EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2014/61/EU
af 15. maj 2014
om foranstaltninger for at reducere omkostningerne ved etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den digitale økonomi ændrer det indre marked markant. Med sin innovation, hastighed og rækkevidde på tværs af grænserne har den potentiale til at løfte det indre marked op på et nyt niveau. Unionens vision er en digital økonomi, som sikrer holdbare økonomiske og sociale fordele baseret på moderne onlinetjenester og hurtige internetforbindelser. Digital infrastruktur af høj kvalitet danner grundlag for næsten alle sektorer i en moderne og innovativ økonomi og er af strategisk betydning for den sociale og territoriale samhørighed. Derfor bør alle borgere såvel som den private og den offentlige sektor have mulighed for at deltage i den digitale økonomi.
(2)
I erkendelse af den betydning, som må tillægges etableringen af hurtige bredbåndsnet, har medlemsstaterne tilsluttet sig de ambitiøse mål på bredbåndsområdet, som er fastlagt i meddelelsen fra Kommissionen med titlen »Den digitale dagsorden for Europa - Digital teknologi som drivkraft for vækst« (»den digitale dagsorden«), nemlig at give alle europæere grundlæggende bredbåndsadgang senest i 2013 og sikre, at alle europæere senest i 2020 har adgang til langt højere internethastigheder på over 30 Mbps, samt at 50 % eller mere af Unionens husstande har et internetabonnement med en hastighed på over 100 Mbps.
(3)
I betragtning af den hurtige udvikling af teknologier, den eksponentielle vækst inden for bredbåndstrafik og den stigende efterspørgsel efter e-tjenester, bør de mål, der er fastsat i den digitale dagsorden, anses for et absolut minimum, og Unionen bør sigte efter mere ambitiøse bredbåndsmål for at opnå større vækst, konkurrenceevne og produktivitet. I forbindelse med revisionen af dette direktiv bør Kommissionen vurdere, om og hvordan dette direktiv kan bidrage yderligere til det mål.
(4)
I den digitale dagsorden blev der endvidere påpeget et behov for politikker, som kan nedbringe omkostningerne ved at bredbåndsetableringen i hele EU-området, bl.a. i kraft af en hensigtsmæssig planlægning og koordinering samt en reduktion af den administrative byrde. I den henseende bør medlemsstaterne foretage væsentlige startinvesteringer for at muliggøre deling af fysisk infrastruktur. Under henvisning til målene i den digitale dagsorden, og idet de samtidig anerkender den væsentlige reduktion i de finansielle midler, som er afsat til bredbånd under Connecting Europe-faciliteten, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 (4), bør medlemsstaterne, med henblik på at nå målene i dette direktiv, kunne benytte EU-midler, der er tilgængelige i overensstemmelse med gældende EU-bestemmelser.
(5)
En nedbringelse af omkostningerne ved etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation vil også bidrage til at gennemføre digitaliseringen af den offentlige sektor, hvilket vil give mulighed for en digital løftestangseffekt for alle økonomiens sektorer ud over en nedbringelse af udgifter til offentlige administrationer og mere effektive tjenesteydelser til borgerne.
(6)
I betragtning af behovet for en indsats på EU-plan for at forbedre bredbåndsdækningen, bl.a. ved at mindske omkostningerne ved infrastruktur til højhastighedsbredbånd, som det kom til udtryk i Det Europæiske Råds konklusioner af 13. -14. december 2012, understreges det i Kommissionens meddelelse med titlen »Akten for det indre marked II«, at der er behov for en yderligere indsats for hurtigt at nå de mål, som er fastlagt i den digitale dagsorden, bl.a. ved at imødekomme udfordringer i forbindelse med investering i højhastighedsnet.
(7)
Etableringen af faste og trådløse højhastighedsnet til elektronisk kommunikation i hele Unionen kræver betydelige investeringer, hvoraf en væsentlig andel udgøres af omkostningerne i forbindelse med anlægsarbejdet. Begrænsning af nogle af de omkostningskrævende anlægsarbejder vil gøre bredbåndsetableringen mere effektiv.
(8)
En stor del af disse omkostninger opstår på grund af manglende effektivitet i etableringsprocessen; dette gælder udnyttelsen af eksisterende passiv infrastruktur (f.eks. kabelkanaler, ledningskanaler, mandehuller, gadeskabe, pæle, master, antenneanlæg, tårne og andre støttekonstruktioner), flaskehalse i koordineringen af anlægsarbejder, tyngende administrative procedurer for udstedelse af tilladelser og flaskehalse i forbindelse med etablering af net i bygninger, der fører til store finansielle hindringer, navnlig i landområder.
(9)
Foranstaltninger, der tager sigte på at udnytte eksisterende infrastruktur mere effektivt og reducere omkostninger og hindringer i forbindelse med nye anlægsarbejder, forventes at yde et betydeligt bidrag til at sikre en hurtig og omfattende etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, samtidig med at der opretholdes en effektiv konkurrence, uden at det har en ugunstig virkning på den eksisterende offentlige infrastrukturs sikkerhed, og på at den fungerer tilfredsstillende.
(10)
Nogle medlemsstater har vedtaget foranstaltninger for at nedbringe omkostningerne ved at etablere bredbåndsnet. Disse foranstaltninger benyttes stadig kun spredt og i begrænset omfang. En indførelse af disse foranstaltninger i stor målestok på EU-plan kan bidrage væsentligt til at etablere et digitalt indre marked. Desuden betyder forskellene mellem de forskriftsmæssige krav til tider, at der ikke kan samarbejdes på tværs af forsyningsvirksomheder, og at nye netoperatørers adgang til markedet og udnyttelsen af nye forretningsmuligheder hindres, hvilket bremser udviklingen af et indre marked for udnyttelse og etablering af den fysiske infrastruktur til højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Endelig forekommer medlemsstaternes initiativer ikke altid at være helhedsorienterede, i betragtning af at det er afgørende at tage højde for hele etableringsprocessen, også på tværs af sektorer, for at opnå sammenhængende og slagkraftige resultater.
(11)
Dette direktiv tager sigte på at fastsætte en række minimumsrettigheder og -forpligtelser, der gælder på EU-plan, for at fremme etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation og koordineringen på tværs af sektorer. Der sikres et minimum af lige konkurrencevilkår, men i overensstemmelse med nærhedsprincippet bør dette ikke berøre eksisterende bedste praksis og foranstaltninger, der er vedtaget på nationalt og lokalt plan, og heller ikke indebære mere detaljerede bestemmelser og betingelser eller yderligere foranstaltninger, der supplerer disse rettigheder og forpligtelser.
(12)
I lyset af lex specialis-princippet gælder det, at når mere specifikke lovgivningsforanstaltninger i overensstemmelse med EU-retten finder anvendelse, bør disse have forrang frem for de minimumsrettigheder og -forpligtelser, der fastsættes i henhold til dette direktiv. Dette direktiv bør derfor ikke berøre Unionens regelsæt for elektronisk kommunikation, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF (5), samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF (6), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF (7), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF (8) og Kommissionens direktiv 2002/77/EF (9), herunder nationale foranstaltninger, der vedtages i henhold til dette regelsæt, såsom symmetriske eller asymmetriske specifikke lovgivningsforanstaltninger.
(13)
For operatører af elektroniske kommunikationsnet, og navnlig nytilkomne, kan det være langt mere effektivt at genbruge eksisterende fysisk infrastruktur, herunder andre forsyningsselskabers, til at etablere elektroniske kommunikationsnet, og dette gælder navnlig i områder, hvor der ikke findes et egnet elektronisk kommunikationsnet, eller hvor det ikke er økonomisk overkommeligt at opbygge ny fysisk infrastruktur. Desuden kan synergivirkninger på tværs af sektorer i væsentligt omfang mindske behovet for anlægsarbejder som følge af etableringen af elektroniske kommunikationsnet og dermed også mindske de tilknyttede sociale og miljømæssige omkostninger, f.eks. forurening, gener og trafikal overbelastning. Dette direktiv bør derfor finde anvendelse ikke alene på udbydere af offentlige kommunikationsnet, men også på enhver ejer eller indehaver af brugsretten, i sidstnævnte tilfælde uden at det berører nogen tredjeparts ejendomsret, til vidtstrakt og allestedsnærværende fysisk infrastruktur, der kan huse elementer af elektroniske kommunikationsnet, f.eks. fysiske net til el-, gas- og vandforsyning, kloakerings- og dræningssystemer, opvarmning og transport.
(14)
Med henblik på at forbedre etableringen af elektroniske højhastighedskommunikationsnet på det indre marked bør dette direktiv fastsætte retten for udbydere af offentlige kommunikationsnet til at få adgang til fysisk infrastruktur, uanset placering, på retfærdige og rimelige vilkår, der er i overensstemmelse med den normale udøvelse af ejendomsretten. Forpligtelsen til at give adgang til fysisk infrastruktur bør ikke berøre rettighederne for ejeren af den grund eller den bygning, hvor infrastrukturen er placeret.
(15)
Da et nets fysiske faciliteter ikke adskiller sig væsentligt fra andre, kan det ofte huse en bred vifte af elementer af elektroniske kommunikationsnet samtidig, herunder elementer der kan levere bredbåndstilslutninger med en hastighed på mindst 30 Mbps i overensstemmelse med princippet om teknologineutralitet, uden at dette påvirker hovedserviceydelsen og med minimale tilpasningsomkostninger. Derfor kan en fysisk infrastruktur, der alene skal huse andre elementer i et net uden i sig selv at blive et aktivt element i nettet, som det er tilfældet med sort fiber, i princippet anvendes til elektroniske kommunikationskabler, elektronisk kommunikationsudstyr eller ethvert andet element af elektroniske kommunikationsnet uafhængigt af dens faktiske anvendelse eller ejerskab, hvis ejeren af infrastrukturen ikke har sikkerhedsmæssige bekymringer, og dennes fremtidige forretningsinteresser ikke lider skade. Fysisk infrastruktur, der bruges til offentlige kommunikationsnet, kan i princippet også bruges til at huse elementer af andre net, og derfor kan medlemsstaterne vælge at anvende reciprocitetsprincippet i relevante tilfælde og tillade, at operatører af offentlige kommunikationsnet giver adgang til deres net med henblik på etablering af andre net. Uden at dette berører den specifikke almene interesse, der knytter sig til varetagelsen af hovedserviceydelsen, bør synergivirkninger på tværs af netoperatører fremmes for samtidig at bidrage til at opfylde den digitale dagsordens mål.
(16)
Dette direktiv bør ikke berøre eventuelle specifikke beskyttelsesklausuler, der er nødvendige for at garantere sikkerheden og folkesundheden, netsikkerheden og -integriteten, navnlig for kritisk infrastruktur, og sikre, at netoperatørens hovedserviceydelse ikke påvirkes, navnlig for så vidt angår net, der bruges til levering af drikkevand, men på den anden side kan generelle regler i national lovgivning, som forbyder netoperatører at forhandle om adgang til fysisk infrastruktur for udbydere af elektroniske kommunikationsnet, hindre oprettelsen af et marked for adgang til fysisk infrastruktur. Sådanne generelle regler bør derfor ophæves. Samtidig bør foranstaltningerne i dette direktiv ikke berøre medlemsstaternes mulighed for at gøre det mere attraktivt for forsyningsvirksomheder at give adgang til infrastruktur, idet de fritager indtægter fra den pågældende tjeneste fra grundlaget for beregning af slutbrugernes takster for forsyningsvirksomhedernes hovedaktivitet eller -aktiviteter i overensstemmelse med gældende EU-lovgivning.
(17)
En netoperatør bør kunne nægte at give adgang til specifik fysisk infrastruktur af objektive grunde. Navnlig kan en fysisk infrastruktur være teknisk uegnet på grund af specifikke omstændigheder vedrørende de infrastrukturer, som der er anmodet om adgang til, såsom pladsmangel på det pågældende tidspunkt, eller på grund af fremtidige pladsbehov, som er tilstrækkeligt påvist, f.eks. ved offentligt tilgængelige investeringsplaner. Ligeledes kan fælles anvendelse af infrastruktur under særlige omstændigheder gå ud over sikkerheden eller folkesundheden, netintegriteten og -sikkerheden, herunder for kritisk infrastruktur, eller udgøre en risiko for leveringen af de ydelser, som den samme infrastruktur primært skal varetage. Hvis netoperatøren allerede leverer adgang til fysisk netinfrastruktur i engrosleddet på en måde, som opfylder den adgangssøgendes behov, kan det få negative økonomiske følger for netoperatørens forretningsmodel og investeringsincitament at give adgang til den underliggende fysiske infrastruktur og samtidig afstedkomme en ineffektiv duplikering af netelementer. Samtidig gælder det, at hvis der er indført forpligtelser angående adgang til fysisk infrastruktur efter Unionens regelsæt for elektronisk kommunikation, såsom forpligtelser for virksomheder med en stærk markedsposition, er dette område allerede omfattet af specifikke forpligtelser, som ikke bør berøres af dette direktiv.
(18)
Hvis virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, anmoder om adgang i et bestemt område, bør netoperatører udarbejde et tilbud om fælles anvendelse af deres faciliteter på retfærdige og rimelige vilkår og betingelser, herunder betaling, medmindre adgang afslås af objektive grunde. Alt efter omstændighederne kan flere forhold påvirke betingelserne for denne adgang, f.eks. eventuelle yderligere vedligeholdelses- og tilpasningsomkostninger; eventuelle forebyggende beskyttelsesforanstaltninger, der skal træffes for at begrænse skadevirkninger for netsikkerheden og nettenes integritet; eventuelle særlige erstatningsansvarsordninger i tilfælde af skader; brug af et offentligt tilskud til anlæg af infrastrukturen, herunder særlige vilkår og betingelser, der er knyttet til tilskuddet eller fastsat i henhold til national ret i overensstemmelse med EU-retten; evnen til at levere eller udbyde infrastrukturkapacitet til at opfylde offentlige serviceforpligtelser, eventuelle begrænsninger, der følger af nationale bestemmelser med sigte på at beskytte miljøet, folkesundheden, den offentlige sikkerhed eller for at tilgodese mål fastsat som led i fysisk planlægning.
(19)
Er der uenighed under de forretningsmæssige forhandlinger om tekniske og forretningsmæssige betingelser, bør hver part kunne forelægge sagen for et nationalt tvistbilæggelsesorgan, som kan pålægge parterne en løsning for at undgå, at aftaler afvises på et uberettiget grundlag, eller at der pålægges urimelige betingelser. Ved fastsættelse af betalingen for adgang bør tvistbilæggelsesorganet sikre, at adgangsudbyderen har rimelig mulighed for at få dækket sine omkostninger i forbindelse med adgangen til sin fysiske infrastruktur, idet der tages hensyn til specifikke nationale betingelser og takststrukturer, der har til formål at skabe rimelig mulighed for omkostningsdækning under hensyntagen til nationale tilsynsmyndigheders tidligere korrigerende foranstaltninger. Når tvistbilæggelsesorganet gør dette, bør det endvidere tage hensyn til, hvordan den adgang, der søges om, vil påvirke adgangsudbyderens forretningsplan, herunder de investeringer, som den adgangsudbyder, hos hvem der søges om adgang, har foretaget, navnlig foretagne investeringer i den fysiske infrastruktur, som der søges om adgang til. I det særlige tilfælde, hvor udbydere af offentlige kommunikationsnet får adgang til fysisk infrastruktur, kan investeringerne i sådan infrastruktur bidrage direkte til at opfylde målene i den digitale dagsorden, og snylteri kan påvirke konkurrencen i efterfølgende led. Derfor bør enhver forpligtelse til at give adgang tage fuldt hensyn til sådanne investeringers rentabilitet ud fra deres risikoprofil, en tidsplan for investeringsafkastet, adgangens eventuelle påvirkning af konkurrencen i efterfølgende led og som følge heraf af priser og investeringsafkast, eventuelle afskrivninger på netaktiverne på det tidspunkt, hvor der anmodes om adgang, eventuelle forretningsmodeller, der danner grundlag for investeringen, navnlig i den fysiske infrastruktur, som anvendes til at udbyde elektronisk højhastighedskommunikation, og eventuelle muligheder for fælles etablering, der tidligere er blevet tilbudt den adgangssøgende.
(20)
For at planlægge etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation effektivt og sikre den mest effektive udnyttelse af eksisterende infrastruktur, der egner sig til etablering af elektroniske kommunikationsnet, bør virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, kunne få adgang til et minimum af oplysninger om den fysiske infrastruktur, der findes inden for etableringsområdet. Disse mindsteoplysninger bør gøre det muligt at vurdere den eksisterende infrastrukturs udnyttelsespotentiale i et specifikt område og begrænse skaderne på eksisterende fysisk infrastruktur. I betragtning af antallet af berørte interessenter og for at lette adgangen til disse oplysninger - også på tværs af sektorer og landegrænser - bør oplysningerne gøres tilgængelige via en central dokumentationstjeneste. Denne centrale dokumentationstjeneste bør give adgang til det minimum af oplysninger, som allerede står til rådighed i elektronisk format, med forbehold for begrænsninger af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet, navnlig for kritisk infrastruktur, eller til beskyttelse af legitime drifts- og forretningshemmeligheder.
(21)
Dette direktiv bør ikke pålæggemedlemsstaterne nye kortlægningsforpligtelser, men fastsætte, at der stilles et minimum af oplysninger, som offentlige organer allerede har indsamlet, og som foreligger i elektronisk format i medfør af nationale initiativer og EU-retten, såsom Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/2/EF (10), til rådighed for den centrale dokumentationstjeneste, f.eks. ved hjælp af et hyperlink. Det vil give udbydere af offentlige kommunikationsnet koordineret adgang til oplysninger om fysisk infrastruktur, samtidig med at sådanne oplysningers sikkerhed og integritet, navnlig for så vidt angår national kritisk infrastruktur, beskyttes. Den omstændighed, at sådanne oplysninger stilles til rådighed, bør ikke indskrænke gyldigheden af de krav om gennemsigtighed, der i forvejen gælder for videreanvendelse af den offentlige sektors informationer i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/98/EF (11). Hvis de oplysninger, som den offentlige sektors råder over, ikke sikrer tilstrækkelig viden om den eksisterende fysiske infrastruktur i et bestemt område eller af en bestemt type, bør netoperatørerne efter anmodning stille oplysningerne til rådighed for virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet.
(22)
Hvis dette minimum af oplysninger ikke står til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste, bør virksomheder, der udbydere eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet alligevel sikres mulighed for direkte at kunne anmode om sådanne specifikke oplysninger fra en hvilken som helst netoperatør i det pågældende område. Hvis anmodningen er rimelig, og navnlig hvis det er påkrævet af hensyn til muligheden for at udnytte eksisterende fysisk infrastruktur i fællesskab eller koordinere anlægsarbejder, bør virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet desuden få mulighed for at foretage anlægsopmålinger og anmode om oplysninger om planlagte anlægsarbejder på gennemsigtige, forholdsmæssige og ikkediskriminerende betingelser, og uden at dette berører de beskyttelsesforanstaltninger, der er vedtaget af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet eller til beskyttelse af fortroligheden samt drifts- og forretningshemmeligheder. Der bør tilskyndes til, at netoperatørerne selv eller via centrale dokumentationstjenester skaber en høj grad af gennemsigtighed med hensyn til gennemførelsen af planlagte anlægsarbejder, især i områder, hvor nytteværdien er størst, ved at henlede godkendte operatørers opmærksomhed på sådanne oplysninger, når det er muligt.
(23)
Hvis der opstår tvister om adgang til oplysninger om den fysiske infrastruktur med henblik på at etablere højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, bør tvistbilæggelsesorganet kunne løse tvisten med en bindende afgørelse. Under alle omstændigheder bør afgørelser fra dette organ ikke berøre parternes mulighed for at indbringe sagen for en domstol.
(24)
Koordineringen af anlægsarbejder i relation til fysisk infrastruktur kan give betydelige besparelser og minimere generne for det område, der berøres af etableringen af nye elektroniske kommunikationsnet. Derfor bør man forbyde forskriftsmæssige begrænsninger, der som hovedregel forhindrer forhandlinger mellem netoperatører om at koordinere sådanne anlægsarbejder med henblik på at etablere højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Hvis anlægsarbejderne ikke finansieres af offentlige midler, bør dette direktiv ikke berøre interessenternes ret til at indgå samarbejdsaftaler om anlægsarbejder i henhold til deres egne investerings- og forretningsplaner og deres foretrukne tidsplan.
(25)
Anlægsarbejder, der helt eller delvis finansieres med offentlige midler, bør sigte mod at maksimere det samlede resultats nyttevirkninger ved at udnytte de pågældende anlægsarbejders positive eksterne virkninger på tværs af sektorer og sikre lige muligheder for fælles udnyttelse af den eksisterende og planlagte fysiske infrastruktur med sigte på at etablere elektroniske kommunikationsnet. Selv om hovedmålet med de offentligt finansierede anlægsarbejder ikke bør påvirkes uhensigtsmæssigt, bør rettidige og rimelige anmodninger om at koordinere etableringen af elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation - idet eventuelle meromkostninger, herunder dem, der skyldes forsinkelser, dækkes, og de oprindelige planer ændres mindst muligt - opfyldes af den netoperatør, som direkte eller indirekte, f.eks. gennem en underkontrahent, udfører anlægsarbejderne, på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige betingelser. Uden at dette berører gældende statsstøtteregler bør medlemsstaterne kunne fastsætte regler for fordeling af omkostningerne i forbindelse med den koordinerede etablering. Der bør findes særlige forligsprocedurer, hvormed der kan sikres en hurtig løsning på tvister vedrørende forhandlinger om de pågældende koordineringsaftaler på forholdsmæssige, retfærdige og ikke-diskriminerende vilkår. Sådanne bestemmelser bør ikke berøre medlemsstaternes ret til at reservere kapacitet til elektroniske kommunikationsnet, selv om der ikke foreligger specifikke anmodninger, med henblik på at opfylde fremtidig efterspørgsel efter fysisk infrastruktur og skabe størst mulig nytte af anlægsarbejder eller træffe foranstaltninger, der indebærer tilsvarende rettigheder til at koordinere anlægsarbejder for operatører af andre typer net såsom gas eller elektricitet.
(26)
Det kan være nødvendigt at gøre etablering af elektroniske kommunikationsnet eller etablering af nye netelementer betinget af forskellige tilladelser, herunder bygge- og byplantilladelser, miljøgodkendelser og andre tilladelser, for at beskytte almene interesser i de enkelte medlemsstater og i Unionen. Antallet af tilladelser, som er påkrævet for at etablere forskellige typer af elektroniske kommunikationsnet, og de lokale forhold, hvor etableringen skal finde sted, kan gøre det nødvendigt at anvende en række forskellige procedurer og betingelser. Selv om den enkelte kompetente myndighed bevarer retten til at blive inddraget og fastholder sin beslutningskompetence i overensstemmelse med nærhedsprincippet, bør alle relevante oplysninger om procedurerne og de almindelige betingelser for anlægsarbejde være til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste. Dette kan mindske kompleksiteten og øge effektiviteten og gennemsigtigheden - navnlig for nytilkomne eller små operatører, som ikke beskæftiger sig med dette område. Desuden bør medlemsstaterne kunne garantere retten for virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, til at indgive deres anmodning om tilladelse via et centralt kontaktpunkt.
(27)
For at sikre, at procedurerne for udstedelse af tilladelser ikke fungerer som hindringer for investeringer, og at de ikke påvirker det indre marked negativt, bør medlemsstaterne sikre, at der under alle omstændigheder senest inden for fire måneder træffes afgørelse om, hvorvidt anmodninger om tilladelse til etablering af elektroniske kommunikationsnet eller etablering af nye netelementer skal efterkommes, uden at dette berører andre specifikke frister eller forpligtelser, der er fastsat med henblik på en korrekt gennemførelse af tilladelsesproceduren i henhold til national ret eller EU-retten. En sådan afgørelse kan være stiltiende eller udtrykkelig alt efter de gældende retlige bestemmelser. Medlemsstaterne bør, hvor det er relevant, sikre, at udbydere, der lider skade som følge af en kompetent myndigheds forsinkede udstedelse af tilladelser i forhold til de gældende frister, har ret til erstatning.
(28)
For at sikre, at sådanne procedurer for udstedelse af tilladelser afsluttes inden for en rimelig frist, kan medlemsstaterne overveje indføre en række foranstaltninger til sikring heraf, f.eks. stiltiende godkendelse, eller træffe foranstaltninger til at forenkle procedurerne for udstedelse af tilladelser, bl.a. ved at reducere det antal af tilladelser, der er nødvendige for at etablere elektroniske kommunikationsnet, eller ved at undtage visse kategorier af mindre eller standardiserede anlægsarbejder fra tilladelsesproceduren. Myndighederne bør på nationalt, regionalt eller lokalt niveau begrunde enhver afvisning af at udstede sådanne tilladelser, som henhører under deres kompetence, ud fra objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier og betingelser. Dette bør ikke berøre eventuelle foranstaltninger, som medlemsstaterne vedtager med sigte på at undtage visse elementer af elektroniske kommunikationsnet fra tilladelsesproceduren, uanset om de er passive eller aktive.
(29)
Opfyldelsen af målene i den digitale dagsorden forudsætter, at infrastrukturen føres frem til et punkt tæt på slutbrugernes område, samtidig med at proportionalitetsprincippet overholdes for så vidt angår eventuelle begrænsninger i ejendomsretten af hensyn til den almene interesse. Etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation frem til slutbrugeren bør lettes, uden at det går ud over teknologineutraliteten, og dette gælder navnlig for højhastighedsforberedt fysisk infrastruktur i bygninger. Da små kabelkanaler kun medfører begrænsede meromkostninger under opførelsen af en bygning, medens eftermontering af højhastighedsinfrastruktur i bygninger kan udgøre en betydelig del af omkostningerne ved etablering af et højhastighedsnet, bør alle nyopførte eller hovedrenoverede bygninger udstyres med fysisk infrastruktur, som gør det muligt at tilslutte slutbrugere til højhastighedsnet. Af hensyn til etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation bør nye og hovedrenoverede flerfamiliehuse være udstyret med et adgangspunkt, hvor udbyderen kan få adgang til den bygningsinterne infrastruktur. Endvidere bør bygherrerne sørge for, at der er tomme kabelkanaler fra hver bolig til adgangspunktet i eller uden for flerfamiliehuset. Der kan være tilfælde, såsom nye enkeltboliger eller kategorier af hovedrenoveringsarbejder i isolerede områder, hvor udsigten til højhastighedsforbindelser af objektive grunde må betragtes som værende for ringe til at retfærdiggøre, at bygninger udstyres medhøjhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur eller et adgangspunkt, eller hvor det vil være uforholdsmæssigt at udstyre en bygning hermed af andre økonomiske eller miljømæssige grunde eller af hensyn til bevarelse af den bymæssige kulturarv, såsom for specifikke kategorier af monumenter.
(30)
For at bistå mulige købere og lejere med at identificere bygninger, der er udstyret med højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur, og som derfor har et væsentligt omkostningsbesparende potentiale, og for at fremme, at bygninger forberedes til højhastighed, bør medlemsstaterne på frivillig basis kunne udarbejde et mærke, der angiver, at bygninger er bredbåndsforberedt, for bygninger, der er udstyret med sådan infrastruktur og et adgangspunkt i overensstemmelse med dette direktiv.
(31)
Når udbydere af offentlige kommunikationsnet etablerer højhastighedsnet til elektronisk kommunikation i et bestemt område, er stordriftsfordelene betydelige, hvis de kan tilslutte deres net til bygningens adgangspunkt, uanset om en abonnent udtrykkeligt har tilkendegivet interesse for tjenesten på det pågældende tidspunkt, dog således at privat ejendom påvirkes mindst muligt ved at eksisterende fysisk infrastruktur udnyttes, og det berørte område retableres. Når nettet tilsluttes ved adgangspunktet, er det langt billigere at forbinde en ny kunde, navnlig hvis der kan opnås adgang til et højhastighedsforberedt vertikalt segment i bygningen, i fald et sådant allerede findes. Dette mål er også opfyldt, hvis bygningen i sig selv allerede er udstyret med et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, som enhver udbyder af et offentligt kommunikationsnet med en aktiv abonnent i bygningen gives adgang til dette bygningsinterne net på gennemsigtige, forholdsmæssige og ikkediskriminerende vilkår og betingelser. Dette kan navnlig være tilfældet i medlemsstater, som har truffet foranstaltninger på grundlag af artikel 12 i direktiv 2002/21/EF.
(32)
Nye bygninger bør være udstyret med højhastighedsforberedt bygningsintern infrastruktur og for så vidt angår flerfamiliehuse et adgangspunkt. Medlemsstaterne bør gives fleksibilitet til at nå dette mål. I den henseende søger dette direktiv ikke at harmonisere reglerne om relaterede omkostninger, herunder til dækning af omkostninger til at udstyre bygninger med højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur og et adgangspunkt.
(33)
I lyset af de samfundsmæssige fordele ved integration i informationssamfundet og i betragtning af, hvad det koster at etablere højhastighedsnettene til elektronisk kommunikation i tilfælde, hvor der hverken er passiv eller aktiv højhastighedsforberedt infrastruktur hos slutbrugerne eller alternative måder, hvorpå en abonnent kan tilsluttes højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, bør enhver udbyder af offentlige kommunikationsnet for egen regning have ret til at tilslutte sit net til private lokaler, under forudsætning af at privat ejendom påvirkes mindst muligt, for eksempel ved, hvis det er muligt, at genbruge den eksisterende fysiske infrastruktur, der er disponibel i bygningen, eller sikre fuld retablering af de berørte områder.
(34)
I tråd med nærhedsprincippet bør dette direktiv ikke berøre medlemsstaternes mulighed for at tildele de fastsatte tilsynsopgaver til de myndigheder, som er bedst egnet til at varetage dem, i overensstemmelse med medlemsstaternes forfatningsmæssige fordeling af kompetencer og beføjelser og med de krav, der er fastlagt i dette direktiv.
(35)
Det udpegede nationale tvistbilæggelsesorgan bør det sikre upartiskhed og uafhængighed i forhold til de berørte parter og have de passende kompetencer og ressourcer.
(36)
Medlemsstaterne bør fastsætte sanktioner, der er hensigtsmæssige, effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, i tilfælde af manglende overholdelse af de nationale foranstaltninger, som er vedtaget i henhold til dette direktiv.
(37)
Af hensyn til effektiviteten i de centrale dokumentationstjenester, der er fastsat i dette direktiv, bør medlemsstaterne sikre, at der er passende ressourcer, og at relevante oplysninger om et bestemt område stilles til rådighed i centrale dokumentationstjenester på et optimalt aggregationsniveau, hvor værdifulde effektivitetsgevinster kan sikres i lyset af de tildelte opgaver, herunder i det lokale matrikelregister. Medlemsstaterne kan i den forbindelse overveje mulige synergivirkninger og stordriftsfordele med kvikskrankerne som omhandlet i artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF (12) med henblik på at bygge på eksisterende strukturer og skabe størst mulige fordele for slutbrugerne.
(38)
Målene for dette direktiv, nemlig at lette etableringen af fysisk infrastruktur, der egner sig til højhastighedsnet til elektronisk kommunikation på EU-plan, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(39)
Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig retten til privatlivets fred og beskyttelse af forretningshemmeligheder, friheden til at drive virksomhed, ejendomsretten og adgangen til effektive retsmidler. Dette direktiv bør anvendes af medlemsstaterne i overensstemmelse med disse rettigheder og principper -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Dette direktiv har til formål at lette og skabe incitamenter for etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation ved at fremme den fælles udnyttelse af eksisterende fysisk infrastruktur og muliggøre en mere effektiv etablering af ny fysisk infrastruktur, således at det bliver billigere at etablere sådanne net.
2. Dette direktiv fastsætter minimumskrav i forbindelse med anlægsarbejder og fysisk infrastruktur med henblik på at tilnærme visse aspekter af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser på de pågældende områder.
3. Medlemsstaterne kan i overensstemmelse med EU-retten opretholde eller indføre foranstaltninger, der går videre end de minimumskrav, som er fastsat i dette direktiv, med henblik på bedre at nå det i stk. 1 omhandlede mål.
4. Hvis en bestemmelse i dette direktiv er i modstrid med en bestemmelse i direktiv 2002/21/EF, direktiv 2002/19/EF, direktiv 2002/20/EF, direktiv 2002/22/EF eller direktiv 2002/77/EF, har de relevante bestemmelser i disse direktiver forrang.
Artikel 2
Definitioner
Ved anvendelsen af dette direktiv gælder definitionerne i direktiv 2002/21/EF.
Endvidere forstås ved:
1) »netoperatør«: en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, samt en virksomhed, der stiller fysisk infrastruktur til rådighed, der er beregnet til at levere:
a)
en tjeneste i forbindelse med produktion, transport eller distribution af
i)
gas
ii)
elektricitet, herunder offentlig belysning
iii)
opvarmning
iv)
vand, herunder deponering eller rensning af spildevand, og dræningssystemer
b)
transporttjenester, herunder jernbaner, veje, havne og lufthavne
2) »fysisk infrastruktur«: et element i et net, som skal huse andre elementer i et net uden selv at blive et aktivt element i nettet, f.eks. rør, master, kabelkanaler, inspektionsbrønde, mandehuller, gadeskabe, bygninger eller adgangsveje til bygninger, antenneanlæg, tårne og pæle; kabler, herunder sort fiber, samt elementer i net, der bruges til levering af drikkevand som defineret i artikel 2, nr. 1), i Rådets direktiv 98/83/EF (13) er ikke fysisk infrastruktur som omhandlet i dette direktiv
3) »højhastighedsnet til elektronisk kommunikation«: et elektronisk kommunikationsnet, som kan levere bredbåndstilslutning med en hastighed på mindst 30 Mbps
4) »anlægsarbejde«: ethvert resultat af bygge- og anlægsarbejder, der som helhed er i stand til at varetage en økonomisk eller teknisk funktion, og som omfatter et eller flere elementer af en fysisk infrastruktur
5) »offentligt organ«: en statslig, regional eller lokal myndighed, et offentligretligt organ eller en sammenslutning af en eller flere sådanne myndigheder eller et eller flere sådanne offentligretlige organer
6) »offentligretlige organer«: organer med alle følgende karakteristika:
a)
de er oprettet specielt med henblik på at imødekomme almenhedens behov, dog ikke behov af industriel eller kommerciel karakter
b)
de har status som juridisk person, og
c)
de finansieres helt eller for størstedelens vedkommende af staten eller af regionale eller lokale myndigheder eller af andre offentligretlige organer, eller er underlagt ledelsesmæssig kontrol fra disse myndigheder eller organer, eller de har et administrations-, ledelses- eller tilsynsorgan, hvor mere end halvdelen af medlemmerne udpeges af staten, regionale eller lokale myndigheder eller andre offentligretlige organer
7) »bygningsintern fysisk infrastruktur«: fysisk infrastruktur eller installationer på slutbrugerens område, herunder samejede elementer, beregnet til at huse kablede og/eller trådløse adgangsnet, hvor sådanne adgangsnet kan levere elektroniske kommunikationstjenester og forbinde bygningens adgangspunkt med nettermineringspunktet
8) »højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur«: fysisk infrastruktur i bygninger, som er beregnet til at huse elementer eller muliggøre levering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation
9) »større renoveringsarbejde«: bygge- og anlægsarbejder på slutbrugerens område, der omfatter bygningsmæssige ændringer af hele den bygningsinterne fysiske infrastruktur eller en væsentlig del heraf, og som kræver byggetilladelse
10) »tilladelse«: en eksplicit eller implicit afgørelse truffet af en kompetent myndighed efter en procedure, der pålægger en virksomhed, der ønsker at udføre et bygge- eller anlægsarbejde, at træffe foranstaltninger for at kunne gøre det lovligt
11) »adgangspunkt«: et fysisk punkt i eller uden for bygningen, som virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, har adgang til, og som den højhastighedsforberedte bygningsinterne fysiske infrastruktur kan tilsluttes.
Artikel 3
Adgang til eksisterende fysisk infrastruktur
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører har ret til at tilbyde virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde elektroniske kommunikationsnet, adgang til deres fysiske infrastruktur med henblik på etablering af elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Ligeledes kan medlemsstaterne give operatører af offentlige kommunikationsnet ret til at tilbyde adgang til deres fysiske infrastruktur med henblik på etablering af andre net end elektroniske kommunikationsnet.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører har pligt til at imødekomme enhver rimelig anmodning om adgang til deres fysiske infrastruktur på retfærdige og rimelige vilkår og betingelser, herunder pris, med henblik på etablering af elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation efter skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet. Denne skriftlige anmodning skal angive elementerne i det projekt, for hvilket der anmodes om adgang, herunder en specifik tidsramme.
3. Medlemsstaterne kræver, at ethvert afslag på adgang begrundes ud fra objektive, gennemsigtige og forholdsmæssige kriterier som f.eks.:
a)
den tekniske egnethed af den fysiske infrastruktur, som der er søgt om adgang til, til at huse de elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, der er omhandlet i stk. 2
b)
disponibel plads til at huse de elementer af højhastighedsnet til elektroniske kommunikationsnet, der er omhandlet i stk. 2, herunder netoperatørens fremtidige pladsbehov, der er påvist tilstrækkeligt
c)
sikkerheds- og folkesundhedsmæssige betænkeligheder
d)
alle nets integritet og sikkerhed, navnlig i forbindelse med kritisk national infrastruktur
e)
risikoen for, at den planlagte elektroniske kommunikationstjeneste i væsentlig grad påvirker ydelsen af andre tjenester over den samme fysiske infrastruktur
f)
netoperatørens rådighed over andre rentable midler til at få adgang til fysisk netinfrastruktur i engrosleddet, som er egnede til etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, forudsat at en sådan adgang tilbydes på retfærdige og rimelige vilkår og betingelser.
Medlemsstaterne sikrer, at netoperatøren angiver begrundelsen for afslaget inden for to måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning om adgang.
4. Hvis der nægtes adgang, eller hvis der senest to måneder efter datoen for modtagelsen af anmodningen om adgang ikke er indgået en aftale om specifikke vilkår og betingelser, bl.a. pris, sikrer medlemsstaterne, at hver part har ret til at henvise spørgsmålet til det kompetente nationale tvistbilæggelsesorgan.
5. Medlemsstaterne sikrer, at det nationale tvistbilæggelsesorgan, der er omhandlet i stk. 4, under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet træffer en bindende afgørelse for at bilægge en tvist, der er forelagt i henhold til stk. 4, og herunder fastsætter retfærdige og rimelige vilkår og betingelser, herunder priser, når det er relevant.
Det nationale tvistbilæggelsesorgan bilægger tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for fire måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker muligheden for, at hver af parterne indbringer sagen for en domstol.
Hvis tvisten omhandler adgang til infrastruktur hos en udbyder af elektroniske kommunikationsnet, og det nationale tvistbilæggelsesorgan er den nationale tilsynsmyndighed, tager det, hvor det er relevant, hensyn til målene i artikel 8 i direktiv 2002/21/EF. Når tvistbilæggelsesorganet fastsætter en pris, sikres det, at adgangsudbyderen har rimelig mulighed for at få dækket sine omkostninger, og der tages højde for, hvordan den ønskede adgang påvirker adgangsudbyderens forretningsplan, herunder de investeringer, der er foretaget af den netoperatør, som anmodningen om adgang er stilet til, navnlig for de fysiske infrastrukturer, der bruges til at udbyde elektroniske kommunikationstjenester over højhastighedsnet.
6. Denne artikel berører ikke ejendomsretten for ejeren af den fysiske infrastruktur, i tilfælde hvor netoperatøren ikke er ejeren, eller ejendomsretten for enhver anden tredjepart såsom grundejere og ejere af privat ejendom.
Artikel 4
Gennemsigtighed angående fysisk infrastruktur
1. Med henblik på at anmode om adgang til fysisk infrastruktur i henhold til artikel 3, stk. 2, sikrer medlemsstaterne, at alle virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, har ret til efter anmodning at få adgang til følgende minimumsoplysninger om alle netoperatørers eksisterende fysiske infrastruktur:
a)
område og kabelføring
b)
type og nuværende anvendelse af infrastrukturen, og
c)
et kontaktpunkt.
Medlemsstaterne sikrer, at en virksomhed, der anmoder om adgang, angiver det område, hvor den agter at etablere elementer af et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation.
Medlemsstaterne kan kun tillade, at adgangen til minimumsoplysningerne begrænses, når det er nødvendigt af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet, den nationale sikkerhed, folkesundheden eller den offentlige sikkerhed, fortrolighed eller drifts- og forretningshemmeligheder.
2. Medlemsstaterne kan kræve, at et offentligt organ, der i kraft af sine opgaver er i besiddelse af elementer, i elektronisk format, af de minimumsoplysninger om en netoperatørs fysiske infrastruktur, der er omhandlet i stk. 1, stiller dem til rådighed elektronisk via den centrale dokumentationstjeneste senest den 1. januar 2017; medlemsstaterne kræver, at sådanne offentlige organer efter anmodning stiller oplysningerne til rådighed for virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, jf. dog begrænsningerne i stk. 1. Eventuelle ajourføringer af disse oplysninger og eventuelle nye elementer af minimumsoplysninger, jf. stk. 1, som det offentlige organ modtager, stilles til rådighed for den centrale dokumentationstjeneste senest to måneder efter datoen for modtagelsen. Denne periode kan forlænges med højst en måned, hvis det er nødvendigt for at sikre, at de oplysninger, der stilles til rådighed, er pålidelige.
3. Minimumsoplysninger, der stilles til rådighed for en central dokumentationstjeneste i henhold til stk. 2, gøres omgående tilgængelige via den centrale dokumentationstjeneste i elektronisk format og på forholdsmæssige, ikke-diskriminerende og gennemsigtige vilkår. Medlemsstaterne sikrer, at minimumsoplysningerne stilles til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste i henhold til dette stykke senest den 1. januar 2017.
4. Hvis de i stk. 1 omhandlede minimumsoplysninger ikke er tilgængelige via den centrale dokumentationstjeneste, kræver medlemsstaterne, at netoperatørerne giver adgang til disse oplysninger efter særlig skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet. Denne anmodning skal angive det område, hvor det er hensigten at etablere elementer af et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Der gives adgang til oplysningerne senest to måneder efter datoen for modtagelsen af den skriftlige anmodning på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige vilkår, jf. dog begrænsningerne i stk. 1.
5. Efter særlig skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, kræver medlemsstaterne, at netoperatørerne imødekommer rimelige anmodninger om anlægsopmålinger af nærmere specificerede elementer af deres fysiske infrastruktur. Denne anmodning skal angive, hvilke elementer af nettet der skal opmåles med henblik på at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Senest en måned efter datoen for modtagelsen af den skriftlige anmodning skal der gives tilladelse til anlægsopmåling af de specificerede netelementer på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige vilkår, jf. dog begrænsningerne i stk. 1.
6. Medlemsstaterne sikrer, at hver part, hvis der opstår tvist i forbindelse med de rettigheder og pligter, der er omhandlet i denne artikel, har ret til at indbringe sagen for et nationalt tvistbilæggelsesorgan. Det nationale tvistbilæggelsesorgan træffer under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet en bindende afgørelse for at bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
7. Medlemsstaterne kan bestemme, at der kan dispenseres fra forpligtelserne i stk. 1-5, når eksisterende fysiske infrastrukturanlæg anses for at være teknisk uegnede til etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, eller i tilfælde af kritisk national infrastruktur. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
8. Medlemsstaterne sikrer, at virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, og som får adgang til oplysninger i henhold til denne artikel, træffer passende foranstaltninger for at sikre overholdelse af fortrolighed og drifts- og forretningshemmeligheder.
Artikel 5
Koordinering af anlægsarbejder
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører har ret til at forhandle aftaler om koordineringen af anlægsarbejder med virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde elektroniske kommunikationsnet, med henblik på at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører, der direkte eller indirekte udfører helt eller delvis offentligt finansierede anlægsarbejder, imødekommer enhver rimelig anmodning om koordinering af anlægsarbejder på gennemsigtige og ikkediskriminerende vilkår fra virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, om med henblik på at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. En sådan anmodning skal imødekommes forudsat at
a)
dette ikke vil medføre ekstraomkostninger, herunder på grund af yderligere forsinkelser, for det oprindeligt planlagte anlægsarbejde,
b)
ikke vil hindre kontrollen med koordineringen af arbejderne, og
c)
at anmodningen om koordinering indgives så tidligt som muligt, og under alle omstændigheder senest en måned inden det endelige projekt forelægges for de kompetente myndigheder med henblik på udstedelse af tilladelse.
Medlemsstaterne kan fastsætte regler for fordeling af omkostningerne i forbindelse med koordinering af anlægsarbejder.
3. Opnås der ikke senest en måned efter datoen for modtagelsen af den formelle anmodning om forhandlinger enighed om koordinering af anlægsarbejderne, jf. stk. 2, sikrer medlemsstaterne, at hver af parterne har ret til at henvise spørgsmålet til det kompetente nationale tvistbilæggelsesorgan.
4. Medlemsstaterne sikrer, at det i stk. 3 omhandlede nationale tvistbilæggelsesorgan under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet træffer en afgørelse for at bilægge en tvist, der er forelagt i henhold til stk. 3, og fastsætter herunder retfærdige og ikke-diskriminerende vilkår, betingelser og priser, når det er relevant.
Det nationale tvistbilæggelsesorgan skal bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
5. Medlemsstaterne kan bestemme, at der kan dispenseres fra forpligtelserne i denne artikel ved ubetydelige anlægsarbejder, f.eks. med hensyn til værdi, størrelse eller varighed, eller i tilfælde af kritisk national infrastruktur. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
Artikel 6
Gennemsigtighed vedrørende planlagte anlægsarbejder
1. For at forhandle aftaler om koordinering af anlægsarbejder som omhandlet i artikel 5 kræver medlemsstaterne, at netoperatørerne efter specifik skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, stiller følgende minimumsoplysninger til rådighed om anlægsarbejder på deres fysiske infrastruktur, som der enten er udstedt tilladelse til, som afventer tilladelse, eller som der inden for de næste seks måneder agtes indgivet en første ansøgning om tilladelse til hos de kompetente myndigheder:
a)
anlægsarbejdernes beliggenhed og type
b)
hvilke netelementer der er tale om
c)
forventet dato for påbegyndelse af anlægsarbejdet og dets varighed, og
d)
et kontaktpunkt.
Anmodningen fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, skal angive det område, hvor det er hensigten at etablere elementer af et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Netoperatøren stiller senest to uger efter datoen for modtagelsen af den skriftlige anmodning oplysningerne til rådighed på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige vilkår. Medlemsstaterne kan kun tillade, at adgangen til minimumsoplysningerne begrænses, når det anses for nødvendigt af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet, den nationale sikkerhed, folkesundheden eller den offentlige sikkerhed, fortrolighed eller drifts- og forretningshemmeligheder.
2. Netoperatøren kan afvise en anmodning, jf. stk. 1, hvis:
a)
den har gjort de ønskede oplysninger offentligt tilgængelige i elektronisk format eller
b)
der er adgang til sådanne oplysninger via den centrale dokumentationstjeneste.
3. Medlemsstaterne sikrer, at netoperatøren stiller de i stk. 1 omhandlede minimumsoplysninger, som der anmodes om, til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste.
4. Medlemsstaterne sikrer, at hver part, hvis der opstår tvist i forbindelse med de rettigheder og pligter, der er omhandlet i denne artikel, har ret til at indbringe sagen for et nationalt tvistbilæggelsesorgan. Det nationale tvistbilæggelsesorgan træffer under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet en bindende afgørelse for at bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
5. Medlemsstaterne kan bestemme, at der kan dispenseres fra de forpligtelser, der er fastsat i denne artikel ved anlægsarbejder af ubetydelig værdi eller i tilfælde af kritisk national infrastruktur. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
Artikel 7
Procedure for udstedelse af tilladelser
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle relevante oplysninger om de vilkår og procedurer, der gælder for udstedelse af tilladelser til anlægsarbejder, der er nødvendige for at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, herunder eventuelle oplysninger om undtagelser, der gælder for sådanne elementer med hensyn til nogle af eller alle de tilladelser, der kræves i den nationale lovgivning, stilles til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste.
2. Medlemsstaterne kan bestemme, at alle virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, har ret til via den centrale dokumentationstjeneste elektronisk at indgive ansøgninger om tilladelser til anlægsarbejder, der er nødvendige for at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation.
3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder udsteder tilladelse eller giver afslag, senest fire måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning om tilladelse, uden at dette berører andre særlige frister eller forpligtelser, der er fastsat for en korrekt afvikling af proceduren for udstedelse af tilladelse, og som gælder for udstedelse af tilladelser efter national ret eller EU-retten, eller en klagesag. Medlemsstaterne kan bestemme, at denne frist undtagelsesvis og i behørigt begrundede tilfælde kan forlænges. En eventuel forlængelse må ikke være længere end nødvendigt for at udstede tilladelsen eller give afslag herpå. Afslag begrundes behørigt ud fra objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier.
4. Medlemsstaterne kan sikre, at alle virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, og som har lidt skade som følge af manglende overholdelse af fristerne i stk. 3, har ret til erstatning for den lidte skade, i overensstemmelse med national ret.
Artikel 8
Bygningsintern fysisk infrastruktur
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle nyopførte bygninger på slutbrugerens område, herunder samejede elementer heraf, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016, er udstyret med højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur, der når frem til nettermineringspunkterne. Denne forpligtelse gælder også ved større renoveringsarbejder, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle nyopførte flerfamiliehuse, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016, er udstyret med et adgangspunkt. Denne forpligtelse gælder også ved større renoveringsarbejder på flerfamiliehuse, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016.
3. Bygninger, der er udstyret i overensstemmelse med denne artikel, er berettiget til at få tildelt det frivillige »bredbåndsforberedt«-mærke i medlemsstater, som har valgt at indføre dette mærke.
4. Medlemsstaterne kan bestemme, at der ved visse kategorier af bygninger, navnlig enfamiliehuse, eller ved større renoveringsarbejder kan dispenseres fra forpligtelserne i stk. 1 og 2, i tilfælde hvor det har uforholdsmæssige konsekvenser at opfylde disse forpligtelser, f.eks. med hensyn til omkostningerne for individuelle ejere eller ejerforeninger eller med hensyn til bygningstypen, f.eks. specifikke kategorier af monumenter, historiske bygninger, ferieboliger, militærbygninger eller andre bygninger, der anvendes til nationale sikkerhedsformål. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
Artikel 9
Adgang til bygningsintern fysisk infrastruktur
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle udbydere af offentlige kommunikationsnet har ret til at etablere deres net for egen regning frem til adgangspunktet, jf. dog stk. 3, første afsnit.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle udbydere af offentlige kommunikationsnet har ret til adgang til eksisterende bygningsintern fysisk infrastruktur med henblik på etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, hvor duplikering er teknisk umulig eller økonomisk ineffektiv, jf. dog stk. 3, første afsnit.
3. Medlemsstaterne sikrer, at indehavere af brugsretten til adgangspunktet og den bygningsinterne fysiske infrastruktur, imødekommer alle rimelige anmodninger om adgang fra udbydere af offentlige kommunikationsnet på retfærdige og ikke-diskriminerende vilkår og betingelser, herunder pris, hvor det er relevant.
Opnås der ikke inden to måneder efter datoen for modtagelsen af den formelle anmodning om adgang enighed om den i stk. 1 eller 2 omhandlede adgang, sikrer medlemsstaterne, at hver part har ret til at henvise spørgsmålet til det kompetente nationale tvistbilæggelsesorgan for at få vurderet, om kravene i nævnte stykker er opfyldt. Det nationale tvistbilæggelsesorgan træffer under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet en bindende afgørelse for at bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
4. Medlemsstaterne kan dispensere fra bestemmelserne i stk. 1, 2 og 3 for bygninger, hvor adgang til et eksisterende net, der tilsluttes slutbrugerens område, og som er egnet til udbud af elektroniske kommunikationstjenester over højhastighedsnet, er sikret på objektive, gennemsigtige, forholdsmæssige og ikkediskriminerende vilkår og betingelser.
5. Hvor der ikke er højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur, sikrer medlemsstaterne, at udbydere af offentlige kommunikationsnet har ret til efter aftale med abonnenten at tilslutte sit net hos abonnenten, forudsat at det minimerer indvirkningerne på tredjeparters private ejendom.
6. Denne artikel berører ikke ejendomsretten for ejeren af adgangspunktet eller den bygningsinterne fysiske infrastruktur, i tilfælde hvor indehaveren af brugsretten til den pågældende infrastruktur eller det pågældende adgangspunkt ikke er ejer heraf, eller ejendomsretten for andre tredjeparter såsom grundejere og bygningsejere.
Medlemsstaterne kan fastsætte regler om passende økonomisk erstatning til personer, der lider skade som følge af udøvelsen af de i denne artikel fastsatte rettigheder.
Artikel 10
Kompetente organer
1. Medlemsstaterne sikrer, at et eller flere kompetente organer påtager sig alle opgaver, som er pålagt det nationale tvistbilæggelsesorgan.
2. Det nationale tvistbilæggelsesorgan, som en medlemsstat udpeger i henhold til stk. 1, skal være retligt adskilt fra og funktionelt uafhængige af enhver netoperatør. Medlemsstaterne kan tillade, at det nationale tvistbilæggelsesorgan opkræver gebyr for at dække omkostningerne ved at udføre de opgaver, det er blevet pålagt.
3. Medlemsstaterne kræver, at alle parter fuldt ud samarbejder med det nationale tvistbilæggelsesorgan.
4. Medlemsstaterne udpeger et eller flere kompetente organer på nationalt, regionalt eller lokalt plan til at udføre de funktioner, der påhviler den centrale dokumentationstjeneste, jf. artikel 4, 6 og 7. For at dække omkostningerne ved at udføre disse opgaver kan medlemsstaterne tillade, at der opkræves gebyr for brug af de centrale dokumentationstjenester.
5. Medlemsstaterne underretter senest den 1. juli 2016 Kommissionen om, hvilke kompetente organer der i overensstemmelse med denne artikel skal udøve en funktion i henhold til dette direktiv, og om enhver ændring heraf, før en sådan udpegning eller ændring træder i kraft.
6. Afgørelser, der er truffet af et af de ansvarlige organer, der er omhandlet i denne artikel, skal kunne indbringes for en domstol i overensstemmelse med national ret.
Artikel 11
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre sanktionernes gennemførelse. De fastsatte sanktioner skal være hensigtsmæssige, effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
Artikel 12
Revision
Kommissionen forelægger senest den 1. juli 2018 en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af dette direktiv. Rapporten skal omfatte et resumé af virkningerne af de foranstaltninger, der er omfattet af dette direktiv, og en vurdering af de fremskridt, der gøres med at nå målene heri, herunder om og hvordan direktivet yderligere kan bidrage til at nå mere ambitiøse bredbåndsmål end dem, der er fastsat i den digitale dagsorden.
Artikel 13
Gennemførelse
Medlemsstaterne vedtager og offentliggør de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 2016. De underretter Kommissionen herom.
Medlemsstaterne anvender disse love og administrative bestemmelser fra den 1. juli 2016.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 14
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 15
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2014/61/EU,
annettu 15 päivänä toukokuuta 2014,
toimenpiteistä nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönoton kustannusten vähentämiseksi
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Digitaalitalous muuttaa sisämarkkinoita perusteellisesti. Innovatiivisuutensa, nopeutensa ja rajat ylittävän ulottuvuutensa ansiosta digitaalitalous mahdollistaa sisämarkkinoiden yhdentymisen uudelle tasolle. Unioni on asettanut tavoitteeksi digitaalitalouden, joka tuottaa kestäviä taloudellisia ja sosiaalisia etuja nykyaikaisten verkkopalveluiden ja nopeiden internet-yhteyksien pohjalta. Korkealaatuinen digitaali-infrastruktuuri tukee käytännöllisesti katsoen kaikkia nykyaikaisen ja innovatiivisen talouden sektoreita ja on strategisesti tärkeä sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden kannalta. Sen vuoksi kaikilla kansalaisilla samoin kuin yksityisellä ja julkisella sektorilla on oltava mahdollisuus osallistua digitaalitalouteen.
(2)
Jäsenvaltiot ovat tunnustaneet nopeaan laajakaistaan siirtymisen merkityksen ja hyväksyneet kunnianhimoiset laajakaistatavoitteet, jotka esitetään komission tiedonannossa ”Euroopan digitaalistrategia - Euroopan kasvun vauhdittaminen digitaalisin keinoin”, jäljempänä ’digitaalistrategia’, ja jotka ovat peruslaajakaistan tarjoaminen kaikille eurooppalaisille vuoteen 2013 mennessä ja sen varmistaminen, että vuoteen 2020 mennessä paljon nopeammat, yli 30 Mbit/s:n internet-yhteydet ovat kaikkien eurooppalaisten ulottuvilla ja yli 100 Mbit/s:n internet-yhteys on vähintään 50 prosentilla unionin kotitalouksista.
(3)
Koska teknologia kehittyy nopeasti, laajakaistaliikenne kasvaa räjähdysmäisesti ja sähköisten palvelujen kysyntä kasvaa, digitaalistrategiassa asetettuja tavoitteita olisi pidettävä ehdottomina vähimmäistavoitteina ja unionin olisi pyrittävä kunnianhimoisempiin laajakaistatavoitteisiin kasvun, kilpailukyvyn ja tuottavuuden lisäämiseksi. Tätä direktiiviä tarkistettaessa komission olisi arvioitava, voidaanko tällä direktiivillä edistää kyseistä tavoitetta edelleen ja jos voidaan, niin miten.
(4)
Digitaalistrategiassa on myös todettu tarve politiikoille, joilla alennetaan laajakaistan käyttöönotosta koko unionin alueella aiheutuvia kustannuksia ja varmistetaan asianmukainen suunnittelu ja koordinointi sekä kevennetään hallinnollista rasitetta. Tämän osalta jäsenvaltioiden on tehtävä merkittäviä alkuinvestointeja fyysisen infrastruktuurin yhteiskäytön mahdollistamiseksi. Ottaen huomioon digitaalistrategian tavoitteet ja pitäen samalla mielessä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1316/2013 (4) perustetun Verkkojen Eurooppa -välineen nojalla laajakaistalle osoitettujen rahoitusvarojen merkittävä väheneminen, jäsenvaltioiden olisi voitava tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamiseksi käyttää saatavilla olevaa unionin rahoitusta sovellettavien unionin säännösten mukaisesti.
(5)
Nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönoton kustannusten vähentäminen edistäisi myös julkisen sektorin digitalisoitumista, mikä muodostaisi digitaalisen vipuvaikutuksen kaikille talouden aloille sekä vähentäisi lisäksi julkishallinnon kustannuksia ja tehostaisi kansalaisille tarjottuja palveluja.
(6)
Ottaen huomioon, että tarvitaan unionin tason toimia laajakaistan kattavuuden parantamiseksi muun muassa vähentämällä nopean laajakaistainfrastruktuurin kustannuksia, kuten Eurooppa-neuvoston 13 ja 14 päivänä joulukuuta 2012 pidetyn kokouksen hyväksymissä päätelmissä on huomioitu, komission tiedonannossa ”Toinen sisämarkkinoiden toimenpidepaketti” korostetaan tarvetta lisätoimille, jotta voidaan saavuttaa nopeasti digitaalistrategiassa asetetut tavoitteet muun muassa vastaamalla nopean verkon edellyttämien investointien asettamaan haasteeseen.
(7)
Nopeiden kiinteiden ja langattomien sähköisten viestintäverkkojen käyttöönotto unionin laajuisesti edellyttää mittavia investointeja, joista merkittävän osan muodostavat rakennusteknisten töiden kustannukset. Joidenkin kustannuksiltaan korkeiden rakennusteknisten töiden rajoittaminen tehostaisi laajakaistaan siirtymistä.
(8)
Suuri osa näistä kustannuksista johtuu olemassa olevan passiivisen infrastruktuurin (kuten kaapelikanavien, kaapelinsuojaputkien, kaapelikaivojen, jakokaappien, pylväiden, mastojen, antennilaitteistojen, tornien ja muiden tukirakennelmien) käyttöön liittyvistä tehottomuuksista käyttöönottoprosessissa, rakennusteknisten töiden koordinointiin liittyvistä pullonkauloista, työläistä hallinnollisista lupamenettelyistä sekä verkkojen käyttöönottoon kiinteistöissä liittyvistä pullonkauloista, jotka johtavat suuriin taloudellisiin esteisiin erityisesti maaseutualueilla.
(9)
Toimenpiteiden, joiden tavoitteena on tehostaa olemassa olevien infrastruktuurien käyttöä ja vähentää uusien rakennusteknisten töiden kustannuksia ja esteitä, on määrä edesauttaa merkittävästi nopeiden sähköisten viestintäverkkojen nopeaa ja laajaa käyttöönottoa samalla, kun huolehditaan toimivasta kilpailusta, aiheuttamatta kielteisiä vaikutuksia olemassa olevan julkisen infrastruktuurin varmuudelle, turvallisuudelle ja sujuvalle toiminnalle.
(10)
Jotkin jäsenvaltiot ovat toteuttaneet toimenpiteitä vähentääkseen laajakaistaan siirtymisen kustannuksia. Nämä toimenpiteet ovat kuitenkin edelleen harvassa ja hajanaisia. Näiden toimenpiteiden laajentaminen koko unioniin voisi merkittävästi edesauttaa digitaalisten sisämarkkinoiden perustamista. Lisäksi erot sääntelyvaatimuksissa estävät joskus yleishyödyllisten laitosten välisen yhteistyön ja voivat luoda esteitä uusien verkon ylläpitäjien markkinoille tulolle ja uusille liiketoimintamahdollisuuksille, mikä haittaa sisämarkkinoiden kehitystä fyysisten infrastruktuurien käytössä ja käyttöönotossa nopeita sähköisiä viestintäverkkoja varten. Lisäksi jäsenvaltioiden tasolla tehdyt aloitteet eivät aina vaikuta kokonaisvaltaisilta, vaikka toimien olisi katettava koko käyttöönottoprosessi ja eri sektorit, jotta vaikutus olisi johdonmukainen ja merkittävä.
(11)
Tässä direktiivissä on tarkoitus määritellä koko unionissa sovellettavat vähimmäisoikeudet ja -velvoitteet, jotta voidaan helpottaa nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa ja toimialojen välistä koordinointia. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti siinä vahvistettavat vähimmäistasoa vastaavat tasavertaiset toimintaedellytykset eivät saisi rajoittaa kansallisella ja paikallisella tasolla tällä hetkellä sovellettavia parhaita käytäntöjä ja toimenpiteitä, joihin liittyy yksityiskohtaisempia säännöksiä ja edellytyksiä sekä lisätoimenpiteitä mainittujen oikeuksien ja velvoitteiden täydentämiseksi.
(12)
Lex specialis -periaatteen mukaan tapauksissa, joissa sovelletaan yksityiskohtaisempia sääntelytoimenpiteitä unionin oikeuden mukaisesti, niiden olisi oltava etusijalla tässä direktiivissä säädettyihin vähimmäisoikeuksiin ja -velvoitteisiin nähden. Sen vuoksi tämä direktiivi ei saisi rajoittaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/21/EY (5) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/19/EY (6), Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/20/EY (7), Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/22/EY (8) ja komission direktiivissä 2002/77/EY (9) esitetyn unionin sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän soveltamista, mukaan lukien tuon sääntelyjärjestelmän nojalla toteutetut kansalliset toimenpiteet, kuten erityiset symmetriset ja epäsymmetriset sääntelytoimenpiteet.
(13)
Sähköisten viestintäverkkojen operaattoreiden ja varsinkin uusien tulokkaiden kannalta voi olla huomattavasti tehokkaampaa käyttää uudelleen jo olemassa olevia fyysisiä infrastruktuureja, jotka voivat olla myös muiden yleishyödyllisten laitosten omistuksessa, sähköisten viestintäverkkojen käyttöön ottamiseksi erityisesti alueilla, joilla soveltuvaa sähköistä viestintäverkkoa ei ole käytettävissä tai joilla uuden fyysisen infrastruktuurin rakentaminen ei ehkä ole taloudellisesti kannattavaa. Lisäksi toimialojen väliset yhteisvaikutukset voivat merkittävästi vähentää sähköisten viestintäverkkojen käyttöönotosta johtuvien rakennusteknisten töiden tarvetta ja sen myötä myös niihin liittyviä yhteiskunnallisia ja ympäristökustannuksia, kuten ympäristön pilaantumista, häiriöitä ja liikenteen ruuhkautumista. Sen vuoksi tätä direktiiviä olisi sovellettava yleisten viestintäverkkojen tarjoajien lisäksi myös kaikkiin tahoihin, joilla on omistus- ja käyttöoikeudet, jälkimmäisessä tapauksessa rajoittamatta kolmansien osapuolten omistusoikeuksia, sellaisiin laajoihin ja kaikkialle ulottuviin fyysisiin infrastruktuureihin, joihin voidaan sijoittaa sähköisten viestintäverkkojen elementtejä. Kyse voi olla esimerkiksi sähkön, kaasun, veden ja lämmön jakeluun, viemäröintiin, sadevesijärjestelmiin ja liikennepalveluihin käytettävistä fyysisistä verkoista.
(14)
Jotta voidaan parantaa nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa sisämarkkinoilla, tässä direktiivissä olisi säädettävä yleisten viestintäverkkojen tarjoajien oikeuksista käyttää fyysistä infrastruktuuria riippumatta sen sijainnista oikeudenmukaisin ja kohtuullisin ehdoin, jotka ovat yhteensopivia omistusoikeuksien tavanomaisen käytön kanssa. Velvoite antaa oikeus käyttää fyysistä infrastruktuuria ei saisi rajoittaa sen maan omistajan tai rakennuksen omistajan oikeuksia, jossa infrastruktuuri sijaitsee.
(15)
Koska verkkojen fyysisten rakenteiden erikoistumisaste on pieni, niissä voi usein olla samanaikaisesti sijoitettuina monia erilaisia sähköisten viestintäverkkojen elementtejä, myös nopeudeltaan vähintään 30 Mbit/s:n laajakaistaliityntäpalvelujen tarjoamiseen teknologianeutraaliuden periaatetta noudattaen tarvittavia verkkoelementtejä, tämän vaikuttamatta verkon pääasialliseen palveluun ja pitäen mukauttamiskustannukset mahdollisimman alhaisina. Sen vuoksi fyysiseen infrastruktuuriin, joka on tarkoitettu pelkästään verkon muiden elementtien sijoittamiseen ilman, että siitä itsestään tulee aktiivinen verkkoelementti, kuten mustaan kuituun, voidaan periaatteessa sisällyttää sähköisen viestinnän kaapeleita, laitteistoa tai muita sähköisten viestintäverkkojen elementtejä riippumatta sen varsinaisesta käytöstä tai omistuksesta, jos turvallisuuteen liittyviä huolenaiheita tai haittaa infrastruktuurin omistajan tuleville liiketaloudellisille eduille ei ole. Yleisten viestintäverkkojen fyysistä infrastruktuuria voidaan periaatteessa käyttää myös muiden verkkojen elementtien sijoittamiseen, ja sen vuoksi jäsenvaltiot voivat valita vastavuoroisuuden periaatteen soveltamisen asianmukaisissa tapauksissa ja sallia yleisten viestintäverkkojen operaattorien tarjota käyttöoikeuden verkkoihinsa muiden verkkojen käyttöönottamiseksi. Pääasiallisen palvelun tarjoamiseen liittyvää määrättyä yleistä etua rajoittamatta olisi edistettävä verkon ylläpitäjien välisiä synergioita, jotta voidaan samalla myötävaikuttaa digitaalistrategian tavoitteiden saavuttamiseen.
(16)
Vaikka tämä direktiivi ei saisi rajoittaa mahdollisia erityisiä takeita, joita tarvitaan varmistamaan turvallisuus ja kansanterveys sekä verkkojen, erityisesti kriittisen infrastruktuurin, turvallisuus ja eheys ja estämään verkon ylläpitäjän tarjoamaan pääasialliseen palveluun kohdistuvat vaikutukset erityisesti ihmisten käyttöön tarkoitetun veden toimittamiseen käytettävien verkkojen osalta, kansalliseen lainsäädäntöön sisältyvät yleiset säännöt, joilla kielletään verkon ylläpitäjiä neuvottelemasta sähköisten viestintäverkkojen tarjoajien käyttöoikeuksista fyysisiin infrastruktuureihin, voivat estää fyysisten infrastruktuurien käyttöoikeusmarkkinoiden perustamisen. Tällaiset yleiset säännöt olisi näin ollen poistettava. Tässä direktiivissä esitetyt toimenpiteet eivät myöskään saisi rajoittaa jäsenvaltioiden mahdollisuutta tehdä infrastruktuurin käyttöoikeuksien tarjoaminen yleishyödyllisille laitoksille houkuttelevammaksi jättämällä tällaisesta palvelusta saatavat tulot niiden pääasiallisessa toiminnassa tai pääasiallisissa toiminnoissa perittävien loppukäyttäjähintojen laskentaperustan ulkopuolelle sovellettavan unionin lainsäädännön mukaisesti.
(17)
Verkon ylläpitäjä voi objektiivisista syistä evätä tiettyjen fyysisten infrastruktuurien käyttöoikeuden. Syynä voi olla fyysisen infrastruktuurin tekninen soveltumattomuus, joka johtuu niihin infrastruktuureihin liittyvistä erityisistä olosuhteista, joita varten käyttöoikeutta on pyydetty, kuten parhaillaan käytettävissä olevan tilan puutteesta, tai joka johtuu tulevista tilatarpeista, jotka on osoitettu riittävällä tavalla esimerkiksi julkisesti saatavissa olevilla investointisuunnitelmilla. Tietyissä olosuhteissa infrastruktuurin yhteiskäyttö voi samoin vaarantaa turvallisuuden tai kansanterveyden ja verkkojen, myös kriittisen infrastruktuurin, eheyden ja turvallisuuden tai saman infrastruktuurin kautta pääasiallisesti tarjottavien palvelujen tarjoamisen. Kun verkon ylläpitäjä jo tarjoaa fyysiseen verkkoinfrastruktuuriin tukkutason käyttöoikeuksia, jotka täyttäisivät käyttöoikeuksien hakijan tarpeet, verkon fyysisen infrastruktuurin käyttöoikeus voi lisäksi vaikuttaa kielteisesti sen liiketoimintamalliin ja investointikannusteisiin ja johtaa tehottomaan verkkoelementtien päällekkäisyyteen. Tapauksissa, joissa on kyse unionin sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän nojalla määrättävistä fyysisen infrastruktuurin käyttöoikeuden myöntämisvelvoitteista, jollaisia voidaan määrätä esimerkiksi huomattavan markkinavoiman yrityksille, kysymystä säännellään jo sääntelyyn liittyvillä erityisillä velvoitteilla, joihin tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa.
(18)
Jos yleisiä viestintäverkkoja tarjoavat tai niiden tarjoamiseen luvan saaneet yritykset hakevat käyttöoikeuksia tietylle alueelle, verkon ylläpitäjien olisi tehtävä tarjous infrastruktuurinsa yhteiskäytöstä oikeudenmukaisin ja kohtuullisin ehdoin ja edellytyksin, hinta mukaan lukien, jollei käyttöoikeutta evätä objektiivisista syistä. Olosuhteista riippuen käyttöoikeuden myöntämisedellytyksiin voivat vaikuttaa useat eri tekijät, kuten mahdolliset kunnossapitoon ja mukauttamiseen liittyvät lisäkustannukset, mahdolliset ennaltaehkäisevät takeet, jotka toteutetaan verkkojen varmuuteen, turvallisuuteen ja eheyteen kohdistuvien haitallisten vaikutusten rajoittamiseksi, mahdolliset erityiset vastuuta koskevat järjestelyt vahinkojen varalta, infrastruktuurin rakentamiseen mahdollisesti myönnetyn julkisen tuen käyttö, mukaan lukien tukeen liitetyt tai kansallisessa lainsäädännössä unionin oikeuden mukaisesti vahvistetut erityiset ehdot ja edellytykset, kyky välittää tai tarjota infrastruktuurikapasiteettia julkisen palvelun velvoitteiden täyttämiseksi ja mahdolliset ympäristönsuojeluun, kansanterveyteen, yleiseen turvallisuuteen tai kaupunki- ja maaseutusuunnittelun tavoitteiden saavuttamiseen liittyvistä kansallisista säännöksistä johtuvat rajoitukset.
(19)
Jos kaupallisten neuvottelujen kuluessa ei päästä yhteisymmärrykseen teknisistä ja kaupallisista ehdoista ja edellytyksistä, kunkin osapuolen olisi voitava saattaa asia kansallisen tason riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi ratkaisun määräämiseksi osapuolille, jotta voidaan välttää perustelemattomat kieltäytymiset vastaamasta käyttöoikeuspyyntöihin tai kohtuuttomien ehtojen asettaminen. Myönnettävien käyttöoikeuksien hintoja määrittäessään riitojenratkaisuelimen olisi varmistettava, että käyttöoikeuden tarjoajalla on tosiasiallinen mahdollisuus kattaa kustannuksensa, jotka aiheutuvat käyttöoikeuden antamisesta sen fyysiseen infrastruktuuriin, ottaen huomioon erityiset kansalliset olosuhteet ja mahdollisesti käyttöön otetut hintajärjestelmät tosiasiallisen mahdollisuuden antamiseksi kustannusten kattamiseen ottaen huomioon kansallisten sääntelyviranomaisten toteuttamat aiemmat korjaavat toimenpiteet. Näin tehdessään riitojenratkaisuelimen olisi otettava huomioon myös pyydetyn käyttöoikeuden vaikutus käyttöoikeuden tarjoajan liiketoimintasuunnitelmaan, mukaan lukien sen käyttöoikeuden tarjoajan, jolta käyttöoikeutta pyydetään, tekemät investoinnit erityisesti siihen fyysiseen infrastruktuuriin, johon käyttöoikeutta pyydetään. Tapauksissa, joissa käyttöoikeuksia pyydetään yleisten viestintäverkkojen tarjoajien fyysiseen infrastruktuuriin, tällaiseen infrastruktuuriin tehdyt investoinnit voivat välittömästi edistää digitaalistrategian tavoitteita ja vapaamatkustajuus voisi vaikuttaa vähittäismarkkinoiden kilpailuun. Näin ollen kaikissa käyttöoikeuden myöntämisvelvoitteissa olisi otettava täysin huomioon näiden investointien taloudellinen kannattavuus käyttäen perustana niiden riskiprofiilia, niiden mahdollista tuottoaikataulua, mahdollista käyttöoikeuksien vaikutusta kilpailuun vähittäismarkkinoilla ja sen seurauksena hintoihin ja investointien tuottoihin, mahdollista verkon omaisuuserien arvonalennusta käyttöoikeuspyynnön ajankohtana, mahdollista investointien perustana ollutta liiketoimintasuunnitelmaa erityisesti nopeiden sähköisten viestintäpalvelujen tarjoamiseen käytettävien fyysisten infrastruktuurien tapauksessa ja käyttöoikeuden hakijalle mahdollisesti aiemmin tarjottua mahdollisuutta yhteiseen käyttöönottoon.
(20)
Jotta nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönotto voitaisiin suunnitella tehokkaasti ja varmistaa sähköisten viestintäverkkojen käyttöön soveltuvien nykyisten infrastruktuurien mahdollisimman tehokas hyödyntäminen, yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien tai niiden tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten olisi voitava saada vähimmäistiedot käyttöönottoalueella käytettävissä olevista fyysisistä infrastruktuureista. Tällaisten vähimmäistietojen avulla olisi oltava mahdollista arvioida olemassa olevan infrastruktuurin käyttömahdollisuudet tietyllä alueella ja vähentää olemassa oleville fyysisille infrastruktuureille aiheutuvia vahinkoja. Koska sidosryhmiä on useita ja jotta voidaan helpottaa näiden tietojen saantia myös toimialojen välillä ja rajojen yli, tällaisten vähimmäistietojen olisi oltava saatavilla keskitetyn tietopisteen kautta. Keskitetyn tietopisteen kautta olisi voitava saada sähköisessä muodossa jo saatavilla olevat vähimmäistiedot noudattaen rajoituksia, joiden avulla varmistetaan verkkojen, erityisesti kriittisen infrastruktuurin, turvallisuus ja eheys tai suojataan oikeutettuja yritys- ja liikesalaisuuksia.
(21)
Tässä direktiivissä ei aseteta uusia kartoitusvelvoitteita jäsenvaltioille, mutta sen mukaan vähimmäistiedot, jotka julkisen sektorin elimet ovat jo keränneet ja jotka ovat saatavilla sähköisessä muodossa kansallisten aloitteiden ja unionin lainsäädännön, kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/2/EY (10) mukaisesti, olisi annettava esimerkiksi hyperlinkin avulla keskitetyn tietopisteen saataville. Tällä tavoin yleisten viestintäverkkojen tarjoajat voivat saada fyysisiä infrastruktuureja koskevat tiedot koordinoidusti, ja samalla voidaan varmistaa näiden tietojen suojaaminen ja eheys erityisesti kansallisen kriittisen infrastruktuurin osalta. Tällaisten tietojen antaminen saataville ei saisi rajoittaa avoimuusvaatimuksia, joita julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleen käyttöön jo sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/98/EY (11) nojalla. Jos julkisen sektorin käytettävissä olevat tiedot eivät anna riittävää käsitystä olemassa olevista tietyn alueen tai tietyn tyypin fyysisistä infrastruktuureista, verkon ylläpitäjän olisi annettava tiedot yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien tai niiden tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten käyttöön.
(22)
Jos vähimmäistietoja ei ole saatavilla keskitetyn tietopisteen kautta, yleisiä viestintäverkkoja tarjoaville tai niiden tarjoamiseen luvan saaneille yrityksille olisi joka tapauksessa taattava mahdollisuus pyytää tällaisia erityistietoja suoraan miltä tahansa verkon ylläpitäjältä kyseessä olevalla alueella. Jos pyyntö on kohtuullinen ja erityisesti, jos se on tarpeen olemassa olevien fyysisten infrastruktuurien yhteiskäyttömahdollisuuden tai rakennusteknisten töiden koordinoinnin vuoksi, yleisiä viestintäverkkoja tarjoaville tai niiden tarjoamiseen luvan saaneille yrityksille olisi lisäksi annettava mahdollisuus tehdä paikan päällä selvityksiä ja pyytää tietoa suunnitelluista rakennusteknisistä töistä läpinäkyvin, oikeasuhteisin ja syrjimättömin edellytyksin ja rajoittamatta takeita, jotka on toteutettu verkkojen turvallisuuden ja eheyden varmistamiseksi sekä luottamuksellisuuden sekä yritys- ja liikesalaisuuksien suojaamiseksi. Verkon ylläpitäjän itse tai keskitettyjen tietopisteiden kautta toteuttamaa suunniteltuja rakennusteknisiä töitä koskevan tiedon avoimuuden parantamista olisi kannustettava varsinkin alueilla, joilla tästä saadaan suurin hyöty, ohjaamalla tietojen saantiin oikeutetut operaattorit näihin tietoihin, aina kun ne ovat saatavilla.
(23)
Jos syntyy riitoja oikeudesta saada tietoja fyysisistä infrastruktuureista nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönoton vuoksi, riitojenratkaisuelimen olisi voitava ratkaista tällaiset riidat sitovalla päätöksellä. Tällaisen elimen päätökset eivät saisi missään tapauksessa rajoittaa osapuolten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
(24)
Fyysisiin infrastruktuureihin liittyvien rakennusteknisten töiden koordinoinnilla voidaan päästä merkittäviin säästöihin ja minimoida häiriö alueella, johon uusien sähköisten viestintäverkkojen käyttöönotto vaikuttaa. Tästä syystä sääntelyyn liittyvät rajoitteet, jotka pääsääntöisesti estävät verkon ylläpitäjiä neuvottelemasta keskenään tällaisten töiden koordinoimiseksi myös nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa varten, olisi kiellettävä. Tapauksissa, joissa rakennusteknisiä töitä ei rahoiteta julkisista varoista, tämä direktiivi ei saisi rajoittaa sidosryhmien mahdollisuutta tehdä rakennusteknisten töiden koordinointisopimuksia omien investointi- ja liiketoimintasuunnitelmiensa mukaisesti ja haluamassaan aikataulussa.
(25)
Kokonaan tai osittain julkisista varoista rahoitettavissa rakennusteknisissä töissä olisi pyrittävä saamaan aikaan mahdollisimman suuri positiivinen kokonaistulos hyödyntämällä näiden töiden myönteisiä ulkoisvaikutuksia eri toimialoilla ja varmistamalla tasavertaiset mahdollisuudet käytettävissä olevan ja suunnitellun fyysisen infrastruktuurin yhteiskäyttöön sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa silmällä pitäen. Tarvittavat rakennustekniset työt suoraan tai välillisesti, esimerkiksi aliurakoitsijan kautta, suorittavan verkon ylläpitäjän olisi täytettävä oikeasuhteisin, syrjimättömin ja läpinäkyvin ehdoin ajoissa tehdyt kohtuulliset pyynnöt nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönoton koordinoinnista, jolla varmistetaan esimerkiksi mahdollisten, myös viivästyksistä aiheutuvien, lisäkustannusten kattaminen ja alkuperäisiin suunnitelmiin tehtävien muutosten pitäminen mahdollisimman vähäisinä, tämän saamatta kuitenkaan vaikuttaa kielteisesti julkisista varoista rahoitettavien rakennusteknisten töiden päätarkoitukseen. Jäsenvaltioiden olisi lisäksi voitava antaa sääntöjä koordinoituun käyttöönottoon liittyvien kustannusten jakamisesta, tämän kuitenkaan vaikuttamatta sovellettaviin valtiontukisääntöihin. Käytössä olisi oltava erityisiä sovittelumenettelyjä, jotta varmistetaan näiden koordinointisopimusten neuvotteluun liittyvien riitojen nopea ratkaiseminen oikeasuhteisin, kohtuullisin ja syrjimättömin ehdoin. Nämä säännökset eivät saisi rajoittaa jäsenvaltioiden oikeutta varata kapasiteettia sähköisiä viestintäverkkoja varten, vaikka nimenomaisia pyyntöjä ei olisikaan esitetty, fyysisten infrastruktuurien tulevan kysynnän tyydyttämistä varten rakennusteknisten töiden arvon maksimoimiseksi, tai toteuttaa toimenpiteitä, joihin liittyy vastaavia muuntyyppisten verkkojen, kuten kaasu- tai sähköverkkojen, operaattorien oikeuksia koordinoida rakennusteknisiä töitä.
(26)
Sähköisten viestintäverkkojen tai uusien verkkoelementtien käyttöönottoa varten voidaan kansallisten ja unionin yleisten etujen suojelemiseksi tarvita useita erilaisia lupia, kuten rakennus-, kaavoitus- ympäristö- ja muita lupia. Erityyppisten sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa varten tarvittavien lupien määrä ja käyttöönoton paikallinen luonne voivat edellyttää monien erilaisten menettelyjen ja edellytysten soveltamista. Samalla kun säilytetään toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kunkin toimivaltaisen viranomaisen oikeus osallistua menettelyyn ja niiden päätöksenteko-oikeudet, kaikkien asiaankuuluvien tietojen rakennusteknisiin töihin sovellettavista menettelyistä ja yleisistä ehdoista olisi oltava kaikkien saatavilla keskitetyn tietopisteen kautta. Tämä voisi vähentää monimutkaisuutta sekä lisätä tehokkuutta ja läpinäkyvyyttä erityisesti uusille tulokkaille tai pienille operaattoreille, jotka eivät toimi kyseessä olevalla alueella. Jäsenvaltioiden olisi lisäksi voitava säätää yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien tai niiden tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten oikeudesta jättää lupapyyntönsä keskitetyn yhteyspisteen kautta.
(27)
Jotta lupamenettelyt eivät toimisi esteenä investoinneille tai vaikuttaisi kielteisesti sisämarkkinoihin, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että päätös sähköisten viestintäverkkojen tai uusien verkkoelementtien käyttöönottoa koskevan luvan myöntämisestä tai epäämisestä olisi saatava kaikissa tapauksissa saatava neljän kuukauden kuluessa, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta muihin menettelyn asianmukaista toteutusta varten asetettuihin erityisiin määräaikoihin tai velvoitteisiin, joita sovelletaan lupamenettelyyn kansallisen tai unionin lainsäädännön mukaisesti. Tällaiset päätökset voivat sovellettavan lainsäädännön mukaisesti olla luonteeltaan hiljaisia tai nimenomaisia. Jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa säädettävä sellaisten tarjoajien oikeudesta saada korvausta, joille aiheutuu vahinkoa siitä, että toimivaltainen viranomainen ei ole noudattanut lupien saamiseen sovellettavia määräaikoja.
(28)
Sen varmistamiseksi, että tällaiset lupamenettelyt saatetaan päätökseen kohtuullisessa ajassa, jäsenvaltiot voivat harkita ottavansa käyttöön erilaisia takeita, kuten hiljaisen hyväksynnän, tai toteuttaa toimenpiteitä lupamenettelyjen yksinkertaistamiseksi muun muassa vähentämällä sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoon tarvittavien lupien määrää tai vapauttamalla tietyntyyppiset pienimuotoiset tai standardoidut rakennustekniset työt luvanvaraisuudesta. Kansallisten, alueellisten tai paikallisten viranomaisten olisi perusteltava tällaisten toimivaltaansa kuuluvien lupien mahdolliset epäämiset objektiivisin, läpinäkyvin, syrjimättömin ja oikeasuhteisin perustein ja edellytyksin. Tämä ei saisi rajoittaa toimenpiteitä, joita jäsenvaltiot saattavat toteuttaa sähköisten viestintäverkkojen tiettyjen passiivisten tai aktiivisten elementtien vapauttamiseksi luvanvaraisuudesta.
(29)
Digitaalistrategian tavoitteiden saavuttaminen edellyttää, että infrastruktuurin käyttöönotto tuodaan lähelle loppukäyttäjän sijaintipaikkaa noudattaen kuitenkin täysin suhteellisuusperiaatetta mahdollisten tavoiteltuun yleiseen etuun liittyvien omistusoikeuden rajoitusten osalta. Nopeiden sähköisten viestintäverkkojen tuomista loppukäyttäjälle asti olisi helpotettava erityisesti nopeita yhteyksiä tukevalla kiinteistöjen fyysisellä infrastruktuurilla, samalla kun varmistetaan teknologianeutraalius. Koska rakennuksen varustaminen rakennusvaiheessa pienoiskanavilla kaapelointia varten aiheuttaa vain vähäisiä lisäkustannuksia, ja nopean infrastruktuurin jälkiasentaminen rakennuksiin voi muodostaa merkittävän osan nopean verkon käyttöönoton kustannuksista, kaikki uudet ja peruskorjattavat rakennukset olisi varustettava fyysisellä infrastruktuurilla, joka mahdollistaa loppukäyttäjien liittämisen nopeisiin verkkoihin. Nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottamiseksi uudet ja peruskorjattavat monen asunnon kiinteistöt olisi varustettava liityntäpisteellä, jonka kautta tarjoaja voi liittää verkkonsa kiinteistön infrastruktuuriin. Kiinteistöjen rakennuttajien olisi lisäksi huolehdittava siitä, että kukin asunto varustetaan tyhjällä kaapelikanavalla, joka päättyy monen asunnon kiinteistön sisä- tai ulkopuolella sijaitsevaan liityntäpisteeseen. Joissain tapauksissa, esimerkiksi kun on kyse uusista omakotitaloista tai tietyntyyppisistä peruskorjaustöistä syrjäisillä alueilla, nopeiden yhteyksien mahdollisuutta saatetaan pitää objektiivista syistä liian etäisenä, jotta nopeita yhteyksiä tukevan kiinteistön fyysisen infrastruktuurin tai liityntäpisteen käyttöönotto olisi perusteltua, tai jos rakennuksen varustaminen tällä tavoin olisi suhteetonta muista taloudellisista tai kaupunkiperinnön suojeluun tai ympäristöön liittyvistä syistä, esimerkiksi tietyntyyppisten muistomerkkien osalta.
(30)
Jotta autettaisiin mahdollisia ostajia ja vuokralaisia tunnistamaan kiinteistöt, jotka on varustettu nopeita yhteyksiä tukevalla kiinteistön fyysisellä infrastruktuurilla ja joilla on sen vuoksi merkittävää kustannussäästöpotentiaalia, sekä kiinteistöjen nopeita yhteyksiä koskevan valmiuden edistämiseksi, jäsenvaltioiden olisi voitava kehittää vapaaehtoinen ”laajakaistavalmis”-merkintä tämän direktiivin mukaisesti tällaisella infrastruktuurilla ja liityntäpisteellä varustetuille kiinteistöille.
(31)
Yleisten viestintäverkkojen tarjoajien ottaessa käyttöön nopeita sähköisiä viestintäverkkoja tietyllä alueella saadaan merkittäviä mittakaavaetuja, jos ne voivat liittää verkkonsa rakennuksen liityntäpisteeseen riippumatta siitä, onko tilaaja ilmaissut nimenomaisen kiinnostuksensa palvelua kohtaan kyseisenä ajankohtana, mutta edellyttäen, että yksityiseen omaisuuteen kohdistuva vaikutus pidetään mahdollisimman vähäisenä käyttämällä olemassa olevaa fyysistä infrastruktuuria ja palauttamalla töiden kohteena oleva alue ennalleen. Kun verkko on liitetty liityntäpisteeseen, verkkoon voidaan liittää lisäasiakkaita huomattavasti alhaisemmin kustannuksin, erityisesti käyttämällä nopeisiin yhteyksiin soveltuvaa rakennuksen sisäistä kiinteistökaapelointia, jos se on jo olemassa. Tämä tavoite täyttyy myös silloin kun kiinteistö itsessään on jo varustettu nopealla sähköisellä viestintäverkolla, johon tarjotaan pääsy läpinäkyvin, oikeasuhteisin ja syrjimättömin ehdoin ja edellytyksin mille tahansa yleisen viestintäverkon tarjoajalle, jolla on kiinteistössä aktiivinen tilaaja. Tällainen tilanne saattaa olla erityisesti jäsenvaltioissa, jotka ovat toteuttaneet toimenpiteitä direktiivin 2002/21/EY 12 artiklan perusteella.
(32)
Uudet rakennukset olisi varustettava nopeita yhteyksiä tukevalla kiinteistön infrastruktuurilla ja monen asunnon kiinteistöjen osalta liityntäpisteellä. Jäsenvaltioilla olisi oltava tietty määrä joustoa tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Tämän osalta tällä direktiivillä ei pyritä yhdenmukaistamaan asiaan liittyviä kustannuksia koskevia sääntöjä, muun muassa niitä, jotka koskevat niiden kustannusten kattamista, jotka aiheutuvat rakennusten varustamisesta nopeita yhteyksiä tukevalla kiinteistön fyysisellä infrastruktuurilla ja liityntäpisteellä.
(33)
Digitaalisesta osallisuudesta koituvien yhteiskunnallisten hyötyjen vuoksi ja nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönoton taloudelliset vaikutukset huomioon ottaen olisi yleisten viestintäverkkojen tarjoajilla tapauksissa, joissa loppukäyttäjien tiloja ei ole varustettu passiivisella tai aktiivisella nopeisiin yhteyksiin soveltuvalla infrastruktuurilla eikä käytettävissä ole vaihtoehtoja nopeiden sähköisten viestintäverkkojen tarjoamiseksi tilaajalle, oltava oikeus liittää verkkonsa yksityisiin tiloihin omalla kustannuksellaan edellyttäen, että yksityiseen omaisuuteen kohdistuva vaikutus pidetään mahdollisimman vähäisenä esimerkiksi käyttämällä rakennuksessa jo olevaa fyysistä infrastruktuuria mahdollisuuksien mukaan uudelleen ja huolehtimalla siitä, että töiden kohteena olevat alueet palautetaan kaikilta osin ennalleen.
(34)
Tämä direktiivi ei toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kuitenkaan saisi rajoittaa jäsenvaltioiden mahdollisuutta osoittaa direktiivissä säädetyt sääntelytehtävät sellaisille viranomaisille, jotka voivat suorittaa ne parhaiten, noudattaen toimivallan ja valtuuksien jakamista koskevaa kansallista valtiosääntöoikeudellista järjestelmää, ja tässä direktiivissä vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.
(35)
Nimetyn kansallisen riitojenratkaisuelimen olisi varmistettava puolueettomuus ja riippumattomuus riidan osapuolten suhteen, ja sillä olisi oltava asianmukaiset toimivaltuudet ja voimavarat.
(36)
Jäsenvaltioiden olisi säädettävä asianmukaisista, tehokkaista, oikeasuhteisista ja varoittavista seuraamuksista siinä tapauksessa, että tämän direktiivin perusteella hyväksyttyjä kansallisia toimenpiteitä ei noudateta.
(37)
Tässä direktiivissä säädettyjen keskitettyjen tietopisteiden tehokkuuden varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi huolehdittava riittävistä voimavaroista ja siitä, että tarvittavat tiettyä aluetta koskevat tiedot ovat saatavilla keskitettyjen tietopisteiden kautta optimaalisella aggregointitasolla, jolla voidaan taata arvokkaita tehokkuusetuja toimeksi annettujen tehtävien suorittamiseksi, myös paikallisen kiinteistörekisterin tasolla. Tässä yhteydessä jäsenvaltiot voivat harkita mahdollisia yhteisvaikutuksia ja laajuuden ekonomiaa, joita voidaan saada Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY (12) 6 artiklassa tarkoitettujen keskitettyjen asiointipisteiden kanssa käyttöön käytössä olevien rakenteiden hyödyntämiseksi ja loppukäyttäjille aiheutuvien hyötyjen maksimoimiseksi.
(38)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita, joilla pyritään helpottamaan nopeisiin sähköisiin viestintäverkkoihin soveltuvien fyysisten infrastruktuurien käyttöönottoa koko unionissa, vaan ne voidaan suunnitellun toiminnan laajuuden tai vaikutusten takia saavuttaa paremmin unionin tasolla. Unioni voi siten toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi.
(39)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, erityisesti oikeutta yksityisyyteen, liikesalaisuuksien suojaa, elinkeinovapautta, omistusoikeutta ja oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin. Jäsenvaltioiden on sovellettava tätä direktiiviä näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tämän direktiivin tarkoituksena on helpottaa nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa ja kannustaa siihen edistämällä olemassa olevan fyysisen infrastruktuurin yhteiskäyttöä ja mahdollistamalla uuden fyysisen infrastruktuurin tehokkaampi käyttöönotto, jotta tällaiset verkot voidaan ottaa käyttöön alhaisemmin kustannuksin.
2. Tällä direktiivillä vahvistetaan rakennusteknisiä töitä ja fyysistä infrastruktuuria koskevat vähimmäisvaatimukset jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämiseksi näitä aloja kokevien tiettyjen näkökohtien osalta.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tavoitteen saavuttamiseksi paremmin jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai ottaa käyttöön unionin lainsäädännön mukaisia toimenpiteitä, joilla ylitetään tässä direktiivissä vahvistetut vähimmäisvaatimukset.
4. Jos jokin tämän direktiivin säännös on ristiriidassa direktiivin 2002/21/EY, direktiivin 2002/19/EY, direktiivin 2002/20/EY, direktiivin 2002/22/EY tai direktiivin 2002/77/EY säännöksen kanssa, näiden direktiivien asiaan liittyvät säännökset ovat ensisijaisia.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä sovelletaan direktiivissä 2002/21/EY annettuja määritelmiä.
Lisäksi tässä direktiivissä tarkoitetaan
1)
’verkon ylläpitäjällä’ yleisiä viestintäverkkoja tarjoavaa tai niiden tarjoamiseen luvan saanutta yritystä sekä yritystä, joka tarjoaa käyttöön fyysistä infrastruktuuria, joka on tarkoitettu seuraavien tarjoamiseen:
a)
seuraavien tuottaminen, kuljettaminen tai jakelu:
i)
kaasu,
ii)
sähkö, mukaan lukien julkinen valaistus,
iii)
lämpö,
iv)
vesi, mukaan lukien jäte- ja viemäriveden poisjohtaminen tai käsittely sekä sadevesijärjestelmät;
b)
liikennepalvelut, mukaan lukien rautatiet, maantiet, satamat ja lentoasemat;
2)
’fyysisellä infrastruktuurilla’ mitä tahansa verkon elementtiä, johon on tarkoitus sijoittaa muita verkon elementtejä ilman, että siitä itsestään tulee aktiivinen verkon elementti, kuten putkia, mastoja, kaapelikanavia, tarkastuskaivoja, kaapelikaivoja, jakokaappeja, rakennuksia tai rakennusten sisäänkäyntejä, antennilaitteistoja, torneja ja pylväitä; kaapelit, mukaan lukien musta kuitu, sekä verkkojen elementit, joita tosiasiallisesti käytetään neuvoston direktiivin 98/83/EY (13) 2 artiklan 1 kohdassa määritellyn ihmisten käyttöön tarkoitetun veden toimittamiseen eivät ole tässä direktiivissä tarkoitettua fyysistä infrastruktuuria;
3)
’nopealla sähköisellä viestintäverkolla’ sähköistä viestintäverkkoa, joka kykenee nopeudeltaan vähintään 30 Mbit/s:n laajakaistaliityntäpalvelujen tarjoamiseen;
4)
’rakennusteknisillä töillä’ jokaista rakennustöiden, mukaan lukien maa- ja vesirakennustyöt, kokonaistulosta, joka riittää itsessään täyttämään jonkin taloudellisen tai teknisen tarkoituksen ja käsittää yhden tai useamman elementin fyysisestä infrastruktuurista;
5)
’julkisen sektorin elimellä’ valtion viranomaista, alueviranomaista tai paikallisviranomaista, julkisoikeudellista laitosta taikka yhden tai useamman tällaisen viranomaisen tai yhden tai useamman tällaisen julkisoikeudellisen laitoksen muodostamaa yhteenliittymää;
6)
’julkisoikeudellisilla laitoksilla’ elimiä, joilla on kaikki seuraavat ominaispiirteet:
a)
ne on nimenomaisesti perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita ja niillä ei ole teollista tai kaupallista luonnetta;
b)
ne ovat oikeushenkilöitä; ja
c)
niiden rahoitus on kokonaan tai suurimmaksi osaksi peräisin valtiollisilta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta; tai niiden johto on mainittujen viranomaisten tai laitosten valvonnan alainen; tai niillä on hallinto-, johto- tai valvontaelin, jonka jäsenistä valtiolliset, alueelliset tai paikalliset viranomaiset taikka muut julkisoikeudelliset laitokset nimittävät yli puolet;
7)
’kiinteistön fyysisellä infrastruktuurilla’ loppukäyttäjän sijaintipaikassa olevaa fyysistä infrastruktuuria tai laitteistoja, mukaan lukien yhteisomistuksessa olevat elementit, johon on tarkoitus sijoittaa kiinteitä ja/tai langattomia liityntäverkkoja, jos tällaiset liityntäverkot pystyvät välittämään sähköisiä viestintäpalveluja ja yhdistämään rakennuksen liityntäpisteen verkon liityntäpisteeseen;
8)
’nopeita yhteyksiä tukevalla kiinteistön fyysisellä infrastruktuurilla’ kiinteistön fyysistä infrastruktuuria, johon on tarkoitus sijoittaa nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtejä tai jonka on tarkoitus mahdollistaa tällaisten verkkojen saatavuus;
9)
’peruskorjaustöillä’ loppukäyttäjän sijaintipaikassa suoritettavia rakennustöitä, mukaan lukien maa- ja vesirakennustyöt, jotka käsittävät kiinteistön fyysistä infrastruktuuria kokonaisuudessaan tai sen merkittävää osaa koskevia rakenteellisia muutoksia ja edellyttävät rakennuslupaa;
10)
’luvalla’ toimivaltaisen viranomaisen nimenomaista tai hiljaista päätöstä menettelyssä, jota yrityksen on noudatettava rakennustöiden tai maa- ja vesirakennustöiden toteuttamiseksi laillisesti;
11)
’liityntäpisteellä’ rakennuksen sisä- tai ulkopuolella sijaitsevaa fyysistä pistettä, jonka kautta yleisiä viestintäverkkoja tarjoavat tai niiden tarjoamiseen luvan saaneet yritykset voivat liittää verkkonsa nopeita yhteyksiä tukevaan kiinteistön fyysiseen infrastruktuuriin.
3 artikla
Olemassa olevan fyysisen infrastruktuurin käyttöoikeus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisella verkon ylläpitäjällä on oikeus tarjota sähköisiä viestintäverkkoja tarjoaville tai niiden tarjoamiseen luvan saaneille yrityksille käyttöoikeuksia fyysiseen infrastruktuuriinsa nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönottoa varten. Vastavuoroisesti jäsenvaltiot voivat säätää yleisten viestintäverkkojen operaattorien oikeudesta tarjota käyttöoikeuksia fyysiseen infrastruktuuriinsa muiden verkkojen kuin sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa varten.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneen yrityksen kirjallisesta pyynnöstä millä tahansa verkon ylläpitäjällä on velvollisuus täyttää kaikki fyysisen infrastruktuurinsa käyttöoikeutta koskevat kohtuulliset pyynnöt oikeudenmukaisin ja kohtuullisin ehdoin ja edellytyksin, hinta mukaan lukien, nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönottoa varten. Tällaisessa kirjallisessa pyynnössä on määriteltävä hankkeen elementit, joiden osalta käyttöoikeutta pyydetään, mukaan lukien tarkka aikataulu.
3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että jokainen käyttöoikeuden epääminen perustuu objektiivisiin, läpinäkyviin ja oikeasuhteisiin perusteisiin, joita ovat esimerkiksi
a)
käyttöoikeuspyynnön kohteena olevan fyysisen infrastruktuurin tekninen soveltuvuus 2 kohdassa tarkoitettujen nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien sijoittamiseen;
b)
tilan saatavuus 2 kohdassa tarkoitettujen nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien sijoittamiseen, mukaan lukien verkon ylläpitäjän tulevat tilatarpeet, jotka on osoitettu riittävällä tavalla;
c)
turvallisuus- ja kansanterveysnäkökohdat;
d)
verkkojen, erityisesti kansallisen kriittisen infrastruktuurin, eheys ja turvallisuus;
e)
riski siitä, että suunnitellut sähköiset viestintäpalvelut aiheuttavat vakavia häiriöitä muiden palvelujen tarjoamiselle samassa fyysisessä infrastruktuurissa;
f)
käytettävissä olevat toteuttamiskelpoiset vaihtoehtoiset keinot saada verkon ylläpitäjältä fyysiseen verkkoinfrastruktuuriin tukkutason käyttöoikeus, joka soveltuu nopeiden sähköisten viestintäverkkojen tarjoamiseen, edellyttäen, että tällaista käyttöoikeutta tarjotaan oikeudenmukaisin ja kohtuullisin ehdoin ja edellytyksin.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että verkon ylläpitäjä ilmoittaa epäämisen syyt kahden kuukauden kuluessa täydellisen käyttöoikeuspyynnön vastaanottopäivästä.
4. Jos käyttöoikeus evätään tai erityisistä ehdoista ja edellytyksistä, hinta mukaan lukien, ei päästä yhteisymmärrykseen kahden kuukauden kuluessa käyttöoikeutta koskevan pyynnön vastaanottopäivästä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kumpi tahansa osapuoli voi saattaa asian toimivaltaisen kansallisen riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi.
5. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että edellä 4 kohdassa tarkoitettu kansallinen riitojenratkaisuelin antaa suhteellisuusperiaatteen täysimääräisesti huomioon ottaen sitovan päätöksen 4 kohdassa tarkoitetun riidan ratkaisemiseksi, mukaan lukien tarvittaessa oikeudenmukaisten ja kohtuullisten ehtojen ja edellytysten, hinta mukaan lukien, vahvistaminen.
Kansallisen riitojenratkaisuelimen on ratkaistava riita mahdollisimman lyhyessä ajassa ja joka tapauksessa poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta neljän kuukauden kuluessa täydellisen pyynnön vastaanottopäivästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta osapuolten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
Jos riita koskee sähköisen viestintäverkon tarjoajan infrastruktuurin käyttöoikeutta ja kansallinen riitojenratkaisuelin on kansallinen sääntelyviranomainen, sen on tarvittaessa otettava huomioon direktiivin 2002/21/EY 8 artiklassa esitetyt tavoitteet. Riitojenratkaisuelimen mahdollisesti määrittämän hinnan osalta on varmistettava, että käyttöoikeuden tarjoajalla on tosiasiallinen mahdollisuus kattaa kustannuksensa, ja siinä on otettava huomioon pyydetyn käyttöoikeuden vaikutus käyttöoikeuden tarjoajan liiketoimintasuunnitelmaan, mukaan lukien käyttöoikeuspyynnön saaneen verkon ylläpitäjän tekemät investoinnit erityisesti nopeiden sähköisten viestintäpalvelujen tarjoamiseen käytettäviin fyysisiin infrastruktuureihin.
6. Tämän artiklan soveltaminen ei rajoita fyysisen infrastruktuurin omistajan omistusoikeutta, kun verkon ylläpitäjä ei ole omistaja, eikä muiden kolmansien osapuolten, kuten maanomistajien ja yksityisomaisuuden omistajien, omistusoikeutta.
4 artikla
Fyysistä infrastruktuuria koskeva avoimuus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että voidakseen pyytää käyttöoikeutta fyysiseen infrastruktuuriin 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti jokaisella yleisiä viestintäverkkoja tarjoavalla tai niiden tarjoamiseen luvan saaneella yrityksellä on pyynnöstä oikeus saada seuraavat vähimmäistiedot minkä tahansa verkon ylläpitäjän olemassa olevasta fyysisestä infrastruktuurista:
a)
sijainti ja reitti;
b)
infrastruktuurin tyyppi ja nykyinen käyttö; ja
c)
yhteyspiste.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käyttöoikeuksia pyytävä yritys täsmentää alueen, jolla se aikoo ottaa käyttöön nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtejä.
Jäsenvaltiot voivat sallia vähimmäistietojen saannin rajoittamisen ainoastaan, jos se katsotaan välttämättömäksi verkkojen turvallisuuden ja eheyden, kansallisen turvallisuuden, kansanterveyden tai yleisen turvallisuuden, luottamuksellisuuden tai yritys- ja liikesalaisuuksien kannalta.
2. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että jokainen julkisen sektorin elin, jolla tehtäviensä vuoksi on hallussaan sähköisessä muodossa 1 kohdassa tarkoitettujen vähimmäistietojen osia jonkin verkon ylläpitäjän fyysisestä infrastruktuurista, antaa ne saataville keskitetyn tietopisteen kautta sähköisessä muodossa ennen 1 päivää tammikuuta 2017, ja jäsenvaltioiden on edellytettävä, että tällaiset julkisen sektorin elimet antavat ne pyynnöstä yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien tai niiden tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten saataville, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta 1 kohdassa tarkoitettuihin rajoituksiin. Näiden tietojen mahdolliset päivitykset ja julkisen sektorin elimen vastaanottamat uudet 1 kohdassa tarkoitettujen vähimmäistietojen osat on annettava keskitetyn tietopisteen saataville kahden kuukauden kuluessa niiden vastaanottopäivästä. Tätä määräaikaa voidaan pidentää enintään yhdellä kuukaudella, jos se on tarpeen toimitettujen tietojen luotettavuuden varmistamiseksi.
3. Keskitetyn tietopisteen saataville 2 kohdan nojalla annettujen vähimmäistietojen on oltava käytettävissä viipymättä keskitetyn tietopisteen kautta sähköisessä muodossa ja oikeasuhteisin, syrjimättömin ja läpinäkyvin ehdoin. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vähimmäistiedot annetaan saataville tämän kohdan mukaisesti keskitetyn tietopisteen kautta viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2017.
4. Jos 1 kohdassa tarkoitetut vähimmäistiedot eivät ole saatavilla keskitetyn tietopisteen kautta, jäsenvaltioiden on vaadittava, että verkon ylläpitäjät antavat nämä tiedot yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneen yrityksen käyttöön nimenomaisesta kirjallisesta pyynnöstä. Tällaisessa pyynnössä on täsmennettävä alue, jota aiotaan käyttää nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönottoon. Tiedot on annettava käyttöön kahden kuukauden kuluessa kirjallisen pyynnön vastaanottopäivästä oikeasuhteisin, syrjimättömin ja läpinäkyvin ehdoin, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta 1 kohdassa tarkoitettuihin rajoituksiin.
5. Yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneen yrityksen nimenomaisesta kirjallisesta pyynnöstä jäsenvaltioiden on vaadittava, että verkon ylläpitäjät täyttävät kohtuulliset pyynnöt, jotka koskevat paikan päällä tehtäviä selvityksiä niiden fyysisen infrastruktuurin yksittäisistä elementeistä. Tällaisessa pyynnössä on täsmennettävä ne kyseisen verkon elementit, joita nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönotto koskee. Yksilöityjen verkkoelementtien paikan päällä tehtävät selvitykset on sallittava oikeasuhteisin, syrjimättömin ja läpinäkyvin ehdoin kuukauden kuluessa kirjallisen pyynnön vastanottopäivästä, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta 1 kohdassa tarkoitettuihin rajoituksiin.
6. Jos tässä artiklassa säädetyistä oikeuksista ja velvoitteista syntyy riitaa, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kumpi tahansa osapuoli voi saattaa riidan kansallisen riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi. Kansallisen riitojenratkaisuelimen on suhteellisuusperiaate täysimääräisesti huomioon ottaen annettava sitova päätös riidan ratkaisemiseksi mahdollisimman lyhyessä ajassa ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta joka tapauksessa kahden kuukauden kuluessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta osapuolten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
7. Jäsenvaltiot voivat säätää 1-5 kohdassa säädettyjä velvoitteita koskevista vapautuksista tapauksissa, joissa olemassa olevien fyysisten infrastruktuurien ei katsota teknisesti soveltuvan nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoon, tai kun on kyse kansallisesta kriittisestä infrastruktuurista. Tällaiset vapautukset on perusteltava asianmukaisesti. Asianomaisille osapuolille on annettava mahdollisuus esittää huomautuksensa ehdotetuista vapautuksista kohtuullisessa ajassa. Kaikki tällaiset vapautukset on ilmoitettava komissiolle.
8. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisiä viestintäverkkoja tarjoavat tai niiden tarjoamiseen luvan saaneet yritykset, jotka saavat käyttöönsä tietoja tämän artiklan nojalla, toteuttavat asianmukaiset toimenpiteet luottamuksellisuuden sekä yritys- ja liikesalaisuuksien noudattamiseksi.
5 artikla
Rakennusteknisten töiden koordinointi
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisella verkon ylläpitäjällä on oikeus neuvotella yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien tai niiden tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten kanssa sopimuksista, jotka koskevat rakennusteknisten töiden koordinointia nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönottoa varten.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokainen joko kokonaan tai osittain julkisista varoista rahoitettavia rakennusteknisiä töitä suoraan tai välillisesti suorittava verkon ylläpitäjä täyttää läpinäkyvin ja syrjimättömin ehdoin kaikki yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien tai niiden tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten esittämät kohtuulliset pyynnöt, jotka koskevat rakennusteknisten töiden koordinointia läpinäkyvin ja syrjimättömin ehdoin nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönottoa varten. Tällaiseen pyyntöön on suostuttava, edellyttäen
a)
ettei tämä lisää alun perin suunniteltujen rakennusteknisten töiden kustannuksia, mukaan lukien lisäviivästyksistä aiheutuvat kustannukset;
b)
ettei tämä haittaa töiden koordinoinnin valvontaa; ja
c)
että koordinointipyyntö jätetään mahdollisimman pian ja joka tapauksessa vähintään kuukautta ennen kuin lopulliseen hankkeeseen haetaan lupaa toimivaltaisilta viranomaisilta.
Jäsenvaltiot voivat antaa rakennusteknisten töiden koordinointiin liittyvien kustannusten jakamista koskevia sääntöjä.
3. Jos 2 kohdassa tarkoitettua sopimusta rakennusteknisten töiden koordinoinnista ei saada aikaan kuukauden kuluessa muodollisen neuvottelupyynnön vastaanottopäivästä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että osapuolilla on oikeus saattaa asia toimivaltaisen kansallisen riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että edellä 3 kohdassa tarkoitettu kansallinen riitojenratkaisuelin antaa suhteellisuusperiaatteen täysimääräisesti huomioon ottaen päätöksen 3 kohdan mukaisesti vireille pannun riidan ratkaisemiseksi, mukaan lukien tarvittaessa oikeudenmukaisten ja syrjimättömien ehtojen, edellytysten ja maksujen määrittäminen.
Kansallisen riitojenratkaisuelimen on ratkaistava riita mahdollisimman lyhyessä ajassa ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta joka tapauksessa kahden kuukauden kuluessa täydellisen pyynnön vastaanottopäivästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta osapuolten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
5. Jäsenvaltiot voivat säätää tässä artiklassa säädettyjä velvoitteita koskevista vapautuksista merkitykseltään esimerkiksi arvon, koon tai keston suhteen vähäisten rakennusteknisten töiden osalta tai kun on kyse kansallisesta kriittisestä infrastruktuurista. Tällaiset vapautukset on perusteltava asianmukaisesti. Asianomaisille osapuolille on annettava mahdollisuus esittää huomautuksensa ehdotetuista vapautuksista kohtuullisessa ajassa. Kaikki tällaiset vapautukset on ilmoitettava komissiolle.
6 artikla
Suunniteltuja rakennusteknisiä töitä koskeva avoimuus
1. Edellä 5 artiklassa tarkoitettujen, rakennusteknisten töiden koordinointia koskevien sopimusten neuvottelemiseksi jäsenvaltioiden on vaadittava, että verkon ylläpitäjä antaa yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneen yrityksen nimenomaisesta kirjallisesta pyynnöstä seuraavat vähimmäistiedot fyysiseen infrastruktuuriinsa liittyvistä meneillään olevista tai suunnitelluista rakennusteknisistä töistä, joihin on myönnetty lupa, joiden lupamenettely on vireillä tai joihin aiotaan hakea ensimmäistä kertaa lupaa toimivaltaisilta viranomaisilta seuraavien kuuden kuukauden aikana:
a)
töiden sijainti ja tyyppi;
b)
kyseeseen tulevat verkkoelementit;
c)
töiden arvioitu aloituspäivä ja kesto; sekä
d)
yhteyspiste.
Yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneen yrityksen pyynnössä on täsmennettävä alue, jolla se aikoo ottaa käyttöön nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtejä. Verkon ylläpitäjien on annettava pyydetyt tiedot kahden viikon kuluessa kirjallisen pyynnön vastaanottopäivästä oikeasuhteisin, syrjimättömin ja läpinäkyvin ehdoin. Jäsenvaltiot voivat sallia vähimmäistietojen saannin rajoittamisen ainoastaan, jos se katsotaan välttämättömäksi verkkojen turvallisuuden ja eheyden, kansallisen turvallisuuden, kansanterveyden tai yleisen turvallisuuden, luottamuksellisuuden tai yritys- ja liikesalaisuuksien kannalta.
2. Verkon ylläpitäjä voi evätä 1 kohdassa tarkoitetun pyynnön, jos
a)
se on asettanut pyydetyt tiedot julkisesti saataville sähköisessä muodossa; tai
b)
nämä tiedot ovat käytettävissä keskitetyn tietopisteen kautta.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että verkon ylläpitäjä antaa 1 kohdassa tarkoitetut pyydetyt vähimmäistiedot saataville keskitetyn tietopisteen kautta.
4. Jos tässä artiklassa säädetyistä oikeuksista ja velvoitteista syntyy riitaa, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kumpi tahansa osapuoli voi saattaa riidan kansallisen riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi. Kansallisen riitojenratkaisuelimen on suhteellisuusperiaate täysimääräisesti huomioon ottaen annettava sitova päätös riidan ratkaisemiseksi mahdollisimman lyhyessä ajassa ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta joka tapauksessa kahden kuukauden kuluessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta osapuolten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
5. Jäsenvaltiot voivat säätää tässä artiklassa säädettyjä velvoitteita koskevista vapautuksista arvoltaan vähäisten rakennusteknisten töiden osalta tai kun kyse on kansallisesta kriittisestä infrastruktuurista. Tällaiset vapautukset on perusteltava asianmukaisesti. Asianomaisille osapuolille on annettava mahdollisuus esittää huomautuksensa ehdotetuista vapauksista kohtuullisessa ajassa. Kaikki tällaiset vapautukset on ilmoitettava komissiolle.
7 artikla
Lupien myöntämismenettely
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki asiaankuuluvat tiedot ehdoista ja menettelyistä, joita sovelletaan nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönoton edellyttämien rakennusteknisten töiden lupien myöntämiseen, mukaan lukien kaikki tiedot näihin elementteihin sovellettavista vapautuksista joidenkin tai kaikkien kansallisessa lainsäädännössä edellytettyjen lupien osalta, ovat saatavilla keskitetyn tietopisteen kautta.
2. Jäsenvaltiot voivat säätää jokaisen yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneen yrityksen oikeudesta jättää sähköisessä muodossa keskitetyn tietopisteen kautta sellaisia lupia koskevia hakemuksia, joita tarvitaan nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönoton edellyttämiin rakennusteknisiin töihin.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että toimivaltaiset viranomaiset myöntävät tai epäävät luvat neljän kuukauden kuluessa täydellisen lupahakemuksen vastaanottopäivästä, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta muihin, menettelyn tai muutoksenhakumenettelyjen asianmukaista toteutusta varten asetettuihin erityisiin määräaikoihin tai velvoitteisiin, joita sovelletaan lupamenettelyyn kansallisen tai unionin lainsäädännön mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tätä määräaikaa voidaan poikkeuksellisesti pidentää asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa. Pidennyksen olisi oltava lyhin mahdollinen luvan myöntämiseksi tai epäämiseksi tarvittava. Mahdolliset epäämiset on perusteltava asianmukaisesti puolueettomin, läpinäkyvin, syrjimättömin ja oikeasuhteisin perustein.
4. Jäsenvaltiot voivat varmistaa, että jokaisella yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneella yrityksellä, joka on kärsinyt vahinkoa 3 artiklan mukaisesti sovellettavien määräaikojen noudattamatta jättämisestä, on oikeus saada kärsimästään vahingosta korvaus kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
8 artikla
Kiinteistön fyysinen infrastruktuuri
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki loppukäyttäjän sijaintipaikassa olevat uudisrakennukset, mukaan lukien niiden yhteisomistuksessa olevat elementit, joita koskevat rakennuslupahakemukset on jätetty 31 päivän joulukuuta 2016 jälkeen, varustetaan nopeita yhteyksiä tukevalla kiinteistön fyysisellä infrastruktuurilla verkon liityntäpisteisiin saakka. Samaa velvoitetta sovelletaan peruskorjaustöihin, joita koskevat rakennuslupahakemukset on jätetty 31 päivän joulukuuta 2016 jälkeen.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki monen asunnon uudisrakennukset, joita koskevat rakennuslupahakemukset on jätetty 31 päivän joulukuuta 2016 jälkeen, varustetaan liityntäpisteellä. Samaa velvoitetta sovelletaan monen asunnon kiinteistöjen peruskorjaustöihin, joita koskevat rakennuslupahakemukset on jätetty 31 päivän joulukuuta 2016 jälkeen.
3. Tämän artiklan mukaisesti varustetut kiinteistöt ovat voivat saada vapaaehtoisen ”laajakaistavalmis”-merkinnän jäsenvaltioissa, jotka ovat päättäneet ottaa tällaisen merkinnän käyttöön.
4. Jäsenvaltiot voivat säätää 1 ja 2 kohdassa säädettyjä velvoitteita koskevista vapautuksista tietyntyyppisten rakennusten, erityisesti omakotitalojen, tai peruskorjaustöiden osalta tapauksissa, joissa näiden velvoitteiden täyttäminen on kohtuutonta, esimerkiksi yksittäisille omistajille tai yhteisomistajille aiheutuvien kustannusten tai rakennustyypin vuoksi; tällaisia rakennustyyppejä voivat olla tietyntyyppiset muistomerkit, historialliset rakennukset, loma-asunnot, sotilaskäytössä olevat rakennukset tai muut kansalliseen turvallisuuden tarkoituksiin käytetyt rakennukset. Tällaiset vapautukset on perusteltava asianmukaisesti. Asianomaisille osapuolille on annettava mahdollisuus esittää huomautuksensa ehdotetuista vapautuksista kohtuullisessa ajassa. Kaikki tällaiset vapautukset on ilmoitettava komissiolle.
9 artikla
Kiinteistön fyysisen infrastruktuurin käyttöoikeus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisella yleisten viestintäverkkojen tarjoajalla on oikeus ottaa käyttöön verkkonsa omalla kustannuksellaan liityntäpisteeseen saakka, jollei 3 kohdan ensimmäisestä alakohdasta muuta johdu.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisella yleisten viestintäverkkojen tarjoajalla on oikeus käyttää olemassa olevaa kiinteistön fyysistä infrastruktuuria nopean sähköisen viestintäverkon käyttöönottoa varten, jos kahdentaminen on teknisesti mahdotonta tai taloudellisesti tehotonta, jollei 3 kohdan ensimmäisestä alakohdasta muuta johdu.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokainen liityntäpisteen ja kiinteistön fyysisen infrastruktuurin käyttöoikeuden haltija täyttää tarvittaessa kyseisen infrastruktuurin käyttöoikeutta koskevat yleisten viestintäverkkojen tarjoajien kohtuulliset pyynnöt oikeudenmukaisin ja syrjimättömin ehdoin ja edellytyksin, hinta mukaan lukien.
Jos 1 tai 2 kohdassa tarkoitetusta käyttöoikeudesta ei päästä sopimukseen kahden kuukauden kuluessa muodollisen käyttöoikeuspyynnön vastaanottopäivästä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kullakin osapuolella on oikeus saattaa asia toimivaltaisen kansallisen riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi, jotta voidaan arvioida, onko mainituissa kohdissa säädettyjä vaatimuksia noudatettu. Kansallisen riitojenratkaisuelimen on suhteellisuusperiaate täysimääräisesti huomioon ottaen annettava sitova päätös riidan ratkaisemiseksi mahdollisimman lyhyessä ajassa ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta joka tapauksessa kahden kuukauden kuluessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta osapuolten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
4. Jäsenvaltiot voivat myöntää vapautuksia 1-3 kohdan säännöksistä sellaisia rakennuksia varten, joiden osalta käyttöoikeus olemassa olevaan verkkoon, joka on liitetty loppukäyttäjän sijaintipaikkaan ja joka soveltuu nopeiden sähköisten viestintäpalvelujen tarjoamiseen, varmistetaan puolueettomin, läpinäkyvin, oikeasuhteisin ja syrjimättömin ehdoin ja edellytyksin.
5. Jos nopeita yhteyksiä tukevaa kiinteistön infrastruktuuria ei ole käytettävissä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisella yleisten viestintäverkkojen tarjoajalla on oikeus liittää verkkonsa tilaajan tiloihin tilaajan suostumuksella ja sillä edellytyksellä, että kolmansien osapuolten yksityisomaisuuteen kohdistuva vaikutus pidetään mahdollisimman vähäisenä.
6. Tämä artikla ei rajoita liityntäpisteen tai kiinteistön fyysisen infrastruktuurin omistajan omistusoikeutta tapauksissa, joissa kyseisen infrastruktuurin tai liityntäpisteen käyttöoikeuden haltija ei ole kyseisen infrastruktuurin tai liityntäpisteen omistaja, eikä muiden kolmansien osapuolten, kuten maanomistajien ja kiinteistönomistajien, omistusoikeutta.
Jäsenvaltiot voivat antaa sääntöjä, jotka koskevat riittävää taloudellista korvausta henkilöille, joille aiheutuu vahinkoa tässä artiklassa säädettyjen oikeuksien käytöstä.
10 artikla
Toimivaltaiset elimet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yksi tai useampi toimivaltainen elin suorittaa kunkin kansalliselle riitojenratkaisuelimelle annetun tehtävän.
2. Jäsenvaltion 1 kohdan nojalla nimeämän kansallisen riitojenratkaisuelimen on oltava oikeudellisesti erillinen ja toiminnallisesti riippumaton kaikista verkon ylläpitäjistä. Jäsenvaltiot voivat sallia kansallisen riitojenratkaisuelimen periä maksuja sille annettujen tehtävien suorittamiseen liittyvien kustannusten kattamiseksi.
3. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että kaikki osapuolet tekevät täysimääräisesti yhteistyötä kansallisen riitojenratkaisuelimen kanssa.
4. Jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi toimivaltainen elin kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla suorittamaan 4, 6 ja 7 artiklassa tarkoitetut keskitetyn tietopisteen tehtävät. Näiden tehtävien suorittamiseen liittyvien kustannusten kattamiseksi jäsenvaltiot voivat sallia maksujen perimisen keskitettyjen tietopisteiden käytöstä.
5. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kunkin tässä direktiivissä tarkoitettuja tehtäviä hoitavan tämän artiklan mukaisen toimivaltaisen elimen nimi viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2016 ja mahdolliset näitä tietoja koskevat muutokset ennen tällaisen nimeämisen tai muutoksen voimaantuloa.
6. Tässä artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten elinten päätöksiin on voitava hakea muutosta tuomioistuimessa kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
11 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä säännöistä, jotka koskevat tämän direktiivin nojalla hyväksyttyjen kansallisten toimenpiteiden rikkomisiin sovellettavia seuraamuksia, ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet niiden täytäntöönpanon varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava asianmukaisia, tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
12 artikla
Uudelleentarkastelu
Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2018 kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta. Kertomus sisältää yhteenvedon tässä direktiivissä säädettyjen toimenpiteiden vaikutuksesta ja arvion edistymisestä sen tavoitteiden saavuttamisessa, myös siitä, voitaisiinko ja millä tavoin direktiivillä edistää digitaalistrategiassa esitettyjä laajakaistatavoitteita kunnianhimoisempien tavoitteiden saavuttamista.
13 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2016. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle.
Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä heinäkuuta 2016.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
14 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
15 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 15 päivänä toukokuuta 2014.