til græsning eller dyrkning som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra c), nr. iii), i forordning (EU) nr. 1307/2013, arealer, som medlemsstaterne har udpeget med henblik på regional og/eller kollektiv gennemførelse af miljømæssige fokusområder i overensstemmelse med artikel 46, stk. 5 og 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, arealer, der er blevet indgivet meddelelse om til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EU) nr. 1307/2013, arealer dækket af miljøfølsomme permanente græsningsarealer i områder, der er omfattet af Rådets direktiv 92/43/EØF (15) eller Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF (16) og yderligere sårbare områder omhandlet i artikel 45, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og/eller områder, som medlemsstaterne har udpeget i henhold til artikel 48 i samme forordning, finder anvendelse.
3. Medlemsstaterne sikrer, at det maksimale støtteberettigede areal pr. referenceparcel som omhandlet i stk. 2, litra a), er korrekt beregnet inden for en margen på højst 2 % under hensyntagen til referenceparcellens omrids og tilstand.
4. For så vidt angår foranstaltningerne i artikel 21, stk. 1, litra a), og artikel 30 og 34 i forordning (EU) nr. 1305/2013 kan medlemsstaterne fastsætte alternative systemer til entydig identifikation af den jord, som støtten vedrører, hvis jorden er dækket af skov.
5. GIS skal anvendes på grundlag af et nationalt koordinatsystem som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/2/EF (17), der muliggør standardiserede opmålinger og entydig identifikation af landbrugsparceller i hele den pågældende medlemsstat. Anvendes der forskellige koordinatsystemer, skal de udelukke hinanden, og begge skal sikre overensstemmelse mellem informationselementer, der henviser til samme sted.
Artikel 6
Kvalitetsvurdering af systemet til identifikation af landbrugsparceller
1. Medlemsstaterne kvalitetsvurderer årligt identifikationssystemet for landbrugsparceller med henblik på grundbetalingsordningen og den generelle arealbetalingsordning som omhandlet i afsnit III, kapitel 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013. En sådan vurdering skal indeholde to overensstemmelseskategorier.
Den første overensstemmelseskategori skal omfatte følgende elementer med henblik på at kvalitetsvurdere systemet til identifikation af landbrugsparceller:
a)
korrekt opgørelse af det maksimale støtteberettigede areal
b)
andel og fordeling af referenceparceller, hvis maksimale støtteberettigede areal omfatter ikke-støtteberettigede arealer, eller som ikke tager hensyn til landbrugsarealet
c)
forekomst af referenceparceller med kritiske fejl.
Den anden overensstemmelseskategori skal omfatte følgende kvalitetselementer med henblik på at identificere eventuelle svagheder i systemet til identifikation af landbrugsparceller:
a)
inddeling i kategorier af referenceparceller, hvis maksimale støtteberettigede areal omfatter ikke-støtteberettigede arealer, og som ikke tager hensyn til landbrugsarealet eller har kritiske fejl
b)
forholdet mellem det anmeldte areal og det maksimale støtteberettigede areal inden for referenceparcellerne
c)
antallet af referenceparceller i procent, som er ændret i løbet af årene.
Hvis resultaterne af kvalitetsvurderingerne afslører mangler i systemet, skal medlemsstaterne træffe de nødvendige afhjælpende foranstaltninger.
2. Medlemsstaterne foretager den i stk. 1 omhandlede vurdering på grundlag af et udvalg af referenceparceller, der udvælges af Kommissionen. De anvender oplysninger, som sætter dem i stand til at vurdere den aktuelle situation på parcelniveau.
3. Den 31. januar i året efter det pågældende kalenderår sender medlemsstaterne Kommissionen en vurderingsrapport og, hvis det er relevant, meddeler Kommissionen de afhjælpende foranstaltninger, der skal træffes, og fristen for gennemførelsen af disse.
Artikel 7
Identifikation og registrering af betalingsrettigheder
1. Det system til identifikation og registrering af betalingsrettigheder, der er omhandlet i artikel 71 i forordning (EU) nr. 1306/2013, skal være et elektronisk register på nationalt plan og skal, navnlig hvad angår den krydskontrol, der er foreskrevet i nævnte artikel, stk. 1, sikre en effektiv sporing af betalingsrettighederne med hensyn til følgende elementer:
a)
indehaveren
b)
de årlige værdier
c)
fastlæggelsesdatoen
d)
datoen for seneste anvendelse
e)
oprindelse, navnlig hvad angår tildeling, de oprindelige, nationale eller regionale reserver, samt køb, forpagtning og arv
f)
hvis artikel 21, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 finder anvendelse, betalingsrettighederne i medfør af nævnte bestemmelse
g)
eventuelt regionale restriktioner.
2. Medlemsstater, der har mere end et betalingsorgan, kan beslutte, at det elektroniske register skal føres ved de enkelte betalingsorganer. Den pågældende medlemsstat sørger i så fald for, at de forskellige registre er indbyrdes kompatible.
Artikel 8
Identifikation af støttemodtagere
Det system til registrering af identiteten af hver enkelt støttemodtager, der er foreskrevet i artikel 73 i forordning (EU) nr. 1306/2013, skal sikre en entydig identifikation af alle støtteansøgninger og betalingsanmodninger eller andre erklæringer, der indsendes af samme modtager, uden at anvendelsen af artikel 72, stk. 3, i nævnte forordning dog derved indskrænkes.
KAPITEL II
LANDBRUGSPARCELLER MED LANDSKABSTRÆK OG TRÆER
Artikel 9
Fastslåelse af arealer, hvor landbrugsparcellen omfatter landskabstræk og træer
1. I de regioner, hvor visse landskabstræk, såsom hække, grøfter og diger traditionelt indgår i god dyrknings- eller driftspraksis i landbruget, kan medlemsstaterne beslutte, at det tilsvarende areal skal betragtes som en del af en landbrugsparcels støtteberettigede areal, jf. artikel 67, stk. 4, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013, hvis de ikke overstiger en samlet bredde, der fastlægges af de berørte medlemsstater. Denne bredde svarer til den traditionelle bredde i den pågældende region og må ikke overstige to meter.
Såfremt medlemsstaterne inden den 9. december 2009 har meddelt Kommissionen en bredde, der overstiger to meter, jf. artikel 30, stk. 2, tredje afsnit, i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 (18), kan denne bredde stadig være gældende.
Første og andet afsnit gælder ikke for permanente græsningsarealer med spredte landskabstræk og træer, hvis den berørte medlemsstat har besluttet at anvende en forholdsmæssig ordning i overensstemmelse med artikel 10.
2. Landskabstræk, der er omfattet af de krav og standarder, der er anført i bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013, og som udgør en del af det samlede areal for en landbrugsparcel, betragtes som en del af den pågældende landbrugsparcels støtteberettigede areal.
3. En landbrugsparcel, der omfatter spredte træer, betragtes som støtteberettiget forudsat at følgende betingelser er opfyldt:
a)
landbrugsaktiviteter kan foregå på lignende måde som på parceller uden træer i samme område og
b)
antallet af træer pr. hektar overstiger ikke en maksimal tæthed.
Den maksimale tæthed, der er omhandlet i første afsnit, litra b), fastsættes og meddeles af medlemsstaterne på grundlag af traditionelle dyrkningsmetoder, de naturlige forhold og miljømæssige hensyn. Tætheden må ikke overstige 100 træer pr. hektar. Denne grænse finder dog ikke anvendelse i forbindelse med foranstaltningerne i artikel 28 og 30 i forordning (EU) nr. 1305/2013.
Dette stykke gælder ikke for frugttræer, som giver et flerårigt udbytte, for permanente græsningsarealer med spredte træer, som kan afgræsses, eller for permanente græsningsarealer med spredte landskabstræk og træer, hvis den berørte medlemsstat har besluttet at anvende en forholdsmæssig ordning i overensstemmelse med artikel 10.
Artikel 10
Forholdsmæssig ordning for permanente græsningsarealer med landskabstræk og træer
1. For så vidt angår permanente græsningsarealer med spredte ikke-støtteberettigede træk så som landskabstræk og træer, kan medlemsstaterne beslutte at anvende en forholdsmæssig ordning til fastsættelse af det støtteberettigede areal inden for referenceparcellen.
Den i første afsnit omhandlede forholdsmæssige ordning består af forskellige kategorier af ensartede arealdækketyper, for hvilke der anvendes en fast nedsættelseskoefficient baseret på en procentdel af det ikke-støtteberettigede areal. Den kategori, der repræsenterer den laveste procentdel ikke-støtteberettiget areal, må ikke overstige 10 % af det støtteberettigede areal, og ingen nedsættelseskoefficient finder anvendelse for denne kategori.
2. Landskabstræk, der er omfattet af de krav og standarder, der er anført i bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013, og som udgør en del af det samlede areal for en landbrugsparcel, betragtes som en del af det støtteberettigede areal.
3. Denne artikel finder ikke anvendelse på permanente græsningsarealer med frugttræer, som giver et flerårigt udbytte.
KAPITEL III
STØTTEANSØGNINGER OG BETALINGSANMODNINGER
Artikel 11
Enkeltansøgningen
Enkeltansøgningen dækker som minimum den ansøgning om direkte betalinger, der er omhandlet i artikel 72, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013 i forbindelse med den generelle arealbetalingsordning og andre arealrelaterede støtteordninger.
Artikel 12
Fravigelse af indsendelsesfristen
Uanset artikel 5, stk. 1, i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 (19), gælder det, at hvis den sidste frist for indsendelse af ansøgninger om støtte fra EGFL, ansøgninger om støtte fra ELFUL, betalingsanmodninger, andre erklæringer, bilag eller kontrakter, eller den sidste frist for ændring af enkeltansøgninger eller betalingsanmodninger falder på en helligdag, en lørdag eller en søndag, anses fristen for at udløbe den første arbejdsdag herefter.
Første afsnit gælder også for den sidste mulige dato for sen indsendelse som omhandlet i artikel 13, stk. 1, tredje afsnit, og for den sidste mulige dato for sen indsendelse som omhandlet i artikel 14, andet afsnit, for støttemodtageres ansøgninger om tildeling af betalingsrettigheder eller forhøjelse af betalingsrettigheder.
Artikel 13
For sen indsendelse
1. Medmindre der foreligger force majeure eller usædvanlige omstændigheder som omhandlet i artikel 4, medfører indsendelse af en ansøgning om støtte fra EGFL eller en betalingsanmodning i henhold til denne forordning efter den sidste frist som fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 78, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, at den støtte, som støttemodtageren ville have haft ret til, hvis ansøgningen eller anmodningen var indsendt rettidigt, nedsættes med 1 % pr. arbejdsdag, som fristen overskrides.
Medmindre andet følger af særlige foranstaltninger, som medlemsstaten måtte træffe som følge af behovet for rettidig indsendelse af dokumentation for at muliggøre planlægning og gennemførelse af en effektiv kontrol, gælder første afsnit også for ansøgninger om støtte fra ELFUL, samt bilag, kontrakter og andre erklæringer, som skal indsendes til den kompetente myndighed, når sådan dokumentation er afgørende for retten til den pågældende støtte. I så fald anvendes nedsættelsen på det pågældende støttebeløb.
Er en sådan forsinkelse på over 25 kalenderdage, afvises ansøgningen eller betalingsanmodningen, og der ydes ingen støtte til støttemodtageren.
2. Medmindre der foreligger force majeure eller usædvanlige omstændigheder som omhandlet i artikel 4, gælder det, at hvis en støtteansøger, der ansøger om støtte i henhold til ordningerne i artikel 46 og 47 i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 (20), som også er underlagt krydsoverensstemmelsesforpligtelser i henhold til artikel 92 i forordning (EU) nr. 1306/2013, ikke indsender enkeltansøgningen inden den sidste frist som omhandlet i denne artikels stk. 1, første afsnit, nedsættes støtten med 1 % pr. arbejdsdag, som fristen overskrides. Dog nedsættes støtten med maksimalt 25 %. Nedsættelsesprocenten anvendes på de samlede betalinger i forbindelse med de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 46 og 47 i forordning (EU) nr. 1308/2013, divideret med 3 til omstrukturering og omstilling.
3. Medmindre der foreligger force majeure eller usædvanlige omstændigheder som omhandlet i artikel 4, medfører meddelelse af en ændring af en enkeltansøgning eller en betalingsanmodning efter den sidste frist for indsendelse af en ændring af enkeltansøgningen som fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 78, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, at det beløb, der vedrører den faktiske anvendelse af de pågældende landbrugsparceller, nedsættes med 1 % pr. arbejdsdag, som fristen overskrides.
Det er kun tilladt at ændre enkeltansøgningen eller betalingsanmodningen indtil den sidste mulige frist for sen indsendelse af en enkeltansøgning eller betalingsanmodning, jf. stk. 1, tredje afsnit. Hvis denne sidste frist imidlertid ligger før eller er sammenfaldende med den sidste frist for indsendelse af en ændring af en enkeltansøgning eller en betalingsanmodning som omhandlet i dette stykke, første afsnit, afvises ændringer af enkeltansøgningen eller betalingsanmodningen efter denne dato.
Artikel 14
For sen indsendelse af en ansøgning vedrørende betalingsrettigheder
Medmindre der foreligger force majeure eller usædvanlige omstændigheder som omhandlet i artikel 4, medfører indsendelse af en ansøgning om tildeling eller eventuel forhøjelse af værdien af betalingsrettigheder efter den sidste dato som fastsat af Kommissionen til dette formål i henhold til artikel 78, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, at de beløb, der skal udbetales det pågældende år for de betalingsrettigheder eller eventuel forhøjelse af værdien af betalingsrettigheder, som støttemodtageren skal have tildelt, nedsættes med 3 % pr. arbejdsdag, som fristen overskrides.
Er en sådan forsinkelse på over 25 kalenderdage, afvises ansøgningen, og støttemodtageren får ikke tildelt nogen betalingsrettigheder eller eventuel forhøjelse af værdien af betalingsrettigheder.
KAPITEL IV
BEREGNING AF STØTTE OG ADMINISTRATIVE SANKTIONER VEDRØRENDE ORDNINGER FOR DIREKTE BETALINGER OG FORANSTALTNINGER TIL UDVIKLING AF LANDDISTRIKTERNE, DER ER OMFATTET AF DET INTEGREREDE FORVALTNINGS- OG KONTROLSYSTEM
AFDELING 1
Generelle regler
Artikel 15
Undtagelser fra anvendelsen af administrative sanktioner
1. De administrative sanktioner, der er omhandlet i dette kapitel, finder ikke anvendelse på den del af støtteansøgningen eller betalingsanmodningen, med hensyn til hvilken støttemodtageren skriftligt underretter den kompetente myndighed om, at støtteansøgningen eller betalingsanmodningen er urigtig, eller at den er blevet urigtig efter indsendelsen, forudsat at støttemodtageren ikke er blevet gjort bekendt med, at myndigheden har til hensigt at foretage kontrol på stedet, og myndigheden ikke allerede har givet støttemodtageren meddelelse om manglende overholdelser i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen.
2. En underretning fra støttemodtageren som omhandlet i stk. 1 medfører, at støtteansøgningen eller betalingsanmodningen ændres, så den stemmer overens med de faktiske forhold.
Artikel 16
Manglende anmeldelse af alle arealer
1. Hvis en støttemodtager for et givet år ikke anmelder alle de landbrugsparceller, der relaterer til de arealer, der er omhandlet i artikel 72, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013, og forskellen mellem det samlede anmeldte areal i enkeltansøgningen og/eller betalingsanmodningen på den ene side og det anmeldte areal plus de ikke-anmeldte parcellers samlede areal på den anden side er på over 3 % af det anmeldte areal, nedsættes de samlede arealrelaterede direkte betalinger eller udbetalinger af støtte i henhold til arealrelaterede støtteforanstaltninger, som denne støttemodtager skal have udbetalt for det pågældende år, med op til 3 % afhængigt af, hvor alvorlig undladelsen er.
Administrative sanktioner, der beregnes i overensstemmelse med det første afsnit, nedsættes med eventuelle administrative sanktioner, der anvendes i henhold til artikel 28, stk. 2.
2. Stk. 1 gælder også for betalinger i henhold til de ordninger, der er omhandlet i artikel 46 og 47 i forordning (EU) nr. 1308/2013, hvis støttemodtageren skal overholde krydsoverensstemmelsesforpligtelser i henhold til artikel 92 i forordning (EU) nr. 1306/2013. Nedsættelsesprocenten anvendes på de samlede betalinger i forbindelse med de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 46 og 47 i forordning (EU) nr. 1308/2013, divideret med 3 til omstrukturering og omstilling.
3. Stk. 1 finder ikke anvendelse på betalinger i henhold til ordningen for mindre landbrugere, jf. afsnit V i forordning (EU) nr. 1307/2013.
AFDELING 2
Arealrelaterede støtteordninger med undtagelse af betalinger for praksis i landbruget, som er til gavn for klima og miljø, og arealrelaterede støtteforanstaltninger
Artikel 17
Almindelige principper
1. I denne afdeling sondres der, hvor det er relevant, mellem følgende afgrødegrupper:
a)
arealer, der er anmeldt for at aktivere betalingsrettigheder inden for rammerne af grundbetalingsordningen eller med henblik på at opnå støtte i henhold til den generelle arealbetalingsordning
b)
en gruppe for hvert af de anmeldte arealer, som indgår i en anden arealrelateret støtteordning eller støtteforanstaltning, og som der gælder en anden støttesats for
c)
arealer, der er anmeldt under punktet »andre anvendelser«.
2. Såfremt det samme areal danner grundlag for en støtteansøgning og/eller en betalingsanmodning i henhold til mere end én arealrelateret støtteordning eller støtteforanstaltning, tages arealet særskilt i betragtning for hver af disse støtteordninger eller støtteforanstaltninger.
Artikel 18
Beregningsgrundlag i forbindelse med arealrelaterede betalinger
1. For så vidt angår støtteansøgninger i henhold til grundbetalingsordningen, ordningen for mindre landbrugere, omfordelingsbetalinger, betalinger til landbrugere i områder med særlige naturbetingede begrænsninger og i givet fald ordningen for unge landbrugere gælder det i de medlemsstater, der anvender grundbetalingsordningen, at:
a)
hvis antallet af anmeldte betalingsrettigheder overstiger det antal betalingsrettigheder, støttemodtageren råder over, nedsættes de anmeldte betalingsrettigheder til det antal betalingsrettigheder, støttemodtageren råder over
b)
hvis der er forskel mellem de anmeldte betalingsrettigheder og det anmeldte areal, justeres betalingen ned til den mindste af disse størrelser.
Dette stykke finder ikke anvendelse det første år for tildeling af betalingsrettigheder.
2. For betalinger til unge landbrugere, og hvis medlemsstaten vælger den betalingsmetode, der er fastsat i artikel 50, stk. 6-8, i forordning (EU) nr. 1307/2013, gælder det, at hvis det areal, der er anmeldt i henhold til grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, overstiger den af medlemsstaten fastsatte grænse, jf. artikel 50, stk. 9, i nævnte forordning, nedsættes det anmeldte areal til denne grænse.
3. For omfordelingsbetaling gælder det, at hvis det areal, der er anmeldt i henhold til grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, overstiger den af medlemsstaten fastsatte grænse, jf. artikel 41, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, nedsættes det anmeldte areal til denne grænse.
4. For betalinger for områder med særlige naturbetingede begrænsninger, og hvis medlemsstaten vælger den betalingsmetode, der er fastsat i artikel 48, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, gælder det, at hvis det areal, der er anmeldt i henhold til grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, overstiger det af medlemsstaten fastsatte maksimale antal hektarer, nedsættes det anmeldte areal til dette antal.
5. For støtteansøgninger og/eller betalingsanmodninger i henhold til arealrelaterede støtteordninger eller støtteforanstaltninger, beregnes støtten på grundlag af det anmeldte areal, hvis det fastslåede areal for en afgrødegruppe viser sig at være større end det areal, der er anmeldt i støtteansøgningen.
6. For støtteansøgninger og/eller betalingsanmodninger i henhold til arealrelaterede støtteordninger eller støtteforanstaltninger beregnes støtten, uden at det berører administrative sanktioner i henhold til artikel 19, på grundlag af det for den i artikel 17, stk. 1, omhandlede afgrødegruppe fastslåede areal, hvis det anmeldte areal er større end det for afgrødegruppen fastslåede areal.
Er forskellen mellem det samlede fastslåede areal og det samlede areal, der er anmeldt til betalinger i henhold til støtteordningerne for direkte støtte i afsnit III, IV og V i forordning (EU) nr. 1307/2013, eller det samlede areal, der er anmeldt til betalinger i henhold til en arealrelateret støtteforanstaltning, på 0,1 hektar eller derunder, betragtes det fastslåede areal dog som lig med det anmeldte areal, jf. dog artikel 60 i forordning (EU) nr. 1306/2013. Ved beregningen tages kun anmeldelser af for stort et areal på afgrødegruppeniveau som omhandlet i artikel 17, stk. 1, i betragtning.
Andet afsnit gælder ikke, hvis forskellen er større end 20 % af det samlede areal, der er anmeldt til betalinger.
7. Med henblik på beregning af støtte i henhold til grundbetalingsordningen tages der hensyn til gennemsnittet af de forskellige betalingsrettigheders værdier for det pågældende anmeldte areal.
Artikel 19
Administrative sanktioner i tilfælde af anmeldelse af for stort et areal
1. Såfremt det areal, der for en afgrødegruppe som omhandlet i artikel 17, stk. 1, er anmeldt i forbindelse med en arealrelateret støtteordning eller støtteforanstaltning, overstiger det areal, der er fastslået i henhold til artikel 18, beregnes støtten på grundlag af det fastslåede areal reduceret med det dobbelte af den fastslåede forskel, hvis denne forskel udgør over 3 % eller to hektar, men ikke over 20 %, af det fastslåede areal.
Er forskellen på over 20 % af det fastslåede areal, ydes der ingen arealrelateret støtte for den pågældende afgrødegruppe.
2. Er forskellen på over 50 %, ydes der ingen arealrelateret støtte for den pågældende afgrødegruppe. Derudover pålægges støttemodtageren en yderligere sanktion svarende til forskellen mellem det anmeldte areal og det areal, der er fastslået i henhold til artikel 18.
3. Hvis det beløb, der er beregnet i henhold til stk. 1 og 2, ikke kan modregnes fuldt ud i overensstemmelse med artikel 57, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013 i løbet af de tre kalenderår, der følger efter kalenderåret for fastslåelsen, annulleres restbeløbet.
Artikel 20
Administrative sanktioner i forbindelse med afgrødespecifikke betalinger for bomuld
Uden at foregribe de administrative sanktioner i henhold til artikel 19 i denne forordning mister støttemodtageren retten til den forhøjede støtte omhandlet i artikel 60, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013, hvis det fastslås, at støttemodtageren ikke overholder de forpligtelser, der følger af artikel 61, stk. 1 og 2, i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 639/2014 (21). Endvidere nedsættes bomuldsstøtten pr. støtteberettiget hektar, jf. artikel 57 i forordning (EU) nr. 1307/2013, med den forhøjelse, som støttemodtageren ellers ville have fået i henhold til artikel 60, stk. 2, i samme forordning.
Artikel 21
Administrative sanktioner for andet end anmeldelse af for stort et areal vedrørende betalinger til unge landbrugere i henhold til afsnit III, kapitel V, i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. Uden at foregribe de administrative sanktioner i henhold til artikel 19, udbetales støtte til unge landbrugere ikke, eller betalingen trækkes helt tilbage, hvis det fastslås, at støttemodtageren ikke overholder de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 50, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og artikel 49 i delegeret forordning (EU) nr. 639/2014. Hvis det fastslås, at støttemodtageren har leveret falsk bevismateriale med henblik på at dokumentere overholdelse af forpligtelserne, anvendes desuden en sanktion svarende til 20 % af det beløb, som støttemodtageren har eller ville have modtaget i betalinger til unge landbrugere, jf. artikel 50, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Hvis de i stk. 1 omhandlede uretmæssige betalinger og administrative sanktioner ikke kan modregnes fuldt ud i overensstemmelse med de af Kommissionen fastsatte regler, jf. artikel 57, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, i løbet af de tre kalenderår, der følger efter kalenderåret for fastslåelsen, annulleres restbeløbet.
AFDELING 3
Betalinger for praksis i landbruget, som er til gavn for klima og miljø
Artikel 22
Almindelige principper
1. I denne afdeling sondres der, hvor det er relevant, mellem følgende afgrødegrupper:
a)
hver gruppe af arealer, der er anmeldt som en specifik afgrøde, jf. artikel 44, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013
b)
arealer, der er anmeldt som permanente græsningsarealer, og som er miljømæssigt sårbare, jf. artikel 45, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013
c)
andre arealer end de i litra b) omhandlede, der er anmeldt som permanente græsningsarealer og
d)
arealer, der er anmeldt som miljømæssige fokusområder, jf. artikel 46, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Såfremt det samme areal er anmeldt for mere end én afgrødegruppe, tages arealet særskilt i betragtning for hver afgrødegruppe.
Artikel 23
Beregningsgrundlag for betalinger for praksis i landbruget, som er til gavn for klima og miljø, for støtteberettigede hektarer, der er anmeldt i henhold til grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning
1. Hvis en medlemsstat anvender grundbetalingsordningen, gælder det, at:
a)
hvis antallet af anmeldte betalingsrettigheder overstiger det antal betalingsrettigheder, støttemodtageren råder over, nedsættes de anmeldte betalingsrettigheder til det antal betalingsrettigheder, støttemodtageren råder over
b)
hvis der er forskel mellem de anmeldte betalingsrettigheder og det anmeldte areal, justeres betalingen ned til den mindste af disse størrelser.
2. Uden at foregribe de administrative sanktioner i henhold til artikel 28, anvendes det fastslåede areal til beregningen af den grønne betaling for praksis i landbruget, som er til gavn for klima og miljø, i det efterfølgende benævnt »den grønne betaling«, hvis det anmeldte areal i en enkeltansøgning i henhold til grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning overstiger det fastslåede areal.
Hvis det fastslåede areal i henhold til grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning viser sig at være større end det i støtteansøgningen anmeldte areal, anvendes det anmeldte areal til beregningen af den grønne betaling.
Artikel 24
Nedsættelse af den grønne betaling i tilfælde af manglende overholdelse af afgrødediversificering
1. Hvis artikel 44 i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsætter, at hovedafgrøden ikke må overstige 75 % af den samlede agerjord, og det viser sig, at det areal, der er blevet fastslået for gruppen af hovedafgrøder, overstiger mere end 75 %, nedsættes det areal, der skal anvendes til beregningen af den grønne betaling i overensstemmelse med artikel 23 i denne forordning, med 50 % af det samlede fastslåede areal af agerjord multipliceret med afvigelsesgraden.
Den afvigelsesgrad, der er omhandlet i første afsnit, er den andel af arealet for gruppen af hovedafgrøder, der overstiger 75 % af den samlede fastslåede agerjord set i forhold til det samlede areal, der kræves for de andre grupper af afgrøder.
2. Hvis artikel 44 i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsætter, at de to hovedafgrøder ikke må overstige 95 % af den samlede fastslåede agerjord, og det viser sig, at det areal, der er blevet fastslået for gruppen af de to hovedafgrøder, overstiger mere end 95 %, nedsættes det areal, der skal anvendes til beregningen af den grønne betaling i overensstemmelse med artikel 23 i denne forordning, med 50 % af det samlede fastslåede areal af agerjord multipliceret med afvigelsesgraden.
Den afvigelsesgrad, der er omhandlet i første afsnit, er den andel af arealet for de to grupper hovedafgrøder, der overstiger 95 % af den samlede fastslåede agerjord set i forhold til det samlede areal, der kræves for de andre grupper af afgrøder.
3. Hvis artikel 44 i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsætter, at hovedafgrøden ikke må overstige 75 % af den samlede fastslåede agerjord, og at de to hovedafgrøder ikke må overstige 95 %, og det viser sig, at det areal, der er blevet fastslået for gruppen af hovedafgrøder, overstiger mere end 75 %, og at det areal, der er fastslået for de to grupper af hovedafgrøder, overstiger mere end 95 %, nedsættes det areal, der skal anvendes til beregningen af den grønne betaling i overensstemmelse med artikel 23 i denne forordning, med 50 % af det samlede fastslåede areal af agerjord multipliceret med afvigelsesgraden.
Den afvigelsesgrad, der er omhandlet i første afsnit, er summen af de to afvigelsesgrader, der er beregnet i stk. 1 og 2. Værdien af denne afvigelsesgrad kan dog ikke være højere end 1.
4. Hvis det fastslås, at en støttemodtager ikke har overholdt bestemmelserne om afgrødediversificering som omhandlet i denne artikel i tre år, udgør arealet, som det areal, der skal benyttes til beregningen af den grønne betaling, skal nedsættes med de efterfølgende år i overensstemmelse med stk. 1-3, det samlede fastslåede areal af agerjord multipliceret med afvigelsesgraden.
Artikel 25
Nedsættelse af den grønne betaling i tilfælde af manglende overholdelse af kravene til permanente græsningsarealer
1. Hvis der er fastslået manglende overholdelse af artikel 45, stk. 1, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, nedsættes det areal, der skal anvendes til beregningen af den grønne betaling i overensstemmelse med artikel 23 i denne forordning, med det areal, for hvilket der er fastslået manglende overholdelse af kravene i artikel 45, stk. 1, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Hvis der er fastslået manglende overholdelse af de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 44 i delegeret forordning (EU) nr. 639/2014, nedsættes det areal, der skal anvendes til beregningen af den grønne betaling i overensstemmelse med artikel 23 i denne forordning, med det areal, for hvilket der er fastslået manglende overholdelse af forpligtelserne i artikel 44 i delegeret forordning (EU) nr. 639/2014.
3. Manglende overholdelser anses for at være »fastslået«, hvis de er konstateret i forbindelse med en af de former for kontrol, der foretages i henhold til artikel 74 i forordning (EU) nr. 1306/2013, eller hvis den ansvarlige kontrolmyndighed eller betalingsorganet på anden måde er blevet gjort bekendt hermed.
Artikel 26
Nedsættelse af den grønne betaling i tilfælde af manglende overholdelse af kravene til miljømæssigt fokusområde
1. Det miljømæssige fokusområde, der er påkrævet i henhold til artikel 46, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, i det følgende benævnt »det påkrævede miljømæssige fokusområde«, beregnes på grundlag af det samlede fastslåede areal af agerjord og inkluderer, hvor det er relevant i henhold til artikel 46, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013, de fastslåede arealer, der er omhandlet i artikel 46, stk. 2, første afsnit, litra c), d), g) og h), i forordning (EU) nr. samme forordning.
2. Hvis det påkrævede miljømæssige fokusområde overstiger det fastslåede miljømæssige fokusområde, under hensyntagen til den vægtning af miljømæssige fokusområder, der er fastsat i artikel 46, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, nedsættes det areal, der skal anvendes til beregningen af den grønne betaling i overensstemmelse med artikel 23 i denne forordning, med 50 % af det samlede fastslåede areal af agerjord, inklusive, hvor det er relevant i henhold til artikel 46, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013, de fastslåede arealer, der er omhandlet i artikel 46, stk. 2, første afsnit, litra c), d), g) og h), i samme forordning, multipliceret med forskellen.
Den forskel, der er omhandlet i første afsnit, er andelen af forskellen mellem det påkrævede miljømæssige fokusområde og det fastslåede miljømæssige fokusområde ud af det påkrævede miljømæssige fokusområde.
3. Hvis det fastslås, at en støttemodtager ikke har opfyldt kravene til miljømæssige fokusområder som omhandlet i denne artikel i tre år udgør arealet, som det areal, der skal benyttes til beregningen af den grønne betaling, skal nedsættes med de efterfølgende år i overensstemmelse med stk. 2, det samlede fastslåede areal af agerjord, inklusive, hvor det er relevant i henhold til artikel 46, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013, de fastslåede arealer, der er omhandlet i artikel 46, stk. 2, første afsnit, litra c), d), g) og h), i samme forordning, multipliceret med forskellen.
Artikel 27
Maksimumsnedsættelse af den grønne betaling
1. Summen af nedsættelserne som beregnet i overensstemmelse med artikel 24 og 26 udtrykt i antal hektarer må ikke overstige det samlede fastslåede areal af agerjord, inklusive, hvor det er relevant i henhold til artikel 46, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013, de fastslåede arealer, der er omhandlet i artikel 46, stk. 2, første afsnit, litra c), d), j) og k), i samme forordning.
2. Uden at foregribe anvendelsen af administrative sanktioner i henhold til artikel 28, må den samlede nedsættelse, der beregnes i henhold til artikel 24-26, ikke overstige den grønne betaling, der beregnes i henhold til artikel 23.
Artikel 28
Administrative sanktioner for så vidt angår grønne betalinger
1. Hvis det areal, der skal anvendes til beregningen af den grønne betaling i henhold til artikel 23, er forskelligt fra det areal, der skal anvendes til beregningen af den grønne betaling i henhold til artikel 24-27, beregnes den grønne betaling på grundlag af sidstnævnte areal nedsat to gange med den fastsatte forskel, såfremt denne forskel er på mere end 3 % eller to hektarer, dog ikke mere end 20 %, af det areal, der skal anvendes ved beregningen af den grønne betaling i henhold til artikel 24-27.
Er overskridelsen på over 20 %, ydes der ingen støtte.
Er overskridelsen på over 50 %, ydes der ingen støtte. Derudover pålægges støttemodtageren en yderligere sanktion svarende til forskellen mellem det areal, der skal anvendes ved beregningen af den grønne betaling i henhold til artikel 23, og det areal, der skal anvendes ved beregningen af den grønne betaling i henhold til artikel 24-27.
2. Hvis en landbruger ikke anmelder hele sit areal som agerjord med det resultat, at han ville have været fritaget for forpligtelserne i artikel 44, 45 eller 46 i forordning (EU) nr. 1307/2013, og/eller alle hans permanente græsningsarealer, der er miljømæssigt sårbare i overensstemmelse med artikel 45, stk. 1, i samme forordning, og det ikke-anmeldte areal er større end 0,1 hektar, nedsættes det areal, der skal anvendes til beregningen af den grønne betaling i henhold til artikel 24-27 i denne forordning med yderligere 10 %.
3. I henhold til artikel 77, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1306/2013 finder den administrative sanktion, der beregnes i henhold til denne artikels stk. 1 og 2, ikke anvendelse på anmodninger i ansøgningsårene 2015 og 2016. Den administrative sanktion, der beregnes i henhold til stk. 1 og 2, skal divideres med fem og er begrænset til 20 % af den grønne betaling, som den pågældende landbruger ville have været berettiget til i henhold til artikel 23, for ansøgningsåret 2017, og skal divideres med fire og er begrænset til 25 % af det samme beløb fra og med ansøgningsåret 2018.
4. Hvis de administrative sanktioner, der er beregnet i henhold til stk. 1-3, ikke kan modregnes fuldt ud i overensstemmelse med de af Kommissionen fastsatte regler, jf. artikel 57, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, i løbet af de tre kalenderår, der følger efter kalenderåret for fastslåelsen, annulleres restbeløbet.
Artikel 29
Regler gældende for tilsvarende metoder
Denne afdeling finder tilsvarende anvendelse på de tilsvarende metoder, der er omhandlet i artikel 43, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
AFDELING 4
Frivillig koblet støtte baseret på ansøgninger om husdyrstøtte i henhold til støtteordninger for dyr samt støtte til udvikling af landdistrikterne baseret på betalingsanmodninger i henhold til dyrerelaterede støtteforanstaltninger
Artikel 30
Beregningsgrundlag
1. Der kan i intet tilfælde ydes støtte for flere dyr, end der er angivet i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen.
2. Dyr på en bedrift anses kun for fastslået, hvis dyrene er identificeret i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen. Identificerede dyr kan udskiftes uden fortabelse af retten til udbetaling af støtte, forudsat at støttemodtageren ikke allerede af den kompetente myndighed er blevet gjort bekendt med manglende overholdelser i ansøgningen eller anmodningen, eller hvor myndigheden ikke allerede har givet støttemodtageren besked om, at den har til hensigt at foretage en kontrol på stedet. Hvis en medlemsstat ikke gør brug af muligheden for at anvende en ansøgningsfri ordning i overensstemmelse med de af Kommissionen fastsatte regler, jf. artikel 78, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, sikrer den med alle midler, at der ikke er tvivl om, hvilke dyr der er omfattet af støttemodtagerens ansøgninger eller anmodninger.
3. Er det anmeldte antal dyr i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen større end det antal, der fastslås ved administrativ kontrol eller kontrol på stedet, beregnes støtten på grundlag af det fastslåede antal dyr, jf. dog artikel 31.
4. Såfremt der fastslås manglende overholdelse i forbindelse med ordningen for identifikation og registrering af kvæg, gælder følgende:
a)
et kreatur på bedriften, der har mistet et af de to øremærker, betragtes som fastslået, hvis det identificeres klart og individuelt ved de andre elementer i ordningen for identifikation og registrering af kvæg, jf. artikel 3, stk. 1, litra b), c) og d), i forordning (EF) nr. 1760/2000
b)
et kreatur på bedriften, der har mistet begge øremærker, betragtes som fastslået, forudsat at dyret stadig kan identificeres ved hjælp af et register, et dyrepas, en database eller andre metoder som fastsat i forordning (EF) nr. 1760/2000, og forudsat at brugeren kan dokumentere, at han har truffet foranstaltninger til at afhjælpe situationen, før han fik meddelelse om kontrol på stedet
c)
hvis de fastslåede manglende overholdelser vedrører ukorrekte indførelser i registeret eller dyrepassene, betragtes det pågældende dyr kun som ikke-fastslået, hvis sådanne fejl konstateres ved mindst to kontroller inden for en periode på 24 måneder. I alle andre tilfælde betragtes de pågældende dyr som ikke-fastslået allerede efter den første fastslåelse.
Indførelserne i eller meddelelserne til ordningen for identifikation og registrering af kvæg kan berigtiges på et hvilket som helst tidspunkt, hvis der foreligger indlysende fejl, som den kompetente myndighed anerkender.
5. Et får eller en ged på bedriften, der har mistet et øremærke, betragtes som fastslået, forudsat at dyret fortsat kan identificeres ved hjælp af et første identifikationsmærke i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 21/2004, og forudsat at alle de øvrige krav i ordningen for identifikation og registrering af får og geder er opfyldt.
Artikel 31
Administrative sanktioner for anmeldte dyr i forbindelse med støtteordninger for dyr eller dyrerelaterede støtteforanstaltninger
1. Såfremt der for en støtteansøgning i henhold til en støtteordning for dyr eller en betalingsanmodning i henhold til en dyrerelateret støtteforanstaltning fastslås en forskel mellem det anmeldte antal dyr og det antal dyr, der er fastslået i henhold til artikel 30, stk. 3, nedsættes den samlede støtte, som støttemodtageren har ret til i henhold til disse støtteordninger og støtteforanstaltninger for det pågældende ansøgningsår med den procentsats, der beregnes i henhold til nærværende artikels stk. 3, hvis der ikke fastslås manglende overholdelse for mere end tre dyr.
2. Fastslås der manglende overholdelse for mere end tre dyr, nedsættes den samlede støtte, som støttemodtageren har ret til i henhold til den støtteordning eller den støtteforanstaltning, der er omhandlet i stk. 1, for det pågældende ansøgningsår med:
a)
den procentsats, der beregnes i henhold til stk. 3, hvis den ikke er på over 10 %
b)
det dobbelte af den ifølge stk. 3 beregnede procentsats, hvis den er på over 10 %, men ikke over 20 %.
Er den ifølge stk. 3 beregnede procentsats på over 20 %, ydes den støtte, som støttemodtageren efter artikel 30, stk. 3, ville være berettiget til i henhold til støtteordningen eller støtteforanstaltningen, ikke for det pågældende ansøgningsår.
Er den ifølge stk. 3 beregnede procentsats på over 50 %, ydes den støtte, som støttemodtageren efter artikel 30, stk. 3, ville være berettiget til i henhold til støtteordningen eller støtteforanstaltningen, ikke for det pågældende ansøgningsår. Derudover pålægges støttemodtageren en yderligere sanktion svarende til forskellen mellem det anmeldte antal dyr og det antal dyr, som er fastslået i henhold til artikel 30, stk. 3. Hvis beløbet ikke kan modregnes fuldt ud i overensstemmelse med de af Kommissionen fastsatte regler, jf. artikel 57, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, i løbet af de tre kalenderår, der følger efter kalenderåret for fastslåelsen, annulleres restbeløbet.
3. Med henblik på at fastsætte den i stk. 1 og 2 omhandlede procentsats divideres det antal anmeldte dyr i henhold til en støtteordning for dyr eller en dyrerelateret støtteforanstaltning, som der fastslås manglende overholdelse for, med det antal dyr, der er fastslået for den pågældende støtteordning for dyr eller dyrerelaterede støtteforanstaltning, for støtteansøgningen eller betalingsanmodningen for det pågældende ansøgningsår.
Hvis en medlemsstat gør brug af muligheden for at anvende en ansøgningsfri ordning i overensstemmelse med de af Kommissionen fastsatte regler, jf. artikel 78, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, betragtes potentielt støtteberettigede dyr, som fastslås som ukorrekt identificeret eller registreret i henhold til ordningen for identifikation og registrering af dyr, som dyr, for hvilke der er fastslået manglende overholdelse.
Artikel 32
Undtagelser fra anvendelsen af administrative sanktioner i tilfælde af naturbetingede forhold
De administrative sanktioner, der er fastsat i artikel 31, finder ikke anvendelse i tilfælde, hvor støttemodtageren ikke er i stand til at opfylde kriterierne for støtteberettigelse, forpligtelserne eller andre forpligtelser, som følge af naturbetingede forhold, der har indflydelse på besætningen eller flokken, forudsat at støttemodtageren senest 10 arbejdsdage efter, at han har konstateret nedgangen i antallet af dyr, skriftligt har underrettet den kompetente myndighed herom.
Uden at foregribe de faktiske omstændigheder, som der skal tages hensyn til i hvert enkelt tilfælde, kan de kompetente myndigheder anerkende naturbetingede forhold, der har indflydelse på besætningen eller flokken, der består i
a)
et dyrs død som følge af sygdom, eller
b)
et dyrs død som følge af et uheld, som støttemodtageren ikke kan gøres ansvarlig for.
Artikel 33
Yderligere sanktioner og foranstaltninger
1. Medlemsstaterne kan vedtage yderligere nationale sanktioner over for de mellemled, der er involveret i støttebevillingsproceduren, for derved at sikre, at kontrolkravene overholdes, herunder at indberetningsforpligtelserne opfyldes.
2. For så vidt det konstateres, at de tjenester, organer eller organisationer andre end de kompetente myndigheder i henhold til de af Kommissionen fastsatte regler, jf. artikel 78, litra c), i forordning (EU) nr. 1306/2013, på grund af forsømmelighed eller forsætligt har udleveret urigtigt bevismateriale, iværksætter den berørte medlemsstat passende sanktioner i henhold til national lovgivning. Fastslås sådanne manglende overholdelser for anden gang, fratages de pågældende tjenester, organer eller organisationer i en periode på mindst et år retten til at udlevere bevismateriale, der anvendes som grundlag for udbetaling af støtte.
Artikel 34
Ændringer og justeringer af registreringerne i den elektroniske database for kvæg
Hvad angår anmeldt kvæg, finder artikel 15 fra tidspunktet for støtteansøgningens eller betalingsanmodningens indsendelse anvendelse på fejl og udeladelser i forbindelse med registreringerne i den elektroniske database for kvæg.
AFSNIT III
SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR STØTTEFORANSTALTNINGER TIL UDVIKLING AF LANDDISTRIKTERNE
Artikel 35
Manglende opfyldelse af andre støtteberettigelseskriterier end dem, der vedrører arealstørrelse eller antal anmeldte dyr, forpligtelser eller andre forpligtelser
1. Der gives afslag på eller den søgte støtte trækkes helt eller delvis tilbage, hvis kriterierne for støtte ikke opfyldes.
2. Der gives afslag på eller den søgte støtte trækkes helt eller delvis tilbage, hvis følgende forpligtelser eller andre forpligtelser ikke opfyldes:
a)
forpligtelser, der er fastsat i programmet for udvikling af landdistrikterne, eller
b)
hvor det er relevant, andre forpligtelser knyttet til operationen, der er fastsat ved EU- eller national lovgivning eller fastsat i programmet for udvikling af landdistrikterne, navnlig forpligtelser vedrørende offentligt udbud, statsstøtte og andre obligatoriske krav og standarder.
3. Når der træffes afgørelse om den sats, der skal anvendes for afslaget eller tilbagetrækningen af støtte i forbindelse med manglende opfyldelse af forpligtelserne eller andre forpligtelser som omhandlet i stk. 2, tager medlemsstaterne hensyn til om den manglende opfyldelse er alvorlig, omfattende, varig og hyppig, jf. betingelserne for støtte som omhandlet i stk. 2.
Spørgsmålet om, hvor alvorlig den manglende opfyldelse er, afhænger især af den manglende opfyldelses konsekvenser set i forhold til, hvad der er formålet med de forpligtelser eller andre forpligtelser, som ikke er opfyldt.
Hvor omfattende den manglende opfyldelse er, afhænger især af, hvilken virkning den manglende opfyldelse har på operationen som helhed.
Om en manglende opfyldelse er varig afhænger navnlig af, hvor længe dens virkninger gør sig gældende, eller af muligheden for at bringe dens virkninger til ophør med rimelige midler.
Om en manglende opfyldelse er hyppig afhænger af, om der er fastslået lignende manglende opfyldelse tidligere i løbet af de sidste fire år eller i løbet af hele programmeringsperioden 2014-2020 i forbindelse med den samme støttemodtager og den samme foranstaltning eller type operation, eller, for så vidt angår programmeringsperioden 2007-2013, en lignende foranstaltning.
4. I tilfælde af flerårige forpligtelser og betalinger finder tilbagetrækninger baseret på de i stk. 3 omhandlede kriterier også anvendelse på de beløb, der allerede er udbetalt de foregående år for den samme operation.
5. Hvis den samlede vurdering baseret på de i stk. 3 omhandlede kriterier resulterer i, at der fastslås alvorlig manglende opfyldelse, gives der afslag eller støtten trækkes helt tilbage. Derudover udelukkes støttemodtageren fra den samme foranstaltning eller type operation i det kalenderår, den manglende opfyldelse fastslås, samt det efterfølgende kalenderår.
6. Hvis det fastslås, at støttemodtageren har leveret falsk bevismateriale med henblik på at opnå støtte eller ikke har indsendt de nødvendige oplysninger som følge af forsømmelse, udbetales støtten ikke eller trækkes helt tilbage. Derudover udelukkes støttemodtageren fra den samme foranstaltning eller type operation i det kalenderår, den manglende opfyldelse fastslås, samt det efterfølgende kalenderår.
7. Hvis de tilbagetrækninger og administrative sanktioner, der er omhandlet i stk. 1-2 og 4-6, ikke kan modregnes fuldt ud i overensstemmelse med de af Kommissionen fastsatte regler, jf. artikel 57, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, i løbet af de tre kalenderår, der følger efter kalenderåret for fastslåelsen, annulleres restbeløbet.
Artikel 36
Suspension af støtten
Betalingsorganet kan suspendere støtten til visse udgifter, hvis der fastslås en manglende opfyldelse, der fører til en administrativ sanktion. Suspensionen ophæves af betalingsorganet, så snart støttemodtageren på en for den kompetente myndighed tilfredsstillende måde beviser, at han har afhjulpet situationen. Suspensionsperioden må ikke overstige tre måneder. Medlemsstaterne kan også fastsætte kortere maksimumsperioder afhængig af operationens type og den virkning, som den pågældende manglende opfyldelse har.
Betalingsorganet kan kun suspendere støtten, hvis den manglende opfyldelse ikke foregriber den endelige opfyldelse af formålet med operationen, og hvis det forventes, at støttemodtageren er i stand til at afhjælpe situationen inden for den fastsatte maksimumsperiode.
AFSNIT IV
KONTROLSYSTEM OG ADMINISTRATIVE SANKTIONER I FORBINDELSE MED KRYDSOVERENSSTEMMELSE
KAPITEL I
OPRETHOLDELSE AF PERMANENTE GRÆSAREALER
Artikel 37
Forpligtelser i forbindelse med permanente græsarealer
1. Hvis det konstateres, at den andel, der er nævnt i artikel 3, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1122/2009, er faldet på nationalt eller regionalt plan i 2014, kan den pågældende medlemsstat pålægge de støttemodtagere, der ansøger om enhver form for støtte i henhold til ordningerne for direkte støtte i 2015, en forpligtelse til ikke at omlægge permanente græsarealer uden forudgående tilladelse.
Hvis det konstateres, at denne andel er faldet med mere end 5 % i 2014, skal den pågældende medlemsstat pålægge en sådan forpligtelse.
Hvis den tilladelse, der er nævnt i første og andet afsnit, er betinget af, at et areal er udlagt som permanent græsareal, betragtes dette areal fra den første omlægningsdag som permanent græsareal uanset definitionen i artikel 2, første afsnit, nr. 2, i forordning (EF) nr. 1122/2009. Dette areal skal anvendes til dyrkning af græs eller andet grøntfoder i fem år i træk fra omlægningstidspunktet.
2. Den forpligtelse, der er fastsat for støttemodtagere i stk. 1, finder ikke anvendelse, hvis støttemodtagerne har udlagt permanente græsarealer i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 (22), (EF) nr. 1257/1999 (23) og (EF) nr. 1698/2005.
3. Hvis det fastslås, at den forpligtelse, der er nævnt i artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1122/2009, ikke kan opfyldes i 2014, skal den pågældende medlemsstat ud over de foranstaltninger, der skal træffes i henhold til nærværende artikels stk. 1, på nationalt eller regionalt plan pålægge de støttemodtagere, der ansøger om støtte i henhold til en af ordningerne for direkte støtte i 2015, en forpligtelse til at genomlægge arealer til permanente græsarealer.
Første afsnit finder kun anvendelse på støttemodtagere, der råder over arealer, som er blevet omlagt fra permanente græsarealer til arealer til andre anvendelser.
Første afsnit gælder for arealer, der er blevet omlagt til andre anvendelser siden starten på den fireogtyvemånedersperiode, der ligger før den dato, der i overensstemmelse med artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1122/2009 var sidste frist for indsendelse af enkeltansøgninger i den pågældende medlemsstat.
I så fald skal landbrugerne genomlægge en procentdel af det pågældende areal til permanente græsarealer eller udlægge et tilsvarende areal som permanente græsarealer. Procentdelen beregnes på grundlag af det areal, den pågældende landbruger har omlagt til andre anvendelser, og det areal, der er nødvendigt for at genoprette ligevægten.
Hvis sådanne arealer er blevet overdraget efter omlægningen til andre anvendelser, gælder første afsnit dog kun, hvis overdragelsen har fundet sted, efter den 6. maj 2004.
Arealer, der er blevet genomlagt eller udlagt til permanente græsarealer, betragtes allerede fra den første dag for genomlægningen eller udlægningen som »permanente græsarealer«, uanset artikel 2, punkt 2, i forordning (EF) nr. 1122/2009. Disse arealer skal anvendes til dyrkning af græs eller andet grøntfoder i fem år i træk fra omlægningstidspunktet.
4. Stk. 1 og 3 finder kun anvendelse i 2015.
5. Medlemsstaterne gennemfører kontroller i 2015 og 2016 for at sikre, at stk. 1 og 3 overholdes.
KAPITEL II
BEREGNING OG ANVENDELSE AF ADMINISTRATIVE SANKTIONER
Artikel 38
Generelle regler om manglende overholdelse
1. Ved »hyppig« manglende overholdelse forstås tilsidesættelse af samme krav eller standard, der er fastslået mere end én gang inden for en sammenhængende periode på tre kalenderår, forudsat at støttemodtageren er blevet underrettet om en tidligere manglende overholdelse og i givet fald har haft mulighed for at træffe de nødvendige foranstaltninger til at bringe denne til ophør. Med henblik på at fastslå om en manglende overholdelse er hyppig tages der hensyn til manglende overholdelser, der er fastslået i henhold til forordning (EF) nr. 1122/2009, og navnlig ligestilles norm for god landbrugs- og miljømæssig stand nr. 3 (GLM 3), som omhandlet i bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013, med de lovgivningsbestemte forvaltningskrav nr. 2 (LF 2) i bilag II til forordning (EF) nr. 73/2009 i den affattelse, der var gældende den 21. december 2013.
2. Hvor »omfattende« den manglende opfyldelse er fastslås navnlig under hensyntagen til, om den manglende overholdelse har vidtrækkende virkninger eller er begrænset til selve bedriften.
3. Hvor »alvorlig« en manglende overholdelse er, afhænger navnlig af, hvor betydelige dens virkninger er under hensyntagen til formålene med de pågældende krav eller standarder.
4. Om en manglende overholdelses er »varig« afhænger navnlig af, hvor længe dens virkninger gør sig gældende eller af muligheden for at bringe dens virkninger til ophør med rimelige midler.
5. Med henblik på dette kapitel anses en manglende overholdelse for at være »fastslået«, hvis den er konstateret i forbindelse med en af de former for kontrol, der foretages i henhold til denne forordning, eller hvis kontrolmyndighederne eller eventuelt betalingsorganet på anden måde er blevet gjort bekendt hermed.
Artikel 39
Beregning og anvendelse af administrative sanktioner i tilfælde af forsømmelighed
1. Skyldes den fastslåede manglende overholdelse forsømmelighed fra en støttemodtagers side, skal der foretages en nedsættelse. Nedsættelsen er generelt på 3 % af det samlede beløb, der fremkommer som resultat af de betalinger og årlige priser, der er nævnt i artikel 92 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Betalingsorganet kan dog på grundlag af kontrolmyndighedens vurdering af den manglende overholdelses betydning i kontrolrapportens evalueringsdel under hensyntagen til de kriterier, der er omhandlet i artikel 38, stk. 1-4, beslutte enten at nedsætte procentsatsen til 1 %, at forhøje den til 5 % af det i første afsnit samlede beløb eller, såfremt bestemmelserne om de pågældende krav eller standarder åbner mulighed for, at der ikke foretages yderligere vedrørende den fastslåede manglende overholdelse eller i tilfælde, hvor støtte ydes i henhold til artikel 17, stk. 5-6, i forordning (EU) nr. 1305/2013, beslutte slet ikke at foretage nogen nedsættelse.
2. Hvis en medlemsstat beslutter ikke at anvende administrative sanktioner for manglende overholdelse, jf. artikel 97, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013, og støttemodtageren ikke har truffet afhjælpende foranstaltninger inden for den af de kompetente myndigheder fastsatte frist, finder den administrative sanktion anvendelse.
Den frist, som myndigheden fastsætter, må ikke være senere end udgangen af året efter det år, hvor den manglende overholdelse blev fastslået.
3. Hvis en medlemsstat beslutter at anvende den i artikel 99, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1306/2013 omhandlede mulighed, og støttemodtageren ikke har truffet afhjælpende foranstaltninger inden for den af de kompetente myndigheder fastsatte frist, anvendes en nedsættelse på mindst 1 %, jf. stk. 1 i denne artikel, med tilbagevirkende kraft for så vidt angår fastslåelsesåret, som det tidlige varslingssystem blev anvendt på, hvis den manglende overholdelse ikke er afhjulpet inden for en periode på maksimalt tre sammenhængende kalenderår fra og med det pågældende år.
Den frist, som myndigheden fastsætter, må ikke være senere end udgangen af året efter det år, hvor den manglende overholdelse blev fastslået.
En manglende overholdelse, som støttemodtageren har afhjulpet inden for fristen, betragtes ikke som manglende overholdelse i forbindelse med fastslåelsen af om den er hyppig, jf. stk. 4.
4. Når der er fastslået hyppig manglende overholdelse, multipliceres den nedsættelse, der skal anvendes på den første gentagelse af den samme manglende overholdelse i henhold til stk. 1, med faktoren tre.
I tilfælde af yderligere gentagelser anvendes multiplikationsfaktoren tre hver gang på resultatet af den nedsættelse, der er fastsat for den foregående hyppige manglende overholdelse. Maksimumsnedsættelsen må dog ikke overstige 15 % af det samlede beløb, der er omhandlet i stk. 1.
Når maksimumsprocentsatsen på 15 % er nået, underretter betalingsorganet den pågældende støttemodtager om, at han, hvis den samme manglende overholdelse fastslås igen, anses for at have handlet forsætligt i den i artikel 40 omhandlede betydning.
Artikel 40
Beregning og anvendelse af administrative sanktioner i tilfælde af forsætlig manglende overholdelse
Hvis støttemodtagerens fastslåede manglende overholdelse er forsætlig, skal det samlede beløb, der er nævnt i artikel 39, stk. 1, som hovedregel nedsættes med 20 %.
Betalingsorganet kan dog på grundlag af kontrolmyndighedens vurdering af den manglende overholdelses betydning i kontrolrapportens evalueringsdel under hensyntagen til de kriterier, der er omhandlet i artikel 38, stk. 1-4, beslutte at nedsætte nævnte procentsats til mindst 15 % eller forhøje nævnte procentsats op til 100 % af det samlede beløb.
Artikel 41
Kumulering af administrative sanktioner
Hvis et tilfælde af manglende overholdelse, som omhandlet i artikel 2, stk. 1, andet afsnit, punkt 2, litra b), samtidig udgør et tilfælde af manglende overholdelse i henhold til artikel 2, stk. 1, andet afsnit, punkt 2, litra a), anvendes de administrative sanktioner i henhold til de af Kommissionen fastsatte regler, jf. artikel 77, stk. 8, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
AFSNIT V
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 42
Overgangsbestemmelser for så vidt angår krydsoverensstemmelse
1. Hvad angår støttemodtageres krydsoverensstemmelsesforpligtelser i forbindelse med foranstaltninger, der er gennemført i henhold til forordning (EF) nr. 1698/2005, finder kontrolsystemet og de administrative sanktioner i nærværende forordning og i Kommissionens gennemførelsesforordninger som vedtaget i henhold til forordning (EU) nr. 1306/2013 anvendelse.
2. Hvad angår manglende overholdelse af krydsoverensstemmelsesforpligtelser, som der ikke er anvendt administrative sanktioner på, eftersom de hører ind under de minimis-reglen som omhandlet i henholdsvis artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 73/2009 eller artikel 51, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1698/2005, finder artikel 97, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1306/2013 anvendelse for så vidt angår kontrolmyndighedens forpligtelse til at træffe foranstaltninger til kontrol af, hvorvidt støttemodtageren har afhjulpet den fastslåede manglende overholdelse.
Artikel 43
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 1122/2009 og (EU) nr. 65/2011 ophæves med virkning fra den 1. januar 2015.
De anvendes dog fortsat i forbindelse med:
a)
støtteansøgninger om direkte betalinger vedrørende præmieperioder, der begynder inden den 1. januar 2015
b)
betalingsanmodninger vedrørende 2014 og
c)
kontrolsystemet og de administrative sanktioner i forbindelse med krydsoverensstemmelsesforpligtelser for landbrugere i henhold til artikel 85t og 103z i Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 (24).
Artikel 44
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes i forbindelse med støtteansøgninger og betalingsanmodninger for ansøgningsår eller præmieperioder, der begynder den 1. januar 2015.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 11. marts 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 640/2014,
annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 täydentämisestä yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän sekä suoriin tukiin, maaseudun kehittämistukeen ja täydentäviin ehtoihin sovellettavien maksujen epäämis- ja perumisedellytysten sekä hallinnollisten seuraamusten osalta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (1) ja erityisesti sen 63 artiklan 4 kohdan, 64 artiklan 6 kohdan, 72 artiklan 5 kohdan, 76 artiklan, 77 artiklan 7 kohdan, 93 artiklan 4 kohdan, 101 artiklan 1 kohdan ja 120 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksella (EU) N:o 1306/2013 kumotaan ja korvataan muun muassa neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005 (2). Asetuksessa (EU) N:o 1306/2013 annetaan komissiolle valta antaa delegoituja ja täytäntöönpanosäädöksiä. Uuden oikeudellisen kehyksen mukaisen järjestelmän moitteettoman toiminnan varmistamiseksi tietyt säännöt on annettava tällaisilla säädöksillä. Kyseisillä säädöksillä olisi korvattava erityisesti komission asetuksessa (EY) N:o 1122/2009 (3) vahvistetut säännöt.
(2)
Erityisesti olisi vahvistettava säännöt, joilla täydennetään tiettyjä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 muita kuin olennaisia osia seuraavilta osin: yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, jäljempänä ’yhdennetty järjestelmä’, toimivuus, tukihakemusten tai maksupyyntöjen jättämiselle asetetut määräajat, suoran tuen osittaisen tai täydellisen epäämisen ja aiheettomasti maksetun suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen osittaisen tai täydellisen perumisen ehdot, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1307/2013 (4) käyttöön otettujen tukijärjestelmien mukaisen tuen saantiedellytyksiä ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1305/2013 (5) käyttöön otettujen maaseudun kehittämistoimenpiteiden saantiedellytyksiä koskeviin sääntöjenvastaisuuksiin liittyvien hallinnollisten seuraamusten määrittäminen sekä pysyvän laitumen säilyttämistä koskevat säännöt ja hallinnollisten seuraamusten laskeminen täydentäviä ehtoja koskevien velvoitteiden osalta.
(3)
Tarvitaan täydentäviä määritelmiä, joiden avulla voidaan varmistaa yhdennetyn järjestelmän yhdenmukaistettu soveltaminen, niiden määritelmien lisäksi, joista säädetään asetuksissa (EU) N:o 1305/2013 ja (EU) N:o 1307/2013. Lisäksi on tarpeen määrittää joitakin täydentäviä ehtoja koskevissa säännöissä käytettäviä määritelmiä.
(4)
Tässä asetuksessa säädetty hallinnollisten seuraamusten soveltaminen taikka suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen epääminen ja peruminen eivät saisi estää jäsenvaltioita soveltamasta kansallista rikoslakia, jos tästä säädetään kansallisessa lainsäädännössä.
(5)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 2 artiklan 2 kohdassa määritellään ylivoimaiset esteet ja poikkeukselliset olosuhteet, jotka jäsenvaltioiden on tunnustettava. Olisi vahvistettava täydentävät säännöt, joiden avulla jäsenvaltiot voivat tunnustaa ylivoimaiset esteet ja poikkeukselliset olosuhteet, jotka liittyvät suoriin tukiin, maaseudun kehittämistoimenpiteisiin ja täydentäviin ehtoihin. Olisi vahvistettava määräaika, jonka kuluessa tuensaajan on ilmoitettava tällaisista tapauksista.
(6)
On myös tarpeen vahvistaa täydentävät säännöt viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän osalta, jota jäsenvaltioiden on käytettävä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 70 artiklan mukaisesti. Kyseisen säännöksen mukaan on käytettävä sähköistä paikkatietojärjestelmätekniikkaa. On tarpeen selventää järjestelmältä edellytettävät perusvaatimukset ja laatutavoitteet sekä se, mitä erityistietoja paikkatietojärjestelmässä olisi oltava, jotta hallinnolliset ristiintarkastukset olisivat tehokkaita. Sen vuoksi viljelylohkojen tunnistusjärjestelmää olisi päivitettävä säännöllisin väliajoin, jotta järjestelmästä voitaisiin sulkea pois ominaisuudet ja alat, jotka eivät selkeästi oikeuta tukeen. Jotta kuitenkin vältettäisiin järjestelmän epävakaisuus, jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus tehdä pieniä muutoksia tukikelpoiseen enimmäisalaan, jos kuvatulkinta on viitelohkojen pääpiirteiden tai kunnon vuoksi epävarmaa.
(7)
Jotta jäsenvaltiot voisivat havaita järjestelmän mahdolliset heikkoudet etukäteen ja tarvittaessa korjata ne, viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän laatua olisi arvioitava vuosittain.
(8)
Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osastossa säädetyn perustukijärjestelmän ja siihen liittyvien tukien moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön tukioikeuksien tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmä, joka takaa tukioikeuksien jäljitettävyyden ja jonka avulla voidaan tehdä muun muassa perustukijärjestelmän yhteydessä ilmoitettujen alojen ja kunkin viljelijän tukioikeuksien ristiintarkastukset sekä eri tukioikeuksien väliset ristiintarkastukset.
(9)
Tehokkaan valvonnan mahdollistamiseksi ja sen estämiseksi, että samassa jäsenvaltiossa voitaisiin jättää eri maksajavirastoille useita tukihakemuksia, jäsenvaltioiden olisi säädettävä yhtenäisestä järjestelmästä, jolla yhdennettyyn järjestelmään tukihakemuksia jättävien viljelijöiden tunnistetiedot kirjataan.
(10)
Kokemus on osoittanut, että eräitä pelloilla olevia maisemapiirteitä, erityisesti pensasaitoja, ojia ja kivimuureja olisi pinta-alaperusteisten suorien tukien osalta pidettävä tukikelpoiseen alaan kuuluvina. On tarpeen määritellä pellon maisemapiirteiden hyväksyttävä leveys. Erityisten ympäristötarpeiden vuoksi on asianmukaista sallia jäsenvaltioille tietty joustavuus niiden rajojen osalta, jotka on otettava huomioon, jos aiempia pinta-alatukia varten on vahvistettu alueellisia satoja. Jäsenvaltioille olisi kuitenkin annettava mahdollisuus soveltaa erilaista menetelmää pysyvään nurmeen, jolla on hajanaisia maisemapiirteitä ja puita, jos tätä vaihtoehtoa ei ole.
(11)
Kestävän maatalouden kannalta tärkeitä maisemapiirteitä, joihin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteessä II lueteltuja hoito- ja toimenpidevaatimuksia ja jotka ovat osa viljelylohkon kokonaisalaa, olisi pidettävä tukikelpoisina.
(12)
Kun kyse on peltona tai pysyvänä nurmena olevista viljelylohkoista, joilla on puita, olisi vahvistettava edellytykset, jotka koskevat puiden esiintymistä tällaisilla aloilla ja puiden vaikutusta kyseisten alojen tukikelpoisuuteen. Oikeusvarmuuden vuoksi olisi vahvistettava puiden enimmäistiheys, jonka jäsenvaltio määrittelee perinteisten viljelykäytäntöjen, luonnonolojen ja ympäristösyiden perusteella.
(13)
Yksinkertaistamisen vuoksi ja suorien tukien havainnoitavuuden ja valvottavuuden lisäämiseksi jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus soveltaa määräsuhteeseen perustuvaa järjestelmää sellaisen pysyvän nurmen tukikelpoisen alan vahvistamiseksi, jolla on sellaisia hajanaisia maisemapiirteitä, jotka eivät ole tukikelpoisia, kuten maisemapiirteitä ja puita, jotka ovat muita kuin asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteessä II lueteltujen vaatimusten ja standardien soveltamisalaan kuuluvia maisemapiirteitä. Tukikelpoinen ala on määriteltävä kullekin viitelohkolle etukäteen vahvistettujen, yhdenmukaisen maanpeitetyypin tasolla sovellettavien kynnysten mukaisesti. Hajanaisia piirteitä ja puita voidaan pitää tukikelpoiseen alaan kuuluvina tiettyyn prosenttiosuuteen asti viitelohkosta. Sen vuoksi olisi säädettävä, ettei ensimmäisessä luokassa, jossa tukeen oikeuttamattoman alan prosenttiosuus on alhaisin, tarvitse tehdä vähennyksiä sen alan vuoksi, jolla esiintyy hajanaisia piirteitä.
(14)
Olisi vahvistettava säännöt sellaisia tilanteita varten, joissa eri hakemusten, pyyntöjen, asiakirjojen tai muutosten viimeinen jättöpäivä on yleinen vapaapäivä, lauantai tai sunnuntai.
(15)
Suorien tukien hakemusten sekä maksupyyntöjen ja muiden ilmoitusten jättämisen sekä pinta-alaan liittyvien tukihakemusten tai maksupyyntöjen sekä muiden todistusasiakirjojen tai sopimusten muutosten jättämistä koskevia määräaikoja olisi ehdottomasti noudatettava, jotta kansalliset viranomaiset voivat suunnitella suorien tukien hakemusten sekä maksupyyntöjen ja muiden asiakirjojen oikeellisuuden tarkastukset ja toteuttaa ne tehokkaasti. Sen vuoksi olisi vahvistettava säännöt siitä, millaisissa aikarajoissa myöhässä jättämiset voidaan hyväksyä. Jotta tuensaajia kannustettaisiin noudattamaan määräaikoja, myöhässä jättämistapauksessa olisi sovellettava varoittavaa vähennystä, jollei myöhästyminen johdu ylivoimaisesta esteestä tai poikkeuksellisista olosuhteista.
(16)
Tuensaajien olisi ehdottomasti jätettävä tukioikeuksien myöntämistä tai, tapauksen mukaan, tukioikeuksien arvon korottamista koskevat hakemukset ajoissa, jotta jäsenvaltiot voivat vahvistaa tukioikeudet hyvissä ajoin. Kyseisten hakemusten jättäminen myöhässä olisi sen vuoksi sallittava ainoastaan saman lisämääräajan puitteissa, jota sovelletaan muidenkin tukihakemusten myöhässä jättämiseen. Lisäksi olisi sovellettava varoittavaa vähennyskerrointa, jollei myöhästyminen johdu ylivoimaisesta esteestä tai poikkeuksellisista olosuhteista.
(17)
Kansallisille toimivaltaiselle viranomaiselle milloin tahansa virheellisistä tukihakemuksista tai maksupyynnöistä ilmoittaneisiin tuensaajiin ei pitäisi sääntöjen noudattamatta jättämisen syystä riippumatta soveltaa hallinnollisia seuraamuksia, paitsi jos tuensaajalle on annettu tieto toimivaltaisen viranomaisen aikomuksesta tehdä tarkastus paikalla tai viranomainen on jo ilmoittanut tuensaajalle tukihakemuksessa tai maksupyynnössä olevasta säännösten noudattamatta jättämisestä.
(18)
Olisi vahvistettava pinta-alaan liittyvien tukijärjestelmien ja pinta-alaan liittyvien tukitoimenpiteiden sekä eläintukijärjestelmien mukaisiin eläintukihakemuksiin perustuvan vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen tai eläimiin liittyvien tukitoimenpiteiden mukaisiin maksupyyntöihin perustuvan maaseudun kehittämistuen laskentaperusteita koskevat täydentävät säännöt.
(19)
Varoittavuus- ja suhteellisuusperiaatteen sekä ylivoimaisiin esteisiin ja poikkeuksellisiin olosuhteisiin liittyvien erityisongelmien huomioon ottamiseksi olisi säädettävä hallinnollisista seuraamuksista. Hallinnollisten seuraamusten olisi oltava eriasteisia säännösten noudattamatta jättämisen vakavuuden mukaan, ja ankarimmillaan tuensaaja pitäisi sulkea kokonaan pois yhdestä tai useammasta pinta-alaan liittyvästä tukijärjestelmästä tai pinta-alaan liittyvästä tukitoimenpiteestä tietyksi ajaksi. Niissä olisi otettava huomioon eri tukijärjestelmien tai tukitoimenpiteiden ominaispiirteet tukikelpoisuusedellytysten, sitoumusten ja muitten velvoitteiden osalta tai sen mahdollisuuden osalta, ettei tuensaaja mahdollisesti ilmoita kaikkia pinta-alojaan luodakseen keinotekoisesti edellytykset viherryttämisvelvoitteista vapautumiseksi. Tämän asetuksen mukaisten hallinnollisten seuraamusten olisi katsottava olevan riittävän varoittavia niin, että niillä ehkäistään tahallinen sääntöjen noudattamatta jättäminen.
(20)
Jotta jäsenvaltiot voivat suorittaa tarkastukset tehokkaasti, etenkin täydentäviin ehtoihin liittyvien velvoitteiden valvonnan osalta, on tarpeen säätää tuensaajien velvollisuudesta ilmoittaa kaikki käytössään olevat pinta-alat riippumatta siitä, hakevatko he näille pinta-aloille tukea asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti.
(21)
Tukikelpoisten pinta-alojen määrittämiseksi ja sovellettavien vähennysten laskemiseksi on tarpeen määritellä pinta-alat, jotka kuuluvat samaan viljelykasviryhmään. Pinta-ala olisi otettava huomioon useita kertoja, jos sille haetaan suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea useammassa kuin yhdessä tukijärjestelmässä tai tukitoimenpiteessä. Viherryttämistä varten viljelykasviryhmät on kuitenkin tarpeen eriyttää.
(22)
Tuen maksaminen perustukijärjestelmässä edellyttää, että tukioikeuksia on sama määrä kuin tukikelpoisia hehtaareita. Järjestelmän soveltamiseksi on sen vuoksi aiheellista säätää, että jos ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärä ja ilmoitettu pinta-ala eivät vastaa toisiaan, tuen laskennan olisi perustuttava pienempään lukuun. Jotta laskenta ei perustuisi tukioikeuksiin, joita ei ole olemassa, olisi säädettävä, ettei laskennassa käytettävä tukioikeuksien lukumäärä saisi ylittää tuensaajan käytössä olevien tukioikeuksien lukumäärää.
(23)
Pinta-alaa koskevissa tukihakemuksissa ja/tai maksupyynnöissä säännösten noudattamatta jättäminen liittyy tavallisesti osaan pinta-alasta. Jonkin lohkon osalta liian suureksi ilmoitettu ala voidaan sen vuoksi korvata liian pieneksi ilmoitetulla alalla saman viljelykasviryhmän muilla lohkoilla. Olisi säädettävä, että tietyn sallitun poikkeaman rajoissa hallinnollisia seuraamuksia sovelletaan vasta kun kyseinen sallittu poikkeama ylittyy.
(24)
Lisäksi, kun kyseessä ovat pinta-alaan liittyvää tukea koskevat tukihakemukset ja/tai maksupyynnöt, tukihakemuksessa ja/tai maksupyynnössä ilmoitetun kokonaispinta-alan ja tukikelpoiseksi määritetyn kokonaispinta-alan väliset erot ovat usein merkityksettömiä. Jotta hakemuksiin ei tehtäisi lukuisia pieniä muutoksia, olisi säädettävä, ettei tukihakemusta ja/tai maksupyyntöjä tarvitse mukauttaa määritettyyn pinta-alaan, jollei eroissa ylitetä tiettyä tasoa.
(25)
Puuvillan tukijärjestelmän erityisominaisuuksien vuoksi olisi vahvistettava hallinnollisia seuraamuksia koskevat erityissäännökset kyseisessä järjestelmässä.
(26)
Olisi vahvistettava hallinnolliset seuraamukset tahallisessa tai huolimattomuudesta johtuvan tukikelpoisuusvaatimusten noudattamatta jättämisen tapauksessa ottaen huomioon varoittavuus- ja oikeasuhteisuusperiaate silloin, kun nuorten viljelijöiden tukijärjestelmään hakeva tuensaaja ei täytä velvoitteitaan.
(27)
Olisi vahvistettava hallinnolliset seuraamukset eläintukijärjestelmiä ja eläimiin liittyviä tukitoimenpiteitä varten ottaen huomioon varoittavuus- ja suhteellisuusperiaate sekä luonnonolosuhteisiin liittyvät erityisongelmat. Hallinnollisten seuraamusten olisi oltava eriasteisia säännösten noudattamatta jättämisen vakavuuden mukaan, ja ankarimmillaan tuensaaja pitäisi sulkea kokonaan pois yhdestä tai useammasta tukijärjestelmästä tai tukitoimenpiteestä tietyksi ajaksi. Niissä olisi tukikelpoisuusedellytysten osalta otettava huomioon eri tukijärjestelmien tai tukitoimenpiteiden ominaispiirteet. Tämän asetuksen mukaiset hallinnolliset seuraamukset olisi asetettava tasolle, jolla on riittävän varoittava vaikutus siten, että se estäisi tahallisen pinta-alojen ilmoittamisen liian suuriksi.
(28)
Eläintukijärjestelmien mukaisten eläintukihakemusten tai eläimiin liittyvien tukitoimenpiteiden mukaisten maksupyyntöjen osalta säännösten noudattamatta jättäminen johtaa siihen, ettei kyseinen eläin ole tukikelpoinen. Olisi säädettävä vähennyksistä, joita sovelletaan ensimmäisestä eläimestä, jonka osalta havaitaan säännösten noudattamatta jättämistä, mutta hallinnollisen seuraamuksen olisi vähennyksen tasosta riippumatta kuitenkin oltava lievempi, jos säännösten noudattamatta jättämistä havaitaan enintään kolmen eläimen osalta. Kaikissa muissa tapauksissa hallinnollisen seuraamuksen ankaruuden olisi riiputtava niiden eläinten prosenttiosuudesta, joiden osalta säännösten noudattamatta jättämistä havaitaan.
(29)
Jäsenvaltioiden olisi pääsääntöisesti toteutettava tarvittavat lisätoimenpiteet yhdennetyn järjestelmän moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi. Jäsenvaltioilla olisi tarvittaessa oltava mahdollisuus määrätä ylimääräisiä kansallisia seuraamuksia.
(30)
Mahdollisuutta tehdä tukihakemuksiin ja maksupyyntöihin oikaisuja ilman hallinnollista seuraamusta olisi sovellettava myös atk-pohjaisessa tietokannassa oleviin virheellisiin tietoihin, jotka koskevat ilmoitettuja nautaeläimiä, joiden osalta tällainen säännösten noudattamatta jättäminen tarkoittaa tukikelpoisuusedellytysten rikkomista, paitsi jos viranomainen on jo ilmoittanut tuensaajalle aikomuksestaan tehdä tarkastus paikalla tai ei ole vielä ilmoittanut tuensaajalle säännösten noudattamatta jättämisestä tukihakemuksessa tai maksupyynnössä.
(31)
Maaseudun kehittämistuen epäämiset ja perumiset ja hallinnolliset seuraamukset olisi vahvistettava ottaen huomioon varoittavuus- ja suhteellisuusperiaate. Maaseudun kehittämistuen epäämisten ja perumisten olisi oltava eriasteisia todetun säännösten noudattamatta jättämisen vakavuuden, laajuuden, keston ja toistuvuuden mukaan. Maaseudun kehittämistuen epäämisissä ja perumisissa ja hallinnollisissa seuraamuksissa olisi tukikelpoisuusedellytysten, sitoumusten ja muiden velvoitteiden osalta otettava huomioon eri tukitoimenpiteiden ominaispiirteet. Jos on kyse vakavasta noudattamatta jättämisestä tai jos tuensaaja on esittänyt väärennettyjä todisteita tuen saamiseksi, maaseudun kehittämistuki olisi evättävä ja asetettava hallinnollinen seuraamus. Ankarimmillaan hallinnollisena seuraamuksena olisi oltava sulkeminen kokonaan pois yhdestä tai useammasta tukitoimenpiteestä tai tukitoimien tyypistä tietyksi ajaksi.
(32)
Maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteiden hallinnolliset seuraamukset eivät saisi estää mahdollisuutta keskeyttää väliaikaisesti tuki, johon liittyy sääntöjen noudattamatta jättämistä. Olisi vahvistettava säännöt niiden tapausten määrittämiseksi, joissa tuensaajan voidaan odottaa korjaavan noudattamatta jättämisen kohtuullisen ajan kuluessa.
(33)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 93 artiklan 3 kohdassa säädetään, että vuosina 2015 ja 2016 täydentäviä ehtoja koskeviin sääntöihin sisältyy myös pysyvien laidunten säilyttäminen. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää, että jäsenvaltioiden olisi vuosina 2015 ja 2016 noudatettava edelleen velvoitteitaan vuonna 2014 vahvistetun osuuden mukaisesti.
(34)
Selvyyden vuoksi ja jotta vahvistettaisiin yhdenmukainen perusta noudattamatta jättämisten arvioimiseksi ja täydentäviin ehtoihin liittyvien hallinnollisten seuraamusten laskemiseksi ja soveltamiseksi, on tarpeen selkeyttää, mitä noudattamatta jättämisen toistuvuudella, laajuudella, vakavuudella ja kestolla tarkoitetaan. Lisäksi on tarpeen selventää, milloin noudattamatta jättäminen katsotaan määritetyksi.
(35)
Täydentäviin ehtoihin liittyvien velvoitteiden noudattamatta jättämisen osalta olisi vahvistettava hallinnolliset seuraamukset, joissa otetaan huomioon suhteellisuusperiaate. Kyseisiä seuraamuksia olisi sovellettava vain, jos viljelijän toiminta johtuu laiminlyönnistä tai tahallisuudesta, ja niiden olisi oltava eriasteisia noudattamatta jättämisen vakavuuden mukaan.
(36)
Kun kyseessä ovat täydentäviin ehtoihin liittyvät velvoitteet, olisi säädettävä sen lisäksi, että hallinnolliset seuraamukset porrastetaan suhteellisuusperiaatteen soveltamiseksi, että sen jälkeen kun viljelijälle on annettu ennakkovaroitus, saman täydentäviin ehtoihin liittyvän velvoitteen toistuvia rikkomisia pidetään tietystä hetkestä alkaen tahallisena sääntöjen noudattamatta jättämisenä.
(37)
Jos jäsenvaltio käyttää lisäksi asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdan ja 99 artiklan 2 kohdan mukaista mahdollisuutta olla erityisissä olosuhteissa soveltamatta noudattamatta jättämisestä johtuvia hallinnollisia seuraamuksia, olisi vahvistettava asianomaisen noudattamatta jättämisen korjaamista koskevat vaatimukset.
(38)
Jos tuensaaja ei asetuksen (EU) N:o 1306/2013 99 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua varhaisvaroitusjärjestelmää sovellettaessa noudata velvoitettaan toteuttaa korjaavia toimia, vähennystä olisi sovellettava taannehtivasti sen vuoden osalta, johon varhaisvaroitusjärjestelmää sovellettiin. Hallinnollisten seuraamusten laskennassa olisi tarvittaessa otettava huomioon myös se, onko kyseinen noudattamatta jättäminen toistunut sinä vuonna, jona myöhempi tarkastus tehdään. Tuensaajien oikeusvarmuuden vuoksi olisi vahvistettava hallinnollisten seuraamusten taannehtivaa soveltamista koskeva määräaika.
(39)
Olisi säädettävä, että uutta valvontajärjestelmää ja hallinnollisia seuraamuksia sovelletaan niiden neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 (6) nojalla hyväksytyissä maaseudun kehittämisohjelmissa käynnistettyjen monivuotisten toimien tuensaajien osalta, joilla on täydentäviin ehtoihin liittyviä velvoitteita, jotta voidaan vähentää sääntöjen noudattamisen valvonnasta vastaavien kansallisten viranomaisten hallinnollista taakkaa ja varmistaa menettelyjen yksinkertaistaminen.
(40)
Niiden täydentäviin ehtoihin liittyvien velvoitteiden noudattamatta jättämisestä, joihin ei sovellettu hallinnollista seuraamusta, koska ne kuuluivat neuvoston asetuksessa (EY) N:o 73/2009 (7) tai asetuksessa (EY) N:o 1698/2005 säädetyn de minimis -säännön soveltamisalaan, mutta joiden osalta jäsenvaltioiden oli varmistettava tuensaajan toimet noudattamatta jättämisen korjaamiseksi, olisi vahvistettava siirtymäsäännöt, jotta varmistetaan johdonmukaisuus ennen asetuksen (EU) N:o 1306/2013 voimaantuloa sovelletun seurantatarkastusvelvoitteen ja tässä asetuksessa säädettyjen asiaa koskevien uusien sääntöjen kanssa.
(41)
Selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi asetus (EY) N:o 1122/2009 olisi kumottava. Komission asetus (EU) N:o 65/2011 (8) olisi myös kumottava.
(42)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 119 artiklan 1 kohdan toinen alakohta huomioon ottaen tätä asetusta olisi sovellettava tukihakemuksiin tai maksupyyntöihin, jotka liittyvät 1 päivänä tammikuuta 2015 alkaviin markkinointivuosiin tai palkkiokausiin,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan säännökset, joilla täydennetään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 eräitä muita kuin keskeisiä osia seuraavien osalta:
a)
suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen osittaisen ja täydellisen epäämisen tai perumisen ehdot;
b)
hallinnollisen seuraamuksen ja sovellettavan seuraamusasteen määrittäminen;
c)
niiden tapausten määrittäminen, joissa hallinnollista seuraamusta ei sovelleta;
d)
säännöt, joita sovelletaan ajanjaksoihin, päivämääriin ja määräaikoihin silloin, kun hakemusten tai muutosten jättämisen viimeinen päivämäärä on yleinen vapaapäivä, lauantai tai sunnuntai;
e)
erityismääritelmät, joita tarvitaan yhdennetyn järjestelmän yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseen;
f)
viljelylohkojen tunnistusjärjestelmää ja tuensaajien yksilöimistä koskevat peruspiirteet ja tekniset säännöt;
g)
tukioikeuksien tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän peruspiirteet, tekniset säännöt ja laatuvaatimukset;
h)
tuen laskentaperusteet, mukaan lukien säännöt siitä, miten käsitellään tietyt tapaukset, joissa tukikelpoisiin aloihin sisältyy maisemapiirteitä tai puita;
i)
suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen myöntämismenettelyyn osallistuvia välittäjinä toimivia yksiköitä, elimiä ja organisaatioita koskevat lisäsäännöt;
j)
pysyvän laitumen hoito suhteessa täydentäviin ehtoihin;
k)
täydentäviin ehtoihin liittyvien hallinnollisten seuraamusten yhdenmukaistettu laskentaperuste;
l)
edellytykset, joita on noudatettava täydentäviin ehtoihin liittyvien hallinnollisten seuraamusten soveltamisessa ja laskemisessa;
m)
täydennyksiä asetuksessa (EU) N:o 1306/2013 säädettyihin sääntöihin, jotta siirtyminen kumotuista säännöistä uusiin sääntöihin sujuu jouhevasti.
2 artikla
Määritelmät
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 67 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhdennetyn järjestelmän soveltamiseksi sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 67 artiklan 4 kohdan määritelmiä.
Lisäksi sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1)
’tuensaajalla’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyä ja mainitun artiklan 9 artiklassa tarkoitettua viljelijää, asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa tarkoitettujen täydentävien ehtojen soveltamisalaan kuuluvaa tuensaajaa ja/tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (9) 2 artiklan 10 kohdassa tarkoitettua maaseudun kehittämistukea saavaa tuensaajaa;
2)
’noudattamatta jättämisellä’ tarkoitetaan
a)
asetuksen (EU) N:o 1306/2013 67 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen myöntämiseen liittyvien tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten tai muiden velvoitteiden osalta kyseisten tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten tai muiden velvoitteiden noudattamatta jättämistä; tai
b)
täydentävien ehtojen osalta unionin lainsäädännön mukaisten lakisääteisten hoitovaatimusten, jäsenvaltioiden asetuksen (EU) N:o 1306/2013 94 artiklan mukaisesti määrittelemien maan hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevien toimenpidevaatimusten tai mainitun asetuksen 93 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun pysyvien laidunten säilyttämisen noudattamatta jättämistä;
3)
’maaseudun kehittämistukea koskevalla hakemuksella’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1305/2013 mukaisen tuen myöntämistä tai toimenpiteen tuensaajaksi pääsyä koskevaa hakemusta;
4)
’maksupyynnöllä’ tarkoitetaan tuensaajan kansallisille viranomaisille esittämää hakemusta maksun suorittamiseksi asetuksen (EU) N:o 1305/2013 mukaisesti;
5)
’muulla ilmoituksella’ tarkoitetaan mitä tahansa muuta ilmoitusta tai asiakirjaa kuin maaseudun kehittämistukea koskevia hakemuksia tai maksupyyntöjä, jotka tuensaajan tai kolmannen osapuolen on esitettävä tai säilytettävä tiettyjen maaseudun kehittämistoimenpiteiden erityisvaatimusten täyttämiseksi;
6)
’yhdennetyn järjestelmän soveltamisalaan kuuluvilla maaseudun kehittämistoimenpiteillä’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1305/2013 21 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan sekä 28-31 artiklan, 33, 34 ja 40 artiklan mukaisesti ja tarvittaessa asetuksen (EU) N:o 1303/2013 35 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti myönnettyjä tukitoimenpiteitä, lukuun ottamatta asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 artiklan 9 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä ja mainitun asetuksen 21 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan mukaisia toimenpiteitä, kun kyse on perustamiskustannuksista;
7)
’eläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmällä’ tarkoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1760/2000 (10) vahvistettua nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää ja/tai neuvoston asetuksella (EY) N:o 21/2004 (11) vahvistettua lammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää;
8)
’korvamerkillä’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan a alakohdassa ja 4 artiklassa tarkoitettua korvamerkkiä nautaeläinten yksilölliseksi tunnistamiseksi ja/tai asetuksen (EY) N:o 21/2004 liitteessä olevassa A kohdan 3 alakohdassa tarkoitettua korvamerkkiä lammas- ja vuohieläinten yksilölliseksi tunnistamiseksi;
9)
’eläimiä koskevalla sähköisellä tietokannalla’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan b alakohdassa ja 5 artiklassa tarkoitettua sähköistä tietokantaa ja/tai asetuksen (EY) N:o 21/2004 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa sekä 7 ja 8 artiklassa tarkoitettua keskusrekisteriä tai sähköistä tietokantaa;
10)
’eläinpassilla’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan c alakohdassa ja 6 artiklassa tarkoitettua eläinpassia;
11)
’rekisterillä’ tarkoitetaan eläinten yhteydessä eläintenpitäjän asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan d alakohdan ja 7 artiklan ja/tai asetuksen (EY) N:o 21/2004 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 5 artiklan mukaisesti pitämää rekisteriä;
12)
’tunnistuskoodilla’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1760/2000 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tunnistuskoodia ja/tai asetuksen (EY) N:o 21/2004 liitteessä olevan A kohdan 2 alakohdassa tarkoitettuja koodeja;
13)
’eläintukijärjestelmällä’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1307/2013 IV osaston 1 luvussa säädettyä vapaaehtoista tuotantosidonnaista tukea koskevaa toimenpidettä, jossa vuotuinen tuki myönnetään tietyissä määrällisissä rajoissa tietyn eläinmäärän perusteella;
14)
’eläimiin liittyvillä tukitoimenpiteillä’ tarkoitetaan sellaisia maaseudun kehittämistoimenpiteitä tai toimia, joiden tuki perustuu ilmoitettuun eläinten tai eläinyksikköjen lukumäärään;
15)
’eläintukihakemuksella’ tarkoitetaan hakemuksia sellaista tukea varten, jossa vuotuinen tuki myönnetään tietyissä määrällisissä rajoissa tietyn eläinmäärän perusteella asetuksen (EU) N:o 1307/2013 IV osaston 1 luvussa säädetyn vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen mukaisesti;
16)
’ilmoitetuilla eläimillä’ tarkoitetaan eläimiä, joita koskee eläintukijärjestelmän mukainen eläintukihakemus tai eläimiin liittyvää tukitoimenpidettä koskeva maksupyyntö;
17)
’mahdollisesti tukikelpoisella eläimellä’ tarkoitetaan eläintä, joka saattaisi ennakolta mahdollisesti täyttää tukikelpoisuusedellytykset eläintukijärjestelmän mukaisen tuen tai eläimiin liittyvän tukitoimenpiteen mukaisen tuen saamiseksi kyseisenä hakuvuotena;
18)
’määritetyllä eläimellä’ tarkoitetaan
a)
eläintukijärjestelmän osalta eläintä, jonka osalta kaikki tuen myöntämiseksi vahvistettujen sääntöjen edellytykset täyttyvät; tai
b)
eläimiin liittyvän tukitoimenpiteen osalta eläintä, joka on tunnistettu hallinnollisten tai paikalla tehtävien tarkastusten avulla;
19)
’eläintenpitäjällä’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka on vastuussa eläimistä pysyvästi tai tilapäisesti, myös kuljetuksen tai kaupanpitämisen aikana;
20)
’pinta-alaan liittyvillä tukijärjestelmillä’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 67 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukaisia pinta-alaan perustuvia suoria tukia, lukuun ottamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 228/2013 (12) IV luvussa tarkoitettuja unionin syrjäisimpien alueiden hyväksi toteutettavia maatalousalan erityistoimenpiteitä sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 229/2013 (13) tarkoitettuja Egeanmeren pienten saarten hyväksi toteutettavia maatalousalan erityistoimenpiteitä;
21)
’pinta-alaan liittyvillä tukitoimenpiteillä’ tarkoitetaan sellaisia maaseudun kehittämistoimenpiteitä tai toimia, joiden tuki perustuu ilmoitetun pinta-alan kokoon;
22)
’käytöllä’ tarkoitetaan pinta-alan käyttöä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun viljelykasvityypin kasvattamiseksi, mainitun asetuksen 4 artiklan 1 kohdan h alakohdassa määritellyn pysyvän nurmen kasvattamiseksi, mainitun asetuksen 45 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun pysyvän laitumen kasvattamiseksi, muun nurmen kuin pysyvän nurmen tai pysyvän laitumen kasvattamiseksi tai pintakasvillisuuden kasvattamiseksi taikka viljelykasvin puuttumista;
23)
’määritetyllä pinta-alalla’ tarkoitetaan
a)
pinta-alaan liittyvien tukijärjestelmien osalta alaa, joka täyttää kaikki tukikelpoisuusperusteet tai muut tuen myöntämisedellytyksiin liittyvät velvoitteet, riippumatta tuensaajan käytössä olevien tukioikeuksien määrästä; tai
b)
pinta-alaan liittyvien tukitoimenpiteiden osalta palstojen tai viljelylohkojen alaa, joka on tunnistettu hallinnollisten tai paikalla tehtävien tarkastusten avulla;
24)
’paikkatietojärjestelmällä’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 70 artiklassa tarkoitettua sähköistä paikkatietojärjestelmätekniikkaa;
25)
’viitelohkolla’ tarkoitetaan maantieteellisesti rajattua aluetta, jolla on asetuksen (EU) N:o 1306/2013 70 artiklassa tarkoitettuun viljelylohkojen tunnistusjärjestelmään kirjattu oma tunniste;
26)
’maantieteellisellä aineistolla’ tarkoitetaan karttoja tai muita asiakirjoja, joiden välityksellä paikkatietojärjestelmän sisältö toimitetaan suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen hakijoiden ja jäsenvaltioiden välillä.
2. Tämän asetuksen IV osaston soveltamiseksi sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 VI osaston määritelmiä.
Lisäksi ’vaatimuksilla’ tarkoitetaan jäsenvaltioiden asetuksen (EU) N:o 1306/2013 94 artiklan mukaisesti määrittelemiä vaatimuksia sekä mainitun asetuksen 93 artiklan 3 kohdassa säädettyjä pysyvään laitumeen liittyviä velvoitteita.
3 artikla
Rikosoikeudellisten seuraamusten soveltaminen
Tässä asetuksessa säädetty hallinnollisten seuraamusten soveltaminen ja suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen epääminen ja peruminen eivät estä rikosoikeudellisten seuraamusten soveltamista, jos niistä säädetään kansallisessa lainsäädännössä.
4 artikla
Ylivoimainen este ja poikkeukselliset olosuhteet
1. Jos tuensaaja ei ole suorien tukien osalta voinut täyttää tukikelpoisuusperusteita tai muita velvoitteitaan ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi, hän säilyttää oikeutensa tukeen ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisen olosuhteen tapahtumishetkellä tukikelpoisen pinta-alan tai tukikelpoisten eläinten osalta.
Jos tuensaaja ei ole asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28, 29, 33 ja 34 artiklan mukaisten maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteiden osalta voinut täyttää velvoitettaan ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi, kyseistä tukea perutaan suhteellisesti niiltä vuosilta, joina ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet tapahtuivat. Tuen peruminen koskee ainoastaan niitä sitoumuksen osia, joista ei aiheutunut lisäkustannuksia ja tulonmenetyksiä ennen ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten olosuhteiden esiintymistä. Perumista ei sovelleta tukikelpoisuusperusteiden eikä muiden velvoitteiden osalta eikä hallinnollista seuraamusta sovelleta.
Jäsenvaltiot eivät saa vaatia muiden maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteiden osalta tuen palauttamista osittain tai kokonaan ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten olosuhteiden tapauksessa. Jos on kyse monivuotisista sitoumuksista tai maksuista, aiempina vuosina saadun tuen palauttamista ei vaadita, ja sitoumusta tai maksua jatketaan seuraavina vuosina sen alkuperäisen keston mukaisesti.
Kun tällaisesta ylivoimaisesta esteestä tai poikkeuksellisista olosuhteista johtuva noudattamatta jättäminen koskee täydentäviä ehtoja, asetuksen (EU) N:o 1306/2013 91 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua hallinnollista seuraamusta ei sovelleta.
2. Ylivoimaisista esteistä ja poikkeuksellisista olosuhteista on ilmoitettava kirjallisesti toimivaltaiselle viranomaiselle sekä esitettävä niistä kyseistä viranomaista tyydyttävät todisteet viidentoista työpäivän kuluessa päivämäärästä, jona tuensaaja tai hänen oikeudenhaltijansa voi sen tehdä.
II OSASTO
YHDENNETTY HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMÄ
I LUKU
JÄRJESTELMÄVAATIMUKSET
5 artikla
Viljelylohkojen tunnistaminen
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 70 artiklassa tarkoitetun viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän on toimittava viitelohkon tasolla. Viitelohko sisältää maatalousmaata, sellaisena kuin se on määritelty asetuksen (EU) N:o 1307/2013 4 artiklan 1 artiklan e alakohdassa, edustavan pinta-alayksikön. Tarvittaessa viitelohkoon on sisällyttävä myös asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut pinta-alat ja asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu maatalousmaa.
Jäsenvaltioiden on rajattava viitelohko siten, että se on mitattavissa ja että se mahdollistaa kunkin vuosittain ilmoitetun viljelylohkon paikantamisen yhdenmukaisesti ja yksiselitteisesti ja on periaatteessa ajan kuluessa vakaa.
2. Jäsenvaltioiden on myös varmistettava, että ilmoitetut viljelylohkot tunnistetaan luotettavasti. Niiden on edellytettävä erityisesti, että tukihakemuksissa ja maksupyynnöissä on yksityiskohtaiset tiedot tai että niiden mukana on toimivaltaisen viranomaisen määrittelemät asiakirjat, joiden perusteella viljelylohko voidaan paikantaa ja mitata. Jäsenvaltioiden on kunkin viljelylohkon osalta
a)
määritettävä tukikelpoinen enimmäisala asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä I lueteltujen tukijärjestelmien soveltamiseksi;
b)
määritettävä tukikelpoinen enimmäisala asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28-31 artiklassa tarkoitettujen pinta-alaan liittyvien toimenpiteiden soveltamiseksi;
c)
paikannettava ja määritettävä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 1 kohdassa lueteltujen sellaisten ekologisten alojen koko, joiden jäsenvaltio on päättänyt katsoa olevan ekologisia aloja. Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden on tapauksen mukaan sovellettava asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä X vahvistettuja muunto- ja/tai painotuskertoimia;
d)
määritettävä, sovelletaanko säännöksiä, jotka koskevat asetuksen (EU) N:o 1305/2013 32 artiklassa tarkoitettuja vuoristoalueita, alueita, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia huomattavia rajoitteita, ja muita alueita, joilla on erityisrajoitteita, Natura 2000 -alueita, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (14) soveltamisalaan kuuluvia alueita, puuvillan tuotantoon asetuksen (EU) N:o 1307/2013 57 artiklan nojalla hyväksyttyä maatalousmaata, asetuksen (EU) N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan iii alakohdassa tarkoitettuja aloja, jotka pidetään laitumeksi tai viljelyyn soveltuvassa kunnossa luontaisella tavalla, jäsenvaltioiden asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesti ekologisten alojen alueelliseen ja/tai kollektiiviseen täytäntöönpanoon nimeämiä alueita, asetuksen (EU) N:o 1307/2013 20 artiklan mukaisesti komissiolle ilmoitettuja aloja, neuvoston direktiivin 92/43/ETY (15) tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (16) soveltamisalaan kuuluvilla alueilla sijaitsevia ympäristön kannalta herkkiä pysyvän nurmen alueita sekä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja muita herkkiä alueita ja/tai jäsenvaltioiden mainitun asetuksen 48 artiklan mukaisesti nimeämiä alueita.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu tukikelpoinen enimmäisala viitelohkoa kohden määritetään oikein enintään 2 prosentin marginaalilla ottaen samalla huomioon viitelohkon pääpiirteet ja kunto.
4. Asetuksen (EU) N:o 1305/2013 21 artiklan 1 kohdan a alakohdassa sekä 30 ja 34 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta jäsenvaltiot voivat luoda asianmukaiset vaihtoehtoiset järjestelmät tukea saavan maa-alan yksilölliseksi tunnistamiseksi, jos ala on metsää.
5. Paikkatietojärjestelmän toiminta perustuu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2007/2/EY (17) määriteltyyn kansalliseen koordinaattijärjestelmän, jonka avulla viljelylohkojen standardoidut mittaukset ja yksilöllinen tunnistaminen ovat mahdollisia koko jäsenvaltiossa. Jos käytetään eri koordinaattijärjestelmiä, ne eivät saa olla keskenään päällekkäisiä, ja kullakin niistä on voitava varmistaa, että samaan paikkaan viittaavat tiedot vastaavat toisiaan.
6 artikla
Viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän laadunarviointi
1. Jäsenvaltioiden on arvioitava vuosittain viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän laatu asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston 1 luvussa tarkoitettujen perustukijärjestelmän ja yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän soveltamiseksi. Arvioinnin on katettava kaksi vastaavuusluokkaa.
Ensimmäisen vastaavuusluokan on viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän laadun arvioimiseksi katettava seuraavat tekijät:
a)
tukikelpoisen enimmäisalan oikea määrittäminen;
b)
viitelohkojen osuus ja jakautuminen, jos tukikelpoisessa enimmäisalassa otetaan huomioon tukikelvottomia alueita tai jos siinä ei oteta huomioon maatalousmaata;
c)
sellaisten viitelohkojen esiintyminen, joissa on ratkaisevia puutteita.
Toisen vastaavuusluokan on viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän mahdollisten heikkouksien tunnistamiseksi katettava seuraavat laatutekijät:
a)
viitelohkojen luokittelu, jos tukikelpoisessa enimmäisalassa otetaan huomioon tukikelvottomia alueita, jos siinä ei oteta huomioon maatalousmaata tai siinä esiintyy ratkaiseva puute;
b)
ilmoitetun alan suhde viitelohkojen sisällä olevaan tukikelpoiseen enimmäisalaan;
c)
vuosien mittaan muuttuneiden viitelohkojen prosenttiosuus.
Jos laadunarviointi osoittaa, että järjestelmässä on puutteita, jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaisia korjaavia toimia.
2. Jäsenvaltioiden on tehtävä 1 kohdassa tarkoitettu arviointi komission valitseman ja antaman viitelohkojen otoksen perusteella. Niiden on käytettävä sellaisia tietoja, joiden avulla maa-alueen nykytila voidaan arvioida.
3. Arviointiraportti ja tarvittaessa selostus korjaavista toimista ja niiden täytäntöönpanon aikataulu on lähetettävä komissiolle viimeistään 31 päivänä tammikuuta kyseistä kalenterivuotta seuraavana vuonna.
7 artikla
Tukioikeuksien tunnistaminen ja rekisteröiminen
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 71 artiklassa säädetyn tukioikeuksien tunnistamis- ja rekisteröintijärjestelmän on oltava jäsenvaltion tasolla pidettävä sähköinen rekisteri, jonka on erityisesti mainitun artiklan 1 kohdassa säädettyjen ristiintarkastusten osalta varmistettava tukioikeuksien jäljitettävyys seuraavilta osin:
a)
haltija;
b)
vuotuiset arvot;
c)
toteamisen päivämäärä;
d)
tukioikeuden viimeisimmän aktivoinnin päivämäärä;
e)
tukioikeuden alkuperä, erityisesti myöntämisen (alkuperäinen, kansallisesta vai alueellisesta varannosta), oston, vuokrauksen ja perinnön osalta;
f)
jos asetuksen (EU) N:o 1307/2013 21 artiklan 3 kohtaa sovelletaan, mainitun säännöksen nojalla voimassa pidettävät tukioikeudet;
g)
alueelliset rajoitukset tapauksen mukaan.
2. Jäsenvaltiot, joissa on enemmän kuin yksi maksajavirasto, voivat päättää käyttää sähköistä rekisteriä maksajavirastojen tasolla. Tällöin asianomaisen jäsenvaltion on varmistettava, että eri rekisterit ovat yhteensopivia.
8 artikla
Tuensaajien tunnistaminen
Rajoittamatta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 3 kohdan soveltamista mainitun asetuksen 73 artiklassa säädetyn yhtenäisen järjestelmän, johon tuensaajien tunnistetiedot kirjataan, on taattava kaikkien saman tuensaajan jättämien tukihakemusten ja maksupyyntöjen tai muiden ilmoitusten yksilöllinen tunnistaminen.
II LUKU
VILJELYLOHKOT, JOILLA ON MAISEMAPIIRTEITÄ JA PUITA
9 artikla
Sellaisten alojen määrittäminen, joilla on maisemapiirteitä ja puita
1. Jos tietyt maisemapiirteet, erityisesti pensasaidat, ojat ja kivimuurit, ovat jollakin alueella osa hyviä viljelykäytäntöjä tai maatalousmaan käyttämistä koskevia käytäntöjä, jäsenvaltio voi päättää, että vastaavaa alaa pidetään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 67 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun tukikelpoiseen viljelylohkoon kuuluvana, jos se ei ole suurempi kuin kyseisen jäsenvaltion määrittämä kokonaisleveys. Leveyden on vastattava asianomaisella alueella perinteisesti käytettyä leveyttä, eikä se saa ylittää kahta metriä.
Jos jäsenvaltio on kuitenkin ennen 9 päivää joulukuuta 2009 ilmoittanut komissiolle komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 (18) 30 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti leveyden, joka on yli kaksi metriä, kyseistä leveyttä voi edelleen soveltaa.
Ensimmäistä ja toista alakohtaa ei sovelleta pysyvään nurmeen, jolla on hajanaisia maisemapiirteitä ja puita, jos kyseinen jäsenvaltio on päättänyt soveltaa määräsuhteeseen perustuvaa järjestelmää 10 artiklan mukaisesti.
2. Maisemapiirteitä, joihin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteessä II lueteltuja hoito- ja toimenpidevaatimuksia ja jotka ovat osa viljelylohkon kokonaisalaa, pidetään kyseisen viljelylohkon tukikelpoiseen alaan kuuluvina.
3. Viljelylohkoa, jolla on hajanaisesti puita, pidetään tukikelpoisena alana, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
maataloustoimintaa voidaan harjoittaa samalla tavalla kuin saman alueen puuttomilla lohkoilla; ja
b)
puiden lukumäärä hehtaaria kohden ei ylitä enimmäistiheyttä.
Jäsenvaltioiden on määritettävä ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettu enimmäistiheys perinteisten viljelykäytäntöjen, luonnonolojen ja ympäristösyiden perusteella ja ilmoitettava se. Se saa olla enintään 100 puuta hehtaarilla. Tätä ylärajaa ei kuitenkaan sovelleta asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 ja 30 artiklassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin.
Tätä kohtaa ei sovelleta toistuvia satoja antaviin hajanaisiin hedelmäpuihin, hajanaisiin puihin, joita voidaan kasvattaa pysyvällä nurmella, eikä pysyvään nurmeen, jolla on hajanaisia maisemapiirteitä ja puita, jos kyseinen jäsenvaltio on päättänyt soveltaa määräsuhteeseen perustuvaa järjestelmää 10 artiklan mukaisesti.
10 artikla
Määräsuhteeseen perustuva järjestelmä sellaista pysyvää nurmea varten, joilla on maisemapiirteitä ja puita
1. Kun kyseessä on pysyvä nurmi, jolla on maisemapiirteiden ja puiden kaltaisia hajanaisia piirteitä, joille ei myönnetä tukea, jäsenvaltio voi päättää soveltaa määräsuhteeseen perustuvaa järjestelmää määrittääkseen tukikelpoisen alan viitelohkolla.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa määräsuhteeseen perustuvassa järjestelmässä on yhtenäisten maanpeitetyyppien eri luokkia, joihin sovelletaan tukeen kelpaamattoman alan prosenttiosuuteen perustuvaa kiinteää vähennyskerrointa. Luokan, jossa tukeen kelpaamattoman alan prosenttiosuus on pienin, osuus tukeen kelpaamattomasta alasta saa olla enintään 10 prosenttia, eikä kyseiseen luokkaan sovelleta vähennyskerrointa.
2. Maisemapiirteitä, joihin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteessä II lueteltuja hoito- ja toimenpidevaatimuksia ja jotka ovat osa viljelylohkon kokonaisalaa, pidetään tukikelpoiseen alaan kuuluvina.
3. Tätä artiklaa ei sovelleta pysyvään nurmeen, jolla on toistuvia satoja antavia hedelmäpuita.
III LUKU
TUKIHAKEMUKSET JA MAKSUPYYNNÖT
11 artikla
Yhtenäishakemus
Yhtenäishakemuksen on koskettava vähintään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua suorien tukien hakemusta perustukijärjestelmän tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän ja muiden pinta-alaan liittyvien tukijärjestelmien osalta.
12 artikla
Hakemusten viimeisestä jättöpäivästä poikkeaminen
Poiketen siitä, mitä neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1182/71 (19) 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, jos suorien tukien hakemuksen, maaseudun kehittämistukea koskevan hakemuksen, maksupyynnön tai muiden ilmoitusten tai muiden todistusasiakirjojen tai sopimusten viimeinen jättöpäivä tai yhtenäishakemusten tai maksupyynnön muutosten viimeinen jättöpäivä on yleinen vapaapäivä, lauantai tai sunnuntai, määräaika päättyy ensimmäisenä seuraavana työpäivänä.
Ensimmäistä kohtaa sovelletaan myös 13 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuun myöhässä jättämisen viimeiseen sallittuun päivään ja 14 artiklan toisessa alakohdassa tarkoitettuun myöhässä jättämisen viimeiseen sallittuun päivään, kun tuenhakijat jättävät tukioikeuksien jakamista tai lisäämistä koskevia hakemuksia.
13 artikla
Hakemusten jättäminen myöhässä
1. Edellä 4 artiklassa tarkoitettuja ylivoimaista estettä ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta tämän asetuksen mukaisen tukihakemuksen tai maksupyynnön jättäminen komission asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan b alakohdan perusteella vahvistaman viimeisen jättöpäivän jälkeen johtaa tukien, jotka tuensaajalle olisi voitu maksaa, jos hakemus tai maksupyyntö olisi jätetty ajoissa, määrien vähentämiseen yhdellä prosentilla työpäivää kohti.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan myös tukihakemuksiin, asiakirjoihin, sopimuksiin tai muihin ilmoituksiin, jotka on jätettävä toimivaltaiselle viranomaiselle, jos tällaiset tukihakemukset, asiakirjat, sopimukset tai muut ilmoitukset liittyvät kyseessä olevan suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen tukikelpoisuusedellytyksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden toteuttamien sellaisten erityistoimenpiteiden soveltamista, jotka liittyvät todistusasiakirjojen jättämiseen määräajassa tehokkaiden tarkastusten suunnittelun ja toteuttamisen mahdollistamiseksi. Tällöin vähennystä sovelletaan asianomaisen suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen maksettavaan määrään.
Jos tällainen viive on yli 25 vuorokautta, hakemusta tai pyyntöä ei oteta käsiteltäväksi eikä suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea myönnetä tuensaajalle.
2. Jos Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (20) 46 ja 47 artiklassa säädettyihin järjestelmiin kuuluva tuensaaja, johon sovelletaan myös täydentäviä ehtoja koskevia velvoitteita asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklan mukaisesti, 4 artiklassa tarkoitettuja ylivoimaista estettä ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta, ei jätä yhtenäishakemusta tämän artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun viimeiseen jättöpäivään mennessä, tukea vähennetään yhdellä prosentilla työpäivää kohti. Vähennys voi olla enintään 25 prosenttia. Vähennysprosenttia sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin liittyvien tukien kokonaismäärään, joka jaetaan rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen osalta kolmella.
3. Edellä 4 artiklassa tarkoitettuja ylivoimaista estettä ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta yhtenäishakemuksen tai maksupyynnön muutoksen jättäminen komission asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan b alakohdan perusteella tälle vahvistaman viimeisen jättöpäivän jälkeen johtaa asianomaisten viljelylohkojen tosiasialliseen käyttöön liittyvien määrien vähentämiseen yhdellä prosentilla työpäivää kohti.
Yhtenäishakemusten tai maksupyyntöjen muutokset voidaan hyväksyä ainoastaan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuun yhtenäishakemuksen tai maksupyynnön viimeiseen mahdolliseen myöhästymispäivään asti. Jos kyseinen päivämäärä on kuitenkin aikaisempi tai sama kuin tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu yhtenäishakemuksen tai maksupyynnön muutosten viimeinen jättöpäivä, yhtenäishakemuksen tai maksupyynnön muutoksia ei hyväksytä kyseisen päivämäärän jälkeen
14 artikla
Tukioikeuksia koskevan hakemuksen jättäminen myöhässä
Edellä 4 artiklassa tarkoitettuja ylivoimaista estettä ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta tukioikeuksien myöntämistä tai tapauksen mukaan tukioikeuksien korottamista koskevan hakemuksen jättäminen komission asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan b alakohdan perusteella tälle vahvistaman viimeisen jättöpäivän jälkeen johtaa kyseisenä vuonna tuensaajalle maksettavien tukioikeuksien tai tapauksen mukaan tukioikeuksien arvon korotuksen osalta maksettavien määrien vähentämiseen kolmella prosentilla työpäivää kohti.
Jos tällainen viive on yli 25 vuorokautta, hakemusta ei oteta käsiteltäväksi eikä tuensaajalle myönnetä lainkaan tukioikeuksia tai tapauksen mukaan tukioikeuksien korotusta.
IV LUKU
SUORIEN TUKIEN JÄRJESTELMIIN JA MAASEUDUN KEHITTÄMISTOIMIIN LIITTYVIEN TUKIEN JA HALLINNOLLISTEN SEURAAMUSTEN LASKEMINEN YHDENNETYSSÄ HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMÄSSÄ
1 JAKSO
Yleiset säännöt
15 artikla
Hallinnollisten seuraamusten soveltamista koskevat poikkeukset
1. Tässä luvussa säädettyjä hallinnollisia seuraamuksia ei sovelleta niihin tukihakemuksen tai maksupyynnön osiin, joiden osalta tuensaaja ilmoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle kirjallisesti tukihakemuksen tai maksupyynnön olevan virheellinen tai muuttuneen virheelliseksi sen jättämisen jälkeen, edellyttäen ettei tuensaajalle ole annettu tietoa toimivaltaisen viranomaisen aikomuksesta tehdä tarkastus paikalla eikä viranomainen ole jo ilmoittanut viljelijälle tukihakemukseen tai maksupyyntöön liittyvistä säännösten noudattamatta jättämisistä.
2. Tukihakemusta tai maksupyyntöä on mukautettava vastaamaan todellista tilannetta 1 kohdassa tarkoitettujen tuensaajan toimittamien tietojen perusteella.
16 artikla
Osan pinta-aloista jättäminen ilmoittamatta
1. Jos tuensaaja ei jonakin vuonna ilmoita kaikkia asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen alojen viljelylohkojaan ja ero toisaalta yhtenäishakemuksessa ja/tai maksupyynnössä ilmoitetun kokonaisalan ja toisaalta ilmoitetun alan ja ilmoittamattomien lohkojen kokonaisalan summan välillä on suurempi kuin kolme prosenttia ilmoitetusta pinta-alasta, tuensaajalle kyseisenä vuonna pinta-alaan liittyvissä tukijärjestelmissä tai tukitoimenpiteissä maksettavien pinta-alaan liittyvien suorien tukien ja/tai pinta-alaan liittyvän maaseudun kehittämistuen kokonaismäärästä vähennetään enintään kolme prosenttia riippuen poisjätön vakavuudesta.
Ensimmäisen alakohdan mukaisesti laskettavasta seuraamuksesta vähennetään 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti mahdollisesti sovellettujen hallinnollisten seuraamusten määrä.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan myös asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklassa säädettyihin järjestelmiin liittyviin tukiin, jos tuensaajaan sovelletaan täydentäviä ehtoja koskevia velvoitteita asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklan mukaisesti. Vähennysprosenttia sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin liittyvien tukien kokonaismäärään, joka jaetaan rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen osalta kolmella.
3. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta asetuksen (EU) N:o 1307/2013 V osastossa säädetyssä pienviljelijäjärjestelmässä maksettaviin tukiin.
2 JAKSO
Pinta-alaan liittyvät tukijärjestelmät, lukuun ottamatta ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisiin maatalouskäytäntöihin myönnettävää tukea, tai pinta-alaan liittyvät tukitoimenpiteet
17 artikla
Yleisperiaatteet
1. Tämän jakson soveltamiseksi seuraavat viljelykasviryhmät on tapauksen mukaan erotettava toisistaan:
a)
perustukijärjestelmän mukaisten tukioikeuksien aktivoimiseksi tai yhtenäisen pinta-alatuen myöntämiseksi ilmoitetut alat;
b)
kutakin ilmoitettua alaa koskeva ryhmä muun sellaisen pinta-alaan liittyvän tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen soveltamiseksi, johon sovelletaan eri tukitasoa;
c)
muu käyttö -otsikon alla ilmoitetut alat.
2. Jos sama ala toimii useammassa kuin yhdessä pinta-alaan liittyvässä tukijärjestelmässä ja/tai pinta-alaan liittyvässä tukitoimenpiteessä jätettävän tukihakemuksen ja/tai maksupyynnön perustana, kyseinen ala on otettava erikseen huomioon kunkin tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen osalta.
18 artikla
Pinta-alaan liittyvän tuen laskentaperusteet
1. Perustukijärjestelmän, pienviljelijäjärjestelmän, uudelleenjakotuen, luonnonhaitta-alueiden tuen ja tarvittaessa nuorten viljelijöiden tukijärjestelmän mukaisten tukihakemusten osalta ja jäsenvaltion soveltaessa perustukijärjestelmää sovelletaan seuraavaa:
a)
ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärä vähennetään tuensaajan käytettävissä olevien tukioikeuksien lukumäärän mukaiseksi, jos ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärä ylittää tuensaajan käytettävissä olevien tukioikeuksien lukumäärän;
b)
ilmoitettu ala vähennetään alhaisimman määrän mukaiseksi, jos ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärän ja ilmoitetun pinta-alan välillä on ero.
Tätä kohtaa ei sovelleta tukioikeuksien myöntämisen ensimmäisenä vuonna.
2. Kun kyseessä on nuorten viljelijöiden tuki ja jäsenvaltio valitsee asetuksen (EU) N:o 1307/2013 50 artiklan 6, 7 ja 8 kohdassa vahvistetun maksumenetelmän; jos perustukijärjestelmässä tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä ilmoitettu pinta-ala ylittää jäsenvaltion mainitun asetuksen 50 artiklan 9 kohdan mukaisesti asettaman rajan, ilmoitettua alaa vähennetään kyseiseen rajaan.
3. Kun kyseessä on uudelleenjakotuki ja jos perustukijärjestelmässä tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä ilmoitettu pinta-ala ylittää jäsenvaltion asetuksen (EU) N:o 1307/2013 41 artiklan 4 kohdan mukaisesti asettaman rajan, ilmoitettua pinta-alaa vähennetään kyseiseen rajaan.
4. Kun kyseessä on luonnonhaitta-alueiden tuki ja jäsenvaltio valitsee asetuksen (EU) N:o 1307/2013 48 artiklan 4 kohdassa vahvistetun maksumenetelmän ja jos perustukijärjestelmässä tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä ilmoitettu pinta-ala ylittää jäsenvaltion asettaman enimmäishehtaarimäärän, ilmoitettua pinta-alaa vähennetään kyseiseen määrään.
5. Kun kyseessä ovat tukihakemukset ja/tai maksupyynnöt pinta-alaan liittyvissä tukijärjestelmissä tai tukitoimenpiteissä ja, jos jonkin viljelykasviryhmän määritetty pinta-ala on suurempi kuin tukihakemuksessa ilmoitettu ala, tukea laskettaessa käytetään ilmoitettua pinta-alaa.
6. Sanotun rajoittamatta 19 artiklan mukaisia hallinnollisia seuraamuksia, kun kyseessä ovat tukihakemukset ja/tai maksupyynnöt pinta-alaan liittyvissä tukijärjestelmissä tai tukitoimenpiteissä ja jos ilmoitettu pinta-ala ylittää 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun jonkin viljelykasviryhmän määritetyn pinta-alan, tuen laskentaperusteena on kyseisen viljelykasviryhmän määritetty pinta-ala.
Sanotun rajoittamatta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 60 artiklan soveltamista, jos määritetyn kokonaispinta-alan ja asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III, IV ja V luvussa vahvistetuissa suoran tuen järjestelmissä tuen saamiseksi ilmoitetun kokonaisalan tai pinta-alaan liittyvässä tukitoimenpiteessä tuen saamiseksi ilmoitetun kokonaisalan välinen ero on kuitenkin enintään 0,1 hehtaaria, määritetty pinta-ala vahvistetaan yhtä suureksi kuin ilmoitettu pinta-ala. Tässä laskennassa otetaan huomioon ainoastaan liian suuriksi ilmoitetut pinta-alat 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun viljelykasviryhmän tasolla.
Toista alakohtaa ei sovelleta, jos ero on yli 20 prosenttia tuen saamiseksi ilmoitetusta kokonaispinta-alasta.
7. Perustukijärjestelmän mukaisen tuen laskennassa on otettava huomioon eri tukioikeuksien arvojen keskiarvo suhteessa vastaavaan ilmoitettuun pinta-alaan.
19 artikla
Hallinnolliset seuraamukset tapauksissa, joissa pinta-alat on ilmoitettu liian suuriksi
1. Jos tuen saamiseksi ilmoitettu ala missä tahansa pinta-alaan liittyvässä tukijärjestelmässä tai tukitoimenpiteessä ylittää jonkin 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun viljelykasviryhmän osalta 18 artiklan mukaisesti määritetyn pinta-alan, tuen laskentaperusteena käytetään määritettyä pinta-alaa, josta vähennetään todettu ero kaksinkertaisena, jos ero on yli kolme prosenttia tai yli kaksi hehtaaria, mutta enintään 20 prosenttia määritetystä pinta-alasta.
Jos ero on yli 20 prosenttia määritetystä pinta-alasta, kyseiselle viljelykasviryhmälle ei myönnetä pinta-alaan liittyvää suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea.
2. Jos ero on yli 50 prosenttia, kyseiselle viljelykasviryhmälle ei myönnetä pinta-alaan liittyvää suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea. Lisäksi tuensaajaan sovelletaan lisäseuraamusta, joka on yhtä suuri kuin suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen määrä, joka vastaa ilmoitetun pinta-alan ja 18 artiklan mukaisesti määritetyn pinta-alan välistä eroa.
3. Jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua määrää ei voida havainnon tekemistä seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana täysin vähentää niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 57 artiklan 2 kohdan perusteella, jäännöksen maksaminen peruutetaan.
20 artikla
Puuvillan lajikohtaiseen tukeen liittyvät hallinnolliset seuraamukset
Jos todetaan, ettei tuensaaja täytä komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 (21) 61 artiklan 1 ja 2 kohdasta johtuvia velvoitteita, tuensaaja menettää oikeutensa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 60 artiklan 2 kohdassa säädettyyn tuen korotukseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 19 artiklan mukaisesti sovellettavia hallinnollisia seuraamuksia. Lisäksi asianomaisen tuensaajan osalta vähennetään asetuksen (EU) N:o 1307/2013 57 artiklan mukaisesta puuvillan tukikelpoista hehtaaria kohden maksettavasta tuesta mainitun asetuksen 60 artiklan 2 kohdassa säädetty korotus, joka tuensaajalle olisi muutoin maksettu.
21 artikla
Hallinnolliset seuraamukset, muut kuin pinta-alan liian suureksi ilmoittamiset, asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston V luvun mukaisten nuorten viljelijöiden tukien osalta
1. Jos todetaan, ettei tuensaaja täytä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 50 artiklan 2 kohdassa ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 49 artiklassa tarkoitettuja velvoitteita, nuorille viljelijöille maksettavaa tukea ei makseta tai se perutaan kokonaisuudessaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 19 artiklan mukaisesti sovellettavia hallinnollisia seuraamuksia. Jos todetaan, että tuensaaja on esittänyt väärennettyjä todisteita velvoitteiden täyttämisen osoittamiseksi, sovelletaan lisäksi seuraamusta, joka on suuruudeltaan 20 prosenttia määrästä, jonka tuensaaja on saanut tai saisi muutoin asetuksen (EU) N:o 1307/2013 50 artiklan 1 kohdan mukaisena nuorten viljelijöiden tukena.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettujen aiheettomien maksujen ja hallinnollisten seuraamusten määrää ei voida havainnon tekemistä seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana täysin vähentää niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 57 artiklan 2 kohdan perusteella, jäännöksen maksaminen peruutetaan.
3 JAKSO
Tuki ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisille maatalouskäytännöille
22 artikla
Yleisperiaatteet
1. Tämän jakson soveltamiseksi seuraavat viljelykasviryhmät on tapauksen mukaan erotettava toisistaan:
a)
kukin pinta-alaryhmä, joka on ilmoitettu asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuksi tietyksi viljelykasviksi;
b)
pysyväksi nurmeksi ilmoitetut pinta-alat, jotka ovat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja ympäristön kannalta herkkiä alueita;
c)
muut kuin b alakohdassa tarkoitetut pysyväksi nurmeksi ilmoitetut pinta-alat; ja
d)
asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut ekologiseksi alaksi ilmoitetut pinta-alat.
2. Jos sama ala on ilmoitettu useampaan kuin yhteen viljelykasviryhmään, kyseinen ala on otettava erikseen huomioon kunkin viljelykasviryhmän osalta.
23 artikla
Ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisien maatalouskäytäntöjen tuen laskentaperusteet perustukijärjestelmässä tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä ilmoitettavien tukikelpoisten hehtaarien osalta
1. Kun jäsenvaltio soveltaa perustukijärjestelmää, sovelletaan seuraavaa:
a)
ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärä vähennetään tuensaajan käytettävissä olevien tukioikeuksien lukumäärän mukaiseksi, jos ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärä ylittää tuensaajan käytettävissä olevien tukioikeuksien lukumäärän;
b)
ilmoitettu ala vähennetään alhaisimman määrän mukaiseksi, jos ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärän ja ilmoitetun pinta-alan välillä on ero.
2. Jos perustuen tai yhtenäisen pinta-alatuen yhtenäishakemuksessa ilmoitettu pinta-ala ylittää määritetyn pinta-alan, käytetään määritettyä pinta-alaa laskettaessa ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisien maatalouskäytäntöjen viherryttämistukea, jäljempänä ’viherryttämistuki’, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 28 artiklan mukaisesti sovellettavia hallinnollisia seuraamuksia.
Jos perustukijärjestelmää tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää varten määritetyn pinta-alan kuitenkin todetaan olevan suurempi kuin tukihakemuksessa ilmoitettu pinta-ala, käytetään ilmoitettua pinta-alaa viherryttämistukea laskettaessa.
24 artikla
Viherryttämistuen vähennys, jos säännöksiä viljelyn monipuolistamisesta ei noudateta
1. Jos asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 artiklassa edellytetään, että pääkasvin osuus kokonaispeltoalasta on enintään 75 prosenttia, mutta pääkasviryhmälle määritetyn peltoalan osuus on suurempi kuin 75 prosenttia, pinta-alaa, jota käytetään laskettaessa viherryttämistuki tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti, vähennetään 50 prosentilla määritetystä kokonaispeltoalasta, joka kerrotaan erotuksella.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu erotus on se pääkasviryhmän pinta-alan osuus, joka ylittää 75 prosentin osuuden määritetystä kokonaispeltoalasta suhteessa kokonaispinta-alaan, joka vaaditaan muiden viljelykasviryhmien osalta.
2. Jos asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 artiklassa edellytetään, että kahden pääkasvin osuus määritetystä kokonaispeltoalasta on enintään 95 prosenttia, mutta kahdelle pääkasviryhmälle määritetyn peltoalan osuus on suurempi kuin 95 prosenttia, pinta-alaa, jota käytetään laskettaessa viherryttämistuki tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti, vähennetään 50 prosentilla määritetystä kokonaispeltoalasta, joka kerrotaan erotuksella.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu erotus on se näiden kahden pääkasviryhmän pinta-alan osuus, joka ylittää 95 prosentin osuuden määritetystä kokonaispeltoalasta suhteessa kokonaispinta-alaan, joka vaaditaan muiden viljelykasviryhmien osalta.
3. Jos asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 artiklassa edellytetään, että pääkasvin osuus määritetystä kokonaispeltoalasta on enintään 75 prosenttia ja että kahden pääkasvin osuus on enintään 95 prosenttia, mutta pääkasviryhmälle määritetyn peltoalan osuus on suurempi kuin 75 prosenttia ja kahdelle pääkasviryhmälle määritetyn pinta-alan osuus on suurempi kuin 95 prosenttia, pinta-alaa, jota käytetään laskettaessa viherryttämistuki tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti, vähennetään 50 prosentilla määritetystä kokonaispeltoalasta, joka kerrotaan erotuksella.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu erotus on summa, joka saadaan laskettaessa yhteen 1 ja 2 kohdan mukaan lasketut erotukset. Erotuksen arvo ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin 1.
4. Jos todetaan, ettei tuensaaja ole noudattanut tässä artiklassa tarkoitettua viljelyn monipuolistamista kolmeen vuoteen, pinta-ala, jolla viherryttämistuen laskemisessa käytettävää pinta-alaa seuraavina vuosina on vähennettävä 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti, on määritetty kokonaispeltoala, joka kerrotaan sovellettavalla erotuksella.
25 artikla
Viherryttämistuen vähennys, jos pysyvän nurmen vaatimuksia ei noudateta
1. Jos todetaan asetuksen (EU) N:o 1307/2013 45 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaisten vaatimusten noudattamatta jättämistä, pinta-alasta, jota käytetään laskettaessa viherryttämistuki tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti, vähennetään se pinta-ala, jonka osalta on todettu asetuksen (EU) N:o 1307/2013 45 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaisten vaatimusten noudattamatta jättämistä.
2. Jos todetaan delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 44 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden noudattamatta jättämistä, pinta-alasta, jota käytetään laskettaessa viherryttämistuki tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti, vähennetään se pinta-ala, jonka osalta on todettu delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 44 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden noudattamatta jättämistä.
3. Noudattamatta jättämisiä pidetään ”todettuina” silloin, kun ne havaitaan missä tahansa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 74 artiklan mukaisesti tehdyssä tarkastuksessa tai ne on saatettu toimivaltaisen valvontaviranomaisen tai maksajaviraston tietoon millä tahansa muulla tavalla.
26 artikla
Viherryttämistuen vähennys, jos ekologisen alan vaatimuksia ei noudateta
1. Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 1 kohdan mukaisesti vaadittava ekologinen ala, jäljempänä ’vaadittu ekologinen ala’, lasketaan määritetyn kokonaispeltoalan perusteella niin, että mukaan tarvittaessa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 2 kohdan mukaisesti lasketaan mainitun asetuksen 46 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c, d, g ja h alakohdassa tarkoitetut määritetyt alat.
2. Jos vaadittu ekologinen ala ylittää määritetyn ekologisen alan, kun otetaan huomioon mainitun asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 3 kohdassa säädetty ekologisten alojen painotus, pinta-alaa, jota käytetään laskettaessa viherryttämistuki tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti, vähennetään - erotuksella kerrottuna - 50 prosentilla määritetystä kokonaispeltoalasta niin, että mukaan tarvittaessa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 2 kohdan mukaisesti lasketaan mainitun asetuksen 46 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c, d, g ja h alakohdassa tarkoitetut määritetyt alat.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu erotus on vaaditun ekologisen alan ja vaaditusta ekologisesta alasta määritetyn ekologisen alan välisen erotuksen osuus.
3. Jos todetaan, ettei tuensaaja ole noudattanut tässä artiklassa kuvattuja ekologisen alan vaatimuksia kolmeen vuoteen, pinta-ala, jolla viherryttämistuen laskemisessa käytettävää pinta-alaa seuraavina vuosina on vähennettävä 2 kohdan mukaisesti, on erotuksella kerrottu määritetty kokonaispeltoala niin, että mukaan tarvittaessa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 2 kohdan mukaisesti lasketaan mainitun asetuksen 46 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c, d, g ja h alakohdassa tarkoitetut määritetyt alat.
27 artikla
Viherryttämistuen enimmäisvähennys
1. Edellä 24 ja 26 artiklan mukaisesti laskettujen vähennysten hehtaareina ilmoitettu summa ei saa olla suurempi kuin määritetyn peltoalan hehtaarien kokonaismäärä niin, että mukaan lasketaan silloin, kun tätä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 2 kohdan mukaan sovelletaan, mainitun asetuksen 46 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c, d, g ja h alakohdassa tarkoitetut määritetyt alat.
2. Edellä 24 ja 26 artiklan mukaisesti laskettu kokonaisvähennys ei saa olla suurempi kuin 23 artiklan mukaisesti laskettu viherryttämistuki, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 28 artiklan mukaisesti sovellettavien hallinnollisten seuraamusten soveltamista.
28 artikla
Hallinnolliset seuraamukset viherryttämistuen osalta
1. Jos pinta-ala, jota on 23 artiklan mukaisesti käytettävä viherryttämistuen laskemisessa, eroaa pinta-alasta, jota on käytettävä viherryttämistuen laskemisessa 24-27 artiklan soveltamisen jälkeen, viherryttämistuki lasketaan jälkimmäisen pinta-alan mukaan niin, että siitä vähennetään todettu ero kaksinkertaisena, jos ero on yli kolme prosenttia tai yli kaksi hehtaaria, mutta enintään 20 prosenttia pinta-alasta, jota on käytettävä viherryttämistuen laskemisessa 24-27 artiklan soveltamisen jälkeen.
Jos ero on suurempi kuin 20 prosenttia, tukea ei myönnetä.
Jos ero on suurempi kuin 50 prosenttia, tukea ei myönnetä. Lisäksi tuensaajaan sovelletaan lisäseuraamusta, joka on sen tuen määrä, joka vastaa pinta-alan, jota on 23 artiklan mukaisesti käytettävä viherryttämistuen laskemisessa, ja pinta-alan, jota on käytettävä viherryttämistuen laskemisessa 24-27 artiklan soveltamisen jälkeen, välistä eroa.
2. Jos tuensaaja ei ilmoita koko pinta-alaansa peltoalaksi sillä seurauksella, että häneen olisi sovellettu vapautusta asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44, 45 ja 46 artiklassa säädetyistä velvoitteista, ja/tai hän ei ilmoita kaikkea pysyvää nurmeaan, joka on mainitun asetuksen 45 artiklan 1 kohdan mukaisesti ympäristön kannalta herkkää, ja ilmoittamaton pinta-ala on suuruudeltaan yli 0,1 hehtaaria, pinta-alaa, jota on käytettävä viherryttämistuen laskemisessa tämän asetuksen 24-27 artiklan soveltamisen jälkeen, on vähennettävä vielä 10 prosenttia.
3. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 77 artiklan 6 kohdan mukaisesti hallinnollista seuraamusta, joka lasketaan tämän artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti, ei sovelleta hakuvuosina 2015 ja 2016. Edellä 1 ja 2 kohdan mukaisesti laskettu hallinnollinen seuraamus on jaettava viidellä ja rajattava 20 prosenttiin siitä viherryttämistuen määrästä, johon asianomainen viljelijä olisi 23 artiklan mukaisesti ollut oikeutettu hakuvuonna 2017, sekä jaettava neljällä ja rajattava 25 prosenttiin samasta määrästä hakuvuonna 2018 ja siitä eteenpäin.
4. Jos 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti laskettujen hallinnollisten seuraamusten määrää ei voida havainnon tekemistä seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana täysin vähentää niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 57 artiklan 2 kohdan perusteella, jäännöksen maksaminen peruutetaan.
29 artikla
Vastaavia käytäntöjä koskevat säännöt
Tätä jaksoa sovelletaan soveltuvin osin asetuksen (EU) N:o 1307/2013 43 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin vastaaviin käytäntöihin.
4 JAKSO
Vapaaehtoinen tuotantosidonnainen tuki, joka perustuu eläintukijärjestelmien mukaisiin eläintukihakemuksiin, tai maaseudun kehittämistuki, joka perustuu eläimiin liittyvien tukitoimenpiteiden mukaisiin maksupyyntöihin
30 artikla
Laskentaperusta
1. Suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea ei missään tapauksessa myönnetä tukihakemuksessa tai maksupyynnössä ilmoitettua suuremmalle eläinmäärälle.
2. Tilalla olevia eläimiä pidetään määritettyinä ainoastaan, jos niitä koskevat tunnistetiedot on merkitty tukihakemukseen tai maksupyyntöön. Tunnistetut eläimet voidaan korvata ilman suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen saantioikeuden menettämistä edellyttäen, ettei toimivaltainen viranomainen ole vielä ilmoittanut tuensaajalle säännösten noudattamatta jättämisestä tukihakemuksessa tai maksupyynnössä eikä tuensaaja ole vielä saanut tietoa viranomaisen aikomuksesta tehdä tarkastus paikalla. Jos jäsenvaltio ei hyödynnä tukihakemuksettoman järjestelmän mahdollisuutta niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan b alakohdan perusteella, sen on varmistuttava kaikin tavoin siitä, mitkä eläimet kuuluvat tuensaajan tukihakemuksiin tai maksupyyntöihin.
3. Jos tukihakemuksessa tai maksupyynnössä ilmoitettu eläinten lukumäärä on suurempi kuin hallinnollisessa tai paikalla tehdyssä tarkastuksessa määritetty lukumäärä, suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen laskenta perustuu määritettyyn eläinmäärään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 31 artiklan soveltamista.
4. Jos havaitaan säännösten noudattamatta jättämisiä nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän osalta, sovelletaan seuraavaa:
a)
tilalla olevaa nautaeläintä, jonka toinen korvamerkki on hävinnyt, pidetään määritettynä, jos se tunnistetaan selkeästi ja yksilöllisesti asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan ensimmäisen kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitetun nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän kaikkien muiden osien perusteella;
b)
jos tilalla on yksi nautaeläin, jonka molemmat korvamerkit ovat hävinneet, sitä pidetään määritettynä, jos se voidaan tunnistaa rekisterin, eläinpassin, tietokannan tai muun asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 säädetyn keinon perusteella, edellyttäen että eläintenpitäjä voi todistaa toteuttaneensa ennen paikalla tehtävästä tarkastuksesta ilmoittamista toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi;
c)
jos havaitut säännösten noudattamatta jättämiset liittyvät virheellisiin rekisteri- tai eläinpassimerkintöihin, kyseisiä eläimiä pidetään ei-määritettyinä ainoastaan, jos tällaisia virheitä löydetään vähintään kahdessa tarkastuksessa 24 kuukauden aikana. Kaikissa muissa tapauksissa kyseisiä eläimiä pidetään ei-määritettyinä ensimmäisen havainnon jälkeen.
Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmässä olevia ja siihen tehtäviä merkintöjä voidaan muuttaa milloin tahansa, jos havaitaan virheitä, jotka toimivaltainen viranomainen katsoo ilmeisiksi.
5. Tilalla olevaa lammas- tai vuohieläintä, jonka toinen korvamerkki on hävinnyt, pidetään määritettynä, jos se voidaan tunnistaa asetuksen (EY) N:o 21/2004 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti ensimmäisellä tunnistimella, edellyttäen että kaikki muut lammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän vaatimukset täyttyvät.
31 artikla
Hallinnolliset seuraamukset eläintukijärjestelmissä tai eläimiin liittyvissä tukitoimenpiteissä ilmoitettujen eläinten osalta
1. Jos eläintukijärjestelmän mukaisessa tukihakemuksessa tai eläimiin liittyvän tukitoimenpiteen mukaisessa maksupyynnössä havaitaan 30 artiklan 3 kohdan mukaisesti eläinten ilmoitetun ja määritetyn lukumäärän välinen ero, tuen kokonaismäärää, joka tuensaajalle olisi kyseisen tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen osana voitu maksaa asianomaiselta hakuvuodelta, on vähennettävä tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti vahvistettavalla prosenttiosuudella, jos säännösten noudattamatta jättämistä havaitaan enintään kolmen eläimen kohdalla.
2. Jos säännösten noudattamatta jättämistä havaitaan useamman kuin kolmen eläimen kohdalla, tuen kokonaismäärää, joka tuensaajalle olisi voitu maksaa 1 kohdassa tarkoitetun tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen osana asianomaiselta hakuvuodelta, on vähennettävä seuraavasti:
a)
prosenttiosuudella, joka vahvistetaan 3 kohdan mukaisesti, jos se on enintään kymmenen prosenttia, tai
b)
jäljempänä 3 kohdan mukaisesti vahvistettavalla prosenttiosuudella kaksinkertaisena, jos se on yli 10 mutta enintään 20 prosenttia.
Jos 3 kohdan mukaisesti vahvistettava prosenttiosuus on yli 20 prosenttia, suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea, joka tuensaajalle olisi voitu maksaa 30 artiklan 3 kohdan mukaan, ei myönnetä tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen osana kyseiseltä hakuvuodelta.
Jos 3 kohdan mukaisesti vahvistettava prosenttiosuus on yli 50 prosenttia, suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea, joka tuensaajalle olisi voitu maksaa 30 artiklan 3 kohdan mukaan, ei myönnetä tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen osana kyseiseltä hakuvuodelta. Lisäksi tuensaajaan sovelletaan lisäseuraamusta, joka on yhtä suuri kuin määrä, joka vastaa ilmoitettujen eläinten ja 30 artiklan 3 kohdan mukaisesti määritetyn eläinten määrän välistä eroa. Jos kyseistä määrää ei voida havainnon tekemistä seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana täysin vähentää niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 57 artiklan 2 kohdan perusteella, jäännöksen maksaminen peruutetaan.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen prosenttiosuuksien vahvistamiseksi se eläintukijärjestelmän tai eläimiin liittyvän toimenpiteen osana ilmoitettujen eläinten lukumäärä, jonka osalta on havaittu noudattamatta jättämisiä, on jaettava eläintukijärjestelmän tai eläimiin liittyvän toimenpiteen osana määritettyjen eläinten lukumäärällä kyseisen hakuvuoden tukihakemuksen tai maksupyynnön osalta.
Jos jäsenvaltio hyödyntää tukihakemuksettoman järjestelmän mahdollisuuden niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan b alakohdan perusteella, mahdollisesti tukikelpoisia eläimiä, joita ei ole asianmukaisesti tunnistettu tai rekisteröity eläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmässä, on pidettävä eläiminä, joiden kohdalla on havaittu säännösten noudattamatta jättämistä.
32 artikla
Poikkeukset hallinnollisten seuraamusten soveltamisessa luonnonolosuhteiden vuoksi
Edellä 31 artiklassa säädettyjä hallinnollisia seuraamuksia ei sovelleta tapauksissa, joissa tuensaaja ei kykene noudattamaan tukikelpoisuusedellytyksiä, sitoumuksia tai muita velvoitteita karjaan tai laumaan vaikuttavien luonnonolosuhteiden vuoksi edellyttäen, että hän on ilmoittanut tästä kirjallisesti toimivaltaiselle viranomaiselle 10 työpäivän kuluessa eläinten määrän vähenemisen havaitsemisesta.
Rajoittamatta tosiasiallisten olosuhteiden huomioon ottamista yksittäisissä tapauksissa, toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä karjaan tai laumaan vaikuttavat luonnonolosuhteet,
a)
kun eläin on kuollut tautiin, tai
b)
kun eläin on kuollut onnettomuudessa, josta tuensaajaa ei voida pitää vastuullisena.
33 artikla
Lisäseuraamukset ja lisätoimenpiteet
1. Jäsenvaltiot voivat säätää kansallisista lisäseuraamuksista suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen myöntämismenettelyssä osallisina oleville välittäjille sen varmistamiseksi, että valvontavaatimuksia, ilmoitusvelvoitteet mukaan luettuina, noudatetaan.
2. Jos sellaisten yksiköiden, elinten tai järjestöjen antamien todisteiden osalta, jotka ovat muita kuin komission asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan c alakohdan perusteella vahvistamien sääntöjen mukaisia toimivaltaisia viranomaisia, virheellisen todisteen todetaan johtuvan vakavasta laiminlyönnistä tai olevan tahallinen, kyseisen jäsenvaltion on sovellettava asianmukaisia kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä seuraamuksia. Jos tällaisia sääntöjen noudattamatta jättämisiä havaitaan toistamiseen, asianomaisen yksikön, elimen tai järjestön oikeus antaa tukea koskevia todisteita on peruttava vähintään yhden vuoden ajaksi.
34 artikla
Nautaeläinten sähköiseen tietokantaan vietyjen tietojen muuttaminen ja korjaaminen
Ilmoitettujen nautaeläinten osalta 15 artiklaa sovelletaan nautaeläinten atk-pohjaiseen tietokantaan syötettyjen tietojen virheisiin ja poisjättöihin siitä lähtien, kun tukihakemus tai maksupyyntö on jätetty.
III OSASTO
MAASEUDUN KEHITTÄMISTOIMENPITEITÄ KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖKSET
35 artikla
Muiden kuin pinta-alan kokoon tai eläinten lukumäärään liittyvien tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten tai muiden velvoitteiden noudattamatta jättäminen
1. Haettu tuki evätään tai se perutaan kokonaan, jos tukikelpoisuusperusteet eivät täyty.
2. Haettu tuki evättään tai se perutaan kokonaan tai osittain, jos seuraavia sitoumuksia tai muita velvoitteita ei noudateta:
a)
maaseudun kehittämisohjelmassa vahvistetut sitoumukset; tai
b)
tarvittaessa muut unionin tai kansallisessa lainsäädännössä taikka maaseudun kehittämisohjelmassa vahvistetut tukitoimeen liittyvät velvoitteet, erityisesti julkisia hankintoja, valtiontukea sekä muita pakollisia hoito- ja toimenpidevaatimuksia koskevat velvoitteet.
3. Päättäessään tuen epäämisen tai perumisen astetta 2 kohdassa tarkoitettujen sitoumusten tai muiden velvoitteiden noudattamatta jättämisen seurauksena jäsenvaltion on otettava huomioon 2 kohdassa tarkoitettujen tukiedellytysten noudattamatta jättämisen vakavuus, laajuus, kesto ja toistuvuus
Noudattamatta jättämisen vakavuus riippuu erityisesti noudattamatta jättämisen seurausten merkittävyydestä ottaen huomioon tavoitteet, joihin noudattamatta jätetyillä sitoumuksilla tai velvoitteilla pyrittiin.
Noudattamatta jättämisen laajuus riippuu erityisesti noudattamatta jättämisen vaikutuksesta koko toimeen.
Kesto riippuu erityisesti sen ajanjakson pituudesta, jonka vaikutukset jatkuvat, tai mahdollisuuksista kyseisten vaikutusten päättämiseen kohtuullisin keinoin.
Toistuvuus riippuu siitä, onko edellisten neljän vuoden aikana saman tuensaajan ja saman toimenpiteen tai toimityypin osalta koko ohjelmakaudella 2007-2013 tai vastaavanlaisen toimenpiteen osalta ohjelmakaudella 2014-2020 todettu noudattamatta jättämisiä.
4. Kun on kyse monivuotisista sitoumuksista tai maksuista, 3 kohdassa tarkoitettuihin perusteisiin perustuvat perumiset koskevat myös kyseisessä tukitoimessa edellisinä vuosina jo maksettuja määriä.
5. Jos kyseessä on 3 kohdassa tarkoitettuihin perusteisiin perustuvan yleisarvion mukaan vakava noudattamatta jättäminen, tuki evätään tai se perutaan kokonaisuudessaan. Lisäksi tuensaaja suljetaan saman toimenpiteen tai toimityypin mukaisesti maksettavan tuen ulkopuolelle sinä kalenterivuonna, jona havainto tehdään, ja sitä seuraavana kalenterivuonna.
6. Jos todetaan, että tuensaaja on esittänyt väärennettyjä todisteita tuen saamiseksi tai tuensaaja ei ole huolimattomuuttaan toimittanut tarvittavia tietoja, tuki evätään tai se perutaan kokonaisuudessaan. Lisäksi tuensaaja suljetaan saman toimenpiteen tai toimityypin mukaisesti maksettavan tuen ulkopuolelle sinä kalenterivuonna, jona havainto tehdään, ja sitä seuraavana kalenterivuonna.
7. Jos 1, 2, 4, 5 ja 6 kohdassa tarkoitettuja perumisia ja hallinnollisia seuraamuksia ei voida havainnon tekemistä seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana täysin vähentää niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 57 artiklan 2 kohdan perusteella, jäännöksen maksaminen peruutetaan.
36 artikla
Tuen keskeyttäminen
Maksajavirasto voi keskeyttää tiettyihin menoihin liittyvän tuen, jos on todettu hallinnolliseen seuraamukseen johtava sääntöjen noudattamatta jättäminen. Maksajavirasto lakkauttaa keskeytyksen heti, kun tuensaaja osoittaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että tilanne on korjattu. Keskeyttäminen saa kestää enintään kolme kuukautta. Jäsenvaltiot voivat myös vahvistaa lyhyempiä enimmäisajanjaksoja sen mukaan, millainen toimen luonne on ja millaisia vaikutuksia kyseisellä noudattamatta jättämisellä on.
Maksajavirasto voi ainoastaan keskeyttää tuen, kun noudattamatta jättäminen ei estä saavuttamasta kyseisen toimen yleistä tarkoitusta, ja jos on odotettavissa, että tuensaaja pystyy korjaamaan tilanteen määritetyn enimmäisajanjakson aikana.
IV OSASTO
VALVONTAJÄRJESTELMÄ JA HALLINNOLLISET SEURAAMUKSET TÄYDENTÄVIEN EHTOJEN YHTEYDESSÄ
I LUKU
PYSYVÄN LAITUMEN SÄILYTTÄMINEN
37 artikla
Pysyvää laidunta koskevat velvoitteet
1. Jos todetaan, että asetuksen (EY) N:o 1122/2009 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu osuus on pienentynyt vuonna 2014 kansallisella tai alueellisella tasolla, asianomainen jäsenvaltio voi säätää, että tuensaajat, jotka hakevat mitä tahansa suorien tukien järjestelmien mukaista tukea vuonna 2015, eivät saa muuttaa pysyvänä laitumena olevan maan käyttötapaa ilman ennakkolupaa.
Jos havaitaan, että osuus on vähentynyt yli 5 prosenttia vuonna 2014, asianomaisen jäsenvaltion on säädettävä tällaisesta velvoitteesta.
Poiketen asetuksen (EY) N:o 1122/2009 2 artiklan toisen kohdan 2 alakohdassa olevasta määritelmästä, jos ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetun luvan edellytyksenä on, että jokin maa-ala perustetaan pysyväksi laitumeksi, tällaista maata on pidettävä pysyvänä laitumena käyttötavan muuttamisen ensimmäisestä päivästä lähtien. Kyseistä alaa on käytettävä heinäkasvien tai muiden nurmirehukasvien kasvattamiseen viiden perättäisen vuoden ajan käyttötavan muuttamispäivästä.
2. Edellä 1 kohdassa tuensaajille säädettyä velvoitetta ei sovelleta, jos tuensaaja on perustanut maata pysyväksi laitumeksi neuvoston asetusten (ETY) N:o 2078/92 (22), (EY) N:o 1257/1999 (23) ja (EY) N:o 1698/2005 mukaisesti.
3. Jos todetaan, että asetuksen (EY) N:o 1122/2009 3 artiklan 2 kohdassa säädettyä velvoitetta ei voida varmistaa vuonna 2014, asianomaisen jäsenvaltion on tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti toteutettavien toimenpiteiden lisäksi säädettävä kansallisella tai alueellisella tasolla, että tuensaajien, jotka hakevat mitä tahansa suorien tukien järjestelmien mukaista tukea vuonna 2015, on muutettava maa takaisin pysyväksi laitumeksi.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan ainoastaan sellaisiin tuensaajiin, joiden käytössä on maata, joka muutettiin pysyvästä laitumesta muulla tavalla käytettäväksi maaksi.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan maa-alaan, joka on muutettu tällä tavoin yhtenäishakemusten asetuksen (EY) N:o 1122/2009 11 artiklan 2 kohdan mukaiselle jättämiselle asianomaisessa jäsenvaltiossa vahvistettua viimeistä määräpäivää edeltäneiden 24 kuukauden kuluessa.
Tällaisessa tapauksessa viljelijöiden on muutettava kyseisen alan tietty prosenttiosuus takaisin pysyväksi laitumeksi tai perustettava tämänsuuruinen ala maata pysyväksi laitumeksi. Kyseinen prosenttiosuus on laskettava viljelijän muuttaman alan ja tasapainon palauttamiseksi tarvittavan alan perusteella.
Jos tällainen ala on siirretty sen jälkeen, kun sen käyttötapa muutettiin, ensimmäistä alakohtaa sovelletaan ainoastaan, jos siirto tehtiin 6 päivän toukokuuta 2004 jälkeen.
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1122/2009 2 artiklan toisen kohdan 2 alakohdassa säädetään, jotka on muutettu takaisin pysyväksi laitumeksi tai jotka on perustettu pysyvänä laitumena, pidetään takaisinmuuttamisen tai alojen perustamisen ensimmäisestä päivästä alkaen ’pysyvinä laitumina’. Kyseisiä aloja on käytettävä heinäkasvien tai muiden nurmirehukasvien kasvattamiseen viiden perättäisen vuoden ajan käyttötavan muuttamispäivästä.
4. Edellä olevia 1 ja 3 kohtaa sovelletaan ainoastaan vuonna 2015.
5. Jäsenvaltioiden on tehtävä tarkastuksia vuosina 2015 ja 2016 varmistaakseen, että 1 ja 3 kohtaa noudatetaan.
II LUKU
HALLINNOLLISTEN SEURAAMUSTEN LASKEMINEN JA SOVELTAMINEN
38 artikla
Noudattamatta jättämistä koskevat yleiset säännöt
1. ’Toistuvalla’ noudattamatta jättämisellä tarkoitetaan saman hoito- tai toimenpidevaatimuksen noudattamatta jättämistä useammin kuin kerran kolmen kalenterivuoden pituisella kaudella edellyttäen, että tuensaajalle on ilmoitettu aiemmasta noudattamatta jättämisestä ja että hänellä on tapauksen mukaan ollut mahdollisuus toteuttaa tarvittavat toimenpiteet mainitun aiemman noudattamatta jättämisen päättämiseksi. Noudattamatta jättämisen toistuvuuden määrittämiseksi otetaan huomioon asetuksen (EY) N:o 1122/2009 mukaisesti määritetyt noudattamatta jättämiset ja erityisesti asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteessä II olevaan luetteloon sisältyvän hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevan toimenpidevaatimuksen 3 katsotaan vastaavan asetuksen (EY) N:o 73/2009 liitteessä II, sellaisena kuin se oli voimassa 21 päivänä joulukuuta 2013, mainittua lakisääteistä hoitovaatimusta 2.
2. Noudattamatta jättämisen ’laajuus’ määritetään ottaen erityisesti huomioon, onko noudattamatta jättämisellä kauaskantoisia vaikutuksia vai rajoittuuko se kyseiseen maatilaan.
3. Noudattamatta jättämisen ’vakavuus’ riippuu erityisesti noudattamatta jättämisen seurausten merkittävyydestä ottaen huomioon asianomaisen hoito- tai toimenpidevaatimuksen tavoitteet.
4. Noudattamatta jättämisen ’kesto’ riippuu erityisesti sen ajanjakson pituudesta, jonka vaikutukset jatkuvat, ja mahdollisuuksista saada kyseiset vaikutukset loppumaan kohtuullisin keinoin.
5. Tämän luvun soveltamiseksi noudattamatta jättämisiä pidetään määritettyinä, jos ne vahvistetaan missä tahansa tämän asetuksen mukaisesti tehdyssä tarkastuksessa tai tuodaan toimivaltaisen valvontaviranomaisen tai tapauksen mukaan maksajaviraston tietoon millä tahansa muulla tavalla.
39 artikla
Hallinnollisten seuraamusten laskenta ja soveltaminen, kun kyse on laiminlyönnistä
1. Jos havaittu noudattamatta jättäminen johtuu tuensaajan laiminlyönnistä, on sovellettava vähennystä. Vähennyksen on pääsääntöisesti oltava kolme prosenttia asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa ilmoitettujen tukien ja vuosittaisten palkkioiden kokonaismäärästä.
Maksajavirasto voi kuitenkin toimivaltaisen valvontaviranomaisen tarkastuskertomuksen arviointiosassa esittämän noudattamatta jättämisen merkittävyyttä koskevan arvion perusteella, ottaen huomioon 38 artiklan 1-4 kohdassa tarkoitetut perusteet, päättää alentaa kyseisen prosenttiosuuden yhteen prosenttiin tai korottaa sen viiteen prosenttiin ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta kokonaismäärästä tai, jos kyseistä hoito- tai toimenpidevaatimusta koskevat säännökset antavat mahdollisuuden lopettaa havaitun noudattamatta jättämisen tutkinnan taikka jos tuki myönnetään asetuksen (EU) N:o 1305/2013 17 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesti, olla soveltamatta vähennyksiä lainkaan.
2. Jos jäsenvaltio päättää olla soveltamatta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdan mukaista hallinnollista seuraamusta mutta tuensaaja oi korjaa tilannetta toimivaltaisen viranomaisen asettamassa määräajassa, hallinnollista seuraamusta sovelletaan.
Toimivaltaisen viranomaisen asettama määräaika saa jatkua enintään sitä vuotta seuraavan vuoden loppuun, jolloin havainto tehtiin.
3. Jos jäsenvaltio päättää käyttää asetuksen (EU) N:o 1306/2013 99 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä vaihtoehtoa mutta tuensaaja ei korjaa tilannetta toimivaltaisen viranomaisen asettamassa määräajassa, sovelletaan tämän artiklan 1 kohdassa säädetysti vähintään yhden prosentin vähennystä takautuvasti vuoteen, jolloin ensimmäinen havainto tehtiin varhaisvaroitusjärjestelmän käyttöönoton jälkeen, jos todetaan, ettei noudattamatta jättämistä ole korjattu enintään kolmen peräkkäisen vuoden aikana niin, että mukaan lasketaan myös kyseinen vuosi.
Toimivaltaisen viranomaisen asettama määräaika saa jatkua enintään sitä vuotta seuraavan vuoden loppuun, jolloin havainto tehtiin.
Noudattamatta jättämistä, jonka tuensaaja on korjannut asetetussa määräajassa, ei katsota noudattamatta jättämiseksi vahvistettaessa toistuvuutta 4 kohdan mukaisesti.
4. Kun sama noudattamatta jättäminen toistuu ensimmäisen kerran, 1 kohdan mukaisesti sovellettavaa vähennystä on korotettava kertoimella kolme, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tahallista noudattamatta jättämistä koskevien säännösten soveltamista.
Myöhempien toistumisten yhteydessä korotuskerrointa kolme on sovellettava joka kerran edellisen toistuvan noudattamatta jättämisen osalta vahvistettuun vähennykseen. Vähennys voi kuitenkin olla enintään 15 prosenttia 1 kohdassa tarkoitetusta kokonaismäärästä.
Kun 15 prosentin suuruinen enimmäisvähennys on saavutettu, maksajaviraston on ilmoitettava asianomaiselle tuensaajalle, että hänen katsotaan toimineen 40 artiklassa tarkoitetulla tavalla tahallisesti, jos sama säännösten noudattamatta jättäminen vielä havaitaan.
40 artikla
Hallinnollisten seuraamusten laskenta ja soveltaminen, kun on kyse tahallisesta noudattamatta jättämisestä
Jos tuensaaja on jättänyt säännöksiä noudattamatta tahallisesti, 39 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kokonaismäärään sovellettavan vähennyksen on pääsääntöisesti oltava 20 prosenttia kyseisestä kokonaismäärästä.
Maksajavirasto voi kuitenkin toimivaltaisen valvontaviranomaisen tarkastuskertomuksen arviointiosassa esittämän noudattamatta jättämisen merkittävyyttä koskevan arvion perusteella, ottaen huomioon 38 artiklan 1-4 kohdassa tarkoitetut perusteet, päättää alentaa kyseisen prosenttiosuuden vähintään 15 prosenttiin tai korottaa sen enintään 100 prosenttiin kyseisestä kokonaismäärästä.
41 artikla
Hallinnollisten seuraamusten kasaantuminen
Jos 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan 2 alakohdan b alakohdan mukainen säännösten noudattamatta jättäminen on myös 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan 2 alakohdan a alakohdan mukainen säännösten noudattamatta jättäminen, sovelletaan hallinnollisia seuraamuksia niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) 1306/2013 77 artiklan 8 kohdan a alakohdan perusteella.
V OSASTO
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
42 artikla
Täydentäviä ehtoja koskevat siirtymäsäännöt
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 nojalla täytäntöön pantavien toimenpiteiden tuensaajien täydentävien ehtojen velvoitteiden osalta sovelletaan tässä asetuksessa ja komission asetuksen (EU) N:o 1306/2013 perusteella antamissa täytäntöönpanosäädöksissä säädettyjä sääntöjä valvontajärjestelmästä ja hallinnollisista seuraamuksista.
2. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa sovelletaan valvontaviranomaisen velvollisuuteen toteuttaa tarvittavat toimet sen todentamiseksi, että tuensaaja on korjannut noudattamatta jättämisen, sellaisten täydentäviin ehtoihin liittyvien velvoitteiden noudattamatta jättämisten osalta, joihin ei sovellettu hallinnollisia seuraamuksia, koska ne kuuluivat asetuksen (EY) N:o 73/2009 23 artiklan 2 kohdassa tai asetuksen (EY) N:o 1698/2005 51 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun de minimis -säännön soveltamisalaan.
43 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetukset (EY) N:o 1122/2009 ja (EU) N:o 65/2011 1 päivästä tammikuuta 2015.
Näitä asetuksia sovelletaan kuitenkin edelleen seuraaviin:
a)
suorien tukien hakemukset, jotka on jätetty ennen 1 päivää tammikuuta 2015 alkavien palkkiokausien osalta;
b)
vuotta 2014 koskevat maksupyynnöt; ja
c)
valvontajärjestelmä ja hallinnolliset seuraamukset neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (24) 85 t ja 103 z artiklan mukaisten viljelijöiden täydentävien ehtojen velvoitteiden osalta.
44 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan niitä hakuvuosia tai palkkiokausia koskeviin tukihakemuksiin tai maksupyyntöihin, jotka alkavat 1 päivänä tammikuuta 2015 tai sen jälkeen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 11 päivänä maaliskuuta 2014.