RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 875/2013
af 2. september 2013
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse former for sukkermajs, tilberedt eller konserveret, i form af kerner, med oprindelse i Thailand, efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1225/2009
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 291, stk. 2,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 9 og artikel 11, stk. 2,
under henvisning til forslag forelagt af Europa-Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. SAGSFORLØB
1. Gældende foranstaltninger
(1)
Efter en antidumpingundersøgelse (»den oprindelige undersøgelse«) indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 682/2007 (2) en endelig antidumpingtold på importen af visse former for sukkermajs, tilberedt eller konserveret, i form af kerner, som tariferes under KN-kode ex 2001 90 30 og ex 2005 80 00, med oprindelse i Thailand (»de endelige antidumpingforanstaltninger«). Foranstaltningerne indførtes i form af en værditold på mellem 3,1 % og 12,9 %.
(2)
Forordning (EF) nr. 682/2007 (3) blev ændret ved forordning (EF) nr. 954/2008 for så vidt angår den told, der blev pålagt en virksomhed og »alle andre virksomheder«. Tolden er på mellem 3,1 % og 14,3 %. Importen fra to thailandske eksporterende producenter, fra hvilke Kommissionen havde godtaget tilsagn ved Kommissionens afgørelse 2007/424/EF (4), var undtaget fra tolden.
(3)
Ved forordning (EF) nr. 847/2009 (5) vedtog Rådet, at pristilsagn med faste minimumsimportpriser ikke længere var egnede til at modvirke de skadevoldende virkninger af dumping. De godtagne tilsagn blev derfor trukket tilbage, og tilsagnene fra 10 andre thailandske eksporterende producenter blev afvist.
2. Anmodning om en udløbsundersøgelse
(4)
Efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb (6) af de gældende endelige antidumpingforanstaltninger modtog Kommissionen den 19. marts 2012 en anmodning om indledning af en udløbsundersøgelse af disse foranstaltninger i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2. Anmodningen blev indgivet af Association Européenne des Transformateurs de Maïs Doux (AETMD) (»klageren«) på vegne af producenter, der tegner sig for en væsentlig del af den samlede produktion af sukkermajs, tilberedt eller konserveret i Unionen - i dette tilfælde mere end 50 %.
(5)
Anmodningen var begrundet med, at foranstaltningernes udløb sandsynligvis ville medføre fortsat eller fornyet dumping med deraf følgende skade for EU-erhvervsgrenen.
3. Indledning af en udløbsundersøgelse
(6)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en udløbsundersøgelse, og offentliggjorde den 19. juni 2012 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (7) (»indledningsmeddelelsen«) om indledning af en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2.
4. Undersøgelsen
4.1. Nuværende undersøgelsesperiode og betragtet periode
(7)
Undersøgelsen af sandsynligheden for fortsat dumping omfattede perioden fra den 1. april 2011 til den 31. marts 2012 (»den nuværende undersøgelsesperiode« eller »NUP«). Undersøgelsen af de tendenser, der er relevante for vurderingen af sandsynligheden for fortsat skade, omfattede perioden fra den 1. januar 2008 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).
4.2. Parter, som er berørt af proceduren
(8)
Kommissionen underrettede officielt ansøgerne, andre kendte EU-producenter, eksporterende producenter i Thailand, ikke forretningsmæssigt forbundne importører, brugere, som den vidste, var berørt af sagen, samt repræsentanterne for eksportlandet om indledningen af udløbsundersøgelsen. Interesserede parter fik mulighed for at give deres mening til kende skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(9)
Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(10)
I betragtning af det tilsyneladende store antal eksporterende producenter i Thailand og ikke forretningsmæssigt forbundne EU-importører, der var involveret i undersøgelsen, anførtes det i indledningsmeddelelsen, at man påtænkte at anvende stikprøveudtagning i overensstemmelse med grundforordningens artikel 17. For at sætte Kommissionen i stand til at afgøre, om det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i bekræftende fald at udtage en sådan, blev ovennævnte parter anmodet om at give sig til kende senest 15 dage efter indledningen af undersøgelsen og give Kommissionen de oplysninger, der var anmodet om i indledningsmeddelelsen.
(11)
Hvad angår udtagelsen af stikprøven af eksporterende producenter i Thailand, modtog Kommissionen fyldestgørende oplysninger fra 17 eksporterende producenter, hvoraf 9 havde eksporteret til Unionen i NUP. Det blev besluttet at udtage en stikprøve på 3 eksporterende producenter, hvis samlede eksport udgjorde 90 % af de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede eksport til Unionen i NUP.
(12)
Da kun en ikke forretningsmæssigt forbunden importør indsendte en besvarelse, var det ikke nødvendigt at udtage en stikprøve.
(13)
På baggrund af det store antal EU-producenter, der var berørt af proceduren, meddelte Kommissionen i indledningsmeddelelsen, at den midlertidigt havde udtaget en stikprøve af EU-producenter for at fastsætte skaden, jf. grundforordningens artikel 17. Denne foreløbige udvælgelse fandt sted på grundlag af de oplysninger, der var tilgængelige for Kommissionen i indledningsfasen og var baseret på producenternes salgs- og produktionsmængde og geografiske placering i Unionen. Den foreslåede stikprøve svarer til den største repræsentative produktionsmængde, som med rimelighed kan undersøges inden for den tid, der er til rådighed, og tegner sig for 58 % af EU-erhvervsgrenens samlede produktion. Derudover er den foreslåede stikprøve repræsentativ, hvad angår virksomhedernes geografiske placering, da den omfatter tre forskellige medlemsstater. EU-producenterne blev hørt om den mulige stikprøve på datoen for offentliggørelsen af indledningsmeddelelsen. Da ingen andre producenter gav sig til kende, og da der ikke blev fremsat bemærkninger til stikprøven, blev stikprøven bekræftet.
(14)
To interesserede parter hævdede, at stikprøven af EU-producenter kun er blevet udvalgt blandt ansøgerne, og at der burde være gjort en indsats for at udtage producenter uden for gruppen af ansøgere.
(15)
Men alle kendte EU-producenter både ansøgere og ikke-ansøgere er blevet opfordret til at samarbejde. Ti EU-producenter, både ansøgere og ikke-ansøgere, har indgivet oplysninger i forbindelse med stikprøven. Som forklaret i betragtning 13 svarer den udtagne stikprøve til den største repræsentative produktionsmængde, som med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed, og den tegner sig for 58 % af EU-erhvervsgrenens samlede produktion. Kommissionen er af den opfattelse, at den udtagne stikprøve er repræsentativ med hensyn til geografisk placering, uanset om producenterne er ansøgere eller ej. Derfor afvises påstanden.
(16)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe en afgørelse om sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping og deraf følgende skade samt om Unionens interesser. I den forbindelse udsendte Kommissionen spørgeskemaer til de eksporterende producenter og EU-producenter, der indgik i stikprøven, og til den ikke forretningsmæssigt forbundne importør. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende virksomheder:
a)
EU-producenter:
-
Bonduelle Conserve International SAS, Renescure, Frankrig
-
Compagnie Générale de Conserve France SA, Theix, Frankrig
-
Compagnie Générale de Conserve Hungary, Debrecen, Ungarn
-
Conserve Italia SCA, San Lazzaro di Savena, Italien
b)
Eksporterende producenter i Thailand:
-
Agri Sol., Ltd., Pathumthani City
-
Lampang Food Products co, Ltd., Bangkok
-
Sun Sweet Co., Ltd., Chiang Mai City.
(17)
Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(18)
Den pågældende vare er sukkermajs (Zea mays var. saccharata), i form af kerner, tilberedt eller konserveret med eddike eller eddikesyre, ikke frosne, i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 2001 90 30, og sukkermajs (Zea mays var. saccharata), i form af kerner, tilberedt eller konserveret på anden måde end med eddike eller eddikesyre, ikke frosne, undtagen varer henhørende under pos. 2006, i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 2005 80 00, med oprindelse i Thailand.
(19)
Undersøgelsen har vist, at de forskellige typer af den pågældende vare trods forskelle i opbevaring alle har samme grundlæggende biologiske og kemiske egenskaber og basalt set anvendes til samme formål.
(20)
To interesserede parter hævdede, at KN-koderne for sukkermajs ikke kun repræsenterer den pågældende vare, men omfatter betydelige mængder af konserverede babycorn, som ikke er fremstillet i Unionen, og som ikke er samme vare. De mener, at Kommissionen kan have indføjet babycorn i sine data.
(21)
Undersøgelsen fokuserede imidlertid udelukkende på den vare, der er omfattet af foranstaltningerne, hvilket udelukker babycorn, ved at anvende tilsvarende Taric-koder som grundlag for en analyse. Derfor må påstanden afvises som indholdsmæssigt ukorrekt.
2. Samme vare
(22)
Sukkermajs fremstillet og solgt i Unionen af EU-erhvervsgrenen og sukkermajs fremstillet og solgt i Thailand blev anset for i store træk at have de samme fysiske og kemiske egenskaber og samme grundlæggende anvendelsesformål som sukkermajs fremstillet i Thailand og solgt til eksport til Unionen. De anses derfor for at være identiske, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.
C. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET DUMPING
(23)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 2, blev det undersøgt, om der var sandsynlighed for, at de gældende foranstaltningers bortfald ville føre til fortsat eller fornyet dumping.
1. Indledende bemærkninger
(24)
Som nævnt i betragtning 10 blev det i indledningsmeddelelsen planlagt at anvende stikprøver i betragtning af det potentielt store antal eksporterende producenter, der gav udtryk for samarbejdsvilje. Der blev udtaget en stikprøve på tre eksporterende producenter, som tegnede sig for ca. 90 % af den samlede eksport fra de eksporterende producenter, der gav udtryk for samarbejdsvilje, med henblik på at fastsætte sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping.
(25)
Da de tre stikprøveudvalgte eksporterende producenters samlede eksportmængde udgjorde ca. 25 % af den samlede eksport fra Thailand til Unionen i NUP, måtte der anvendes oplysninger fra andre kilder såsom anmodningen om en fornyet undersøgelse og tilgængelige handelsstatistikker om eksport (fra de thailandske toldmyndigheder) og import (fra Eurostat) for at vurdere sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping.
(26)
Salg til forhandlere i Thailand, hvor varerne var beregnet til ukendte eksportmål, er ikke medtaget i fastsættelsen af dumpingmargenen.
(27)
Som i den oprindelige undersøgelse blev det konkluderet, at visse eksporterende producenter køber dele af deres salgsmængde af den pågældende vare fra eksterne leverandører. Salget af den pågældende vare, som ikke er fremstillet af de eksporterende producenter selv, er i denne undersøgelse ikke medtaget med henblik på fastsættelsen af deres respektive dumpingmargener.
2. Dumpingimport i NUP
2.1. Fastsættelse af den normale værdi
(28)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2, første punktum, blev det med hensyn til fastsættelsen af den normale værdi fastslået for hver af de tre eksporterende producenter, om deres samlede hjemmemarkedssalg af samme vare i NUP var repræsentativt i forhold til deres samlede eksportsalg til Unionen, dvs., om salgsmængden af samme vare til det hjemlige forbrug udgjorde 5 % eller derover af deres eksport af den pågældende vare til Unionen.
(29)
Hjemmemarkedssalget blev fundet repræsentativt for en af de tre virksomheder i stikprøven.
(30)
Det blev efterfølgende undersøgt, om de typer af samme vare, som denne virksomhed solgte på hjemmemarkedet, var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes til eksport til Unionen. For hver af de pågældende typer blev det fastslået, om hjemmemarkedssalget af samme vare var tilstrækkeligt repræsentativt med henblik på anvendelse af grundforordningens artikel 2, stk. 2. Salget til forbrug på hjemmemarkedet var tilstrækkeligt repræsentativt i de tilfælde, hvor det udgjorde 5 % eller derover af den samlede salgsmængde af den sammenlignelige type, der eksporteredes til Unionen.
(31)
Det blev for denne virksomhed konstateret, at kun en af varetyperne af samme vare var direkte sammenlignelig med den type, der eksporteres til Unionen. Desuden solgtes denne bestemte type også i tilstrækkeligt repræsentative mængder på hjemmemarkedet.
(32)
Det blev efterfølgende undersøgt, om varetypen for virksomheden i betragtning 31 solgtes i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4. Dette blev gjort ved at fastsætte andelen af det rentable hjemmemarkedssalg til uafhængige kunder for den pågældende varetype.
(33)
Det blev konstateret, at over 80 % af salgsmængden, der er beregnet på hjemmemarkedsforbrug var rentabel, og i henhold til artikel 2, stk. 4, blev alle transaktioner for denne varetype anvendt til at fastsætte den normale værdi.
(34)
For den type af den pågældende vare, hvor hjemmemarkedssalget var repræsentativt og foregik i normal handel, blev den normale værdi fastsat grundlag af på den faktiske hjemmemarkedspris beregnet som et vejet gennemsnit af alt hjemmemarkedssalg af den varetype i NUP.
(35)
For de to andre eksporterende producenter, hvis salg på hjemmemarkedet ikke blev fundet repræsentativt (den ene solgte ikke samme vare til forbrug på hjemmemarkedet overhovedet), og for den tredje eksporterende producent, hvis samlede salg blev fundet repræsentativt, men hvor det for en række varetyper af samme vare konstateredes, at salgsmængderne på hjemmemarkedet ikke var repræsentative, måtte den normale værdi beregnes i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 3.
(36)
Den normale værdi blev beregnet ved at lægge produktionsomkostningerne for hver varetype, der eksporteredes til Unionen, sammen med et rimeligt beløb for salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA&G) samt fortjeneste.
(37)
For de to eksporterende producenter, som solgte med henblik på hjemmemarkedsforbrug - i mængder under eller over 5 % af deres respektive salgsmængder til Unionen - anvendtes SA&G og fortjenstmargenen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 6, fra de respektive virksomheders salg i normal handel på hjemmemarkedet.
(38)
For den tredje eksporterende producent, som ikke solgte samme vare beregnet til hjemmemarkedsforbrug, blev SA&G og fortjenesten, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra a), for denne tredje eksporterende producent beregnet som et vejet gennemsnit af SA&G og fortjenesten for de to andre eksporterende producent, som omtalt i betragtning 37.
(39)
To interesserede parter var uenige i den anvendte metode, jf. betragtning 37, dvs. anvendelsen af fortjenesten med henblik på at beregne en normal værdi, når denne fortjeneste baseres på hjemmemarkedssalg i mængder under 5 % af de mængder, der blev solgt til Unionen. De mener, at når hjemmemarkedssalget ikke anses for at være i tilstrækkelig mængde til at være repræsentativt, bør fortjenesten fra disse transaktioner ikke anvendes.
(40)
Men den samme metode blev anvendt i den oprindelige undersøgelse, og i mangel af ændrede omstændigheder mener Kommissionen, at denne metode stadig er gyldig i forbindelse med denne procedure.
2.2. Fastsættelse af eksportprisen
(41)
De stikprøveudvalgte eksporterende producenters samlede salg foregik direkte til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen. Salgsprisen blev således fastsat i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales af disse uafhængige kunder i Unionen.
2.3. Sammenligning og justeringer
(42)
Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen blev foretaget på ab fabrik-basis. For at sikre en rimelig sammenligning blev der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, taget højde for forskelle, der påvirker prissammenligneligheden.
(43)
Der blev foretaget justeringer for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings- og lastningsomkostninger, provisioner og bankgebyrer, hvor det var relevant og berettiget.
(44)
Desuden blev der i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra d), og i overensstemmelse med metodologien i den oprindelige undersøgelse justeret for forskelle i handelsled for de eksporterende producenter, hvis salg på hjemmemarkedet foregår under eget mærke, men hvis salg til Unionen foregår under en forhandlers mærke. Justeringens omfang - beregnet i form af en nedsættelse af den fortjenstmargen, der anvendtes til beregning af den normale værdi, jf. betragtning 33 - blev anslået på grundlag af forholdet mellem de fortjenstmargener, som EU-erhvervsgrenen opnåede på deres egne mærker og på alle varer. Fortjenstmargenen blev således nedsat med mellem 20 % og 50 %.
(45)
To interesserede parter mente, at hjemmemarkedet i Thailand og det europæiske marked ikke kan sammenlignes, da markedets størrelse varierer, og de thailandske producenter sælger under eget mærke på hjemmemarkedet.
(46)
Der mindes for det første om, at det blev fastslået i betragtning 22, at sukkermajs, der sælges på det thailandske hjemmemarked, og sukkermajs, der blev solgt til eksport til EU-markedet, er identisk, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.
(47)
For det andet blev der på grund af forskellene i handelsled foretaget en justering af fortjenstmargenen - en nedadgående justering på mellem 20 % og 50 % af den fortjenstmargen, der fremkom som følge af salg på hjemmemarkedet og salg af egne mærker. Det svarer også til den metode, der blev anvendt i den oprindelige undersøgelse.
2.4. Dumping i NUP
(48)
Ud fra ovenstående blev dumpingmargenerne udtrykt i procent af prisen frit Unionens grænse, ufortoldet, og var på mellem 8 % og 44 %.
3. Udvikling i importen, hvis foranstaltningerne ophæves
3.1. De eksporterende producenters produktionskapacitet
(49)
Produktionen af sukkermajs er afhængig af adgangen til friskhøstet majs, der leveres til konservesfabrikken direkte efter høsten. Friskhøstet majs skal konserveres senest 24 timer efter høsten, og der er således en direkte sammenhæng mellem kapaciteten til at fremstille den pågældende vare og mængden af friskhøstet majs.
(50)
I Thailand er høstsæsonen på ca. 9-10 måneder om året, og der høstes to gange om året. Ved analysen af den disponible tekniske produktionskapacitet må der tages højde for sæsonrelaterede råvarebegrænsninger.
(51)
De tre eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, havde en samlet teknisk kapacitet på mellem 130 000-150 000 ton. Den faktiske udnyttelse af den tilgængelige tekniske kapacitet lå mellem 50 % og 80 %.
(52)
Flere interesserede parter fremførte, at selv om de var indforstået med den metode, der blev anvendt til at begrænse den tekniske kapacitet i henhold til tilgængeligheden af råmaterialer, så var den til rådighed stående uudnyttede kapacitet overdrevet.
(53)
Som allerede anført i betragtning 50 kan den tekniske kapacitet ikke fuldt ud anvendes som følge af den sæsonbetonede mangel på frisk høstede sukkermajs. Undersøgelsen har dog vist, at kapacitetsudnyttelsestallene på 80 % og derover er nået af visse producenter i stikprøven, mens andre stikprøveudtagne producenters kapacitetsudnyttelse var meget lavere. Da alle producenter har en sammenlignelig adgang til råmaterialer, kan denne lavere kapacitetsudnyttelse ikke blot forklares ved sæsonbestemt mangel på frisk høstet sukkermajs.
(54)
Ifølge oplysningerne fra den thailandske sammenslutning af fødevareproducenter steg den samlede eksportmængde fra Thailand til resten af verden støt med ca. 20 % i den betragtede periode og nåede op på 150 000-200 000 ton i NUP. Det viser, at mængden af tilgængelige sukkermajs kan stige støt og rent faktisk gør det, når eksporterende producenter har brug for supplerende mængder. I denne forbindelse bemærkes det, at den samlede produktion af »Yellow Corn« varierede fra 4,1 mio. - 4,5 mio. ton i Thailand i den betragtede periode. Selv om det anerkendes, at produktionen ikke kan skifte fra »Yellow Corn« til sukkermajs i forholdet 1 til 1, gør det blotte omfang af forskellen i produktionsmængderne det klart, at selv en lille ændring i produktionsmængderne af »Yellow Corn« til sukkermajs kan have en betydelig indvirkning på den samlede sukkermajsproduktion i Thailand.
(55)
På dette grundlag blev det fastslået, at de tre stikprøveudvalgte producenter kunne producere en yderligere mængde på ca. 40 000-60 000 ton pr. år (»effektiv uudnyttet kapacitet«), hvilket er ca. 2 til 3 gange den samlede eksport fra Thailand af den pågældende vare til Unionen.
(56)
Den faktiske uudnyttede kapacitet hos de stikprøveudtagne producenter alene kan derfor betragtes som betydelig. Desuden er der yderligere 15 kendte producenter af den pågældende vare i Thailand, som ligeledes har adgang til den omfattende produktion af sukkermajs i Thailand.
(57)
Ud fra oplysninger fra andre kilder, såsom
-
oplysninger fra de eksporterende producenters internetpræsentationer
-
oplysninger indhentet i forbindelse med stikprøveudtagningen, og
-
oplysninger indhentet i forbindelse med etableringen af databasen, jf. grundforordningens artikel 14, stk. 6
kan det konkluderes, at mindst to store eksporterende producenter, hvoraf den ene samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen uden at indgå i stikprøven (og derfor ikke fremlagde detaljerede oplysninger i denne henseende), har en samlet kapacitet på 50 000-100 000 ton.
(58)
Endelig er der ikke bevis for, at forbruget på det thailandske hjemmemarked eller tredjelandsmarkeder vil stige og dermed absorbere den øgede produktion, hvis de thailandske producenter udnytter den uudnyttede kapacitet. Nærmere bestemt er det thailandske hjemmemarked meget lille og tegnede sig i gennemsnit for kun 1 % -2 % af det samlede salg af alle stikprøveudtagne thailandske producenter. Det bekræfter, at enhver yderligere produktion af sukkermajs vil blive eksporteret fra Thailand.
3.2. EU-markedets tiltrækningskraft
(59)
Efter sammenligningen af eksportprisen for den pågældende vare til Unionen og priserne for samme vare på hjemmemarkedet fremkom følgende resultater: Priserne på hjemmemarkedet er forholdsvis høje (på grund af salg af egne mærker), og mængderne er forholdsvis små i forhold til eksportsalget. På dette grundlag er der ingen åbenbar risiko for handelsfordrejning fra salget på hjemmemarkedet til salget til Unionen, hvis foranstaltninger ophæves.
(60)
Sammenligningen af eksportpriserne for den pågældende vare til Unionen og priserne for samme vare på tredjelandsmarkeder viste, at de tre stikprøveudvalgte eksporterende producenters priser til Unionen - i gennemsnit - er 14 % højere.
(61)
Handelsstatistikker fra de thailandske toldmyndigheder bekræfter denne konklusion. Efter omregning af den logistiske vægt (dåse + majs + væske) til dåsens nettovægt (majs + væske) ved hjælp af den metode, der er angivet i anmodningen om undersøgelsen, er kiloprisen ved salg til Unionen - i gennemsnit - 5 % højere end priserne til tredjelande.
(62)
Mens en række parter har udtrykt tvivl om, hvorvidt en prisforskel på 5 % eller 14 % er tilstrækkelig til at kunne medføre en omdirigering af handelen til Unionen, viste undersøgelsen, at dette faktisk er en sandsynlighed på markedet for sukkermajs. I den foreliggende procedure opnåede en thailandsk virksomhed (Karn Corn) tidligere en toldsats, der er 8-10 % lavere end for de fleste andre thailandske eksportører. Denne fordel på 8-10 % var imidlertid tilstrækkelig til at syvdoble virksomhedens andel af eksporten fra Thailand til Unionen mellem den oprindelige undersøgelsesperiode og den nuværende undersøgelsesperiode.
(63)
Trods den gældende antidumpingtold på 3,1 % har Karn Corn mere end fordoblet sine eksportmængder til Unionen siden indførelsen af antidumpingtolden. Det viser EU-markedets tiltrækningskraft sammenlignet med andre markeder, selv i tilfælde af en mindre prisforskel.
(64)
Risikoen for omlægning af handelen fra hjemmemarkedet til EU-markedet er forholdsvis begrænset på grund af salget af egne mærker på hjemmemarkedet, men der er en væsentlig risiko for omlægning af handelen fra salg til tredjelande til EU-markedet som følge af de højere priser på EU-markedet.
(65)
Flere interesserede parter hævdede, at priserne på EU-markedet er forholdsvis mindre attraktive, når man sammenligner med priser i andre lande, f.eks. Japan. Det betyder, at risikoen for omdirigering af handelen, hvis foranstaltningerne ophæves, vil være overdrevet.
(66)
Det skal bemærkes, at salg til tredjelande behandles som en gruppe, og konklusionen i betragtning 63 er baseret på priserne til tredjelande i gennemsnit. Det anerkendes fuldt ud, at der inden for denne gruppe af tredjelande, er lande, til hvilke eksportpriserne er højere, og at der er andre tredjelande, hvor eksportpriserne er lavere. Det er klart, at jo lavere eksportpris jo større risiko for omdirigering af handelen, hvis foranstaltningerne udløber.
(67)
Endvidere hævdede en interesseret part, at de kontraktlige forbindelser med importørerne i tredjelande ikke vil gøre det let at skifte mellem kunder i forskellige lande.
(68)
Der kan være kontraktlige forbindelser mellem eksporterende producenter i Thailand og importører i forskellige tredjelande, som opretholdes på kort sigt, men der er ikke noget, der tyder på, at de kontraktlige forpligtelser ikke kunne udfases og dermed muliggøre salg til markeder med højere priser, f.eks. EU-markedet.
(69)
Endelig hævdede interesserede parter, at eksporten til visse tredjelande, f.eks. Sydkorea, ikke kan sammenlignes, idet varesammensætningen (f.eks. dåsernes størrelse) og salgsbetingelserne (f.eks. shippingbetingelser) kan være forskellige.
(70)
Der mindes om, at resultatet af sammenligningerne i betragtning 58, 59 og 60 er indikatorer for forskelle i eksportpriserne til alle tredjelande. Virkningen af alle spørgsmål vedrørende thailandsk eksport til et lille antal markeder er i sagens natur derfor generelt begrænset. Da thailandske eksportdata registreres på FOB-basis, er indvirkningen af eventuelle forskelle i shippingbetingelserne eller -omkostningerne desuden begrænset til omkostningen ved indenlandsk fragt i Thailand og kan derfor kun være ubetydelig.
(71)
Da der ikke foreligger noget bevis for, at gennemsnitsprisen til alle tredjelande ikke kan sammenlignes med eksportprisen til Unionen, er konklusionen i betragtning 63 gyldig.
4. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping
(72)
Hvis foranstaltningerne ophæves, vil det relativt højere prisniveau på EU-markedet sandsynligvis tiltrække væsentlige mængder af den pågældende vare, som allerede sælges til lavere priser i tredjelande.
(73)
De eksporterende producenter i Thailand har fortsat deres dumpingpraksis i NUP.
(74)
Den uudnyttede kapacitet i Thailand og det forhold, at priserne på EU-markedet er betydeligt højere end på tredjelandsmarkederne, fører til den konklusion, at der er risiko for en stigning i eksporten af den pågældende vare, hvis foranstaltningerne ophæves.
(75)
Der er således stor sandsynlighed for, at dumpingen fortsætter, hvis foranstaltningerne ophæves.
D. DEFINITION AF EU-ERHVERVSGRENEN
(76)
I NUP blev samme vare fremstillet af ca. 20 producenter i Unionen. Disse producenters produktion (fastsat på grundlag af oplysninger indsamlet hos de samarbejdsvillige producenter og for de øvrige EU-producenters vedkommende fastsat på grundlag oplysninger i anmodningen om en fornyet undersøgelse) anses derfor for at udgøre EU-produktionen, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1.
(77)
Som forklaret i betragtning 13 blev der på grund af det store antal EU-producenter udtaget en stikprøve. Med henblik på skadesanalysen blev der fastsat skadesindikatorer på følgende to niveauer:
-
De makroøkonomiske elementer (produktion, kapacitet, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet, gennemsnitlige enhedspriser, dumpingmargenens størrelse og genrejsning efter virkningerne af tidligere dumping) blev vurderet for EU-produktionen som helhed på grundlag af oplysninger fra de samarbejdsvillige producenter, og for de øvrige EU-producenters vedkommende blev der foretaget et skøn på grundlag af oplysningerne i anmodningen om en fornyet undersøgelse.
-
Analysen af mikroøkonomiske elementer (lagre, lønninger, rentabilitet, investeringsafkast, likviditet, evnen til at rejse kapital og investeringer) blev gennemført for EU-producenterne i stikprøven på grundlag af deres oplysninger.
E. SITUATIONEN PÅ EU-MARKEDET
1. EU-forbrug
(78)
EU-forbruget blev beregnet på grundlag af EU-erhvervsgrenens egenproduktion beregnet til EU-markedet, oplysninger om importmængden til EU-markedet indhentet fra 14.6-databasen og for de øvrige EU-producenters vedkommende på basis af oplysninger i anmodningen om en fornyet undersøgelse.
(79)
I løbet af den betragtede periode steg forbruget i Unionen med 9 %. Det faldt fra 2008 til 2009 med 5 %, men steg igen i 2010 og 2011 med hhv. 6 og 9 procentpoint (i forhold til de foregående år). Derefter lå det forholdsvist stabilt i NUP på ca. 350 000 ton.
2008
2009
2010
2011
NUP
Samlet forbrug i Unionen (ton)
318 413
301 594
320 027
351 279
347 533
Indeks (2008 = 100)
100
95
101
110
109
2. Import fra det pågældende land
a) Mængde
(80)
Importmængden for den pågældende vare fra det pågældende land til Unionen faldt med 43 % fra ca. 38 000 ton i 2008 til ca. 22 000 ton i undersøgelsesperioden. Den faldt med 15 % i 2009, yderligere med 20 procentpoint i 2010 og endnu 11 procentpoint i 2011, inden den steg svagt med 3 procentpoint i NUP.
2008
2009
2010
2011
NUP
Importmængde fra Thailand
38 443
32 616
24 941
20 710
21 856
Indeks (2008 = 100)
100
85
65
54
57
Markedsandel for importen fra Thailand (i %)
12
11
8
6
6
Prisen på import fra Thailand (EUR/ton)
835
887
806
775
807
Indeks (2008 = 100)
100
106
96
93
97
Kilde:
14.6-databasen
b) Markedsandel
(81)
De thailandske eksportørers tilsvarende markedsandel på EU-markedet i det pågældende land faldt gradvist med ca. 50 % eller 6 procentpoint i den betragtede periode, fra 12 % i 2008 til 6 % i NUP. Nærmere bestemt faldt den thailandske markedsandel fra 12 % i 2008 til 11 % i 2009, 8 % i 2010 og 6 % i 2011/NUP.
c) Priser
i) Prisudvikling
(82)
Mellem 2008 og NUP faldt den gennemsnitlige importpris for den pågældende vare med oprindelse i det pågældende land med 3 %, fra 835 EUR/ton i 2008 til 807 EUR/ton i NUP. Nærmere beskrevet steg priserne med 6 % i 2008, før de faldt med 10 procentpoint i 2010 og med yderligere 3 procentpoint i 2011. Fra 2011 til NUP steg priserne igen med 4 procentpoint.
ii) Prisunderbud
(83)
Der blev foretaget en prissammenligning for lignende varetyper mellem de eksporterende producenters og EU-erhvervsgrenens salgspriser i Unionen. Med henblik herpå blev EU-erhvervsgrenens priser ab fabrik uden rabatter og skatter sammenlignet med det pågældende lands eksporterende producenters cif-priser, Unionens grænse, behørigt justeret for konventionel told og omkostninger til losning og toldbehandling. Sammenligningen viste, at priserne på den pågældende vare med oprindelse i det pågældende land i NUP i Unionen generelt var højere end EU-erhvervsgrenens priser. På grundlag af importstatistikkerne (14.6-databasen) blev der således ikke fastlagt en underbudsmargen for hele den thailandske import til Unionen (både for samarbejdsvillige eksportører og ikke samarbejdsvillige virksomheder, uanset varesammensætningen).
3. EU-erhvervsgrenens situation
(84)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 5, undersøgte Kommissionen alle relevante økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation.
(85)
Dette marked er bl.a. karakteriseret ved, at der findes to salgskanaler, dvs. salg under producentens eget mærke og salg under detailhandlerens mærke. Den første salgskanal vil normalt afføde højere salgsomkostninger end den anden salgskanal, især med hensyn til markedsføring og reklame, og derigennem også højere salgspriser.
(86)
Undersøgelsen viste, at al import fra de samarbejdsvillige thailandske eksportører foregår i den anden kanal, altså salg under detailhandlerens mærke. Det blev derfor fundet hensigtsmæssigt i skadesanalysen, hvor det var relevant, at skelne mellem EU-erhvervsgrenens salg under eget mærke og salg under detailhandlerens mærke, da dumpingimport først og fremmest konkurrerer med EU-erhvervsgrenens samme varer solgt under detailhandlerens mærke. Denne skelnen fandt sted især med hensyn til fastsættelsen af salgsmængde, salgspriser og rentabilitet. For fuldstændighedens skyld vises og kommenteres de samlede tal imidlertid også i nedenstående tabeller (herunder både salg under eget mærke og under detailhandlerens mærke). EU-erhvervsgrenens salg under detailhandlerens mærke udgjorde i NUP ca. 70 % af EU-erhvervsgrenens samlede salgsmængde og ca. 60 % af dens salgsværdi.
(87)
Da sukkermajs kun forarbejdes i sommermånederne i Unionen, er en række skadesindikatorer næsten identiske for 2011 og NUP (1. april til 30. marts 2012). Dette gælder navnlig produktion og produktionskapacitet.
3.1. Makroøkonomiske elementer
a) Produktion
(88)
Fra et niveau på ca. 372 000 ton i 2008 faldt EU-erhvervsgrenens produktion med 8 % i den betragtede periode. Nærmere beskrevet faldt den med 25 % i 2009 og med 13 procentpoint i 2010, før den steg igen med 31 procentpoint i 2011/NUP.
2008
2009
2010
2011
NUP
Produktion (ton)
371 764
279 265
231 790
344 015
343 873
Indeks (2008 = 100)
100
75
62
93
92
b) Kapacitet og kapacitetsudnyttelsesgrad
(89)
Produktionskapaciteten var på ca. 488 000 ton i 2008, 2009 og 2010 og faldt med 9 % i 2011/NUP. Faldet skyldtes, at en af EU-producenterne i stikprøven lukkede en af sine fabrikker.
2008
2009
2010
2011
NUP
Produktionskapacitet (ton)
488 453
488 453
488 453
444 055
444 055
Indeks (2008 = 100)
100
100
100
91
91
Kapacitetsudnyttelse (i %)
76
57
47
77
77
Indeks (2008 = 100)
100
75
62
102
102
Kilde:
Undersøgelsen
(90)
Kapacitetsudnyttelsen var på 76 % i 2008. Den faldt til 57 % i 2009 og yderligere til 47 % i 2010, før den igen steg til 77 % i 2011/NUP. I den betragtede periode var kapacitetsudnyttelsen stabil, idet den faldende produktion var i tråd med den faldende produktionskapacitet.
c) Salgsmængde
(91)
EU-erhvervsgrenens salg af den produktion, der er beregnet til salg under detailhandlerens mærke på EU-markedet til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder, faldt først med 6 % i 2009, før det igen steg med 17 procentpoint i 2010 og yderligere med 24 procentpoint i 2011. Fra 2011 til NUP faldt dette salg igen med 4 procentpoint. Mellem 2008 og NUP steg salget i alt med ca. 31 %.
2008
2009
2010
2011
NUP
EU-salgsmængde (detailhandlers mærke) til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (ton)
161 544
151 058
179 562
218 876
212 425
Indeks (2008 = 100)
100
94
111
135
131
EU-salgsmængde (eget og detailhandlers mærke) til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (ton)
262 902
248 995
280 586
318 237
312 623
Indeks (2008 = 100)
100
95
107
121
119
Kilde:
Undersøgelsen
(92)
EU-erhvervsgrenens samlede salgsmængde (både under eget og under detailhandlerens mærke) af egen produktion til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet fulgte mere eller mindre et lignende mønster, dog ikke så udtalt. Først faldt salget med 5 % i 2009, hvorefter det steg med 12 procentpoint i 2010 og yderligere med 14 procentpoint i 2011. Fra 2011 til NUP faldt dette salg igen med 2 procentpoint. Mellem 2008 og undersøgelsesperioden steg salget således i alt med ca. 19 %.
d) Markedsandel
(93)
EU-erhvervsgrenen havde en markedsandel på 83 % i 2008 og 2009. Den steg til 88 % i 2010 og 91 % i 2011, før den faldt svagt til 90 % i NUP. EU-erhvervsgrenens markedsandel steg i alt med 7 procentpoint i den betragtede periode.
2008
2009
2010
2011
NUP
EU-erhvervsgrenens markedsandel (eget og detailhandlers mærke) (i %)
83
83
88
91
90
Indeks (2008 = 100)
100
100
106
110
109
Kilde:
Undersøgelsen
e) Vækst
(94)
Mellem 2008 og NUP, hvor EU-forbruget steg med 9 %, steg EU-erhvervsgrenens salgsmængde, som skulle sælges på EU-markedet under detailhandlerens mærke, med 31 %, hvorimod EU-erhvervsgrenens salgsmængde, som skulle sælges både under eget og under detailhandlerens mærke på EU-markedet, steg med 19 %. Mellem 2008 og NUP vandt EU-erhvervsgrenen ca. 7 procentpoint i markedsandele, hvorimod dumpingimporten tabte ca. 6 procentpoint i markedsandel. Det konkluderes således, at EU-erhvervsgrenen var i stand til at udnytte væksten på markedet.
f) Beskæftigelse
(95)
Beskæftigelsen i EU-erhvervsgrenen faldt først med 17 % mellem 2008 og 2009, faldt med 5 procentpoint i 2010 og steg med 11 procentpoint i 2011/NUP. Generelt set faldt EU-erhvervsgrenens beskæftigelsesniveau med 11 % i den betragtede periode, dvs. fra ca. 2 300 til 2 000 personer.
2008
2009
2010
2011
NUP
Beskæftigelse (ansatte)
2 278
1 896
1 786
2 038
2 035
Indeks (2008 = 100)
100
83
78
89
89
Kilde:
Undersøgelsen
g) Produktivitet
(96)
Produktiviteten for EU-erhvervsgrenens arbejdsstyrke, der måles som output (i ton) pr. ansat pr. år, og hvis udgangspunkt var 163 ton pr. ansat, faldt først med 10 % i 2009 og yderligere med 10 procentpoint i 2010, hvorefter den steg med 23 procentpoint i 2011 og 1 procentpoint i NUP. EU-erhvervsgrenens produktivitet steg i alt med 4 % i løbet af den betragtede periode. Denne udvikling afspejler den omstændighed, at faldet i arbejdsstyrken var mere markant end nedgangen i produktionen.
2008
2009
2010
2011
NUP
Produktivitet (ton pr. ansat)
163
147
130
169
169
Indeks (2008 = 100)
100
90
80
103
104
Kilde:
Undersøgelsen
h) Faktorer, der påvirker salgspriserne
(97)
EU-erhvervsgrenens enhedspriser ved salg af varer under detailhandlers mærke til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder steg med 7 % i 2009 og faldt med 8 procentpoint i 2010 og yderligere 5 procentpoint i 2011. Fra 2011 til NUP steg de igen med 3 procentpoint. Disse priser faldt i alt med 3 % i den betragtede periode fra 1 073 EUR/ton til 1 041 EUR/ton i NUP.
2008
2009
2010
2011
NUP
Enhedspris på EU-markedet (detailhandlers mærke) (EUR/ton)
1 073
1 152
1 057
1 008
1 041
Indeks (2008 = 100)
100
107
99
94
97
Enhedspris på EU-markedet (eget og detailhandlers mærke) (EUR/ton)
1 248
1 305
1 219
1 182
1 215
Indeks (2008 = 100)
100
105
98
95
97
Kilde:
Undersøgelsen
(98)
EU-erhvervsgrenens samlede salgspriser (på varer, der sælges både under eget mærke og under detailhandlerens mærke) til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet fulgte mere eller mindre et lignende mønster. Først steg salgspriserne med 5 % i 2009, hvorefter de faldt med 7 procentpoint i 2010 og yderligere med 3 procentpoint i 2011. Fra 2011 til NUP steg de igen med 2 procentpoint. Priserne faldt i alt med 3 % i den betragtede periode fra 1 248 EUR/ton til 1 215 EUR/ton i NUP.
i) Dumpingmargenens størrelse
(99)
Undersøgelsen har vist, at der fortsat finder dumping sted, og at de faktiske dumpingmargeners omfang (nemlig op til 44 %) ikke kan betragtes som ubetydelige.
j) Genrejsning efter tidligere dumping
(100)
De makroøkonomiske indikatorer, der er blevet gennemgået ovenfor, og de mikroøkonomiske indikatorer, der er gennemgået nedenfor, viser, at EU-erhvervsgrenen stadig befinder sig i en sårbar og udsat situation, selv om antidumpingforanstaltningerne delvis har opnået deres tilsigtede resultat ved at afhjælpe EU-producenternes skade. Resultaterne i segmentet for varer under detailhandlers mærke, som er i direkte konkurrence med importen fra Thailand, har ringe fortjeneste. EU-erhvervsgrenens salgspriser i dette markedssegment faldt med 3 % i den betragtede periode, mens produktionsomkostningerne steg med ca. 10 % i samme periode. Det er klart, at EU-erhvervsgrenen ikke har været i stand til at få dækket sine omkostninger, hvilket førte til betydelige tab. EU-erhvervsgrenen har tydeligvis ikke været i stand til at få dækket sine omkostninger, hvilket medførte væsentlige tab. Salget af sukkermajs under detailhandlers mærke har stor betydning for EU-erhvervsgrenens sukkermajsaktivitet (udgør 70 % af den samlede salgsmængde og 60 % af den samlede salgsværdi), og dette har vejet tungt i den samlede rentabilitet. Der kunne således ikke konstateres en egentlig genrejsning efter tidligere dumping, og det konkluderes, at EU-erhvervsgrenen fortsat er sårbar over for de skadevoldende virkninger af eventuel dumpingimport på EU-markedet.
3.2. Mikroøkonomiske elementer
a) Lagre
(101)
EU-erhvervsgrenens slutlagre faldt konstant i den betragtede periode. De faldt med 2 % i 2009, med 27 procentpoint i 2010, med 2 procentpoint i 2011 og med yderligere 24 procentpoint i undersøgelsesperioden. Det bør imidlertid bemærkes, at lagrene ikke er en relevant skadesindikator for den pågældende erhvervsgren. De store slutlagre skyldes den omstændighed, at høst og fremstilling af konserves normalt finder sted i slutningen af oktober hvert år. Lagrene består derfor af varer, der afventer forsendelse i perioden fra november til juli.
2008
2009
2010
2011
NUP
Slutlagre (ton)
193 834
189 741
136 703
133 884
88 108
Indeks (2008 = 100)
100
98
71
69
45
Kilde:
Undersøgelsen
b) Lønninger
(102)
Mellem 2008 og NUP faldt arbejdskraftomkostningerne med 7 %. Nærmere beskrevet faldt de med 16 % i 2009, faldt med yderligere 1 procentpoint i 2010 og steg med 10 procentpoint i 2011/NUP. Det samlede fald i den betragtede periode hænger sammen med faldet i beskæftigelsen.
2008
2009
2010
2011
NUP
Årlige arbejdskraftomkostninger (EUR)
34 343 788
28 850 250
28 370 188
31 952 596
31 923 505
Indeks (2008 = 100)
100
84
83
93
93
Kilde:
Undersøgelsen
c) Rentabilitet og investeringsafkast
(103)
I den betragtede periode faldt rentabiliteten i forbindelse med EU-erhvervsgrenens salg af varer under detailhandlerens mærke, udtrykt som en procentdel af nettosalget, fra en fortjeneste på 5,6 % i 2008 til et tab på 5,4 % i NUP.
2008
2009
2010
2011
NUP
Rentabilitet ved EU-salget (detailhandlers mærke) (% af nettosalget)
5,6 %
9,6 %
-3,3 %
-8,2 %
-5,4 %
Indeks (2008 = 100)
100
169
-59
- 145
-95
Rentabilitet ved EU-salget (eget og detailhandlers mærke) (% af nettosalget)
8,5 %
10,8 %
0,7 %
-0,5 %
1,6 %
Indeks (2008 = 100)
100
127
8
-6
19
Investeringsafkast (eget og detailhandlers mærke) (fortjeneste i % af nettoregnskabsværdien af investeringerne)
24,3 %
40,4 %
2,9 %
-3,0 %
4,4 %
Indeks (2008 = 100)
100
166
12
-13
18
Kilde:
Undersøgelsen
(104)
Fortjenesten af EU-erhvervsgrenens salg af varer til både eget og detailhandlers mærke faldt også fra 8,5 % i 2008 til 1,6 % i NUP. Faldet er således knapt så kraftigt som for salg under detailhandlerens mærke alene. Faldet i rentabiliteten forklares ved, at salgspriserne i den betragtede periode faldt med 3 %, mens produktionsomkostningerne (overvejende ubehandlet sukkermajs og dåser) steg med 5 % i samme periode. EU-erhvervsgrenen har tydeligvis ikke været i stand til at få væltet de øgede produktionsomkostninger over på kunderne.
(105)
Investeringsafkastet udtrykt som fortjenesten i procent (for salg både under eget mærke og under detailhandlerens mærke) af nettoregnskabsværdien af investeringerne fulgte i det store hele ovennævnte tendens i rentabiliteten. Det faldt fra ca. 24,3 % i 2008 til 4,4 % i NUP, dvs. et fald på 82 % i den betragtede periode.
d) Likviditet og evne til at tilvejebringe kapital
(106)
Nettolikviditeten fra driftsaktiviteterne var på ca. 27 000 EUR i 2008. Den steg til ca. 23 mio. EUR i 2009 og til ca. 58 mio. EUR i 2010, før den faldt igen til ca. 8 mio. EUR i 2011. Fra 2011 til NUP steg den igen med 11 mio. EUR. Ingen af de samarbejdende EU-producenter anførte, at de havde haft vanskeligt ved at tilvejebringe kapital.
2008
2009
2010
2011
NUP
Likviditet (eget og detailhandlers mærke) (EUR)
26 698
23 239 572
58 654 064
7 845 330
11 077 815
Indeks (2008 = 100)
100
87 047
219 698
29 386
41 494
Kilde:
Undersøgelsen
e) Investeringer
(107)
EU-erhvervsgrenens årlige investeringer i produktionen af samme vare steg med 45 % fra 2008 til 2009, faldt med 34 procentpoint fra 2009 til 2010, steg med 57 procentpoint i 2011 og faldt endelig med 4 procentpoint fra 2011 til NUP. Alt i alt steg investeringerne i den betragtede periode med 64 % og var beregnet på vedligeholdelse og fornyelse af det eksisterende udstyr og ikke til kapacitetsforøgelse.
2008
2009
2010
2011
NUP
Nettoinvesteringer (EUR)
6 590 078
9 545 749
7 329 354
11 093 136
10 802 751
Indeks (2008 = 100)
100
145
111
168
164
Kilde:
Undersøgelsen
4. Konklusion om skade
(108)
En række indikatorer udviklede sig negativt mellem 2008 og NUP. Investeringsafkastet faldt, produktionsmængden faldt med 8 %, produktionskapaciteten faldt med 9 %, og beskæftigelsen faldt med 11 %. Hvad angår den lavere produktion, bemærkes, at høstudbyttet i 2008 var bedre end forventet og førte til en højere produktion for EU-erhvervsgrenen samme år. I samme periode blev importen fra Thailand (som hovedsagelig faktureres i dollars) mere attraktiv på grund af en svagere dollar. Stigningen i forsyningen af både EU- og thailandske sukkermajs faldt sammen med den økonomiske og finansielle krise i Unionen, hvilket påvirkede forbruget. Som følge heraf kunne den øgede EU-produktion ikke til fulde afsættes på EU-markedet. Dette førte til en nedsat produktion og lagernedbringelser i de følgende år, men dette kan ikke til fulde forklare den forvoldte skade.
(109)
EU-fortjenestens rentabilitet på sukkermajs (både under eget og detailhandlers mærke) faldt markant i den betragtede periode. Segmentet for detailhandlers mærke, hvor EU-erhvervsgrenen var udsat for konkurrence fra den thailandske import, er tydeligvis tabsgivende (rentabiliteten faldt fra en fortjeneste på over 5 % i 2008 til et tab på over 5 % i NUP). EU-producenterne sænkede deres salgspriser på EU-markedet med 3 % og var i stand til at genvinde markedsandel på bekostning af fortjenesten. Erhvervsgrenen har brug for salg under detailhandlers mærke, da der ikke er tilstrækkelig efterspørgsel efter eget mærke, og da detailhandlersalget udgør ca. 60 % af den samlede salgsværdi, faldt den samlede fortjeneste fra 8,5 % til 1,6 % i den betragtede periode.
(110)
Visse indikatorer antyder, at erhvervsgrenen ved hjælp af foranstaltningerne genvandt sin position. Importmængden fra Thailand og den tilsvarende markedsandel blev næsten halveret, fra 12 % i 2008 til kun 6 % i NUP. EU-erhvervsgrenens markedsandel steg fra 83 % i 2008 til 90 % i NUP. Desuden underbød de gennemsnitlige priser på importen fra Thailand i NUP ikke EU-erhvervsgrenens priser, men samtidig hindrede de EU-erhvervsgrenen i at vælte omkostningsstigningerne over på kunderne. Andre indikatorer viste en positiv udvikling. Kapacitetsudnyttelsen steg med 2 % i den betragtede periode og var forholdsvis høj med 77 % i NUP. EU-erhvervsgrenens salgsmængde af varer under detailhandlers mærke, som er i direkte konkurrence med den thailandske import, steg med 31 %, og det samlede salg for begge segmenter steg med 19 %. Investeringerne steg med 64 %. Disse faktorer viser, at erhvervsgrenen var i stand til at genrejse sig. EU-erhvervsgrenen var dog ikke i stand til at nå en tilfredsstillende fortjeneste til at bevare en væsentlig markedsandel på et marked, hvor kun EU-erhvervsgrenen og den thailandske import konkurrerer (importen fra andre tredjelande er spredt og uden betydning).
(111)
Konkurrencesituationen på EU-markedet er ganske rigtigt delikat. På den ene side er EU-erhvervsgrenen i segmentet for varer under eget mærke ikke udsat for udefra kommende konkurrence. Mærkeejerne har en stærk forhandlingsposition over for detailhandlerne. Det er nemlig dem, der sætter priserne. Markedet er derudover konsolideret med de fire producenter, der indgår i stikprøven, som har en markedsandel på 54 %. På den anden side har detailhandlerne en stærk position i segmentet for private mærker. På grund af konkurrencen både i og uden for Unionen er priserne konstant under pres. Det er derfor vanskeligt for EU-producenterne at vælte stigninger i produktionsomkostningerne (overvejende sukkermajs og dåser) over på kunderne (EU-erhvervsgrenens produktionsomkostninger er steget med 5 % i den betragtede periode) som følge af prispresset fra den thailandske import.
(112)
EU-erhvervsgrenen har tydeligvis været i stand til at øge sin markedsandel ved at prioritere mængderne og ikke priserne. Man kan dog ikke se bort fra, at hovedparten af sukkermajsaktiviteten (detailhandlers mærke) ikke har været rentabel. Det kan derfor konkluderes, at EU-erhvervsgrenen stadig befinder sig i en sårbar og udsat situation.
(113)
Flere parter har bemærket, at EU-erhvervsgrenen har genrejst sig, eftersom en række indikatorer er blevet forbedret, og navnlig i betragtning af EU-erhvervsgrenens store markedsandel og det negative underbud.
(114)
Det er rigtigt, at skadesbilledet for EU-erhvervsgrenen er blandet. Antidumpingforanstaltningerne har delvis opfyldt deres mål ved at fjerne noget af den skade, der påførtes EU-erhvervsgrenen som følge af dumpingimporten fra Thailand. Når man tager hensyn til den lave og faldende rentabilitet, er EU-erhvervsgrenens situation dog generelt stadig skrøbelig.
(115)
Det negative prisunderbud og den kraftige markedsandel for EU-erhvervsgrenen tyder ikke automatisk på, at der ikke er tale om skade. Situationen for den fortsatte dumpingimport fra Thailand (med dumpingmargener på op til 44 %) har ført til et pristryk på EU-markedet. EU-erhvervsgrenen har i et forsøg på at genvinde tabte markedsandele holdt priserne nede, hvilket har resulteret i en forringelse af rentabiliteten.
(116)
En interesseret part hævdede, at skadesvurderingen burde baseres på EU-erhvervsgrenens samlede resultater og ikke kun på resultaterne i et markedssegment.
(117)
I overensstemmelse med den oprindelige undersøgelse er skadesvurderingen baseret på EU-erhvervsgrenens samlede resultater (eget mærke og detailhandlerens mærke) samt for så vidt angår detailhandlerens mærke på en række skadesindikatorer (rentabilitet, salg og salgspriser). Der er ingen ændrede omstændigheder, som ville kunne berettige en afvigelse fra denne metode, der gælder for vurderingen af EU-erhvervsgrenens situation. Som omhandlet i betragtning 84 og 85 er markedet for sukkermajs stadig kendetegnet af, at de findes to salgskanaler, og at al import fra de samarbejdsvillige thailandske eksportører vedrørte salgskanalen for detailhandlerens mærke. Dertil kommer, at det i betragtning af den lave og faldende rentabilitet ikke vil ændre på konklusionen, at EU-erhvervsgrenen befinder sig i en skrøbelig situation, selv om kun EU-erhvervsgenens samlede resultater ville blive medregnet. På grundlag af ovenstående blev påstanden afvist.
(118)
To interesserede parter hævdede, at EU-erhvervsgrenens manglende evne meget vel kunne være en følge af konkurrencen inden for Unionen.
(119)
Men situationen på EU-markedet med hensyn til konkurrence er ikke grundlæggende forskellig fra situationen i den betragtede periode i den oprindelige undersøgelse (to salgskanaler og ca. 20 EU-producenter). Ikke desto mindre opnåede EU-erhvervsgrenen en fortjeneste i 2002 på over 20 % (eget mærke og detailhandlerens mærke) og 17 % på detailhandlerens mærke, før eksporten fra Thailand begyndte at trænge ind på EU-markedet til dumpingpriser. Det viser, at konkurrencen i Unionen ikke forhindrer EU-erhvervsgrenen i at opnå gode fortjenstmargener. Det er derimod den fortsatte tilstedeværelse af dumpingimporten og det deraf følgende pristryk, som forhindrer EU-erhvervsgrenen i at øge sine priser.
F. SANDSYNLIGHED FOR FORNYET SKADE
(120)
Ud fra ovenstående tendenser har antidumpingforanstaltningerne til dels opnået deres tilsigtede resultat ved at afhjælpe EU-producenternes skade. Samtidig befinder erhvervsgrenen sig stadig i en sårbar og udsat situation, hvilket fremgår af den negative udvikling i en række skadesindikatorer.
(121)
Som nævnt ovenfor har de thailandske eksportører uudnyttet kapacitet og kan derfor på kort tid øge deres eksport. Derudover bekræfter de thailandske handelsstatistikker, at Thailand har eksporteret ca. 140 000 ton til tredjelande i 2011, hvilket er ca. 7 gange så meget som den thailandske eksport til Unionen. På grund af de mere fordelagtige priser på EU-markedet i forhold til visse tredjelandsmarkeder er det sandsynligt, at væsentlige mængder, der på nuværende tidspunkt eksporteres til disse lande, vil blive omdirigeret til EU-markedet, hvis antidumpingforanstaltningerne udløber. En så markant udvikling blev allerede observeret i den oprindelige undersøgelse, da markedsandelen for importen fra Thailand til EU næsten fordobledes på kun tre år, dvs. fra 6,8 % i 2002 til 12,7 % i 2005.
(122)
Ud fra ovenstående kan det således konkluderes, at der er sandsynlighed for fortsat skade, hvis foranstaltningerne ophæves.
(123)
Flere interesserede parter har udtrykt tvivl om konklusionen, for så vidt angår sandsynligheden for fornyet skade. Det hævdedes især, at en 5 % prisforskel mellem Unionens og tredjelandenes markeder er for lille til at omdirigere eksporten af sukkermajs til EU-markedet. Denne påstand er allerede behandlet i betragtning 61. Det hævdes desuden, at majs ikke er en vare, der let kan udskiftes mellem markederne. Denne påstand er dog ikke underbygget og svarer ikke til resultaterne af denne undersøgelse.
(124)
Selv om sandsynligheden for fornyet skade er en prospektiv vurdering, er den baseret på de kendsgerninger, der er nævnt i betragtning 121. Derfor afvises påstanden.
G. UNIONENS INTERESSER
(125)
Det blev i henhold til grundforordningens artikel 21 undersøgt, om opretholdelse af de gældende antidumpingforanstaltninger ville være i strid med Unionens interesser som helhed. Fastlæggelsen af Unionens interesser var baseret på en vurdering af alle de involverede parters interesser. Alle interesserede parter fik, jf. grundforordningens artikel 21, stk. 2, mulighed for at fremsætte bemærkninger.
1. EU-Erhvervsgrenens interesser
(126)
Som nævnt ovenfor befinder EU-erhvervsgrenen sig stadig i en skrøbelig og udsat situation. Den vil anvende den lettelse, der opstår ved en videreføring af foranstaltningerne, til at hæve sine salgspriser (især for detailhandlers mærke) til at dække de øgede produktionsomkostninger. Dette ville give erhvervsgrenen mulighed for at forbedre den finansielle situation.
2. Forbrugeres og detailhandleres interesser
(127)
Kommissionen søgte at samarbejde med mere end 40 importører/detailhandlere og to forbruger-/brancheorganisationer. Kun én detailhandler samarbejdede. Virksomhedens import udgjorde en brøkdel af den samlede import fra Thailand i NUP. Sukkermajsaktivitetens omsætning var ubetydelig i forhold til den samlede omsætning. Desuden var der en meget høj fortjeneste på videresalget af sukkermajs i NUP. Disse faktorer viser, at detailhandlerne ikke vil blive udsat for uforholdsmæssigt store virkninger, hvis foranstaltningerne forlænges.
(128)
Samtidig indsendte en række brancheorganisationer bemærkninger og deltog i en høring. De påstod, at antidumpingforanstaltningerne burde ophæves på grund af den lave og faldende markedsandel for den thailandske import, som falder sammen med EU-erhvervsgrenens høje og stigende markedsandel.
(129)
Hvad angår forbrugerne, er den gennemsnitlige udgift pr. husholdning meget begrænset, nemlig op til 5 EUR om året. I betragtning af de nuværende foranstaltningernes beskedne niveau vil virkningerne af en opretholdelse af foranstaltningerne sandsynligvis blive ubetydelig for forbrugerne.
(130)
I lyset af ovennævnte og i betragtning af det generelt lave samarbejdsniveau konkluderes det, at detailhandlernes og forbrugernes situation i Unionen næppe vil blive påvirket væsentligt af de foreslåede foranstaltninger.
3. Risiko for forsyningsproblemer/konkurrence på EU-markedet
(131)
Man bør først og fremmest erindre, at antidumpingforanstaltninger ikke har til formål at hindre adgangen til Unionen for de importvarer, der er belagt med told, men at afhjælpe virkningerne af den markedsforvridning, der er opstået som følge af dumpingimportens tilstedeværelse.
(132)
EU-forbruget steg med 9 % i NUP og var på ca. 350 000 ton. EU-erhvervsgrenens kapacitet lå konstant over EU-forbruget i den betragtede periode og var på ca. 440 000 ton i NUP. Der er tilstrækkelig konkurrence mellem EU-producenterne. Med en kapacitetsudnyttelse på 77 % i NUP har EU-erhvervsgrenen tilsyneladende uudnyttet kapacitet til at øge sin produktion yderligere i tilfælde af øget efterspørgsel. Importen fra andre tredjelande, navnlig USA og Kina, kan også dække en del af efterspørgslen. Det skal, jf. ovenfor, bemærkes, at antidumpingforanstaltningerne ikke har til formål at stoppe importen fra Thailand til Unionen. I betragtning af foranstaltningernes lave niveau kan det forventes, at den thailandske import fortsat vil have en vis markedsandel på EU-markedet.
(133)
Ud fra ovenstående kan det ikke konkluderes, at en opretholdelse af antidumpingforanstaltningerne med sandsynlighed vil føre til forsyningsproblemer på EU-markedet eller til en begrænsning af konkurrencen på EU-markedet.
4. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(134)
Ud fra ovenstående vil de negative virkninger i forbindelse med en opretholdelse af foranstaltningerne sandsynligvis blive begrænsede og i hvert fald ikke uforholdsmæssige i forhold til fordelene ved en videreførelse af foranstaltningerne for EU-erhvervsgrenen.
H. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(135)
Alle parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for at anbefale, at de gældende foranstaltninger opretholdes. Parterne fik desuden en frist til at fremsætte bemærkninger til ovennævnte fremlæggelse af oplysninger. Indlæg og bemærkninger blev, hvor det var berettiget, taget i betragtning.
(136)
Det fremgår af det ovenstående, at antidumpingforanstaltningerne, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2, vedrørende importen af visse former for sukkermajs, tilberedt eller konserveret, i form af kerner, med oprindelse i Thailand, bør opretholdes. Det skal erindres, at disse foranstaltninger består af værditold med forskellige satser.
(137)
Den individuelle antidumpingtold for de virksomheder, der er nævnt i denne forordning, gælder udelukkende for importen af den pågældende vare, som er fremstillet af disse virksomheder og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Import af den pågældende vare, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning med navn og adresse, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder til de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for »alle andre virksomheder«.
(138)
Alle anmodninger om anvendelse af denne individuelle antidumpingtold (f.eks. efter ændring i den pågældende enheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) indgives omgående til Kommissionen (8) sammen med alle relevante oplysninger, navnlig om ændringer i virksomhedens aktiviteter vedrørende produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Forordningen vil i givet fald blive ændret i overensstemmelse hermed gennem en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuelle toldsatser -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der pålægges en endelig antidumpingtold på importen af sukkermajs (Zea mays var. saccharata), i form af kerner, tilberedt eller konserveret med eddike eller eddikesyre, ikke frosne, henhørende under KN-kode ex 2001 90 30 (Taric-kode 2001903010), og sukkermajs (Zea mays var. saccharata), i form af kerner, tilberedt eller konserveret på anden måde end med eddike eller eddikesyre, ikke frosne, undtagen varer henhørende under pos. 2006, som i øjeblikket tariferes under KN-kode ex 2005 80 00 (Taric-kode 2005800010), med oprindelse i Thailand.
2. Den endelige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for de i stk. 1 omhandlede varer fremstillet af nedenstående virksomheder:
Virksomhed
Antidum-pingtold (%)
Taric-tillægskode
Karn Corn Co Ltd, 68 Moo 7 Tambol Saentor, Thamaka, Kanchanaburi 71130, Thailand
3,1
A789
Kuiburi Fruit Canning Co., Ltd, 236 Krung Thon Muang Kaew Building, Sirindhorn Rd., Bangplad, Bangkok 10700, Thailand
14,3
A890
Malee Sampran Public Co., Ltd, Abico Bldg. 401/1 Phaholyothin Rd., Lumlookka, Pathumthani 12130, Thailand
12,8
A790
River Kwai International Food Industry Co., Ltd, 52 Thaniya Plaza, 21st Floor, Silom Rd., Bangrak, Bangkok 10500, Thailand
12,8
A791
Sun Sweet Co., Ltd, 9 M. 1, Sanpatong, Chiang Mai 50120, Thailand
11,1
A792
Samarbejdende producenter som angivet i bilaget
12,9
A793
Alle andre virksomheder
14,3
A999
3. De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Artikel 1, stk. 2, kan ændres ved at tilføje den nye eksporterende producent til de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven og derfor er omfattet af den vejede gennemsnitlige toldsats på 12,9 %, hvis en ny eksporterende producent i Thailand over for Kommissionen fremlægger tilstrækkelig dokumentation for, at den pågældende virksomhed:
a)
ikke har eksporteret den vare, der er beskrevet i artikel 1, stk. 1, til Unionen i den nuværende undersøgelsesperiode (1. april 2011 til 30. marts 2012)
b)
ikke er forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksportører eller producenter i Thailand, som er genstand for de ved denne forordning indførte foranstaltninger samt
c)
at pågældende faktisk har eksporteret den pågældende vare til Unionen efter undersøgelsesperioden eller har indgået en uigenkaldelig kontraktlig forpligtelse til at eksportere en betydelig mængde til Unionen.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 2. september 2013.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 875/2013,
annettu 2 päivänä syyskuuta 2013,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta tietyn Thaimaasta peräisin olevan jyvinä tuotavan valmistetun tai säilötyn sokerimaissin tuonnissa asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 291 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan ja 11 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti polkumyyntitutkimuksen, jäljempänä ’alkuperäinen tutkimus’, jälkeen asetuksella (EY) N:o 682/2007 (2) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin, jäljempänä ’lopulliset polkumyyntitoimenpiteet’, tietyn Thaimaasta peräisin olevan, tällä hetkellä CN-koodeihin ex 2001 90 30 ja ex 2005 80 00 kuuluvan jyvinä tuotavan valmistetun tai säilötyn sokerimaissin tuonnissa. Toimenpiteet toteutettiin 3,1-12,9 prosentin suuruisen arvotullin muodossa.
(2)
Asetuksella (EY) N:o 954/2008 (3) muutettiin asetusta (EY) N:o 682/2007 yhdelle yritykselle ja ”kaikille muille yrityksille” määrätyn tullin määrän osalta. Tullit ovat suuruudeltaan 3,1-14,3 prosenttia. Kahdelta thaimaalaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, joiden tarjoamat sitoumukset oli hyväksytty komission päätöksellä 2007/424/EY (4), tuleva tuonti vapautettiin tullista.
(3)
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 847/2009 (5) katsottiin, etteivät kiinteään vähimmäistuontihintaan perustuvat hintasitoumukset enää olleet tarkoituksenmukaisia polkumyynnin vahingollisten vaikutusten torjumiseksi. Hyväksytyt sitoumukset peruutettiin, ja kymmenen muun thaimaalaisen vientiä harjoittavan tuottajan sitoumustarjoukset hylättiin.
2. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelupyyntö
(4)
Lopullisten polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon lähestyvää päättymistä koskevan ilmoituksen julkaisemisen (6) johdosta komissiota pyydettiin 19 päivänä maaliskuuta 2012 panemaan vireille perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukainen kyseisten toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu. Pyynnön esitti Association Européenne des Transformateurs de Maïs Doux (AETMD), jäljempänä ’valituksen tekijä’, sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa huomattavan osan eli tässä tapauksessa yli 50 prosenttia valmistetun tai säilötyn sokerimaissin kokonaistuotannosta unionissa.
(5)
Pyyntö perustui siihen, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen johtaisi todennäköisesti polkumyynnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon jatkumiseen tai toistumiseen.
3. Voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepano
(6)
Kun komissio oli neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan todennut, että oli olemassa riittävä näyttö toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun panemiseksi vireille, se ilmoitti 19 päivänä kesäkuuta 2012 perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisen tarkastelun vireillepanosta julkaisemalla asiaa koskevan ilmoituksen, jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’, Euroopan unionin virallisessa lehdessä (7).
4. Tutkimus
4.1 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso ja tarkastelujakso
(7)
Polkumyynnin jatkumista koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2011 ja 31 päivän maaliskuuta 2012 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’. Vahingon jatkumisen todennäköisyyden arvioinnin kannalta merkittäviä suuntauksia tarkasteltiin kaudella, joka ulottui 1 päivästä tammikuuta 2008 tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
4.2 Menettelyn osapuolet
(8)
Komissio ilmoitti toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta virallisesti pyynnön esittäjille, muille tiedossa oleville unionin tuottajille, Thaimaan vientiä harjoittaville tuottajille, etuyhteydettömille tuojille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä viejämaan edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(9)
Kaikkia niitä asianomaisia osapuolia kuultiin, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
(10)
Koska tutkimuksessa oli mukana suuri määrä Thaimaassa toimivia vientiä harjoittavia tuottajia ja unionissa toimivia etuyhteydettömiä tuojia, vireillepanoilmoituksessa esitettiin otantamenetelmän käyttöä perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti. Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi edellä mainittuja osapuolia ilmoittautumaan komissiolle 15 päivän kuluessa tarkastelun vireillepanosta ja toimittamaan komissiolle vireillepanoilmoituksessa pyydetyt tiedot.
(11)
Komissio sai täydelliset tiedot 17 thaimaalaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta otoksen valitsemista varten; näistä yhdeksän vei tuotetta unioniin tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Otokseen päätettiin valita kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa, joiden yhteenlaskettu vientimäärä muodosti 90 prosenttia yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien kokonaisviennistä unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(12)
Koska etuyhteydettömiltä tuojilta saatiin ainoastaan yksi vastaus, otantaa ei käytetty etuyhteydettömiin tuojiin.
(13)
Menettelyyn osallistuvien unionin tuottajien suuren määrän takia vireillepanoilmoituksessa ilmoitettiin, että komissio oli alustavasti valinnut unionin tuottajista vahingon määrittämistä varten otoksen perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti. Esivalinta oli tehty käyttämällä komission käytettävissä vireillepanovaiheessa olleita tietoja, ja se perustui tuottajien myyntimäärään, tuotantomäärään ja sijaintiin unionissa. Ehdotettu otanta vastaa suurinta edustavaa unionin tuotannonalan tuotannon määrää, joka voidaan kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa määräajassa, ja se muodostaa 58 prosenttia unionin tuotannonalan kokonaistuotannosta. Lisäksi ehdotettu otos on edustava yritysten maantieteellisen sijainnin osalta, koska siihen kuuluu yrityksiä kolmesta eri jäsenvaltiosta. Unionin tuottajia on kuultu ehdotetusta otoksesta vireillepanoilmoituksen julkaisupäivänä. Koska tuottajia ei ilmoittautunut lisää eikä otoksesta saatu huomautuksia, ehdotettu otos vahvistettiin.
(14)
Kaksi asianomaista osapuolta väitti, että unionin tuottajien otos oli valittu ainoastaan pyynnön esittäjien joukosta ja että otokseen olisi pitänyt pyrkiä saamaan muita tuottajia kuin pyynnön esittäjiä.
(15)
Kaikkia tiedossa olleita unionin tuottajia, niin pyynnön esittäjiä kuin muitakin, pyydettiin toimimaan yhteistyössä. Kymmenen unionin tuottajaa, joiden joukossa oli sekä pyynnön esittäjiä että muita tuottajia, toimittivat tietoja otoksen valintaa varten. Kuten edellä johdanto-osan 13 kappaleessa todetaan, valittu otos vastaa suurinta edustavaa unionin tuotannonalan tuotannon määrää, joka voidaan kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa määräajassa, ja se muodostaa 58 prosenttia unionin tuotannonalan kokonaistuotannosta. Komissio katsoo, että valittu otos on maantieteellisesti edustava, olivatpa tuottajat pyynnön esittäjiä tai eivät. Tämän vuoksi väite hylätään.
(16)
Komissio pyysi ja tarkisti kaikki tarpeellisiksi katsomansa tiedot sen määrittämiseksi, onko polkumyynnin ja siitä aiheutuvan vahingon jatkuminen tai toistuminen todennäköistä ja mikä on unionin edun mukaista. Komissio lähetti tätä varten kyselylomakkeet otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille, otokseen valituille unionin tuottajille sekä etuyhteydettömälle tuojalle. Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin:
a)
Unionin tuottajat:
-
Bonduelle Conserve International SAS, Renescure, Ranska
-
Compagnie Générale de Conserve France SA, Theix, Ranska
-
Compagnie Générale de Conserve Hungary, Debrecen, Unkari
-
Conserve Italia SCA, San Lazzaro di Savena, Italia;
b)
Thaimaalaiset vientiä harjoittavat tuottajat
-
Agri Sol., Ltd, Pathumthani City
-
Lampang Food Products Co., Ltd, Bangkok
-
Sun Sweet Co., Ltd, Chiang Mai City.
(17)
Kaikkia niitä asianomaisia osapuolia kuultiin, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(18)
Tarkasteltavana oleva tuote on Thaimaasta peräisin oleva jyvinä tuotava etikan tai etikkahapon avulla valmistettu tai säilötty jäädyttämätön sokerimaissi (Zea mays var. saccharata), joka nykyisin luokitellaan CN-koodiin ex 2001 90 30, ja Thaimaasta peräisin oleva jyvinä tuotava valmistettu tai säilötty jäädyttämätön sokerimaissi (Zea mays var. saccharata), joka on valmistettu tai säilötty muulla tavalla kuin etikan tai etikkahapon avulla ja joka ei kuulu nimikkeeseen 2006 vaan luokitellaan nykyisin CN-koodiin ex 2005 80 00.
(19)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että säilöntätavasta riippumatta tarkasteltavana olevilla erityyppisillä tuotteilla on kaikilla samat biologiset ja kemialliset ominaisuudet ja että niitä käytetään periaatteessa samaan tarkoitukseen.
(20)
Kaksi asianomaista osapuolta väitti, että sokerimaissin CN-koodit eivät kata ainoastaan tarkasteltavana olevaa tuotetta vaan myös merkittävät määrät purkitettua minimaissia, jota unionissa ei tuoteta ja joka ei ole samankaltainen tuote. Ne väittivät, että komission tiedoissa olisi mukana myös minimaissia koskevat tiedot.
(21)
Tutkimus tehtiin ainoastaan toimenpiteiden kohteena olevasta tuotteesta käyttämällä sitä vastaavaa Taric-koodia, johon minimaissi ei kuulu. Tämän vuoksi väite hylätään asiavirheen perusteella.
2. Samankaltainen tuote
(22)
Todettiin, että unionin tuotannonalan tuottamalla ja unionissa myymällä sokerimaissilla sekä Thaimassa tuotetulla ja myydyllä sokerimaissilla on samat fyysiset ja kemialliset ominaisuudet ja niillä on samat peruskäyttötarkoitukset kuin Thaimassa tuotetulla ja unioniin vietäväksi myydyllä sokerimaissilla. Tämän vuoksi niitä pidetään perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
C. POLKUMYYNNIN JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
(23)
Perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkittiin, johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti polkumyynnin jatkumiseen tai toistumiseen.
1. Alustavat huomautukset
(24)
Kuten johdanto-osan 10 kappaleessa mainitaan, vireillepanoilmoituksessa ennakoitiin otannan käyttöä yhteistyöhalukkuudestaan ilmoittavien vientiä harjoittavien tuottajien oletettavasti suuren lukumäärän vuoksi. Sen määrittämiseksi, onko polkumyynnin jatkuminen tai toistuminen todennäköistä, otokseen valittiin kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa, joiden osuus yhteistyöhalukkuudestaan ilmoittaneiden vientiä harjoittavien tuottajien kokonaisviennistä on noin 90 prosenttia.
(25)
Koska kolmen otokseen valitun vientiä harjoittavan tuottajan yhteenlaskettu vientimäärä oli noin 25 prosenttia Thaimaan kokonaisviennistä unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, polkumyynnin jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden tarkastelussa oli käytettävä muista lähteistä saatuja tietoja, kuten tarkastelupyyntöä, käytettävissä olevia Thaimaan tulliviranomaisilta saatuja vientitilastoja ja Eurostatin tuontitilastoja.
(26)
Myyntiä kauppiaille Thaimaassa ei ole otettu huomioon polkumyyntimarginaalin määrittämisessä, jos tavarat oli tarkoitettu tuntemattomiin vientikohteisiin.
(27)
Samoin kuin alkuperäisessä tutkimuksessa myös tässä tutkimuksessa todettiin, että eräät vientiä harjoittavat tuottajat hankkivat osan myymästään tarkasteltavana olevasta tuotteesta ulkopuolisilta toimittajilta. Tässä tutkimuksessa ei ole polkumyyntimarginaaleja laskettaessa otettu huomioon tarkasteltavana olevan tuotteen myyntiä, jos valmistaja on joku muu kuin kyseinen vientiä harjoittava tuottaja.
2. Polkumyynnillä tapahtunut tuonti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana
2.1 Normaaliarvon määritys
(28)
Normaaliarvon määrittämiseksi tutkittiin perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaisesti ensin kunkin kolmen vientiä harjoittavan tuottajan osalta, oliko niiden samankaltaisen tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ollut edustavaa niiden unioniin suuntautuneen vientimyynnin kokonaismäärään verrattuna eli olivatko kotimaiseen kulutukseen tarkoitetun samankaltaisen tuotteen myyntimäärät vähintään viisi prosenttia niiden tarkasteltavana olevan tuotteen vientimäärästä unioniin.
(29)
Samankaltaisen tuotteen myynti kotimarkkinoilla todettiin edustavaksi yhden otokseen kuuluneen yrityksen osalta.
(30)
Tämän jälkeen tarkasteltiin, olivatko kyseisen yrityksen kotimaiseen kulutukseen myymän samankaltaisen tuotteen tyypit samanlaisia kuin unioniin vietäviksi myydyt lajit tai suoraan verrattavissa niihin. Kunkin tällaisen tuotetyypin osalta määritettiin, oliko kotimaiseen kulutukseen tarkoitetun samankaltaisen tuotteen myynti riittävän edustavaa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Kotimaiseen kulutukseen tarkoitettu myynti oli riittävän edustavaa, jos sen määrä oli vähintään viisi prosenttia unioniin tuodun vastaavantyyppisen tuotteen kokonaismyyntimäärästä
(31)
Tutkimuksessa todettiin, että kyseisen yrityksen osalta ainoastaan yksi samankaltaisen tuotteen tyyppi oli suoraan verrattavissa unioniin vietyyn tyyppiin. Lisäksi kyseisen tyypin myyntimäärät kotimarkkinoilla olivat riittävän edustavat.
(32)
Tämän jälkeen tutkittiin, myydäänkö johdanto-osan kappaleessa 31 mainittua kyseisen yrityksen tuotetyyppiä tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Tämä tehtiin määrittämällä riippumattomille asiakkaille tapahtuneen kannattavan kotimarkkinamyynnin osuus kyseisen tuotetyypin osalta.
(33)
Todettiin, että yli 80 prosenttia kotimaiseen kulutukseen tarkoitetusta myyntimäärästä oli kannattavaa, ja 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti kaikki tämäntyyppiset myyntitapahtumat otettiin huomioon normaaliarvoa määritettäessä.
(34)
Mikäli kotimainen myynti oli edustavaa ja tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, tarkasteltavana olevan tuotteen tyypin normaaliarvo määritettiin kotimarkkinamyynnissä veloitettujen kyseisen tyypin hintojen painotettuna keskiarvona tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(35)
Niiden kahden muun vientiä harjoittavan tuottajan tapauksessa, joiden kotimaista myyntiä ei katsottu edustavaksi (yksi ei myynyt samankaltaista tuotetta lainkaan kotimarkkinoilla), ja kolmannen vientiä harjoittavan tuottajan tapauksessa, jonka kokonaismyynti katsottiin edustavaksi mutta jonka kotimaisia myyntimääriä joidenkin samankaltaisen tuotteen tyyppien osalta ei katsottu edustaviksi, normaaliarvo oli muodostettava perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(36)
Normaaliarvo muodostettiin siten, että kunkin unioniin viedyn tuotetyypin tuotantokustannuksiin lisättiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa.
(37)
Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto laskettiin niille kahdelle vientiä harjoittavalle tuottajalle, joilla oli kotimaan myyntiä yli tai alle 5 prosenttia unioniin suuntautuvista myyntimääristä, tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen kotimaisen myynnin perusteella.
(38)
Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto muodostettiin kolmannelle vientiä harjoittavalle tuottajalle, joka ei myynyt samankaltaista tuotetta kotimaassa, johdanto-osan kappaleessa 37 mainittujen kahden muun vientiä harjoittavan tuottajan myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten ja voiton painotetusta keskiarvosta.
(39)
Kaksi asianomaista osapuolta vastusti johdanto-osan 37 kappaleessa esitettyä menetelmää, eli voiton käyttämistä normaaliarvon määrittämiseen, kun kyseinen voitto perustuu kotimaisiin myyntitapahtumiin, joiden osuus unioniin myydystä määrästä on alle viisi prosenttia. Ne väittävät, että jos kotimaisten myyntitapahtumien määrä ei ole riittävä ollakseen edustava, näistä myyntitapahtumista saatua voittoa ei tulisi käyttää.
(40)
Alkuperäisessä tutkimuksessa käytettiin kuitenkin samaa menetelmää, ja koska olosuhteet eivät ole muuttuneet, komissio katsoo menetelmän olevan yhä perusteltu tähän menettelyyn.
2.2 Vientihinnan määrittäminen
(41)
Kaikki otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien myynti oli tapahtunut suoraan etuyhteydettömille asiakkaille unionissa. Myyntihinta laskettiin näin ollen perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti unionin riippumattomien asiakkaiden maksamien tai maksettaviksi tulevien hintojen perusteella.
2.3 Vertailu ja oikaisut
(42)
Normaaliarvoa ja vientihintaa verrattiin noudettuna lähettäjältä -tasolla. Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat eroavuudet otettiin huomioon perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(43)
Oikaisuja tehtiin kuljetus-, vakuutus-, käsittely- ja lastauskustannusten, palkkioiden ja pankkimaksujen erojen mukaisesti aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
(44)
Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdan ja alkuperäisessä tutkimuksessa käytetyn menetelmän mukaisesti tehtiin oikaisuja eritasoisen kaupan määrän perusteella niille vientiä harjoittaville tuottajille, joiden kotimaan myynnissä käytetään omaa tuotemerkkiä mutta joiden myynti unioniin tapahtuu vähittäismyyjien tuotemerkkiä käyttäen. Oikaisun taso - joka laskettiin normaaliarvon määrittämisessä käytetyn voittomarginaalin alenemisena, kuten johdanto-osan 33 kappaleessa todetaan - on arvioitu sen suhteen perusteella, joka vallitsee unionin tuotannonalan saamien voittomarginaalien välillä, kun vertaillaan omalla tuotemerkillä varustettuja tuotteita ja kaikkia tuotteita. Näin ollen voittomarginaalia alennettiin 20-50 prosenttia.
(45)
Kaksi asianomaista osapuolta katsoi, että Thaimaan kotimarkkinoita ja unionin markkinoita ei voida verrata toisiinsa, koska markkinoiden koko on erilainen ja thaimaalaiset tuottajat myyvät kotimarkkinoilla omalla tuotemerkillään.
(46)
Ensiksikin on muistettava, että johdanto-osan 22 kappaleessa todetaan, että Thaimaan kotimarkkinoilla myyty sokerimaissi ja unionin markkinoille vietäväksi myyty sokerimaissi ovat perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita.
(47)
Toiseksi kaupankäynnin määrien eroavuuksien vuoksi voittomarginaalia oikaistiin alaspäin 20-50 prosenttia kotimaisesta omalla tuotemerkillä tapahtuneesta myynnistä saadusta voittomarginaalista. Myös tämä on alkuperäisessä tutkimuksessa käytetyn menetelmän mukaista.
2.4 Polkumyynti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana
(48)
Edellä mainitusta johtuen polkumyyntimarginaalit prosentteina ilmaistuina vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -hinnasta olivat 8-44 prosenttia.
3. Tuonnin kehitys siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan
3.1 Vientiä harjoittavien tuottajien tuotantokapasiteetti
(49)
Sokerimaissin tuotanto riippuu siitä, miten paljon tuoretta sokerimaissia on saatavilla välittömästi sadonkorjuun jälkeen säilyketehtaalle toimitettuna. Tuore sokerimaissi tulisi säilöä 24 tunnin kuluessa sadonkorjuusta, minkä vuoksi tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantokapasiteetti on suoraan yhteydessä juuri korjatun sokerimaissin saatavuuteen.
(50)
Thaimaassa sadonkorjuukausi kestää noin 9-10 kuukautta vuodessa, ja se käsittää kaksi satoa vuodessa. Tarkasteltaessa käytettävissä olevaa teknistä tuotantokapasiteettia on otettava huomioon satokausiin liittyvät raaka-aineesta aiheutuvat rajoitukset.
(51)
Otokseen sisältyvien kolmen vientiä harjoittavan tuottajan yhteenlaskettu tekninen tuotantokapasiteetti oli 130 000-150 000 tonnia. Käytettävissä olevan teknisen kapasiteetin todellinen käyttöaste oli 50-80 prosenttia.
(52)
Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että vaikka otetaan huomioon teknisen kapasiteetin sopeuttaminen raaka-aineiden saatavuuteen, käytettävissä oleva käyttämätön kapasiteetti oli arvioitu liian suureksi.
(53)
Kuten edellä johdanto-osan 50 kappaleessa painotetaan, teknistä kapasiteettia ei voida täysin käyttää, koska juuri korjattua sokerimaissia ei ole saatavilla kaikkina kausina. Tutkimuksessa on kuitenkin todettu, että muutamat otokseen kuuluvat tuottajat pääsevät 80 prosentin ja sitä suurempiinkin kapasiteetin käyttöastelukuihin, kun taas muiden otokseen kuuluvien tuottajien kapasiteetin käyttöaste on paljon alhaisempi. Koska kaikilla tuottajilla on toisiinsa verrattavat mahdollisuudet hankkia raaka-aineita, kyseistä alempaa käyttöastetta ei voida selittää pelkästään sillä, että juuri korjattua sokerimaissia ei ole kaikkina kausina saatavilla.
(54)
Thai Food Processors Associationin toimittamien tietojen perusteella Thaimaan yhteenlaskettu vientimäärä ulkomaille kasvoi jatkuvasti noin 20 prosenttia tarkastelujaksolla ja saavutti 150 000-200 000 tonnin määrän tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tämä osoittaa, että saatavilla oleva sokerimaissin määrä voi nousta ja tosiasiallisesti nouseekin, kun vientiä harjoittavat tuottajat tarvitsevat määrän lisäystä. Näin ollen todetaan, että keltaisen maissin kokonaistuotanto Thaimaassa vaihteli tarkastelujaksolla 4,1 miljoonasta 4,5 miljoonaan tonniin. Vaikka keltaisen maissin ja sokerimaissin tuotantoa ei voida verrata täysin toisiinsa, jo pelkkä tuotantomäärien valtava ero osoittaa selvästi, että pienikin siirtymä keltaisen maissin tuotannosta sokerimaissin tuotantoon voi vaikuttaa huomattavasti sokerimaissin tuotannon kokonaismäärään Thaimaassa.
(55)
Tämän perusteella todettiin, että kolme otokseen kuuluvaa tuottajaa pystyisi lisäämään tuotantoaan noin 40 000-60 000 tonnia vuodessa (todellinen käyttämätön kapasiteetti), mikä on noin kaksin- tai kolminkertainen määrä verrattuna thaimaalaisen tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaisvientiin unioniin.
(56)
Jo pelkästään otokseen kuuluvien tuottajien todellista käyttämätöntä kapasiteettia voidaan näin ollen pitää huomattavana. Lisäksi on olemassa 15 muuta tiedossa olevaa tarkasteltavana olevan tuotteen tuottajaa, joilla myös on mahdollisuus hankkia sokerimaissia Thaimaan laajasta tuotannosta.
(57)
Tiedoista, joita on kerätty muista lähteistä, kuten
-
vientiä harjoittavien tuottajien internet-tiedoista,
-
otoksen yhteydessä kerätyistä tiedoista ja
-
perusasetuksen 14 artiklan 6 kohdan mukaisesti perustetusta tietokannasta saaduista tiedoista,
voidaan päätellä, että ainakin kahdella suurella vientiä harjoittavalla tuottajalla, joista yksi toimi yhteistyössä polkumyynnin jatkumista koskevassa tarkastelussa mutta jota ei otettu mukaan otokseen ja joka ei näin ollen toimittanut tätä seikkaa koskevia yksityiskohtaisia tietoja, on kapasiteettia yhteensä 50 000-100 000 tonnia.
(58)
Lisäksi ei ole todisteita, jotka viittaisivat siihen, että Thaimaan kotimaisten markkinoiden tai kolmansien maiden markkinoiden kulutustaso kasvaisi ja siten ottaisi vastaan lisääntyneen tuotannon, mikäli Thaimaan tuottajien käyttämätöntä tuotantokapasiteettia käytettäisiin. Erityisesti on otettava huomioon, että Thaimaan kotimaiset markkinat ovat suppeat ja niiden osuus kaikkien otokseen kuuluvien thaimaalaisten tuottajien kokonaismyynnistä on keskimäärin vain yhdestä kahteen prosenttia. Tämä vahvistaa päätelmän, että kaikki sokerimaissin lisätuotanto viedään Thaimaasta ulkomaille.
3.2 Unionin markkinoiden houkuttelevuus
(59)
Unioniin vietävän tarkasteltavana olevan tuotteen vientihintojen vertaaminen samankaltaisesta tuotteesta kotimarkkinoilla veloitettuihin hintoihin toi esille kaksi seikkaa: kotimarkkinoilla hinnat ovat suhteellisen korkeat (oman tuotemerkin myynti) ja määrät ovat suhteellisen pieniä verrattuna vientiin. Tämän perusteella ei ole ilmeistä kauppavirtojen uudelleensuuntautumisen riskiä kotimarkkinoilta unioniin, jos toimenpiteet kumotaan.
(60)
Unioniin vietävän tarkasteltavana olevan tuotteen vientihintojen vertaaminen samankaltaisesta tuotteesta kolmansien maiden markkinoilla veloitettuihin hintoihin osoittaa, että kolmen otokseen kuuluvan vientiä harjoittavan tuottajan hinnat unioniin ovat keskimäärin 14 prosenttia korkeammat.
(61)
Thaimaan tulliviranomaisten kauppatilastot vahvistavat tämän päätelmän. Kun ilmoitettu kuljetuspaino (purkki + sokerimaissi + neste) muunnettiin purkitetuksi nettopainoksi (sokerimaissi + neste) tarkastelussa käytettävää menetelmää noudattaen, unionissa veloitetut kilohinnat ovat keskimäärin viisi prosenttia korkeammat kuin kolmansissa maissa.
(62)
Vaikka monet osapuolet ovat ilmoittaneet epäilevänsä, onko viiden tai 14 prosentin hintaero riittävä kauppavirtojen uudelleensuuntautumiseksi unioniin, tutkimuksessa on käynyt ilmi, että tämä on todellakin todennäköistä sokerimaissimarkkinoilla. Tässä menettelyssä yhdelle thaimaalaiselle yritykselle (Karn Corn) asetettiin aiemmin tulli, joka oli 8-10 prosenttia alempi kuin useimmille muille thaimaalaisille viejille asetettu tulli. Tämä 8-10 prosentin etu oli kuitenkin riittävä siihen, että yrityksen osuus thaimaalaisesta viennistä unioniin kasvoi seitsenkertaiseksi alkuperäisen tutkimuksen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson ja nykyisen tutkimuksen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana.
(63)
Siitä huolimatta, että 3,1 prosentin polkumyyntitulli oli voimassa, Karn Corn yli kaksinkertaisti unioniin viemänsä määrän sen jälkeen, kun polkumyyntitullit otettiin käyttöön. Tämä osoittaa unionin markkinoiden houkuttelevuuden verrattuna muihin markkinoihin, vaikka hintaero olisi pieni.
(64)
Tästä voidaan päätellä, että vaikka riski kauppavirtojen uudelleensuuntautumisesta unionin markkinoille on melko vähäinen, koska tuotetta myydään kotimarkkinoilla omalla tuotemerkillä, on vaarana, että kolmansiin maihin tarkoitettuja kauppavirtoja suuntautuu uudelleen unionin markkinoille, koska unionissa hintataso on korkeampi.
(65)
Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että unionin markkinoiden hinnat olivat vähemmän houkuttelevat kuin muiden maiden kuten Japanin markkinoiden hinnat. Tämän vuoksi kauppavirtojen uudelleensuuntautumisen riski, jos toimenpiteet kumotaan, on liioiteltu.
(66)
On muistettava, että myyntiä kolmansiin maihin tarkastellaan yhtenä ryhmänä ja johdanto-osan 63 kappaleessa tehty päätelmä perustuu keskimääräisiin hintoihin myytäessä kolmansiin maihin. Tässä on täysin otettu huomioon, että tässä kolmansiin maihin suuntautuvan myynnin ryhmässä on maita, joihin vietäessä hinnat ovat korkeammat, ja toisia, joihin viedään alhaisempaan hintaan. On selvää, että mitä alhaisempi vientihinta on, sitä suurempi kauppavirtojen uudelleensuuntautumisen riski on, jos toimenpiteet kumotaan.
(67)
Lisäksi yksi asianomainen osapuoli väitti, että sopimussuhteet kolmansien maiden tuojiin vaikeuttavat eri maiden asiakkaiden vaihtoa toisiin.
(68)
Vaikka sopimussuhteet Thaimaan vientiä harjoittavien tuottajien ja useiden kolmansien maiden tuojien välillä saattavat olla olemassa ja pysyä voimassa lyhyellä aikavälillä, ei ole todisteita siitä, etteikö tällaisista sopimusvelvoitteista luovuttaisi, jotta pystytään myymään kalliimmille markkinoille, kuten unionin markkinoille.
(69)
Lopuksi asianomaiset osapuolet väittivät, että vertailukohtana ei voida käyttää vientiä joihinkin kolmansiin maihin kuten Etelä-Koreaan, koska tuotevalikoima (esimerkiksi purkkien koko) ja myyntiehdot (esimerkiksi toimitusehdot) voivat olla erilaisia.
(70)
On muistettava, että johdanto-osan 58, 59 ja 60 kappaleessa tehtyjen vertailujen tulokset osoittavat eroja vientihinnoissa kaikkiin kolmansiin maihin. Näin ollen muutamille harvoille markkinoille suuntautuvan thaimaalaisen viennin minkä tahansa tekijän merkitys on luonnostaan vähäinen kokonaisvertailun kannalta. Koska thaimaalaiset vientitiedot kirjataan FOB-perusteisesti, toimitusehtojen tai -kustannusten erojen vaikutus kohdistuu ainoastaan kotimaan kuljetuksiin Thaimaassa, ja on näin ollen merkityksetön.
(71)
Koska ei ole mitään näyttöä siitä, että keskimääräinen hinta kaikkiin kolmansiin maihin ei olisi vertailukelpoinen unioniin suuntautuvan viennin hinnan kanssa, johdanto-osan 63 kappaleessa tehty päätelmä on perusteltu.
4. Päätelmät polkumyynnin jatkumisen tai toistumisen todennäköisyydestä
(72)
Vaikuttaa todennäköiseltä, että toimenpiteiden kumoamisen seurauksena unionin markkinoiden suhteellisesti korkeampi hintataso houkuttelisi huomattavia määriä tarkasteltavana olevaa tuotetta, jota myydään nykyisin alempaan hintaan kolmansiin maihin.
(73)
Thaimaan vientiä harjoittavat tuottajat ovat jatkaneet polkumyyntiä, jota ne harjoittivat tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana.
(74)
Lisäksi Thaimaassa olevan käyttämättömän kapasiteetin ja unionin markkinoiden huomattavasti kolmansia maita korkeamman hintatason vuoksi voidaan päätellä, että tarkasteltavana olevan tuotteen vienti saattaa kasvaa, jos toimenpiteet kumotaan.
(75)
Päätelmänä voidaan todeta, että polkumyynti erittäin todennäköisesti jatkuu, jos toimenpiteet kumotaan.
D. UNIONIN TUOTANNONALAN MÄÄRITELMÄ
(76)
Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla samankaltaista tuotetta valmisti noin 20 tuottajaa unionissa. Näiden tuottajien tuotannon (joka määritettiin yhteistyössä toimineilta tuottajilta kerättyjen tietojen perusteella ja muiden unionin tuottajien osalta tarkastelupyynnöstä saatujen tietojen perusteella) katsotaan siksi muodostavan unionin tuotannonalan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(77)
Kuten johdanto-osan 13 kappaleessa todettiin, unionin tuottajien suuren määrän takia valittiin otos. Vahinkoindikaattorit määritettiin vahingon tarkastelua varten kahdella tasolla:
-
makrotaloudelliset tekijät (tuotanto, kapasiteetti, myyntimäärä, markkinaosuus, kasvu, työllisyys, tuottavuus, keskimääräiset yksikköhinnat ja polkumyyntimarginaalien suuruus sekä aiemman polkumyynnin vaikutuksista toipuminen) arvioitiin koko unionin tuotannon tasolla yhteistyössä toimineilta tuottajilta kerättyjen tietojen perusteella ja muiden unionin tuottajien osalta käytettiin tarkastelupyynnössä esitettyihin tietoihin pohjautuvaa arviota,
-
mikrotaloudelliset tekijät (varastot, palkat, kannattavuus, investointien tuotto, kassavirta, pääoman saanti ja investoinnit) tutkittiin otokseen valittujen unionin tuottajien osalta kyseisiltä tuottajilta saatujen tietojen perusteella.
E. TILANNE UNIONIN MARKKINOILLA
1. Unionin kulutus
(78)
Unionin kulutus määritettiin unionin tuotannonalan unionin markkinoille tarkoitetun oman tuotannon myyntimäärien, perusasetuksen 14 artiklan 6 kohdan mukaisesta tietokannasta saatujen unionin markkinoita koskevien tuontimäärien sekä muiden unionin tuottajien osalta tarkastelupyynnöstä saatujen tietojen perusteella.
(79)
Kulutus kasvoi unionissa tarkastelujaksolla 9 prosenttia. Vuodesta 2008 vuoteen 2009 kulutus supistui 5 prosenttia mutta kasvoi 6 prosenttiyksikköä vuonna 2010 ja 9 prosenttiyksikköä vuonna 2011 (verrattuna edelliseen vuoteen). Tämän jälkeen se lähes vakautui noin 350 000 tonniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Unionin kokonaiskulutus (tonnia)
318 413
301 594
320 027
351 279
347 533
Indeksi (2008 = 100)
100
95
101
110
109
2. Tuonti asianomaisesta maasta
a) Määrä
(80)
Tarkasteltavana olevan tuotteen asianomaisesta maasta unioniin suuntautuva tuonti väheni 43 prosenttia noin 38 000 tonnista vuonna 2008 noin 22 000 tonniin tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Vuonna 2009 se väheni 15 prosenttia, vuonna 2010 20 prosenttiyksikköä ja vuonna 2011 vielä 11 prosenttiyksikköä, ennen kuin se lisääntyi kolme prosenttiyksikköä tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana.
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Thaimaasta tapahtuvan tuonnin määrä
38 443
32 616
24 941
20 710
21 856
Indeksi (2008 = 100)
100
85
65
54
57
Thaimaasta peräisin olevan tuonnin markkinaosuus (%)
12
11
8
6
6
Thaimaasta peräisin olevan tuonnin hinta (euroa/tonni)
835
887
806
775
807
Indeksi (2008 = 100)
100
106
96
93
97
Lähde:
14 artiklan 6 kohdan mukainen tietokanta.
b) Markkinaosuus
(81)
Thaimaalaisten viejien markkinaosuus unionin markkinoilla pieneni vähitellen noin 50 prosenttia eli 6 prosenttiyksikköä tarkastelujakson aikana vuoden 2008 12 prosentista tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson 6 prosenttiin. Thaimaalaisten markkinaosuus laski vuonna 2008 olleesta 12 prosentista 11 prosenttiin vuonna 2009, 8 prosenttiin vuonna 2010 ja 6 prosenttiin vuonna 2011 (tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso).
c) Hinnat
i) Hintojen kehitys
(82)
Vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana tarkasteltavana olevan tuotteen keskimääräinen tuontihinta laski 3 prosenttia 835 eurosta tonnilta vuonna 2008 807 euroon tonnilta tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Hinnat nousivat 6 prosenttia vuonna 2008 mutta laskivat 10 prosenttiyksikköä vuonna 2010 ja edelleen 3 prosenttiyksikköä vuonna 2011. Vuodesta 2011 tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon saakka hinnat nousivat jälleen 4 prosenttiyksikköä.
ii) Hintojen alittavuus
(83)
Vientiä harjoittavien tuottajien ja unionin tuotannonalan tarkasteltavana olevan tuotteen samanlaisten tuotetyyppien myyntihintoja unionissa verrattiin keskenään. Tätä varten unionin tuotannonalan veloittamia noudettuna lähettäjältä -hintoja ilman hyvityksiä ja veroja verrattiin vientiä harjoittavien asianomaisen maan tuottajien CIF unionin rajalla -hintoihin, joita oli oikaistu asianmukaisesti sopimustullien sekä purkamis- ja tulliselvityskustannusten huomioon ottamiseksi. Vertailu osoitti, että tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana asianomaisesta maasta peräisin olevan tarkasteltavana olevan ja unionissa myydyn tuotteen hinnat olivat kokonaisuudessaan korkeammat kuin unionin tuotannonalan hinnat. Tuontitilastojen perusteella (14 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu tietokanta) hinnan alittavuuden marginaalia ei havaittu Thaimaasta unioniin suuntautuneessa tuonnissa (tämä koskee sekä yhteistyössä toimineita viejiä että yhteistyöstä kieltäytyneitä sekä kaikkia tuotevalikoimia).
3. Unionin tuotannonalan tilanne
(84)
Komissio tarkasteli perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikkia sellaisia olennaisia taloudellisia tekijöitä ja indikaattoreita, jotka vaikuttavat unionin tuotannonalan tilanteeseen.
(85)
Markkinoille on luonteenomaista, että sillä on kaksi myyntikanavaa: myynti tuottajan omalla tuotemerkillä ja myynti vähittäismyyjän tuotemerkillä. Verrattuna toiseksi mainitun myyntikanavan käyttöön ensin mainitun myyntikanavan käyttäminen aiheuttaa usein korkeammat myyntikulut erityisesti markkinoinnin ja mainonnan osalta, jolloin myyntihinnatkin ovat korkeammat.
(86)
Tutkimuksessa todettiin, että koko yhteistyössä toimivien thaimaalaisten viejien tuonti tapahtui toiseksi mainittua myyntikanavaa eli vähittäismyyjien tuotemerkin myyntikanavaa käyttäen. Vahinkoanalyysissä katsottiin asianmukaiseksi erotella tarvittaessa toisistaan unionin tuotannonalan myynti omalla tuotemerkillä ja vähittäismyyjän tuotemerkillä, koska polkumyyntituonnin aiheuttama kilpailu kohdistuu ensisijassa unionin tuotannonalan samankaltaisen tuotteen myyntiin vähittäismyyjän tuotemerkillä. Erottelu tehtiin erityisesti myyntimäärien, myyntihintojen ja kannattavuuden määrittämiseksi. Jotta saataisiin kokonaiskäsitys, myös kokonaismäärät (jotka sisältävät omat ja vähittäismyyjien tuotemerkit) esitetään ja selitetään jäljempänä olevissa taulukoissa. Tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana unionin tuotannonalan myynti vähittäismyyjän tuotemerkillä oli noin 70 prosenttia unionin tuotannonalan kokonaismyynnistä ja noin 60 prosenttia sen myynnin arvosta.
(87)
Koska unionissa sokerimaissia jalostetaan ainoastaan kesäkuukausien aikana, vahinkoindikaattorien määrä oli lähes sama vuonna 2011 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana (1 päivästä huhtikuuta 201130 päivään maaliskuuta 2012). Tämä koskee erityisesti tuotantoa ja tuotantokapasiteettia.
3.1 Makrotaloudelliset tekijät
a) Tuotanto
(88)
Unionin tuotannonalan tuotanto laski tarkastelujakson aikana 8 prosenttia vuonna 2008 vallinneelta noin 372 000 tonnin tasolta. Tuotanto väheni 25 prosenttia vuonna 2009, 13 prosenttiyksikköä vuonna 2010 ja kasvoi jälleen 31 prosenttiyksikköä vuonna 2011 (tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso).
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tuotanto (tonnia)
371 764
279 265
231 790
344 015
343 873
Indeksi (2008 = 100)
100
75
62
93
92
b) Kapasiteetti ja sen käyttöaste
(89)
Tuotantokapasiteetti oli noin 488 000 tonnia vuonna 2008, 2009 ja 2010. Se väheni 9 prosenttia vuonna 2011 (tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso). Väheneminen johtui siitä, että yksi otokseen kuuluneista unionin tuottajista sulki yhden tehtaistaan.
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tuotantokapasiteetti (tonnia)
488 453
488 453
488 453
444 055
444 055
Indeksi (2008 = 100)
100
100
100
91
91
Kapasiteetin käyttöaste (%)
76
57
47
77
77
Indeksi (2008 = 100)
100
75
62
102
102
Lähde:
Tutkimus.
(90)
Kapasiteetin käyttöaste oli 76 prosenttia vuonna 2008. Se väheni 57 prosenttiin vuonna 2009 ja 47 prosenttiin vuonna 2010, kunnes kasvoi 77 prosenttiin vuonna 2011 (tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso). Koko tarkastelujakson aikana kapasiteetin käyttöaste pysyi vakaana, koska tuotanto väheni samaa vauhtia vähenevän tuotantokapasiteetin kanssa.
c) Myynnin määrä
(91)
Unionin tuotannonalan oman tuotannon myynti, joka on tarkoitettu unionin markkinoille vähittäismyyjän omalla tuotemerkillä etuyhteydettömille asiakkaille, väheni 6 prosenttia vuonna 2009, kasvoi 17 prosenttiyksikköä vuonna 2010 ja 24 prosenttiyksikköä vuonna 2011. Vuodesta 2011 tarkastelua koskevan tutkimusajanjaksoon saakka myynti laski vielä 4 prosenttiyksikköä. Kaiken kaikkiaan vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana myynti kasvoi noin 31 prosenttia.
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Myynti unionissa (jälleenmyyjien tuotemerkillä) etuyhteydettömille asiakkaille (tonnia)
161 544
151 058
179 562
218 876
212 425
Indeksi (2008 = 100)
100
94
111
135
131
Myynti unionissa (omalla ja jälleenmyyjien tuotemerkillä) etuyhteydettömille asiakkaille (tonnia)
262 902
248 995
280 586
318 237
312 623
Indeksi (2008 = 100)
100
95
107
121
119
Lähde:
Tutkimus.
(92)
Unionin tuotannonalan itse tuottamien tuotteiden kokonaismyynti (joka sisältää omat ja vähittäismyyjien tuotemerkit) etuyhteydettömille asiakkaille unionin markkinoilla seurasi suunnilleen samaa linjaa, joka tosin ei ollut yhtä jyrkkä. Myynti laski ensin 5 prosenttia vuonna 2009, sitten kasvoi 12 prosenttiyksikköä vuonna 2010 ja vielä 14 prosenttiyksikköä vuonna 2011. Vuodesta 2011 tarkastelua koskevan tutkimusajanjaksoon saakka myynti laski vielä 2 prosenttiyksikköä. Kaiken kaikkiaan vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana myynti kasvoi noin 19 prosenttia.
d) Markkinaosuus
(93)
Unionin tuotannonalan markkinaosuus oli 83 prosenttia vuosina 2008 ja 2009. Se kasvoi 88 prosenttiin vuonna 2010 ja 91 prosenttiin vuonna 2011, kunnes se hieman supistui 90 prosenttiin tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Kaiken kaikkiaan unionin tuotannonalan markkinaosuus kasvoi tarkastelujaksolla 7 prosenttiyksikköä.
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Unionin tuotannonalan markkinaosuus (oma ja vähittäismyyjän tuotemerkki) (%)
83
83
88
91
90
Indeksi (2008 = 100)
100
100
106
110
109
Lähde:
Tutkimus.
e) Kasvu
(94)
Vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana, jolloin unionin kulutus kasvoi 9 prosenttia, unionin tuotannonalan vähittäismyyjän tuotemerkillä myytäväksi tarkoitettu unionin markkinoiden myynti kasvoi 31 prosentilla, kun unionin tuotannonalan myynti, joka oli tarkoitettu sekä omalla että vähittäismyyjän tuotemerkillä unionin markkinoilla tehtäväksi, kasvoi 19 prosentilla. Vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana unionin tuotannonala lisäsi markkinaosuuttaan noin 7 prosenttiyksikköä, ja polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin markkinaosuus väheni noin 6 prosenttiyksikköä. Voidaankin päätellä, että unionin tuotannonala pystyi hyötymään kasvavista markkinoista.
f) Työllisyys
(95)
Unionin tuotannonalan työntekijämäärä laski ensin 17 prosentilla vuosien 2008 ja 2009 välillä ja edelleen 5 prosenttiyksiköllä vuonna 2010, mutta kasvoi 11 prosenttiyksiköllä vuonna 2011 (tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso). Unionin tuotannonalan työntekijöiden määrä väheni 11 prosenttia tarkastelujakson aikana, eli noin 2 300 henkilöstä noin 2 000 henkilöön.
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Työllisyys (henkilöä)
2 278
1 896
1 786
2 038
2 035
Indeksi (2008 = 100)
100
83
78
89
89
Lähde:
Tutkimus.
g) Tuottavuus
(96)
Unionin tuotannonalan työvoiman tuottavuus työntekijäkohtaisena vuosituotoksena (tonneina) mitattuna ja verrattuna 163 tonnin lähtötasoon työntekijää kohti laski ensin 10 prosenttia vuonna 2009, vielä 10 prosenttiyksikköä vuonna 2010, minkä jälkeen se nousi 23 prosenttiyksikköä vuonna 2011 ja yhden prosenttiyksikön tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Unionin tuotannonalan tuottavuus kasvoi 4 prosenttia tarkastelujakson aikana. Kehitys kuvaa sitä seikkaa, että työvoiman vähennys oli jyrkempi kuin tuotannon lasku.
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tuottavuus (tonnia työntekijää kohti)
163
147
130
169
169
Indeksi (2008 = 100)
100
90
80
103
104
Lähde:
Tutkimus.
h) Myyntihintoihin vaikuttavat tekijät
(97)
Unionin tuotannonalan vähittäismyyjien tuotemerkillä myymien tuotteiden yksikköhinnat etuyhteydettömille asiakkaille nousivat 7 prosenttia vuonna 2009, laskivat 8 prosenttiyksikköä vuonna 2010 ja vielä 5 prosenttiyksikköä vuonna 2011. Vuodesta 2011 tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon saakka hinnat nousivat 3 prosenttiyksikköä. Kaiken kaikkiaan kyseiset hinnat laskivat 3 prosenttia tarkastelujakson aikana, 1 073 eurosta tonnilta 1 041 euroon tonnilta tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana.
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Yksikköhinta unionin markkinoilla (vähittäismyyjän tuotemerkki) (euroa/tonni)
1 073
1 152
1 057
1 008
1 041
Indeksi (2008 = 100)
100
107
99
94
97
Yksikköhinta unionin markkinoilla (oma ja vähittäismyyjän tuotemerkki) (euroa/tonni)
1 248
1 305
1 219
1 182
1 215
Indeksi (2008 = 100)
100
105
98
95
97
Lähde:
Tutkimus.
(98)
Unionin tuotannonalan tuotteiden kokonaismyyntihintojen kehitys (joka sisältää omat ja vähittäismyyjien tuotemerkit) etuyhteydettömille asiakkaille unionin markkinoilla seurasi suunnilleen samaa linjaa. Ne nousivat 5 prosenttia vuonna 2009, sitten laskivat 7 prosenttiyksikköä vuonna 2010 ja vielä 3 prosenttiyksikköä vuonna 2011. Vuodesta 2011 tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon saakka hinnat nousivat 2 prosenttiyksikköä. Kaiken kaikkiaan kyseiset hinnat laskivat 3 prosenttia tarkastelujakson aikana, 1 248 eurosta tonnilta 1 215 euroon tonnilta tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana.
i) Polkumyyntimarginaalin merkittävyys
(99)
Tutkimuksessa vahvistettiin polkumyynnin jatkuminen ja nykyisten polkumyyntimarginaalien suuruusluokka (jopa 44 prosenttia), jota ei voida katsoa vähäpätöiseksi.
j) Toipuminen aiemmasta polkumyynnistä
(100)
Edellä selostettujen makrotaloudellisten indikaattoreiden ja jäljempänä selostettujen mikrotaloudellisten indikaattorien perusteella tuotannonala on yhä haavoittuva ja riskialtis, vaikka polkumyynnin vastaisilla toimenpiteillä on saatu osittain poistettua unionin tuottajien kärsimä vahinko. Vähittäismyyjien tuotemerkillä varustettuja tuotteita tuottavan segmentin, joka kilpailee suoraan Thaimaan tuonnin kanssa, tulos on kannattavuusluvuin tarkasteltuna heikko. Unionin tuotannonalan myyntihinnat tällä markkinasegmentillä laskivat 3 prosenttia tarkastelujakson aikana samalla, kun tuotantokustannukset kasvoivat samana ajanjaksona noin 10 prosenttia. Unionin tuotannonala ei ole selvästikään ollut sellaisessa asemassa, että se olisi pystynyt kattamaan kustannuksiaan, mistä aiheutui merkittäviä tappioita. Koska merkittävä osa unionin tuotannonalan sokerimaissista myydään vähittäismyyjien tuotemerkillä (70 prosenttia kokonaismyynnin määrästä ja 60 prosenttia kokonaismyynnin arvosta), tilanne vaikutti kokonaiskannattavuuteen. Näin ollen unionin tuotannonalan ei voitu havaita varsinaisesti toipuneen aiemmasta polkumyynnistä, ja siksi sen katsotaan olevan edelleen altis unionin markkinoille polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vahingollisille vaikutuksille.
3.2 Mikrotaloudelliset tekijät
a) Varastot
(101)
Unionin tuotannonalan loppuvarastot vähenivät jatkuvasti tarkastelujakson aikana. Loppuvarastojen määrä laski 2 prosenttia vuonna 2009, 27 prosenttiyksikköä vuonna 2010, 2 prosenttiyksikköä vuonna 2011 ja vielä 24 prosenttiyksikköä tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. On kuitenkin huomattava, että varastojen taso ei ole merkityksellinen vahingon indikaattori kyseiselle tuotannonalalle. Kunkin vuoden lopun suuret varastot ovat yhteydessä siihen, että sadonkorjuu ja säilöminen päättyvät yleensä kunkin vuoden lokakuussa. Varastossa on näin ollen tavaraa, joka odottaa lähettämistä marras-heinäkuun aikana.
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Loppuvarastot (tonnia)
193 834
189 741
136 703
133 884
88 108
Indeksi (2008 = 100)
100
98
71
69
45
Lähde:
Tutkimus.
b) Palkat
(102)
Vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana työvoimakustannukset alenivat 7 prosenttia. Tuotanto väheni 16 prosenttia vuonna 2009 ja 1 prosenttiyksikön vuonna 2010 ja kasvoi jälleen 10 prosenttiyksikköä vuonna 2011 (tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso). Tarkastelujakson aikana tapahtunut kokonaislasku johtui työvoiman vähenemisestä.
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Vuotuiset työvoimakustannukset (euroa)
34 343 788
28 850 250
28 370 188
31 952 596
31 923 505
Indeksi (2008 = 100)
100
84
83
93
93
Lähde:
Tutkimus.
c) Kannattavuus ja investointien tuotto
(103)
Unionin tuotannonalan vähittäismyyjän tuotemerkillä varustettujen tuotteiden myynnin kannattavuus nettomyynnin prosenttiosuutena laski vuoden 2008 5,6 prosentin voitosta 5,4 prosentin tappioon tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana.
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Unionin myynnin kannattavuus (vähittäismyyjän tuotemerkki) (% nettomyynnistä)
5,6
9,6
-3,3
-8,2
-5,4
Indeksi (2008 = 100)
100
169
-59
- 145
-95
Unionin myynnin kannattavuus (oma ja vähittäismyyjän tuotemerkki) (% nettomyynnistä)
8,5
10,8
0,7
-0,5
1,6
Indeksi (2008 = 100)
100
127
8
-6
19
Sijoitetun pääoman tuotto (omien ja vähittäismyyjien tuotemerkkien osalta) (voitto prosentteina sijoitusten nettokirjanpitoarvosta)
24,3
40,4
2,9
-3,0
4,4
Indeksi (2008 = 100)
100
166
12
-13
18
Lähde:
Tutkimus.
(104)
Unionin tuotannonalan tuotteiden - niin omalla kuin vähittäismyyjän tuotemerkillä tapahtuvan - myynnin kannattavuus aleni myös 8,5 prosentista vuonna 2008 1,6 prosenttiin tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona. Lasku ei ole näin ollen yhtä jyrkkä kuin vähittäismyyjän tuotemerkillä tapahtuvan myynnin lasku. Kannattavuuden lasku johtuu siitä, että tarkastelujaksolla myyntihinnat laskivat 3 prosenttia, kun taas tuotantokustannukset (etenkin jalostamattoman sokerimaissin ja tölkkien osalta) nousivat samana ajanjaksona 5 prosenttia. Unionin tuotannonala ei ole selvästikään ollut sellaisessa asemassa, että se olisi pystynyt siirtämään kohonneet tuotantokustannukset asiakkaidensa maksettaviksi.
(105)
Sijoitetun pääoman tuotto, ilmaistuna voittoprosenttina (omien ja vähittäismyyjien tuotemerkkien osalta) sijoitetun pääoman nettokirjanpitoarvosta, noudatti suunnilleen kannattavuuden kehitystä. Se laski vuoden 2008 noin 24,3 prosentista tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson 4,4 prosenttiin, eli se väheni 82 prosenttia tarkastelujakson aikana.
d) Kassavirta ja pääoman saanti
(106)
Operatiiviseen toimintaan perustuva nettokassavirta oli noin 27 000 euroa vuonna 2008. Se kasvoi noin 23 miljoonaan euroon vuonna 2009 ja noin 58 miljoonaan euroon vuonna 2010, kunnes kutistui jälleen noin 8 miljoonaan euroon vuonna 2011. Se kasvoi noin 11 miljoonaan euroon vuodesta 2011 tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon saakka. Yksikään yhteistyössä toimineista unionin tuottajista ei ilmoittanut, että niillä olisi vaikeuksia saada pääomaa.
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Kassavirta (omien ja vähittäismyyjien tuotemerkkien osalta) (euroa)
26 698
23 239 572
58 654 064
7 845 330
11 077 815
Indeksi (2008 = 100)
100
87 047
219 698
29 386
41 494
Lähde:
Tutkimus.
e) Investoinnit
(107)
Unionin tuotannonalan vuotuiset investoinnit samankaltaisen tuotteen tuotantoon kasvoivat 45 prosenttia vuodesta 2008 vuoteen 2009, laskivat 34 prosenttiyksikköä vuodesta 2009 vuoteen 2010, kasvoivat 57 prosenttiyksikköä vuonna 2011 ja jälleen laskivat 4 prosenttiyksikköä vuodesta 2011 tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon saakka. Kaiken kaikkiaan investoinnit kasvoivat tarkastelujaksolla 64 prosenttia; investoinnit oli tarkoitettu olemassa olevan laitteiston kunnossapitoon ja uusimiseen, ei kapasiteetin nostamiseen.
2008
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Nettoinvestoinnit (euroa)
6 590 078
9 545 749
7 329 354
11 093 136
10 802 751
Indeksi (2008 = 100)
100
145
111
168
164
Lähde:
Tutkimus.
4. Vahinkoa koskevat päätelmät
(108)
Monet indikaattorit kehittyivät kielteiseen suuntaan vuodesta 2008 tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon saakka. Investointien tuotto väheni, tuotantomäärä laski 8 prosenttia, tuotantokapasiteetti väheni 9 prosenttia ja työllisyys heikkeni 11 prosenttia. Alhaisempien tuotantomäärien osalta tulee ottaa huomioon se, että vuoden 2008 sato oli odotettua parempi, mikä nosti unionin tuotannonalan tuotantoa kyseisenä vuonna. Pääasiassa Yhdysvaltojen dollareissa laskutettava tuonti Thaimaasta muuttui samana ajanjaksona houkuttelevammaksi dollarin arvon heikennyttyä. Unionin ja thaimaalaisen sokerimaissin tarjonnan kasvu osui samaan aikaan unionin talous- ja rahoituskriisin kanssa, mikä myös vaikutti kulutukseen. Tämän seurauksena kaikkea unionin tuotannon lisäystä ei pystytty myymään unionin markkinoilla. Se johti tuotantotason alenemiseen ja varastojen vähentämiseen seuraavina vuosina, mutta se ei riitä selittämään kärsittyä vahinkoa kokonaan.
(109)
Unionin tuotannonalan sokerimaissin (oman ja vähittäismyyjien tuotemerkkien) myynnin kannattavuus heikkeni merkittävästi tarkastelujaksolla. Vähittäismyyjien tuotemerkkien markkinoilla unionin tuotannonala kilpailee Thaimaan tuonnin kanssa, ja tämä segmentti on selkeästi tappiollista (kannattavuus laski vuonna 2008 olleesta yli 5 prosentin voitosta tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson yli 5 prosentin tappioon). Unionin tuottajat alensivat myyntihintojaan unionin markkinoilla 3 prosentilla ja onnistuivat voittamaan takaisin markkinaosuuttaan tuottavuuden kustannuksella. Tuotannonala tarvitsee vähittäismyyjien tuotemerkeillä tapahtuvaa myyntiä, koska oman tuotemerkin kysyntä ei ole riittävää. Koska vähittäismyyjien tuotemerkeillä tapahtuva myynti on noin 60 prosenttia myynnin kokonaisarvosta, kokonaiskannattavuus laski 8,5 prosentista 1,6 prosenttiin tarkastelujaksolla.
(110)
Eräät indikaattorit viittaavat siihen, että voimassa olevien toimenpiteiden ansiosta tuotannonala sai takaisin markkina-asemaansa. Thaimaalaisen tuonnin määrä ja vastaava markkinaosuus lähes puoliutui vuonna 2008 olleesta 12 prosentista kuuteen prosenttiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Unionin tuotannonalan markkinaosuus kasvoi vuoden 2008 83 prosentista 90 prosenttiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Lisäksi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla thaimaalaisen tuonnin keskimääräiset hinnat eivät olleet alempia kuin unionin tuotannonalan hinnat, mutta samaan aikaan ne estivät unionin tuotannonalaa siirtämästä kohonneita kustannuksia asiakkaille. Myös muut indikaattorit kertoivat myönteisestä kehityksestä. Kapasiteetin käyttöaste kasvoi 2 prosenttia tarkastelujakson aikana ja oli tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla melko korkea: 77 prosenttia. Unionin tuotannonalan vähittäismyyjien tuotemerkeillä tapahtunut myynti, joka kilpailee suoraan thaimaalaisen tuonnin kanssa, kasvoi 31 prosenttia, ja molempien segmenttien yhteenlaskettu kokonaismyynti kasvoi 19 prosenttia. Investoinnit lisääntyivät 64 prosenttia. Nämä seikat viittaavat siihen, että tuotannonala kykeni toipumaan polkumyynnistä. Se ei kuitenkaan pystynyt saavuttamaan tyydyttävää kannattavuustasoa, jotta se voisi säilyttää merkittävän asemansa markkinoilla, joilla ainoastaan unionin tuotannonala ja thaimaalainen tuonti kilpailevat keskenään (tuonti muista kolmansista maista on hajanaista ja merkityksetöntä).
(111)
Kilpailutilanne unionin markkinoilla oli todellakin vaikea. Omalla tuotemerkillä tapahtuvan myynnin osalta unionin tuotannonalalla ei tosin ole ulkopuolista kilpailijaa. Tuotemerkkien omistajilla on vahva neuvotteluasema vähittäismyyjiin nähden, sillä ne määrittävät hinnat. Markkinat ovat myös vakaat, koska neljällä otokseen kuuluneella tuottajalla on yhteensä 54 prosentin markkinaosuus. Toisaalta vähittäismyyjät ovat määräävässä asemassa yksityisten tuotemerkkien osalta. Ulkopuolinen kilpailu ja unionin sisäinen kilpailu aiheuttavat jatkuvaa hintapainetta. Tämän seurauksena unionin tuottajien on vaikeaa siirtää tuotantokustannusten nousua (lähinnä sokerimaissi tai tölkit) asiakkailleen (unionin tuotannonalan tuotantokustannukset ovat kasvaneet 5 prosenttia tarkastelujaksolla), koska thaimaalainen tuonti on aiheuttanut hintapainetta.
(112)
On selvää, että unionin tuotannonala on kyennyt lisäämään markkinaosuuttaan panemalla etusijalle hinnan sijaan määrän. Ei voida kuitenkaan jättää huomiotta sitä, että suurin osa sokerimaissia tuottavista yrityksistä (vähittäismyyjien tuotemerkki) ei ole pystynyt kattamaan kustannuksiaan. Näin ollen voidaan todeta, että unionin tuotannonalan tilanne on yhä epävakaa ja riskialtis.
(113)
Useat osapuolet totesivat, että unionin tuotannonala on toipunut, koska monet indikaattorit ovat parantuneet, kun otetaan erityisesti huomioon unionin tuotannonalan korkea markkinaosuus ja negatiivinen hintojen alittavuus.
(114)
On totta, että unionin tuotannonalan vahinko koostuu monesta osatekijästä. Polkumyynnin vastaisilla toimenpiteillä on osittain päästy niille asetettuun tavoitteeseen eli poistettu joiltakin osin unionin tuotannonalan kärsimä vahinko, joka johtui thaimaalaisesta polkumyynnistä. Tästä huolimatta unionin tuotannonalan asema on yhä riskialtis, koska kannattavuus on alhainen ja alenee yhä.
(115)
Negatiivinen hintojen alittavuus ja unionin tuotannonalan vahva markkina-asema eivät automaattisesti ole osoitus siitä, ettei vahinkoa olisi. Thaimaalaisen polkumyynnin jatkuminen on johtanut hinnan korotusten estymiseen unionin markkinoilla (polkumyyntimarginaalit ovat olleet jopa 44 prosenttia). Unionin tuotannonala on pyrkinyt saamaan menettämänsä markkinaosuuden takaisin pitämällä hinnat alhaalla, mikä on johtanut kannattavuuden heikkenemiseen.
(116)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että vahingon määrittämisen tulisi perustua unionin tuotannonalan kokonaistulokseen eikä yhden markkinasegmentin tulokseen.
(117)
Kuten alkuperäisessäkin tutkimuksessa, vahingon määrittäminen perustui unionin tuotannonalan kokonaistulokseen (oma tuotemerkki + vähittäismyyjän tuotemerkki) sekä useiden vahinkoindikaattoreiden (kannattavuus, myyntimäärä ja myyntihinnat) osalta vähittäismyyjän tuotemerkkiin. Ei ole olemassa mitään muuttuneita olosuhteita, joilla voitaisiin perustella poikkeamista tästä menetelmästä, joka on yhä perusteltu käytettäväksi unionin tuotannonalan tilanteen arvioimiseen. Kuten johdanto-osan 84 ja 85 kappaleessa todetaan, sokerimaissin markkinoille on edelleen tyypillistä, että myyntikanavia on kaksi ja että kaikki yhteistyössä toimineiden thaimaalaisten viejien tuonti tapahtui vähittäismyyjän tuotemerkkiin liittyvän kanavan kautta. Vaikka otettaisiin huomioon ainoastaan unionin tuotannonalan kokonaistulos sen alhaisen ja heikkenevän kannattavuuden vuoksi, se ei muuttaisi päätelmää, jonka mukaan unionin tuotannonala on riskialttiissa asemassa. Edellä mainittujen seikkojen perusteella väite hylätään.
(118)
Kaksi asianomaista osapuolta väitti, että unionin tuotannon alan heikkous voi johtua unionin sisäisestä kilpailusta.
(119)
Unionin markkinoiden tilanne ei kuitenkaan poikkea olennaisesti alkuperäisen tutkimuksen tilanteesta tarkastelujaksolla (kaksi myyntikanavaa, noin 20 unionin tuottajaa). Tästä huolimatta unionin tuotannonala saavutti vuonna 2002, eli ennen kuin thaimaalaista polkumyyntihintaista vientiä alkoi virrata unionin markkinoille, yli 20 prosentin kokonaisvoittotason (oma tuotemerkki + vähittäismyyjän tuotemerkki) ja vähittäismyyjän tuotemerkin osalta 17 prosentin voittotason. Tämä osoittaa, että kilpailu unionissa ei estä unionin tuotannonalaa saavuttamasta asianmukaisia voittomarginaaleja. Sen sijaan jatkuva polkumyynnillä tapahtuva tuonti ja siitä aiheutuva hintojen alhaisuus estävät unionin tuotannonalaa nostamasta hintojaan.
F. VAHINGON TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
(120)
Edellä mainittujen suuntausten perusteella vaikuttaa siltä, että polkumyynnin vastaisilla toimenpiteillä on päästy toivottuun tulokseen eli onnistuttu poistamaan unionin tuottajien kärsimää vahinkoa. Kuten useiden vahinkoindikaattoreiden negatiivinen kehitys toisaalta osoittaa, tuotannonala on yhä epävakaa ja riskialtis.
(121)
Thaimaalaisilla viejillä on käyttämätöntä tuotantokapasiteettia, joka mahdollistaa viennin erittäin nopean lisäyksen, kuten edellä todetaan. Lisäksi Thaimaan kauppatilastot vahvistavat, että Thaimaa vei noin 140 000 tonnia kolmansiin maihin vuonna 2011, mikä oli noin seitsemän kertaa enemmän kuin thaimaalaisen viennin määrä unioniin. Koska unionin markkinoiden hinnat ovat eräitä kolmansien maiden markkinoita kannattavammat, on todennäköistä, että merkittäviä määriä sokerimaissia, joka nykyisellään viedään kyseisiin maihin, ohjattaisiin unionin markkinoille, mikäli polkumyyntitoimenpiteiden annettaisiin raueta. Tällainen nopea muutos oli jo havaittavissa alkuperäisessä tutkimuksessa, kun thaimaalaisen tuonnin markkinaosuus unionin tuonnista lähes kaksinkertaistui vain kolmessa vuodessa: vuoden 2002 6,8 prosentista 12,7 prosenttiin vuonna 2005.
(122)
Edellä mainitun perusteella voidaan päätellä, että vahingon toistuminen on todennäköistä, jos toimenpiteiden annetaan raueta.
(123)
Useat asianomaiset osapuolet ovat suhtautuneet varauksellisesti päätelmään, joka on tehty vahingon toistumisen todennäköisyydestä. On erityisesti väitetty, että viiden prosentin hintaero unionin ja kolmansien maiden markkinoilla on liian pieni aiheuttaakseen sokerimaissin viennin ohjautumista unionin markkinoille. Tätä väitettä on jo käsitelty johdanto-osan 61 kappaleessa. Lisäksi väitetään, että sokerimaissi ei ole hyödyke, jonka markkinoita voitaisiin helposti vaihtaa. Tämä väite ei kuitenkaan ole perusteltu eikä vastaa tämän tutkimuksen tuloksia.
(124)
Vaikka vahingon toistumisen todennäköisyys on tulevaa tilannetta koskeva arvio, se perustuu johdanto-osan 121 kappaleessa mainittuihin tosiseikkoihin. Tämän vuoksi väite hylätään.
G. UNIONIN ETU
(125)
Perusasetuksen 21 artiklan mukaisesti tutkittiin, olisiko nykyisten polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden voimassa pitäminen kokonaisuutena katsoen unionin edun vastaista. Unionin etua määritettäessä arvioitiin kaikki asiaan liittyvät etunäkökohdat. Kaikille asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa perusasetuksen 21 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
1. Unionin tuotannonalan etu
(126)
Kuten edellä mainitaan, unionin tuotannonala on yhä melko epävakaassa ja riskialttiissa tilanteessa. Tuotannonala hyötyisi toimenpiteiden jatkumisesta, koska se voisi silloin nostaa myyntihintojaan (erityisesti vähittäismyyjien tuotemerkkien osalta) kattaakseen nousseet tuotantokustannukset. Se antaisi tuotannonalalle mahdollisuuden parantaa rahoitustilannettaan.
2. Vähittäismyyjien ja kuluttajien etu
(127)
Yli 40:tä maahantuojaa ja vähittäismyyjää ja kahta kuluttaja- ja kauppaorganisaatiota pyydettiin toimimaan yhteistyössä. Ainoastaan yksi vähittäismyyjä toimi yhteistyössä. Sen tuonti oli pieni osa thaimaalaisesta kokonaistuonnista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Sen sokerimaissiin liittyvä liikevaihto oli vähäpätöinen osa sen kokonaisliikevaihdosta. Lisäksi sokerimaissin uudelleenmyynti oli erittäin voitollista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Nämä tekijät viittaavat siihen, että vähittäismyyjät eivät kärsisi suhteettomasti, vaikka toimenpiteitä jatkettaisiin.
(128)
Monet alan järjestöt toimittivat tietoja ja osallistuivat kuulemisiin. Ne väittivät, että polkumyyntitoimenpiteistä pitäisi luopua, koska thaimaalaisen tuonnin markkinaosuus on alhainen ja vähenee ja unionin tuotannonalan markkinaosuus on korkea ja kasvaa.
(129)
Kuluttajien osalta voidaan todeta, että kotitaloudet käyttävät sokerimaissiin vain vähän rahaa vuodessa, keskimäärin enintään 5 euroa. Kun otetaan huomion voimassa olevien toimenpiteiden kohtuullinen taso, toimenpiteiden jatkaminen ei oletettavasti vaikuttaisi kuluttajiin merkittävästi.
(130)
Edellä esitetyn perusteella ja koska yhteistyössä toimimisen aste oli matala, katsotaan että ehdotetut toimenpiteet eivät todennäköisesti vaikuta huomattavalla tavalla unionin vähittäismyyjien ja kuluttajien tilanteeseen.
3. Toimitusvaikeudet ja kilpailu unionin markkinoilla
(131)
Olisi ensiksi huomattava, että polkumyyntitoimenpiteiden tarkoitus ei ole pysäyttää toimenpiteiden kohteena olevan tuonnin pääsyä unioniin, vaan poistaa polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin markkinaolosuhteita vääristävä edelleen jatkuva vaikutus.
(132)
Unionin kulutus kasvoi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 9 prosenttia ja oli yhteensä noin 350 000 tonnia. Unionin tuotannonalan kapasiteetti on tarkastelujaksolla ollut jatkuvasti suurempi kuin unionin kysyntä: tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla kapasiteetin taso oli noin 440 000 tonnia. Unionin tuottajien välillä on riittävästi kilpailua. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla kapasiteetin käyttöaste oli 77 prosenttia, joten vaikuttaa siltä, että unionin tuotannonalalla on käyttämätöntä kapasiteettia tuotannon lisäämiseksi, jos kysyntä kasvaa. Osa kysynnästä voidaan tyydyttää myös tuonnilla muista kolmansista maista kuten Yhdysvalloista ja Kiinan kansantasavallasta. Kuten edellä todetaan, on korostettava, että polkumyyntitoimenpiteillä ei ole tarkoitus lopettaa thaimaalaista tuontia unioniin. Kun otetaan huomioon toimenpiteiden alhainen taso, voidaan olettaa, että thaimaalainen tuonti ottaa jatkossakin osan unionin markkinoista.
(133)
Edellä mainitun perusteella ei voida päätellä, että polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden pitäminen voimassa johtaisi pulaan tuotteesta unionin markkinoilla tai rajoittaisi kilpailua unionin markkinoilla.
4. Unionin etua koskevat päätelmät
(134)
Edellä mainitun perusteella vaikuttaa siltä, että toimenpiteiden jatkamisella olisi vain vähäisiä kielteisiä vaikutuksia eivätkä ne olisi suhteettomia toimenpiteiden jatkamisesta unionin tuotannonalalle koituvaan hyötyyn verrattuna.
H. POLKUMYYNTITOIMENPITEET
(135)
Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä oleellisista seikoista ja huomioista, joiden perusteella voimassa olevien toimenpiteiden soveltamisen jatkamista aiottiin suositella. Lisäksi asetettiin määräaika, jonka kuluessa osapuolilla oli mahdollisuus esittää huomautuksia ilmoitettujen tietojen johdosta. Toimitetut tiedot ja huomautukset otettiin asianmukaisesti huomioon aina, kun se oli perusteltua.
(136)
Edellä selostetun perusteella ja perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti voidaan todeta, että tietyn Thaimaasta peräisin olevan jyvinä tuotavan valmistetun tai säilötyn sokerimaissin tuontiin sovellettavat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet olisi pidettävä voimassa. Nämä toimenpiteet ovat eri määräisiä arvotulleja.
(137)
Tässä asetuksessa määriteltyjä yksilöllisiä polkumyyntitulleja sovelletaan ainoastaan näiden yritysten eli erikseen mainittujen oikeushenkilöiden tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin. Jos yrityksen (erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset mukaan luettuina) nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa, sen valmistaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan siihen on sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
(138)
Kaikki näiden yksilöllisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimen muutoksesta tai uuden tuotanto- tai myyntiyksikön perustamisesta johtuvat) on toimitettava viipymättä komissiolle (8), ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti tiedot, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai uuteen tuotanto- tai myyntiyksikköön mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkina- ja vientimyynnin muutoksia. Asetusta muutetaan tarpeen mukaan saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli, jota sovelletaan tuotaessa Thaimaasta peräisin olevaa jyvinä tuotavaa etikan tai etikkahapon avulla valmistettua tai säilöttyä jäädyttämätöntä sokerimaissia (Zea mays var. saccharata), joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin ex 2001 90 30 (Taric-koodi 2001903010), ja Thaimaasta peräisin olevaa jyvinä tuotavaa valmistettua tai säilöttyä jäädyttämätöntä sokerimaissia (Zea mays var. saccharata), joka on valmistettu tai säilötty muulla tavalla kuin etikan tai etikkahapon avulla ja joka ei kuulu nimikkeeseen 2006 vaan luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin ex 2005 80 00 (Taric-koodi 2005800010).
2. Vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen polkumyyntitulli on seuraavien yritysten tuottamien 1 kohdassa kuvattujen tuotteiden osalta seuraava:
Yritys
Polkumyyntitulli (%)
Taric-lisäkoodi
Karn Corn Co. Ltd, 68 Moo 7 Tambol Saentor, Thamaka, Kanchanaburi 71130, Thailand
3,1
A789
Kuiburi Fruit Canning Co., Ltd, 236 Krung Thon Muang Kaew Building, Sirindhorn Rd., Bangplad, Bangkok 10700, Thailand
14,3
A890
Malee Sampran Public Co., Ltd, Abico Bldg. 401/1 Phaholyothin Rd., Lumlookka, Pathumthani 12130, Thailand
12,8
A790
River Kwai International Food Industry Co., Ltd, 52 Thaniya Plaza, 21st Floor, Silom Rd., Bangrak, Bangkok 10500, Thailand
12,8
A791
Sun Sweet Co., Ltd, 9 M. 1, Sanpatong, Chiang Mai 50120, Thailand
11,1
A792
Liitteessä mainitut yhteistyössä toimineet valmistajat
12,9
A793
Kaikki muut yritykset
14,3
A999
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Edellä olevaa 1 artiklan 2 kohtaa voidaan muuttaa lisäämällä yhteistyössä toimineisiin mutta otoksen ulkopuolisiin yrityksiin uusi vientiä harjoittava tuottaja, johon voidaan näin ollen soveltaa painotettua keskimääräistä 12,9 prosentin tullia, jos jokin uusi Thaimaassa toimiva vientiä harjoittava tuottaja toimittaa komissiolle riittävää näyttöä siitä, että:
a)
se ei vienyt unioniin tämän asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa kuvattua tuotetta tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson (1 päivän huhtikuuta 2011 ja 30 päivän maaliskuuta 2012 välisenä) aikana;
b)
se ei ole etuyhteydessä yhteenkään Thaimaassa toimivaan viejään tai tuottajaan, johon sovelletaan tällä asetuksella käyttöön otettuja toimenpiteitä; sekä
c)
se on tosiasiallisesti vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson päättymisen jälkeen tai sillä on peruuttamaton sopimusvelvoite merkittävän määrän viemiseksi unioniin.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 2 päivänä syyskuuta 2013.