KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1396/2014
af 20. oktober 2014
om fastsættelse af en udsmidsplan for Østersøen
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF (1), særlig artikel 15, stk. 6, og artikel 18, stk. 1 og 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Målet med forordning (EU) nr. 1380/2013 er gradvis at bringe udsmid til ophør i alle fiskerier i EU, ved at der indføres en landingsforpligtelse for fangster af arter, der er omfattet af fangstbegrænsninger.
(2)
Ved artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013 tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage udsmidsplaner ved hjælp af en delegeret retsakt for en periode på højst tre år på grundlag af fælles henstillinger, som medlemsstaterne udarbejder i samråd med de relevante rådgivende råd.
(3)
Danmark, Tyskland, Estland, Letland, Litauen, Polen, Finland og Sverige har direkte interesse i spørgsmål vedrørende fiskeriforvaltning i Østersøen. Disse medlemsstater har fremlagt en fælles henstilling (2) for Kommissionen efter høring af Det Rådgivende Råd for Østersøen. Der blev indhentet videnskabelige bidrag fra relevante videnskabelige organer. De foranstaltninger, som den fælles henstilling omfatter, er i overensstemmelse med artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013, og de bør derfor i overensstemmelse med 18, stk. 3, indgå i nærværende forordning.
(4)
I henhold til artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1380/2013, bør landingsforpligtelsen gælde for fangster af arter, der er underlagt fangstbegrænsninger, og som er fanget i fiskeri efter små pelagiske arter, dvs. fiskeriet efter sild og brisling, og i fiskeri til industriformål i Østersøen fra den 1. januar 2015. Den bør også gælde for sådanne fangster i fiskeriet efter laks senest fra samme dato. Torsk anses for at være en art, der karakteriserer visse fiskerier i Østersøen. Rødspætte fanges primært som bifangst i visse fiskerier efter torsk og er underlagt fangstbegrænsninger. I henhold til artikel 15, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 1380/2013 bør landingsforpligtelsen derfor gælde for torsk senest fra den 1. januar 2015 og for rødspætte senest fra den 1. januar 2017. I overensstemmelse med den fælles henstilling bør udsmidsplanen derfor dække alle fangster af sild, brisling, laks, torsk og rødspætte i fiskeriet i Østersøen fra den 1. januar 2015 eller i givet fald fra den 1. januar 2017.
(5)
Den fælles henstilling omfatter en undtagelse fra landingsforpligtelsen for laks og torsk, der er fanget med fælder, tejner/kurve, ruser og bundgarn. Denne undtagelse er baseret på videnskabelig dokumentation af høje overlevelsesrater, som det regionale forum for fiskeri i Østersøen (Baltfish) har leveret, og som Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) har gennemgået. STECF bemærkede, at de fleste oplysninger, der er nødvendige for at berettige sådanne undtagelser, er omfattet af den fælles henstilling fra Baltfish (3). STECF konkluderede, at fordi sådanne redskaber fungerer ved at fange fisk i et faststående net, modsat fangst ved hjælp af indfiltring eller ved anvendelse af kroge, er det rimeligt at antage, at dødeligheden ved anvendelse af disse redskaber også vil være lav, typisk under 10 %. Dog anbefalede STECF, at der bør foretages yderligere undersøgelser for at bekræfte, hvorvidt denne antagelse er gyldig, og se nærmere på forskellige aspekter i forbindelse med håndteringspraksis og fremherskende miljøforhold. Derfor bør den pågældende undtagelse omfattes af nærværende forordning.
(6)
I henhold til artikel 15, stk. 10, i forordning (EU) nr. 1380/2013 kan den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse fastsættes med det mål for øje at beskytte unge marine organismer. I øjeblikket anvendes en mindstestørrelse på 38 cm for torsk i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2187/2005 (4). Den videnskabelige dokumentation, som STECF har gennemgået, understøtter en fastsættelse af den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse for torsk på 35 cm. STECF konkluderede navnlig, at der kan være fornuftige biologiske grunde til at reducere den nuværende mindstestørrelse på 38 cm med henblik på at reducere det nuværende omfang af udsmid. Det blev også konkluderet, at med indførelsen af landingsforpligtelsen vil en bevarelsesmæssig mindstereferencestørrelse for torsk på 35 cm reducere omfanget af fangster, som ikke må sælges til konsum, og at der ikke var argumenter vedrørende første gydning, som kunne understøtte en bevarelsesmæssig referencestørrelse på 38 cm i Østersøen. Derfor bør den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse for torsk i Østersøen fastsættes til 35 cm.
(7)
Nærværende forordning bør anvendes fra den 1. januar 2015 for at overholde den frist, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013. I henhold til artikel 15, stk. 6, i nævnte forordning, bør den anvendes i højst tre år -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastsættes de nærmere bestemmelser for gennemførelsen af den landingsforpligtelse, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013, for Østersøen, som defineret i artikel 4, stk. 2, litra b), i nævnte forordning:
a)
fra 1. januar 2015 for så vidt angår fiskeriet efter sild, brisling, laks og torsk
b)
fra 1. januar 2017 for så vidt angår rødspætte fanget i alle fiskerier.
Artikel 2
Undtagelse begrundet i en høj overlevelsesrate
Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 anvendes landingsforpligtelsen ikke for torsk og laks, der er fanget i net, tejner/kurve, ruser og bundgarn. Alle sådanne torsk og laks kan genudsættes i havet.
Artikel 3
Bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser
Den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse for torsk i Østersøen er 35 cm.
Artikel 4
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2015 til den 31. december 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. oktober 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 1396/2014,
annettu 20 päivänä lokakuuta 2014,
Itämerta koskevan poisheittämissuunnitelman laatimisesta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta 11 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 6 kohdan ja 18 artiklan 1 ja 3 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 tavoitteena on saaliiden poisheittämisen lopettaminen asteittain kaikissa unionin kalastuksissa ottamalla käyttöön purkamisvelvoite, joka koskee saalisrajoitusten alaisten lajien saaliita.
(2)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 6 kohdan mukaan komissio voi hyväksyä poisheittämissuunnitelmia delegoiduilla säädöksillä enintään kolmen vuoden ajaksi jäsenvaltioiden ja asianomaisten neuvoa-antavien toimikuntien yhdessä laatimien yhteisten suositusten perusteella.
(3)
Latvialla, Liettualla, Puolalla, Ruotsilla, Saksalla, Suomella, Tanskalla ja Virolla on välitön kalastuksenhoitoetu Itämerellä. Kuultuaan Itämeren neuvoa-antavaa toimikuntaa kyseiset jäsenvaltiot ovat toimittaneet komissiolle yhteisen suosituksen (2). Asiaankuuluvilta tieteellisiltä elimiltä on saatu tieteellinen lausunto. Yhteiseen suositukseen sisältyvät toimenpiteet ovat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 6 kohdan mukaiset, ja näin ollen ne olisi asetuksen (EU) N:o 1380/2013 18 artiklan 3 kohdan nojalla sisällytettävä tähän asetukseen.
(4)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti purkamisvelvoitetta olisi sovellettava pienten pelagisten lajien eli silakan ja kilohailin kalastuksessa sekä teollisiin tarkoituksiin Itämerellä harjoitettavassa kalastuksessa pyydettyjen saalisrajoitusten alaisten lajien saaliisiin 1 päivästä tammikuuta 2015. Sitä olisi sovellettava myös tällaisiin lohenkalastuksessa saatuihin saaliisiin viimeistään kyseisestä päivämäärästä alkaen. Turskaa pidetään Itämerellä tapahtuvaa tiettyä kalastusta määrittävänä lajina. Punakampelaa saadaan tietyn turskankalastuksen sivusaaliina, ja siihen sovelletaan saalisrajoituksia. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti purkamisvelvoitetta olisi sen vuoksi sovellettava turskaan viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2015 ja punakampelaan viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2017. Yhteisen suosituksen mukaisesti tämän poisheittämissuunnitelman olisi sen vuoksi katettava kaikki silakan, kilohailin, lohen, turskan ja punakampelan kalastus Itämerellä tapauksesta riippuen joko 1 päivästä tammikuuta 2015 tai 1 päivästä tammikuuta 2017.
(5)
Yhteiseen suositukseen sisältyy poikkeus purkamisvelvoitteeseen silloin, kun on kyse loukuilla, rysillä, merroilla ja pauneteilla pyydetystä lohesta ja turskasta. Poikkeus perustuu Itämeren kalastusfoorumin (BALTFISH) toimittamaan ja tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) arvioimaan tieteelliseen näyttöön korkeasta eloonjäämisasteesta. STECF panee merkille, että suurin osa vaadittavista tiedoista tällaisten poikkeusten perustelemiseksi sisältyy BALTFISHin yhteiseen suositukseen (3). STECF päätteli, että koska tällaisten pyydysten toimintaperiaatteena on kalojen joutuminen seisovan pyydyksen sisään toisin kuin esimerkiksi pussiverkkojen tai koukkujen yhteydessä, vaikuttaa kohtuulliselta olettaa, että myös kuolevuus on näiden pyydysten osalta alhaisempi, yleensä alle 10 prosenttia. STECF kehotti kuitenkin jatkamaan selvitystyötä alhaisempaan kuolevuuteen liittyvän olettamuksen luotettavuuden sekä käsittelymenetelmien ja vallitsevien ympäristöolosuhteiden vahvistamiseksi. Sen vuoksi kyseinen poikkeus olisi sisällytettävä tähän asetukseen.
(6)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 10 kohdan mukaisesti voidaan vahvistaa säilyttämisen vähimmäisviitekoot nuorten meren eliöiden suojelemiseksi. Nykyisin turskaan sovelletaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 2187/2005 (4) nojalla 38 senttimetrin vähimmäiskokoa. STECF:n arvioima tieteellinen näyttö tukee turskan säilyttämisen vähimmäisviitekoon vahvistamista 35 senttimetriin. STECF päätteli erityisesti, että saattaa olla vankkoja biologisia syitä pienentää nykyisin sovellettua 38 senttimetrin vähimmäiskokoa nykyisten poisheittämistasojen alentamiseksi. Se päätteli myös, että purkamisvelvoitteen yhteydessä turskan säilyttämisen vähimmäisviitekoon vahvistaminen 35 senttimetriin alentaisi sellaisten saaliiden tasoa, joita ei voida myydä ihmisravinnoksi, ja ettei ole esitetty mitään ensimmäiseen kutukauteen liittyviä perusteluja, jotka tukisivat turskan säilyttämisen vähimmäisviitekoon vahvistamista Itämerellä 38 senttimetriin. Sen vuoksi turskan säilyttämisen vähimmäisviitekooksi Itämerellä olisi vahvistettava 35 senttimetriä.
(7)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa asetetun aikataulun noudattamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2015. Mainitun asetuksen 15 artiklan 6 kohdan nojalla tätä asetusta olisi sovellettava enintään kolmen vuoden ajan,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohdat, jotka koskevat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetyn purkamisvelvoitteen täytäntöönpanoa Itämerellä, sellaisena kuin se on määriteltynä mainitun asetuksen 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa:
a)
1 päivästä tammikuuta 2015 silakan, kilohailin, lohen ja turskan kalastuksen osalta,
b)
1 päivästä tammikuuta 2017 kaikissa kalastuksissa pyydetyn punakampelan osalta.
2 artikla
Eloonjäämisasteeseen perustuva poikkeus
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, purkamisvelvoitetta ei sovelleta loukuilla, rysillä, merroilla ja pauneteilla pyydettyyn loheen tai turskaan. Kaikki tällaiset turskat ja lohet voidaan päästää takaisin mereen.
3 artikla
Säilyttämisen vähimmäisviitekoko
Turskan säilyttämisen vähimmäisviitekoko Itämerellä on 35 senttimetriä.
4 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivän tammikuuta 2015 ja 31 päivän joulukuuta 2017 välisenä aikana.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 20 päivänä lokakuuta 2014.