EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2015/2193
af 25. november 2015
om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra mellemstore fyringsanlæg
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I Europa-Parlamentet og Rådets afgørelse nr. 1386/2013/EU (4) (»handlingsprogrammet«) anerkendes det, at emissioner af forurenende stoffer til luft er reduceret betydeligt i løbet af de sidste årtier, men at luftforureningen samtidig stadig er et problem i mange dele af Europa, og at unionsborgere stadig udsættes for luftforurenende stoffer, som kan bringe deres sundhed og trivsel i fare. Ifølge handlingsprogrammet lider økosystemerne fortsat under for stor deposition af kvælstof og svovl i forbindelse med emissioner fra transport, ikkebæredygtige landbrugsmetoder og elproduktion. I mange dele af Unionen er luftforureningen stadig over de grænser, som Unionen har fastsat, og EU-luftkvalitetsstandarder overholder stadig ikke de mål, som Verdenssundhedsorganisationen har opstillet.
(2)
For at sikre et sundt miljø for alle opfordres der i handlingsprogrammet til at supplere lokale foranstaltninger med en egnet politik på både nationalt plan og EU-plan. Der kræves navnlig en styrkelse af bestræbelserne på at opnå fuld overensstemmelse med Unionens luftkvalitetslovgivning og fastlæggelse af strategiske mål og tiltag, som rækker ud over 2020.
(3)
Af videnskabelige vurderinger fremgår det, at luftforureningen afkorter unionsborgeres levealder med 8 måneder i gennemsnit.
(4)
Emissioner af forurenende stoffer fra forbrænding af brændsel i mellemstore fyringsanlæg reguleres generelt ikke på EU-plan, selv om de i stigende grad bidrager til luftforureningen, hvilket især skyldes en øget anvendelse af biomasse som brændsel som følge af klima- og energipolitik.
(5)
Forbrænding af brændsel i visse små fyringsanlæg og -anordninger er omfattet af gennemførelsesforanstaltninger som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF (5). Der er presserende behov for yderligere foranstaltninger i henhold til direktiv 2009/125/EF for at dække det resterende lovgivningsmæssige tomrum. Forbrænding af brændsel i store fyringsanlæg er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU (6) fra den 7. januar 2013, mens Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF (7) indtil den 31. december 2015 fortsat finder anvendelse på store fyringsanlæg, der er omfattet af artikel 30, stk. 2, i direktiv 2010/75/EU.
(6)
Kommissionen konkluderede i sin rapport til Europa-Parlamentet og Rådet af 17. maj 2013 om revisionen i henhold til artikel 30, stk. 9, og artikel 73 i direktiv 2010/75/EU om industrielle emissioner vedrørende emissioner fra intensivt husdyropdræt og fyringsanlæg, at der er blevet påvist et klart potentiale for omkostningseffektiv begrænsning af luftemissioner i forbindelse med forbrænding af brændsel i mellemstore fyringsanlæg.
(7)
Unionens internationale forpligtelser angående luftforurening, som har til formål at bekæmpe forsuring, eutrofiering, troposfærisk ozon og emissioner af partikler, er aftalt inden for rammerne af Göteborgprotokollen til konventionen om grænseoverskridende luftforurening over store afstande, som blev ændret i 2012 for at stramme op på de nuværende reduktionsforpligtelser for svovldioxid, nitrogenoxider, flygtige organiske forbindelser og ammoniak og for at indføre nye reduktionsforpligtelser for fine partikler (PM2,5), som skal opfyldes fra 2020 og fremefter.
(8)
I meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget af 18. december 2013 med titlen »Programmet ren luft i Europa« efterlyses en indsats med henblik på at føre kontrol med emissioner af luftforurenende stoffer fra mellemstore fyringsanlæg, og derigennem færdiggøre den lovgivningsmæssige ramme for forbrændingssektoren. Med programmet ren luft færdiggøres forureningsbekæmpelsesindsatsen frem til 2020, der er fastsat i meddelelsen fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet af 21. september 2005 med titlen »Temastrategi for luftforurening«, og der opstilles mål om nedbringelse af virkningerne for perioden frem til 2030. Med opfyldelsen af alle disse strategiske målsætninger for øje bør der fastsættes en dagsorden for reguleringen og herunder foranstaltninger, hvormed der føres kontrol med emissionerne fra mellemstore fyringsanlæg.
(9)
Mellemstore fyringsanlæg bør udvikles og drives på en måde, der fremmer energieffektivitet. Sådanne hensyn samt økonomiske hensyn, tekniske muligheder og livscyklussen for bestående mellemstore fyringsanlæg bør især tages i betragtning, når mellemstore fyringsanlæg opgraderes, eller der træffes afgørelse om store investeringer.
(10)
For at sikre, at driften af mellemstore fyringsanlæg ikke fører til en forringelse af luftkvaliteten, bør foranstaltninger truffet med henblik på at begrænse emissionerne af svovldioxid, nitrogenoxider og støv til luften ikke medføre en forøgelse af emissionerne af andre forurenende stoffer såsom carbonmonoxid.
(11)
Mellemstore fyringsanlæg, der allerede er omfattet af minimumskrav på EU-plan, såsom anlæg, på hvilke en regel om sammenlægning finder anvendelse i henhold til kapitel III i direktiv 2010/75/EU, eller anlæg, der forbrænder eller medforbrænder fast eller flydende affald, og som dermed er omfattet af kapitel IV i det nævnte direktiv, bør undtages fra nærværende direktivs anvendelsesområde.
(12)
Visse andre mellemstore fyringsanlæg bør også undtages fra dette direktivs anvendelsesområde på grundlag af deres tekniske egenskaber eller anvendelse i bestemte aktiviteter.
(13)
Eftersom mellemstore fyringsanlæg, der fyrer med raffinaderibrændsel alene eller sammen med andet brændsel til produktion af energi i mineralolie- og gasraffinaderier, og sodakedler i anlæg til fremstilling af pulp er underlagt emissionsniveauer, der er forbundet med den bedste tilgængelige teknik (BAT) som fastlagt i de BAT-konklusioner, der allerede er fastsat i henhold til direktiv 2010/75/EU, bør nærværende direktiv ikke finde anvendelse på sådanne anlæg.
(14)
Dette direktiv bør finde anvendelse på mellemstore fyringsanlæg, herunder en kombination af to eller flere nye mellemstore fyringsanlæg, med en samlet nominel indfyret termisk effekt på mindst 1 MW og mindre end 50 MW. Enkelte fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på mindre end 1 MW bør ikke tages i betragtning ved beregningen af den samlede nominelle indfyrede termiske effekt fra en kombination af fyringsanlæg. For at undgå et lovgivningsmæssigt tomrum bør dette direktiv også finde anvendelse på en kombination af nye mellemstore fyringsanlæg, hvor den samlede nominelle indfyrede termiske effekt er 50 MW eller derover, uden at dette berører kapitel III i direktiv 2010/75/EU.
(15)
For at sikre, at der føres kontrol med emissioner af svovldioxid, nitrogenoxider og støv i luften, bør hvert mellemstort fyringsanlæg kun drives, hvis det er registreret af den kompetente myndighed, eller hvis den pågældende myndighed har udstedt en godkendelse, på grundlag af forelagte oplysninger fra driftslederen.
(16)
I dette direktiv bør der fastsættes emissionsgrænseværdier og krav til overvågning med henblik på at føre kontrol med emissioner til luften fra mellemstore fyringsanlæg.
(17)
De emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, bør ikke finde anvendelse på mellemstore fyringsanlæg på De Kanariske Øer, i de franske oversøiske departementer, på Azorerne og Madeira på grund af de tekniske og logistiske problemer, der er knyttet til den isolerede placering af sådanne anlæg. De berørte medlemsstater bør fastsætte emissionsgrænseværdier for sådanne anlæg for at mindske deres emissioner til luft og de potentielle risici for menneskers sundhed og miljøet.
(18)
For at give bestående mellemstore fyringsanlæg den fornødne tid til rent teknisk at tilpasse sig til kravene i dette direktiv, bør emissionsgrænseværdierne først finde anvendelse på disse anlæg efter en fastsat periode efter den dato, fra hvilken dette direktiv finder anvendelse.
(19)
For at tage højde for visse konkrete omstændigheder, hvor anvendelsen af emissionsgrænseværdier ville føre til uforholdsmæssigt høje omkostninger i forhold til miljøfordelene, bør medlemsstaterne have mulighed for at undtage mellemstore fyringsanlæg, der anvendes i nødstilfælde, og som drives i begrænsede tidsperioder, fra at skulle overholde de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i dette direktiv.
(20)
På grund af de infrastrukturelle begrænsninger for bestående mellemstore fyringsanlæg, der indgår i små isolerede systemer (SIS) eller mikroisolerede systemer (MIS), og behovet for at fremme sammenkoblingen af disse bør der bevilges mere tid til at tilpasse sådanne anlæg til de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i dette direktiv.
(21)
I betragtning af de samlede fordele ved fjernvarme med hensyn til dens bidrag til en reduktion af husholdningers brændselsforbrug, som medfører høje luftforureningsniveauer, og med hensyn til forbedring af energieffektiviteten og nedbringelse af CO2-emissionerne bør det være muligt for medlemsstaterne at bevilge mere tid til at tilpasse bestående mellemstore fyringsanlæg, som leverer en betydelig del af deres nyttevarmeproduktion til et offentligt fjernvarmenet, til de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i dette direktiv.
(22)
I betragtning af nylige investeringer i biomasseanlæg, der tager sigte på at øge anvendelsen af vedvarende energikilder, og som allerede har bidraget til en reduktion af emissioner af forurenende stoffer, og for at tage hensyn til hermed forbundne investeringscyklusser bør det være muligt for medlemsstaterne at bevilge mere tid til at tilpasse sådanne anlæg til de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i dette direktiv.
(23)
På grund af den afgørende rolle, som gaskompressorstationer spiller for pålideligheden og en sikker drift af de nationale gastransmissionsnet, og de særlige begrænsninger med hensyn til opgraderingen af disse bør det være muligt for medlemsstaterne at bevilge mere tid til at tilpasse mellemstore fyringsanlæg, som driver sådanne stationer, til de emissionsgrænseværdier for nitrogenoxider, der er fastsat i dette direktiv.
(24)
I henhold til artikel 193 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) forhindrer dette direktiv ikke medlemsstaterne i at opretholde eller indføre strengere beskyttelsesforanstaltninger. Der kan være behov for sådanne foranstaltninger f.eks. i zoner, hvor luftkvalitetsgrænseværdierne ikke overholdes. I disse tilfælde bør medlemsstaterne som led i udviklingen af deres luftkvalitetsplaner i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF (8) vurdere, om der er behov for strengere emissionsgrænseværdier end de krav, der er fastsat i nærværende direktiv. Der bør i forbindelse med sådanne vurderinger tages hensyn til udfaldet af udveksling af oplysninger om, hvordan man opnår de bedste emissionsreduktionsresultater med de bedste tilgængelige og fremspirende teknologier. Kommissionen bør tilrettelægge en sådan udveksling af oplysninger med medlemsstaterne, de berørte industrier, herunder driftsledere og teknologileverandører, og ikkestatslige organisationer, herunder organisationer, der fremmer miljøbeskyttelse.
(25)
Medlemsstaterne bør sørge for, at driftsledere af mellemstore fyringsanlæg træffer de nødvendige foranstaltninger i tilfælde, hvor direktivet ikke overholdes. Medlemsstaterne bør indføre en ordning med henblik på at kontrollere, at mellemstore fyringsanlæg overholder kravene i dette direktiv.
(26)
Med henblik på at sikre den effektive gennemførelse og håndhævelse af dette direktiv bør inspektioner, i det omfang det er muligt, samordnes med inspektioner, der er påkrævede i henhold til anden EU-lovgivning, hvis det er relevant.
(27)
Bestemmelserne i dette direktiv vedrørende adgang til oplysninger om dets gennemførelse bør finde anvendelse på en måde, der sikrer den fulde virkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF (9).
(28)
For at begrænse den administrative byrde for små og mellemstore virksomheder, der driver mellemstore fyringsanlæg, bør driftsledernes administrative forpligtelser i henseende til tilvejebringelse af oplysninger, overvågning og rapportering stå i et rimeligt forhold til formålet, og dobbeltarbejde bør undgås, samtidig med at de tillader den kompetente myndighed at føre effektiv kontrol med overholdelsen.
(29)
Af hensyn til overensstemmelsen og sammenhængen i oplysningerne fra medlemsstaterne om gennemførelsen af dette direktiv og for at fremme udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen bør Kommissionen med bistand fra Det Europæiske Miljøagentur udvikle et elektronisk rapporteringsværktøj, som medlemsstaterne også kan benytte internt til nationale rapporterings- og datastyringsformål.
(30)
Kommissionen bør vurdere behovet for at ændre emissionsgrænseværdierne i bilag II for nye mellemstore fyringsanlæg på grundlag af de nyeste teknologier. I den forbindelse bør Kommissionen også overveje behovet for at fastsætte specifikke emissionsgrænseværdier for andre forurenende stoffer såsom carbonmonoxid og eventuelt minimumsstandarder for energieffektivitet.
(31)
Med henblik på tilpasning til den videnskabelige og tekniske udvikling bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF med henblik på at tilpasse bestemmelserne om vurdering af overholdelsen, der er fastsat i bilag III, del 2, punkt 2, delegeres til Kommissionen. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(32)
For at sikre ensartede vilkår for gennemførelsen af dette direktiv og for at forenkle og strømline rapporteringsforpligtelserne for medlemsstaterne, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med hensyn til præcisering af de tekniske formater for rapportering. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (10).
(33)
Målene for dette direktiv, nemlig forbedring af miljøkvaliteten og menneskers sundhed, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af deres omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(34)
Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, der navnlig er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (»chartret«). Dette direktiv søger navnlig at sikre anvendelsen af artikel 37 i chartret om miljøbeskyttelse.
(35)
I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (11) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiveren, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Genstand
Dette direktiv fastsætter regler om kontrol med mellemstore fyringsanlægs emissioner af svovldioxid (SO2), nitrogenoxider (NOx) og støv til luften, og derved nedbringes disse emissioner til luften og deres potentielle risici for menneskers sundhed og miljøet.
Dette direktiv fastsætter også regler om at overvåge emissioner af carbonmonoxid (CO).
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på mindst 1 MW og mindre end 50 MW (»mellemstore fyringsanlæg«), uanset hvilken brændselstype de anvender.
2. Dette direktiv finder også anvendelse på en kombination af nye mellemstore fyringsanlæg i henhold til artikel 4, herunder en kombination, hvor den samlede nominelle indfyrede termiske effekt er på mindst 50 MW, medmindre denne kombination udgør et fyringsanlæg, der er omfattet af kapitel III i direktiv 2010/75/EU.
3. Dette direktiv finder ikke anvendelse på:
a)
fyringsanlæg omfattet af kapitel III eller kapitel IV i direktiv 2010/75/EU
b)
fyringsanlæg omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/68/EF (12)
c)
fyringsanlæg på landbrugsbedriften med en samlet nominel indfyret termisk effekt på højst 5 MW, som udelukkende anvender uforarbejdet husdyrgødning fra fjerkræ, jf. artikel 9, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1069/2009 (13), som brændsel
d)
fyringsanlæg, hvori de gasformige forbrændingsprodukter anvendes til direkte opvarmning, tørring eller enhver anden behandling af genstande eller materialer
e)
fyringsanlæg, hvori de gasformige forbrændingsprodukter anvendes til direkte gasfyret opvarmning af lokaler med henblik på at forbedre arbejdsvilkår
f)
efterforbrændingsanlæg, som er bestemt til at rense røggasserne fra industriprocesser ved forbrænding, og som ikke drives som uafhængige fyringsanlæg
g)
tekniske anordninger, der anvendes til fremdrift af køretøjer, skibe eller luftfartøjer
h)
gasturbiner samt gas- og dieselmotorer, når de anvendes på offshoreplatforme
i)
anlæg til regenerering af katalysatorer til katalytisk krakning
j)
anlæg til omdannelse af hydrogensulfid til svovl
k)
reaktorer, der anvendes i den kemiske industri
l)
koksovnsblokke
m)
cowpers
n)
krematorier
o)
fyringsanlæg, der fyrer med raffinaderibrændsel alene eller sammen med andet brændsel til produktion af energi i mineralolie- og gasraffinaderier
p)
sodakedler i anlæg til fremstilling af pulp.
4. Dette direktiv finder ikke anvendelse på forskningsaktiviteter, udviklingsaktiviteter eller afprøvningsaktiviteter vedrørende mellemstore fyringsanlæg. Medlemsstaterne kan fastsætte særlige betingelser for anvendelsen af dette stykke.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1) »emission«: udledning i luften af stoffer fra et fyringsanlæg
2) »emissionsgrænseværdi«: den tilladte mængde af et stof i røggas fra et fyringsanlæg, der i et givet tidsrum må udledes i luften
3) »nitrogenoxider« (NOx): nitrogenoxid og nitrogendioxid udtrykt som nitrogendioxid (NO2)
4) »støv«: partikler af enhver form, struktur og densitet, som er dispergeret i gasfasen under forholdene ved prøveudtagningsstedet, og som kan opsamles ved filtrering under nærmere angivne betingelser efter en repræsentativ prøve af den gas, der skal analyseres, og som forbliver opstrøms af filteret og på filteret efter tørring under nærmere angivne betingelser
5) »fyringsanlæg«: enhver teknisk indretning, hvori brændsel oxyderes med henblik på anvendelse af den således frembragte varme
6) »bestående fyringsanlæg«: et fyringsanlæg, der er sat i drift før den 20. december 2018, eller som har fået meddelt godkendelse inden den 19. december 2017 i henhold til national lovgivning, forudsat at anlægget sættes i drift senest den 20. december 2018
7) »nye fyringsanlæg«: andre fyringsanlæg end et bestående fyringsanlæg
8) »motor«: en gasmotor, dieselmotor eller dual-fuel-motor
9) »gasmotor«: en forbrændingsmotor, som fungerer efter ottoprincippet, og som anvender elektrisk tænding til forbrænding af brændstof
10) »dieselmotor«: en forbrændingsmotor, der fungerer efter dieselprincippet, og som anvender kompressionstænding til forbrænding af brændstof
11) »dual-fuel-motor«: en forbrændingsmotor, som anvender kompressionstænding og fungerer efter dieselprincippet ved forbrænding af flydende brændstoffer og efter ottoprincippet ved forbrænding af gasformige brændstoffer
12) »gasturbine«: enhver roterende maskine, der omdanner termisk energi til mekanisk arbejde, og som hovedsagelig består af en kompressor, en termisk anordning, hvori brændslet oxyderes med henblik på at opvarme arbejdsvæsken, og en turbine; dette omfatter både gasturbiner med åben cyklus og kombineret cyklus og gasturbiner i kraftvarmedrift, alle med eller uden supplerende indfyring
13) »lille isoleret system« (SIS): et lille isoleret system som defineret i artikel 2, nr. 26), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF (14)
14) »mikroisoleret system« (MIS): et mikroisoleret system som defineret i artikel 2, nr. 27), i direktiv 2009/72/EF
15) »brændsel«: ethvert fast, flydende eller gasformigt brændbart stof
16) »raffinaderibrændsel«: fast, flydende eller gasformigt brændbart stof fra destillations- og konverteringsfaserne ved raffineringen af råolie, herunder raffinaderibrændselsgas, syngas, raffinaderiolier og petroleumskoks
17) »affald«: affald som defineret i artikel 3, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF (15)
18) »biomasse«: ethvert af følgende produkter:
a)
produkter bestående af vegetabilsk materiale fra landbrug eller skovbrug, der kan anvendes som brændsel for at udnytte energiindholdet
b)
følgende affald:
i)
vegetabilsk affald fra landbrug og skovbrug
ii)
vegetabilsk affald fra levnedsmiddelindustrien, hvis forbrændingsvarmen udnyttes
iii)
fiberholdigt vegetabilsk affald fra fremstilling af jomfrupulp og fra fremstilling af papir fra pulp, hvis det medforbrændes på produktionsstedet, og forbrændingsvarmen udnyttes
iv)
korkaffald
v)
træaffald undtagen træaffald, der kan indeholde halogenerede organiske forbindelser eller tungmetaller som følge af behandling med træbeskyttelsesmidler eller overfladebehandling, herunder navnlig sådant træaffald fra bygge- og nedrivningsaffald
19) »gasolie«:
a)
ethvert mineraloliebaseret flydende brændsel, som henhører under KN-kode 2710 19 25, 2710 19 29, 2710 19 47, 2710 19 48, 2710 20 17 eller 2710 20 19, eller
b)
ethvert mineraloliebaseret flydende brændsel, hvoraf mindre end 65 volumenprocent (inklusive tab) destillerer ved 250 °C, og hvoraf mindst 85 volumenprocent (inklusive tab) destillerer ved 350 °C efter ASTM D86-metoden
20) »naturgas«: naturligt forekommende methan med højst 20 % (volumenprocent) af inerte stoffer og andre forbindelser
21) »svær fuelolie«:
a)
ethvert mineraloliebaseret flydende brændsel, som henhører under KN-kode 2710 19 51 til 2710 19 68, 2710 20 31, 2710 20 35 eller 2710 20 39, eller
b)
ethvert andet mineraloliebaseret flydende brændsel end gasolie som defineret i nr. 19), der ud fra sine destillationsgrænser henhører under de svære olier, der er bestemt til anvendelse som brændsel, og hvoraf mindre end 65 volumenprocent (inklusive tab) destillerer ved 250 °C efter ASTM D86-metoden. Kan destillationen ikke bestemmes efter ASTM D 86-metoden, klassificeres olieproduktet også som svær fuelolie
22) »driftstimer«: det tidsrum udtrykt i timer, hvor fyringsanlægget er i drift og udleder emissioner til luften, bortset fra opstarts- og nedlukningsperioder
23) »driftsleder«: enhver fysisk eller juridisk person, der driver eller kontrollerer fyringsanlægget, eller som efter national lovgivning har fået overdraget den afgørende økonomiske dispositionsret over anlæggets tekniske drift
24) »zone«: en del af en medlemsstats område, som den pågældende medlemsstat har afgrænset med henblik på vurdering og styring af luftkvalitet, jf. direktiv 2008/50/EF.
Artikel 4
Sammenlægning
En kombination af to eller flere nye mellemstore fyringsanlæg anses for at være ét enkelt mellemstort fyringsanlæg med henblik på dette direktiv, og deres nominelle indfyrede termiske effekt betragtes under ét med henblik på beregningen af den samlede nominelle indfyrede termiske effekt, hvis:
-
røggasserne fra sådanne mellemstore fyringsanlæg udledes gennem en fælles skorsten, eller
-
røggasserne fra sådanne mellemstore fyringsanlæg efter den kompetente myndigheds vurdering og under hensyn til tekniske og økonomiske forhold kan udledes gennem en fælles skorsten.
Artikel 5
Godkendelse og registrering
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at ingen nye mellemstore fyringsanlæg drives uden en godkendelse eller uden at være registreret.
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at ingen bestående mellemstore fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på mere end 5 MW drives uden en godkendelse eller uden at være registeret fra den 1. januar 2024.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at ingen bestående mellemstore fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på højst 5 MW drives uden en godkendelse eller uden at være registreret fra den 1. januar 2029.
3. Medlemsstaterne præciserer godkendelses- eller registreringsproceduren for mellemstore fyringsanlæg. Disse procedurer indeholder som minimum en forpligtelse for driftslederen til at underrette den kompetente myndighed om, at denne driver eller har til hensigt at drive et mellemstort fyringsanlæg, og til som minimum at tilvejebringe de oplysninger, der er anført i bilag I.
4. Den kompetente myndighed registrerer eller indleder godkendelsesproceduren for det mellemstore fyringsanlæg inden en måned efter, at driftslederen har tilvejebragt de oplysninger, der er omhandlet i stk. 3. Den kompetente myndighed underretter driftslederen om registreringen eller indledningen af godkendelsesproceduren.
5. Den kompetente myndighed fører et register med oplysninger om hvert mellemstort fyringsanlæg, herunder de oplysninger, der er anført i bilag I, og de oplysninger, der er indhentet i henhold til artikel 9. Bestående mellemstore fyringsanlæg opføres i registeret fra registreringsdatoen eller fra den dato, hvor de har opnået en godkendelse, i henhold til dette direktiv. Den kompetente myndighed offentliggør oplysningerne i registeret, herunder via internettet, i overensstemmelse med direktiv 2003/4/EF.
6. Uden at det berører forpligtelsen for mellemstore fyringsanlæg til at være i besiddelse af en godkendelse eller være registreret, kan medlemsstaterne fastsætte krav til bestemte kategorier af mellemstore fyringsanlæg i almindelige bindende forskrifter. Hvis der vedtages almindelige bindende forskrifter, kan der i godkendelsen eller registreringen blot henvises til sådanne forskrifter.
7. For mellemstore fyringsanlæg, der er en del af et anlæg, som er omfattet af kapitel II i direktiv 2010/75/EU, anses kravene i denne artikel for at være opfyldt ved overholdelse af det nævnte direktiv.
8. Enhver godkendelse, der gives, eller registrering, der foretages, i henhold til anden national lovgivning eller EU-lovgivning kan kombineres med den godkendelse eller registrering, der kræves i henhold til stk. 1, så de udgør én enkelt godkendelse eller registrering, forudsat at den enkelte godkendelse eller registrering indeholder de oplysninger, der kræves i henhold til denne artikel.
Artikel 6
Emissionsgrænseværdier
1. Uden at dette berører kapitel II i direktiv 2010/75/EU, hvor dette er relevant, finder de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II til nærværende direktiv, anvendelse på mellemstore fyringsanlæg.
Emissionsgrænseværdierne i bilag II finder ikke anvendelse på mellemstore fyringsanlæg, der er beliggende på De Kanariske Øer, i de franske oversøiske departementer, på Azorerne og Madeira. De berørte medlemsstater fastsætter emissionsgrænseværdier for disse anlæg med henblik på at mindske deres emissioner til luft og de potentielle risici for menneskers sundhed og miljøet.
2. Fra den 1. januar 2025 må emissioner til luften af SO2, NOx og støv fra bestående mellemstore fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på mere end 5 MW ikke overskride de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, del 1, tabel 2 og 3.
Fra den 1. januar 2030 må emissioner til luften af SO2, NOx og støv fra bestående mellemstore fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på højst 5 MW ikke overskride de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, del 1, tabel 1 og 3.
3. Medlemsstaterne kan undtage bestående mellemstore fyringsanlæg, som ikke er i drift i mere end 500 driftstimer om året udregnet som et rullende gennemsnit over en periode på fem år, fra at skulle overholde de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, del 1, tabel 1, 2 og 3.
Medlemsstaterne kan hæve den grænse, der er omhandlet i første afsnit, til 1 000 driftstimer i følgende nødstilfælde eller under følgende ekstraordinære omstændigheder:
-
til backup af elproduktion på forbundne øer i tilfælde af en afbrydelse af hovedstrømforsyningen til en ø
-
for mellemstore fyringsanlæg, der anvendes til varmeproduktion, i tilfælde af usædvanligt kolde vejrforhold.
I de i dette stykke nævnte tilfælde anvendes en emissionsgrænseværdi for støv på 200 mg/Nm3 for anlæg, som fyrer med fast brændsel.
4. Bestående mellemstore fyringsanlæg, der indgår i SIS eller MIS, skal fra den 1. januar 2030 overholde de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, del 1, tabel 1, 2 og 3.
5. Indtil den 1. januar 2030 kan medlemsstaterne undtage bestående mellemstore fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på mere end 5 MW fra at skulle overholde de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, forudsat at mindst 50 % af anlæggets nyttevarmeproduktion udregnet som et rullende gennemsnit over en periode på fem år leveres til et offentligt fjernvarmenet i form af damp eller varmt vand. I tilfælde af en sådan undtagelse må de emissionsgrænseværdier, der fastsættes af den kompetente myndighed, ikke overstige 1 100 mg/Nm3 for SO2 og 150 mg/Nm3 for støv.
Indtil den 1. januar 2030 kan medlemsstaterne undtage mellemstore fyringsanlæg, der benytter fast biomasse som hovedbrændsel, og som befinder sig i zoner, hvor de i direktiv 2008/50/EF fastsatte grænseværdier efter vurderingen i henhold til det nævnte direktiv overholdes, fra de emissionsgrænseværdier for støv, der er fastsat i bilag II til nærværende direktiv. I tilfælde af en sådan undtagelse må de emissionsgrænseværdier, der fastsættes af den kompetente myndighed, ikke overstige 150 mg/Nm3 for støv.
Den kompetente myndighed sikrer under alle omstændigheder, at der ikke forårsages væsentlig forurening, og at der opnås et højt beskyttelsesniveau for miljøet som helhed.
6. Indtil den 1. januar 2030 kan medlemsstaterne undtage bestående mellemstore fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på mere end 5 MW, og som anvendes til drift af gaskompressorstationer, der er nødvendige for at sikre en sikker og pålidelig drift af nationale gastransmissionsnet, fra overholdelse af de emissionsgrænseværdier for NOx, der er fastsat i bilag II, del 1, tabel 3.
7. Fra den 20. december 2018 må emissioner til luften af SO2, NOx og støv fra nye mellemstore fyringsanlæg ikke overskride de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, del 2.
8. Medlemsstaterne kan undtage nye mellemstore fyringsanlæg, som ikke er i drift i mere end 500 driftstimer om året udregnet som et rullende gennemsnit over en periode på tre år, fra at skulle overholde de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, del 2. I tilfælde af sådan undtagelse anvendes en emissionsgrænseværdi for støv på 100 mg/Nm3 for anlæg, som fyrer med fast brændsel.
9. I zoner eller i dele af zoner, hvor de grænseværdier for luftkvalitet, der er fastslagt i direktiv 2008/50/EF, overskrides, vurderer medlemsstaterne som led i udviklingen af luftkvalitetsplaner omhandlet i artikel 23 i direktiv 2008/50/EF og under hensyntagen til resultaterne af den i stk. 10 i nærværende artikel omhandlede udveksling af oplysninger behovet for at anvende strengere emissionsgrænseværdier for individuelle mellemstore fyringsanlæg i disse zoner eller i dele af zoner end dem, der er fastlagt i nærværende direktiv, forudsat at anvendelsen af disse emissionsgrænseværdier på en effektiv måde bidrager til en mærkbar forbedring af luftkvaliteten.
10. Kommissionen tilrettelægger udveksling af oplysninger med medlemsstaterne, de berørte industrier og ikkestatslige organisationer om de emissionsniveauer, der kan opnås med de bedste tilgængelige og fremspirende teknologier, og de hermed forbundne omkostninger.
Kommissionen offentliggør resultaterne af denne udveksling af oplysninger.
11. Den kompetente myndighed kan give en dispensation i en periode på højst seks måneder fra pligten til at overholde de i stk. 2 og 7 omhandlede emissionsgrænseværdier for SO2 for et mellemstort fyringsanlæg, der normalt anvender svovlfattigt brændsel, når driftslederen ikke kan overholde disse emissionsgrænseværdier på grund af en forsyningsafbrydelse, der skyldes alvorlig knaphed på svovlfattigt brændsel.
Medlemsstaterne underretter inden for én måned Kommissionen om enhver dispensation, som er givet i henhold til første afsnit.
12. Den kompetente myndighed kan dispensere fra pligten til at overholde de i stk. 2 og 7 omhandlede emissionsgrænseværdier i tilfælde, hvor et mellemstort fyringsanlæg, der normalt anvender gasformigt brændsel, undtagelsesvis må anvende andet brændsel på grund af en pludselig afbrydelse i gasforsyningen og derfor ellers ville være nødt til at installere sekundært emissionsbegrænsende udstyr. Denne dispensation kan gives i en periode, der ikke må overstige ti dage, medmindre driftslederen over for den kompetente myndighed godtgør, at en længere periode er berettiget.
Medlemsstaterne underretter inden for én måned Kommissionen om enhver dispensation, som er givet i henhold til første afsnit.
13. Benytter et mellemstort fyringsanlæg to eller flere brændselstyper samtidigt, beregnes emissionsgrænseværdien for hvert forurenende stof ved at:
a)
benytte den emissionsgrænseværdi for hver brændselstype, der er fastsat i bilag II
b)
bestemme den brændselstypevægtede emissionsgrænseværdi; denne fremkommer ved at gange hver af de i litra a) omhandlede emissionsgrænseværdier med den indfyrede termiske effekt for hver brændselstype og dividere resultatet af hver multiplikation med summen af bidragene til den indfyrede termiske effekt for samtlige brændselstyper, og
c)
lægge de brændselstypevægtede emissionsgrænseværdier sammen.
Artikel 7
Driftslederens forpligtelser
1. Medlemsstaterne sikrer, at driftslederen overvåger emissionerne i overensstemmelse med mindst bilag III, del 1.
2. For mellemstore fyringsanlæg, der anvender flere brændselstyper, foretages overvågningen af emissioner ved forbrændingen af det brændsel eller den brændselssammensætning, der forventes at medføre det højeste emissionsniveau, og i en periode svarende til normale driftsbetingelser.
3. Driftslederen fører en driftsjournal over og bearbejder alle overvågningsresultater på en sådan måde, at overholdelsen af emissionsgrænseværdierne kan kontrolleres i overensstemmelse med reglerne i bilag III, del 2.
4. For mellemstore fyringsanlæg, der anvender sekundært emissionsbegrænsende udstyr med henblik på at opfylde emissionsgrænseværdierne, skal driftslederen føre en driftsjournal eller opbevare oplysninger, der demonstrerer det pågældende udstyrs effektive løbende drift.
5. Mellemstore fyringsanlægs driftsledere opbevarer følgende:
a)
den kompetente myndigheds godkendelse eller registreringsbevis og, hvor det er relevant, dens/dets ajourførte udgave og relaterede oplysninger
b)
de overvågningsresultater og -oplysninger, der er omhandlet i stk. 3 og 4
c)
i givet fald en driftsjournal over driftstimer som omhandlet i artikel 6, stk. 3 og 8
d)
en driftsjournal over typen og mængden af brændsler, der anvendes i anlægget, og eventuelle driftsforstyrrelser eller svigt i det sekundære emissionsbegrænsende udstyr
e)
en driftsjournal over tilfælde af manglende overholdelse og de trufne foranstaltninger som omhandlet i stk. 7.
De data og oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, litra b)-e), opbevares i en periode på mindst seks år.
6. Driftslederen stiller efter anmodning hurtigst muligt de i stk. 5 omhandlede data og oplysninger til rådighed for den kompetente myndighed. Den kompetente myndighed kan fremsætte en sådan anmodning for at kontrollere overholdelsen af kravene i dette direktiv. Den kompetente myndighed fremsætter en sådan anmodning, hvis enkeltpersoner i befolkningen anmoder om adgang til de i stk. 5 omhandlede data og oplysninger.
7. I tilfælde af manglende overholdelse af de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, træffer driftslederen de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at overholdelsen hurtigst muligt genetableres, uden at dette berører de foranstaltninger, som er påkrævet i henhold til artikel 8. Medlemsstaterne fastsætter regler for typen, hyppigheden og formatet af de oplysninger, som driftslederne skal give til den kompetente myndighed om tilfælde af manglende overholdelse.
8. Driftslederen yder den kompetente myndighed al fornøden bistand, så den kan gennemføre eventuelle inspektioner og besøg på anlægget, udtage prøver og indsamle alle oplysninger, der er nødvendige for, at den kan udføre sine opgaver i forbindelse med dette direktiv.
9. Driftslederen sørger for, at opstarts- og nedlukningsperioderne for mellemstore fyringsanlæg holdes så korte som muligt.
Artikel 8
Kontrol af overholdelsen
1. Medlemsstaterne sikrer, at gyldige emissionsværdier, som overvåges i overensstemmelse med bilag III, ikke overskrider emissionsgrænseværdierne fastsat i bilag II.
2. Medlemsstaterne indfører en effektiv ordning på grundlag af enten miljøinspektioner eller andre foranstaltninger med henblik på at kontrollere, at kravene i dette direktiv overholdes.
3. I tilfælde af manglende overholdelse sikrer medlemsstaterne, at den kompetente myndighed pålægger driftslederen at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at overholdelsen hurtigst muligt genetableres, foruden de foranstaltninger, som driftslederen har truffet i henhold til artikel 7, stk. 7.
Hvis manglende overholdelse medfører en betydelig forringelse af luftkvaliteten på stedet, suspenderes driften af det mellemstore fyringsanlæg, indtil overholdelsen er genetableret.
Artikel 9
Ændringer af mellemstore fyringsanlæg
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at driftslederen hurtigst muligt underretter den kompetente myndighed, hvis det mellemstore fyringsanlæg påtænkes ændret på en måde, som vil berøre de pågældende emissionsgrænseværdier.
Den kompetente myndighed ajourfører om nødvendigt godkendelsen eller registreringen.
Artikel 10
Kompetente myndigheder
Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder, der skal varetage opgaverne i medfør af dette direktiv.
Artikel 11
Rapportering
1. Medlemsstaterne forelægger senest den 1. oktober 2026 og den 1. oktober 2031 Kommissionen en rapport, der indeholder kvalitative og kvantitative oplysninger om gennemførelsen af dette direktiv og om eventuelle foranstaltninger, der er truffet med henblik på at verificere, at driften af mellemstore fyringsanlæg er i overensstemmelse med dette direktiv, og om eventuelle håndhævelsesforanstaltninger i den forbindelse.
Den første rapport, der er omhandlet i første afsnit, skal indeholde et overslag over de samlede årlige emissioner af SO2, NOx og støv fra mellemstore fyringsanlæg, inddelt efter anlæggets art, brændstoftype og kapacitetsklasse.
2. Senest den 1. januar 2021 forelægger medlemsstaterne desuden Kommissionen en rapport med et overslag over de samlede årlige emissioner af CO og tilgængelige oplysninger om CO-koncentrationen i emissioner fra mellemstore fyringsanlæg, inddelt efter brændstoftype og kapacitetsklasse.
3. I forbindelse med den rapportering, der er omhandlet i stk. 1 og 2, stiller Kommissionen et elektronisk rapporteringsværktøj til rådighed for medlemsstaterne.
Kommissionen præciserer ved gennemførelsesretsakter de tekniske formater for rapportering for at forenkle og strømline rapporteringsforpligtelserne for medlemsstaterne for så vidt angår oplysningerne, der er omhandlet i stk. 1 og 2 i denne artikel. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 15.
4. Senest 12 måneder efter modtagelsen af medlemsstaternes rapporter i overensstemmelse med stk. 1 i denne artikel, og under hensyntagen til de oplysninger, der er fremkommet i henhold til artikel 6, stk. 11 og 12, forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en sammenfattende rapport.
5. I forbindelse med udførelsen af sine opgaver i henhold til stk. 3 og 4 bistås Kommissionen af Det Europæiske Miljøagentur.
Artikel 12
Revision
1. Senest den 1. januar 2020 undersøger Kommissionen fremskridtene med hensyn til mellemstore fyringsanlægs energieffektivitet og vurderer fordelene ved at fastsætte minimumsstandarder for energieffektivitet i overensstemmelse med den bedste tilgængelige teknik.
2. Senest den 1. januar 2023 vurderer Kommissionen behovet for en revision af bestemmelserne vedrørende anlæg, der indgår i SIS eller MIS, og bilag II, del 2, på grundlag af de nyeste teknologier.
Som en del af denne revision vurderer Kommissionen desuden, hvorvidt der for visse eller alle typer mellemstore fyringsanlæg er behov for at regulere CO-emissionerne.
Derefter skal en revision finde sted hvert tiende år, og den skal omfatte en vurdering af, hvorvidt det er hensigtsmæssigt at fastsætte strengere emissionsgrænseværdier, især for nye mellemstore fyringsanlæg.
3. Kommissionen aflægger en rapport om resultaterne af de i stk. 1 og 2 omhandlede revisioner til Europa-Parlamentet og Rådet ledsaget af et forslag til retsakt, hvis det er relevant.
Artikel 13
Ændring af bilagene
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 14 med henblik på tilpasning af bilag III, del 2, punkt 2, til den videnskabelige og tekniske udvikling.
Artikel 14
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 13, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 18. december 2015. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 13 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 13 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 15
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 75, stk. 1, i direktiv 2010/75/EU. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
3. Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
Artikel 16
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver senest den 19. december 2017 Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og giver omgående Kommissionen meddelelse om senere ændringer af betydning for disse.
Artikel 17
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 19. december 2017. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale love og administrative bestemmelser, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 18
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 19
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 25. november 2015.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI (EU) 2015/2193,
annettu 25 päivänä marraskuuta 2015,
tiettyjen keskisuurista polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan 1 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 1386/2013/EU (4), jäljempänä ’toimintaohjelma’, todetaan, että ilman epäpuhtauspäästöt ovat vähentyneet merkittävästi viime vuosikymmenten aikana mutta että samalla ilmansaasteiden tasot aiheuttavat edelleen ongelmia monissa osissa Eurooppaa ja että unionin kansalaiset altistuvat edelleen ilman epäpuhtauksille, jotka voivat vaarantaa heidän terveytensä ja hyvinvointinsa. Toimintaohjelman mukaan ekosysteemit kärsivät edelleen liiallisesta typpi- ja rikkilaskeumasta, joka liittyy liikenteestä, kestämättömistä maatalouskäytännöistä ja sähköntuotannosta peräisin oleviin päästöihin. Monilla unionin alueilla ilmansaasteiden tasot eivät edelläänkään vastaa unionin asettamia raja-arvoja eivätkä unionin ilmanlaatustandardit ole edelleenkään saavuttaneet Maailman terveysjärjestön asettamia tavoitteita.
(2)
Jotta voidaan varmistaa terveellinen ympäristö kaikille, toimintaohjelmassa kehotetaan täydentämään paikallisia toimenpiteitä riittävillä toimilla sekä jäsenvaltioiden että unionin tasolla. Siinä edellytetään erityisesti, että tehostetaan pyrkimyksiä noudattaa täysimääräisesti unionin ilmanlaatulainsäädäntöä ja määritetään strategiset tavoitteet ja toimet vuoden 2020 jälkeiselle ajalle.
(3)
Tieteellisten arvioiden mukaan unionin kansalaisten elinajanodote lyhenee ilman pilaantumisen vuoksi keskimäärin kahdeksalla kuukaudella.
(4)
Polttoaineen käytöstä keskisuurissa polttolaitoksissa aiheutuvia epäpuhtauspäästöjä ei säännellä yleisesti unionin tasolla; ne kuitenkin pilaavat ilmaa yhä suuremmassa määrin, mikä johtuu erityisesti siitä, että ilmasto- ja energiapolitiikan kannustamana biomassaa käytetään polttoaineena aikaisempaa enemmän.
(5)
Polttoaineen käyttöön tietyissä pienissä polttolaitoksissa ja -laitteissa sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/125/EY (5) tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä. Direktiivin 2009/125/EY mukaisesti tarvitaan kiireesti lisätoimia, jotta jäljellä oleva aukko sääntelyssä saadaan korjattua. Polttoaineiden käyttöä suurissa polttolaitoksissa koskee 7 päivästä tammikuuta 2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/75/EU (6), jonka 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin suuriin polttolaitoksiin sovelletaan kuitenkin 31 päivään joulukuuta 2015 asti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/80/EY (7).
(6)
Komissio totesi 17 päivänä toukokuuta 2013 Euroopan parlamentille ja neuvostolle antamassaan kertomuksessa teollisuuden päästöistä annetun direktiivin 2010/75/EU 30 artiklan 9 kohdan ja 73 artiklan nojalla tehdyistä karjan tehokasvatuksesta ja polttolaitoksista peräisin olevia päästöjä koskevista arvioinneista, että on osoitettu, että keskisuurissa polttolaitoksissa on polttoaineiden käytön osalta selvästi mahdollista vähentää ilmaan joutuvia päästöjä kustannustehokkaasti.
(7)
Unionin kansainvälisistä ilman epäpuhtauksien torjumista koskevista velvoitteista, joilla pyritään vähentämään happamoitumista, rehevöitymistä, alailmakehän otsonia ja hiukkaspäästöjä, on sovittu ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan yleissopimuksen Göteborgin pöytäkirjassa, jota muutettiin vuonna 2012, jotta voitiin tiukentaa voimassa olevia rikkidioksidin, typen oksidien, ammoniakin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden vähennysvelvoitteita sekä ottaa käyttöön uudet pienhiukkasten (PM 2.5) vähennysvelvoitteet, jotka on määrä täyttää vuodesta 2020 alkaen.
(8)
Komission 18 päivänä joulukuuta 2013 Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle antamassa tiedonannossa ”Puhdasta ilmaa Euroopalle -ohjelma” kehotetaan ryhtymään toimiin keskisuurista polttolaitoksista peräisin olevien ilmaa pilaavien aineiden päästöjen rajoittamiseksi, joten tiedonanto täydentää polttolaitoksia koskevaa sääntelykehystä. Puhdasta ilmaa Euroopalle -ohjelmalla täydennetään komission 21 päivänä syyskuuta 2005 neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamassa tiedonannossa ”Ilman pilaantumista koskeva teemakohtainen strategia” esitettyjä toimenpiteitä, joilla pyritään vähentämään pilaantumista vuoteen 2020 mennessä, ja siinä asetetaan tavoitteet vaikutusten vähentämiselle vuoteen 2030 ulottuvalle ajanjaksolle. Kaikkien näiden strategisten tavoitteiden saavuttamiseksi olisi laadittava sääntelyohjelma, joka sisältää toimenpiteet, joilla rajoitetaan keskisuurista polttolaitoksista peräisin olevia päästöjä.
(9)
Keskisuuret polttolaitokset olisi suunniteltava ja niitä olisi käytettävä siten, että edistetään energiatehokkuutta. Tällaiset näkökohdat sekä taloudelliset näkökohdat, tekniset mahdollisuudet ja nykyisten keskisuurten polttolaitosten elinkaari olisi otettava huomioon erityisesti tehtäessä keskisuuriin polttolaitoksiin jälkiasennuksia tai päätettäessä merkittävistä investoinneista.
(10)
Sen varmistamiseksi, että keskisuuren polttolaitoksen toiminta ei heikennä ilmanlaatua, rikkidioksidin, typen oksidien ja hiukkasten ilmaan joutuvien päästöjen rajoittamiseksi toteutettavat toimet eivät saisi johtaa muiden epäpuhtauksien, kuten hiilimonoksidin, päästöjen kasvuun.
(11)
Tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle olisi jätettävä keskisuuret polttolaitokset, joihin sovelletaan jo unionin laajuisia vähimmäisvaatimuksia, kuten laitokset, joihin sovelletaan direktiivin 2010/75/EU III luvussa tarkoitettua yhdistämissääntöä, tai laitokset, joissa poltetaan tai rinnakkaispoltetaan kiinteitä tai nestemäisiä jätteitä ja jotka siten kuuluvat kyseisen direktiivin IV luvun säännösten piiriin.
(12)
Tietyt muut keskisuuret polttolaitokset olisi myös jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle niiden teknisten ominaispiirteiden perusteella tai sen perusteella, että niitä käytetään tiettyihin toimintoihin.
(13)
Koska öljyn- ja kaasunjalostamoissa toimiviin jalostamopolttoaineita yksin tai yhdessä muiden polttoaineiden kanssa energiantuotantoon käyttäviin keskisuuriin polttolaitoksiin ja selluntuotantolaitoksissa käytettäviin soodakattiloihin sovelletaan parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan (BAT) liittyviä päästötasoja, jotka esitetään direktiivissä 2010/75/EU jo vahvistetuissa BAT-päätelmissä, tätä direktiiviä ei pitäisi soveltaa kyseisiin laitoksiin.
(14)
Tätä direktiiviä olisi sovellettava polttolaitoksiin, mukaan lukien kahdesta tai useammasta uudesta keskisuuresta polttolaitoksesta muodostuvat yhdistelmät, joiden kokonaispolttoaineteho on vähintään 1 MW mutta alle 50 MW. Yksittäisiä polttolaitoksia, joiden polttoaineteho on alle 1 MW, ei olisi otettava huomioon laskettaessa polttolaitosyhdistelmän kokonaispolttoainetehoa. Sääntelyaukon välttämiseksi tätä direktiiviä olisi sovellettava myös keskisuurten polttolaitosten muodostamiin uusiin yhdistelmiin, jos niiden kokonaispolttoaineteho on vähintään 50 MW, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2010/75/EU III luvun soveltamista.
(15)
Sen varmistamiseksi, että rikkidioksidin, typen oksidien ja hiukkasten päästöjen joutumista ilmaan rajoitetaan, vain sellaisia keskisuuria polttolaitoksia saa käyttää, joille toimivaltainen viranomainen on myöntänyt luvan tai jotka se on rekisteröinyt toiminnanharjoittajan toimittamien tietojen perusteella.
(16)
Jotta voidaan rajoittaa keskisuurten polttolaitosten ilmaan joutuvia päästöjä, tässä direktiivissä olisi vahvistettava päästöjen raja-arvot ja tarkkailuvaatimukset.
(17)
Liitteessä II esitettyjä päästöjen raja-arvoja ei pitäisi soveltaa Kanariansaarilla, Ranskan merentakaisissa departementeissa, Azoreilla eikä Madeiralla sijaitseviin keskisuuriin polttolaitoksiin tällaisten laitosten syrjäiseen sijaintiin liittyvien teknisten ja logististen seikkojen vuoksi. Asianomaisten jäsenvaltioiden olisi vahvistettava tällaisten laitosten päästöjen raja-arvot niistä ilmaan joutuvien päästöjen ja ihmisen terveydelle ja ympäristölle mahdollisesti aiheutuvien riskien vähentämiseksi.
(18)
Jotta olemassa olevilla keskisuurilla polttolaitoksilla olisi riittävästi aikaa mukautua teknisesti tämän direktiivin vaatimuksiin, päästöjen raja-arvoja olisi sovellettava näihin laitoksiin vasta sovitun määräajan kuluttua tämän direktiivin soveltamisen alkamispäivästä.
(19)
Sellaisten tiettyjen erityisolosuhteiden huomioon ottamiseksi, joissa päästöjen raja-arvojen noudattaminen aiheuttaisi suhteettoman korkeita kustannuksia ympäristöhyötyihin verrattuna, jäsenvaltioiden olisi voitava vapauttaa päästöjen tässä direktiivissä säädettyjen raaja-arvojen noudattamisesta sellaiset keskisuuret polttolaitokset, joita käytetään hätätilanteissa ja rajoitetun ajan.
(20)
Olemassa oleville pieneen erilliseen verkkoon tai erittäin pieneen erilliseen verkkoon kuuluville keskisuurille polttolaitoksille olisi annettava enemmän aikaa mukautua tässä direktiivissä asetettuihin päästöjen raja-arvoihin, koska tällaisilla laitoksilla on infrastruktuuriin liittyviä rajoitteita ja koska niiden yhteenliittämistä on tarpeen helpottaa.
(21)
Kun otetaan huomioon kaukolämmön kokonaishyödyt, jotka syntyvät siitä, että korkeita ilmansaasteiden tasoja aiheuttavien polttoaineiden käyttö kotitalouksissa vähenee, energiatehokkuus paranee ja hiilidioksidipäästöt vähenevät, jäsenvaltioiden olisi voitava antaa olemassa oleville keskisuurille polttolaitoksille, jotka toimittavat huomattavan osan hyötylämmöntuotannostaan julkiseen kaukolämpöverkkoon, enemmän aikaa mukautua tässä direktiivissä asetettuihin päästöjen raja-arvoihin.
(22)
Kun otetaan huomioon biomassaa käyttäviin laitoksiin tehdyt viimeaikaiset investoinnit, joiden tarkoituksena on lisätä uusiutuvien energialähteiden käyttöä ja joiden ansiosta on jo kyetty vähentämään epäpuhtauspäästöjä, ja tähän liittyvien investointisyklien huomioon ottamiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava antaa tällaisille laitoksille enemmän aikaa mukautua tässä direktiivissä asetettuihin päästöjen raja-arvoihin.
(23)
Kaasukompressoriasemilla on tärkeä rooli kansallisten kaasun siirtoverkkojen luotettavan ja turvallisen toiminnan kannalta, ja niiden uudistamiseen liittyy erityisiä rajoitteita, joten jäsenvaltioiden olisi voitava antaa kyseisiä asemia käyttäville keskisuurille polttolaitoksille enemmän aikaa mukautua tässä direktiivissä asetettuihin typen oksidien päästöjen raja-arvoihin.
(24)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 193 artiklan mukaisesti tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita pitämästä voimassa tai ottamasta käyttöön tiukempia suojatoimenpiteitä. Tällaiset toimenpiteet voivat olla tarpeen esimerkiksi alueilla, joilla ei noudateta ilmanlaadun raja-arvoja. Näissä tapauksissa jäsenvaltioiden olisi arvioitava tarve soveltaa tässä direktiivissä asetettuja vaatimuksia tiukempia päästöjen raja-arvoja osana Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY (8) mukaisten ilmanlaatusuunnitelmien laatimista. Arvioinneissa olisi otettava huomioon tulokset tietojenvaihdosta, joka koskee parhaisiin käytettävissä ja kehitteillä oleviin menetelmiin perustuvia parhaita saavutuksia päästöjen vähentämisessä. Komission olisi järjestettävä tällainen tietojenvaihto jäsenvaltioiden, asianomaisten toimialojen, toiminnanharjoittajat ja teknologian tarjoajat mukaan luettuina, sekä ympäristöjärjestöjen ja muiden kansalaisjärjestöjen kanssa.
(25)
Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että keskisuuren polttolaitoksen toiminnanharjoittaja ryhtyy tarvittaviin toimenpiteisiin, jos tätä direktiiviä ei noudateta. Jäsenvaltioiden olisi perustettava järjestelmä, jolla tarkastetaan, että keskisuuret polttolaitokset noudattavat tämän direktiivin vaatimuksia.
(26)
Tämän direktiivin tehokkaan täytäntöönpanon ja noudattamisen valvonnan varmistamiseksi tarkastuksia olisi mahdollisuuksien mukaan tarvittaessa koordinoitava unionin muun lainsäädännön edellyttämien tarkastusten kanssa.
(27)
Tämän direktiivin säännöksiä, jotka koskevat pääsyä sen täytäntöönpanoa koskeviin tietoihin, olisi sovellettava siten, että varmistetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY (9) oikeusvaikutukset kokonaisuudessaan.
(28)
Keskisuuria polttolaitoksia käyttäville pienille ja keskisuurille yrityksille aiheutuvan hallinnollisen rasitteen vähentämiseksi toiminnanharjoittajien velvoitteiden, jotka koskevat tietojen antamista, tarkkailua ja raportointia, olisi oltava oikeasuhteiset ja niissä olisi vältettävä päällekkäisyyksiä, mutta niiden olisi kuitenkin oltava riittävät, jotta toimivaltainen viranomainen voi suorittaa vaatimustenmukaisuuden todentamisen tehokkaasti.
(29)
Jotta voidaan varmistaa jäsenvaltioiden toimittamien tämän direktiivin täytäntöönpanoa koskevien tietojen johdonmukaisuus ja yhtenäisyys ja edistää tietojenvaihtoa jäsenvaltioiden ja komission välillä, komission olisi Euroopan ympäristökeskuksen avustamana kehitettävä sähköinen raportointiväline, jota jäsenvaltiot voisivat käyttää myös kansallisessa raportoinnissa ja tietojenhallinnassa.
(30)
Komission olisi arvioitava uusimman teknologian perusteella, onko liitteessä II vahvistettuja päästöjen raja-arvoja muutettava uusien keskisuurten polttolaitosten osalta. Komission olisi tässä yhteydessä harkittava myös tarvetta vahvistaa erityisiä päästöjen raja-arvoja muille epäpuhtauksille, kuten hiilimonoksidille, sekä mahdollisesti energiatehokkuuden vähimmäisvaatimuksia.
(31)
Jotta tämän direktiivin säännöksiä voidaan mukauttaa tieteen ja tekniikan kehitykseen, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti liitteessä III olevan 2 osan 2 kohdassa esitettyjen raja-arvojen noudattamisen arviointia koskevien säännösten muuttamiseksi. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(32)
Jotta voidaan varmistaa tämän direktiivin yhdenmukainen täytäntöönpano ja yksinkertaistaa ja yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden raportointivelvoitteita, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa raportoitavien tietojen teknisen muodon määrittelyn osalta. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (10) mukaisesti.
(33)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita, jotka koskevat ympäristön laadun ja ihmisten terveyden parantamista, vaan ne voidaan niiden laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(34)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, jäljempänä ’perusoikeuskirja’, tunnustetut periaatteet. Direktiivin erityisenä tavoitteena on varmistaa perusoikeuskirjan ympäristönsuojelua koskevan 37 artiklan soveltaminen.
(35)
Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman (11) mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhden tai useamman asiakirjan, joista käy ilmi direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde. Tämän direktiivin osalta lainsäätäjä pitää tällaisten asiakirjojen toimittamista perusteltuna,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Kohde
Tässä direktiivissä vahvistetaan säännöt, joilla rajoitetaan keskisuurista polttolaitoksista peräisin olevien rikkidioksidin, typen oksidien ja hiukkasten päästöjen joutumista ilmaan ja vähennetään siten näiden päästöjen joutumista ilmaan ja riskejä, joita niistä voi aiheutua ihmisen terveydelle ja ympäristölle.
Tässä direktiivissä vahvistetaan myös hiilimonoksidipäästöjen tarkkailua koskevat säännöt.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan polttolaitoksiin, joiden polttoaineteho on vähintään 1 MW mutta alle 50 MW, jäljempänä ’keskisuuret polttolaitokset’, niiden käyttämästä polttoainetyypistä riippumatta.
2. Tätä direktiiviä sovelletaan myös uusien keskisuurten polttolaitosten 4 artiklan mukaisesti muodostamaan yhdistelmään, myös yhdistelmään, jonka kokonaispolttoaineteho on vähintään 50 MW, paitsi jos yhdistelmä muodostaa direktiivin 2010/75/EU III luvun soveltamisalaan kuuluvan polttolaitoksen.
3. Tätä direktiiviä ei sovelleta seuraaviin:
a)
polttolaitokset, jotka kuuluvat direktiivin 2010/75/EU III tai IV luvun soveltamisalaan;
b)
polttolaitokset, jotka kuuluvat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/68/EY (12) soveltamisalaan;
c)
maatilojen polttolaitokset, joiden kokonaispolttoaineteho on enintään 5 MW ja joiden polttoaineena käytetään yksinomaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1069/2009 (13) 9 artiklan a alakohdassa tarkoitettua siipikarjan käsittelemätöntä lantaa;
d)
polttolaitokset, joissa palamisesta syntyviä kaasumaisia tuotteita käytetään esineiden tai materiaalien suoraan lämmitykseen, kuivaukseen tai muuhun käsittelyyn;
e)
polttolaitokset, joissa palamisesta syntyviä kaasumaisia tuotteita käytetään suoraan kaasulämmitykseen, jota käytetään sisätilojen lämmittämiseen työolojen parantamiseksi;
f)
jälkipolttolaitokset, jotka on suunniteltu puhdistamaan teollisuusprosesseista peräisin olevia savukaasuja polttamalla ja joita ei käytetä erillisinä polttolaitoksina;
g)
mikä tahansa tekninen laite, jota käytetään ajoneuvon, aluksen tai ilma-aluksen käyttövoiman tuottamiseen;
h)
offshore-lautoilla käytettävät kaasuturbiinit sekä kaasu- ja dieselmoottorit;
i)
katalyyttisia krakkauskatalyyttejä regeneroivat laitteet;
j)
laitteet, joilla rikkivety muunnetaan rikiksi;
k)
kemianteollisuudessa käytettävät reaktorit;
l)
koksaamot;
m)
Cowperin ilmankuumentimet;
n)
krematoriot;
o)
polttolaitokset, jotka käyttävät jalostamopolttoaineita yksin tai yhdessä muiden polttoaineiden kanssa energiantuotantoon öljyn- ja kaasunjalostamoissa;
p)
soodakattilat, joita käytetään selluntuotantolaitoksissa.
4. Tätä direktiiviä ei sovelleta keskisuuriin polttolaitoksiin liittyvään tutkimukseen, kehittämiseen ja testaukseen. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa tämän kohdan soveltamista koskevia erityisedellytyksiä.
3 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1)
’päästöllä’ aineiden päästämistä polttolaitoksesta ilmaan;
2)
’päästöjen raja-arvolla’ polttolaitoksesta peräisin olevien savukaasujen sisältämän aineen sallittua määrää, joka voidaan päästää ilmaan tietyn ajan kuluessa;
3)
’typen oksideilla’ (NOx) typpioksidia ja typpidioksidia ilmaistuina typpidioksidina (NO2);
4)
’hiukkasilla’ muodoltaan, rakenteeltaan tai tiheydeltään kaikenlaisia hiukkasia, jotka ovat sekoittuneena kaasumaisessa olomuodossa näytteenottopaikan olosuhteissa ja jotka voidaan kerätä suodattamalla määritellyissä olosuhteissa analysoitavan kaasun edustavan näytteenoton jälkeen ja jotka jäävät ennen suodatinta keräyslinjaan ja suodattimen pinnalle määritellyissä olosuhteissa tapahtuvan kuivauksen jälkeen;
5)
’polttolaitoksella’ mitä tahansa teknistä laitetta, jossa polttoaineet hapetetaan, jotta näin syntyvää lämpöä voidaan käyttää;
6)
’olemassa olevalla polttolaitoksella’ polttolaitosta, joka on otettu käyttöön ennen 20 päivää joulukuuta 2018 tai jolle on kansallisen lainsäädännön nojalla myönnetty lupa ennen 19 päivää joulukuuta 2017 edellyttäen, että laitos on otettu käyttöön viimeistään 20 päivänä joulukuuta 2018;
7)
’uudella polttolaitoksella’ muuta kuin olemassa olevaa polttolaitosta;
8)
’moottorilla’ kaasumoottoria, dieselmoottoria tai kaksoispolttoainemoottoria;
9)
’kaasumoottorilla’ polttomoottoria, joka toimii otto-syklin mukaisesti ja käyttää kipinäsytytystä polttoaineen polttamiseen;
10)
’dieselmoottorilla’ polttomoottoria, joka toimii diesel-syklin mukaisesti ja käyttää puristussytytystä polttoaineen polttamiseen;
11)
’kaksoispolttoainemoottorilla’ polttomoottoria, joka käyttää puristussytytystä ja toimii diesel-syklin mukaisesti poltettaessa nestemäisiä polttoaineita ja otto-syklin mukaisesti poltettaessa kaasumaisia polttoaineita;
12)
’kaasuturbiinilla’ mitä tahansa pyörivää konetta, joka muuntaa lämpöenergian mekaaniseksi työksi ja koostuu pääasiassa kompressorista, lämpölaitteesta, jossa polttoaine hapetetaan työaineen kuumentamiseksi, ja turbiinista; tämä määritelmä kattaa sekä avoimen että yhdistetyn syklin kaasuturbiinit sekä yhteistuotannossa käytettävät kaasuturbiinit lisäpolttoaineella tai ilman;
13)
’pienellä erillisellä verkolla’ Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY (14) 2 artiklan 26 alakohdassa tarkoitettua pientä erillistä verkkoa;
14)
’erittäin pienellä erillisellä verkolla’ direktiivin 2009/72/EY 2 artiklan 27 alakohdassa tarkoitettua erittäin pientä erillistä verkkoa;
15)
’polttoaineella’ mitä tahansa kiinteää, nestemäistä tai kaasumaista poltettavaa materiaalia;
16)
’jalostamopolttoaineella’ raakaöljyn jalostamisen tislaus- ja konversiovaiheesta saatavia kiinteitä, nestemäisiä tai kaasumaisia poltettavia aineita, mukaan lukien jalostamon polttokaasu, synteesikaasu, jalostamon öljyt ja petrolikoksi;
17)
’jätteellä’ Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY (15) 3 artiklan 1 kohdassa määriteltyä jätettä;
18)
’biomassalla’ mitä tahansa seuraavista:
a)
tuotteita, jotka muodostuvat maa- tai metsätaloudesta peräisin olevasta kasviaineksesta, jonka energiasisältö voidaan hyödyntää polttoaineena;
b)
seuraavia jätteitä:
i)
maa- ja metsätalouden kasviperäinen jäte;
ii)
elintarviketeollisuuden kasviperäinen jäte, jos syntyvä lämpö hyödynnetään;
iii)
ensiömassan tuotannon ja massasta valmistettavan paperin tuotannon yhteydessä syntyvä kuituainetta sisältävä kasviperäinen jäte, jos rinnakkaispoltto tapahtuu tuotantopaikalla ja syntyvä lämpö hyödynnetään;
iv)
korkkijäte;
v)
puujäte, lukuun ottamatta puujätettä, joka voi puunsuoja-ainekäsittelyn tai pinnoituksen seurauksena sisältää halogenoituja orgaanisia yhdisteitä tai raskasmetalleja ja jollaista on erityisesti rakennus- ja purkujätteestä peräisin oleva puujäte;
19)
’kaasuöljyllä’
a)
raakaöljystä saatua nestemäistä polttoainetta, joka kuuluu CN-koodeihin 2710 19 25, 2710 19 29, 2710 19 47, 2710 19 48, 2710 20 17 tai 2710 20 19; tai
b)
raakaöljystä saatua nestemäistä polttoainetta, josta vähemmän kuin 65 tilavuusprosenttia, mukaan lukien hävikki, tislautuu 250 °C:ssa ja vähintään 85 tilavuusprosenttia, mukaan lukien hävikki, tislautuu 350 °C:ssa ASTM D86 -menetelmällä;
20)
’maakaasulla’ luonnossa esiintyvää metaania, jonka tilavuudesta enintään 20 prosenttia on inerttejä kaasuja ja muita aineosia;
21)
’raskaalla polttoöljyllä’
a)
raakaöljystä saatua nestemäistä polttoainetta, joka kuuluu CN-koodeihin 2710 19 51-2710 19 68, 2710 20 31, 2710 20 35 tai 2710 20 39; tai
b)
raakaöljystä saatua nestemäistä polttoainetta, 19 kohdassa määriteltyä kaasuöljyä lukuun ottamatta, joka tislausalueensa perusteella luetaan polttoaineena käytettäviksi tarkoitettuihin raskaisiin öljyihin ja josta vähemmän kuin 65 tilavuusprosenttia, mukaan lukien hävikki, tislautuu 250 °C:ssa ASTM D86 -menetelmällä. Jos tislautuvuutta ei ole mahdollista määrittää ASTM D86 -menetelmällä, öljytuote luokitellaan niin ikään raskaisiin polttoöljyihin;
22)
’käyttötunneilla’ tunteina ilmaistua aikaa, jona polttolaitos on käynnissä ja aiheuttaa päästöjä ilmaan, lukuun ottamatta käynnistys- ja pysäytysjaksoja;
23)
’toiminnanharjoittajalla’ luonnollista tai oikeushenkilöä, joka käyttää tai hallitsee polttolaitosta tai, jos asiasta on säädetty kansallisessa lainsäädännössä, jolle on annettu laitoksen teknistä toimintaa koskeva taloudellinen päätösvalta;
24)
’alueella’ jäsenvaltion alueen osaa, jonka jäsenvaltio on rajannut ilmanlaadun arviointia ja hallintaa varten, kuten direktiivissä 2008/50/EY säädetään.
4 artikla
Yhdistäminen
Kahden tai useamman uuden keskisuuren polttolaitoksen muodostamaa yhdistelmää pidetään tässä direktiivissä yhtenä keskisuurena polttolaitoksena ja niiden polttoaineteho lasketaan yhteen kokonaispolttoainetehoa laskettaessa, jos
-
tällaisten keskisuurten polttolaitosten savukaasut poistetaan yhteisen piipun kautta, tai
-
tällaisten keskisuurten polttolaitosten savukaasut voitaisiin toimivaltaisen viranomaisen arvioinnin mukaan tekniset ja taloudelliset tekijät huomioon ottaen poistaa yhteisen piipun kautta.
5 artikla
Luvat ja rekisteröinti
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että uusia keskisuuria polttolaitoksia ei käytetä ilman lupaa tai ilman, että ne on rekisteröity.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 1 päivästä tammikuuta 2024 alkaen olemassa olevia keskisuuria polttolaitoksia, joiden polttoaineteho on yli 5 MW, ei käytetä ilman lupaa tai ilman, että ne on rekisteröity.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 1 päivästä tammikuuta 2029 alkaen olemassa olevia keskisuuria polttolaitoksia, joiden polttoaineteho on enintään 5 MW, ei käytetä ilman lupaa tai ilman, että ne on rekisteröity.
3. Jäsenvaltioiden on määritettävä lupa- tai rekisteröintimenettely keskisuuria polttolaitoksia varten. Näiden menettelyjen on sisällettävä vähintään toiminnanharjoittajan velvoite ilmoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle keskisuuren polttolaitoksen käytöstä tai aikomuksesta käyttää sellaista ja antaa vähintään liitteessä I luetellut tiedot.
4. Toimivaltaisen viranomaisen on rekisteröitävä keskisuuri polttolaitos tai käynnistettävä sitä koskeva lupamenettely kuukauden kuluessa siitä, kun toiminnanharjoittaja on antanut 3 kohdassa tarkoitetut tiedot. Toimivaltainen viranomainen ilmoittaa toiminnanharjoittajalle tällaisesta rekisteröinnistä tai lupamenettelyn aloittamisesta.
5. Toimivaltaisen viranomaisen on pidettävä rekisteriä kutakin keskisuurta polttolaitosta koskevista tiedoista, liitteessä I luetellut tiedot sekä 9 artiklan mukaisesti saadut tiedot mukaan lukien. Olemassa olevat keskisuuret polttolaitokset sisällytetään rekisteriin tämän direktiivin mukaisesti rekisteröintipäivästä tai siitä päivästä alkaen, jona niille annettiin lupa. Toimivaltaisen viranomaisen on asetettava rekisteriin sisältyvät tiedot julkisesti saataville, myös internetissä, direktiivin 2003/4/EY mukaisesti.
6. Jäsenvaltiot voivat sisällyttää tietyille keskisuurten polttolaitosten ryhmille tarkoitetut vaatimukset yleisesti sitoviin sääntöihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta keskisuurten polttolaitosten lupa- tai rekisteröintivelvoitteen soveltamista. Jos hyväksytään yleisesti sitovia sääntöjä, luvassa tai rekisteröinnissä voidaan pelkästään viitata tällaisiin sääntöihin.
7. Niiden keskisuurten polttolaitosten, jotka ovat osa direktiivin 2010/75/EU II luvun soveltamisalaan kuuluvaa laitosta, katsotaan täyttävän tämän artiklan vaatimukset, kun ne ovat kyseisen direktiivin mukaiset.
8. Muun kansallisen tai unionin lainsäädännön mukaisesti annettu lupa tai toteutettu rekisteröinti voidaan yhdistää 1 kohdan nojalla vaadittavan luvan tai rekisteröinnin kanssa yhdeksi luvaksi tai rekisteröinniksi edellyttäen, että mainittu lupa tai rekisteröinti sisältää tämän artiklan nojalla edellytetyt tiedot.
6 artikla
Päästöjen raja-arvot
1. Tämän direktiivin liitteessä II esitettyjä päästöjen raja-arvoja sovelletaan soveltuvin osin keskisuuriin polttolaitoksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2010/75/EU II luvun soveltamista.
Liitteessä II esitettyjä päästöjen raja-arvoja ei sovelleta Kanariansaarilla, Ranskan merentakaisissa departementeissa, Azoreilla eikä Madeiralla sijaitseviin keskisuuriin polttolaitoksiin. Asianomaisten jäsenvaltioiden on asetettava kyseisten laitosten päästöjen raja-arvot niistä ilmaan joutuvien päästöjen ja ihmisen terveydelle ja ympäristölle mahdollisesti aiheutuvien riskien vähentämiseksi.
2. Olemassa olevista keskisuurista polttoaineteholtaan yli 5 MW:n polttolaitoksista peräisin olevat ilmaan joutuvat rikkidioksidin, typen oksidien ja hiukkasten päästöt eivät saa ylittää liitteessä II olevassa 1 osassa olevissa taulukoissa 2 ja 3 esitettyjä päästöjen raja-arvoja 1 päivästä tammikuuta 2025 alkaen.
Olemassa olevista keskisuurista polttoaineteholtaan enintään 5 MW:n polttolaitoksista peräisin olevat ilmaan joutuvat rikkidioksidin, typen oksidien ja hiukkasten päästöt eivät saa ylittää liitteessä II olevassa 1 osassa olevissa taulukoissa 1 ja 3 esitettyjä päästöjen raja-arvoja 1 päivästä tammikuuta 2030 alkaen.
3. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa olemassa olevat keskisuuret polttolaitokset, joiden toiminta-aika on enintään 500 käyttötuntia vuodessa viiden vuoden jakson liukuvana keskiarvona laskettuna, liitteessä II olevassa 1 osassa olevissa taulukoissa 1, 2 ja 3 esitettyjen päästöjen raja-arvojen noudattamisesta.
Jäsenvaltiot voivat pidentää ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua rajoitusta 1 000 käyttötuntiin seuraavissa hätätilanteissa tai poikkeuksellisissa olosuhteissa:
-
varavoimantuotanto toisiinsa yhteydessä olevilla saarilla, kun sähkönjakelu saarelle keskeytyy,
-
keskisuurten polttolaitosten käyttäminen lämmöntuotantoon poikkeuksellisen kylmien sääolosuhteiden aikana.
Kaikissa tässä kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa laitoksiin, joissa poltetaan kiinteitä polttoaineita, sovelletaan hiukkaspäästöjen raja-arvoa 200 mg/Nm3.
4. Pieneen erilliseen verkkoon tai erittäin pieneen erilliseen verkkoon kuuluvien olemassa olevien keskisuurten polttolaitosten on noudatettava liitteessä II olevassa 1 osassa olevissa taulukoissa 1, 2 ja 3 esitettyjä päästöjen raja-arvoja 1 päivästä tammikuuta 2030 alkaen.
5. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa olemassa olevat keskisuuret polttolaitokset, joiden polttoaineteho on yli 5 MW, 1 päivään tammikuuta 2030 saakka liitteessä II esitettyjen päästöjen raja-arvojen noudattamisesta edellyttäen, että vähintään 50 prosenttia laitoksen hyötylämmöntuotannosta viiden vuoden jakson liukuvana keskiarvona laskettuna toimitetaan höyrynä tai kuumana vetenä julkiseen kaukolämpöverkkoon. Kun tällainen vapautus myönnetään, toimivaltaisen viranomaisen asettamat päästöjen raja-arvot saavat olla rikkidioksidin osalta enintään 1 100 mg/Nm3 ja hiukkasten osalta enintään 150 mg/Nm3.
Jäsenvaltiot voivat vapauttaa kiinteää biomassaa pääasiallisena polttoaineena käyttävät keskisuuret polttolaitokset, jotka sijaitsevat alueilla, joilla direktiivissä 2008/50/EY asetettujen raja-arvojen noudattaminen on varmistettu kyseisen direktiivin mukaisten arviointien mukaan, 1 päivään tammikuuta 2030 saakka tämän direktiivin liitteessä II esitettyjen hiukkaspäästöjen raja-arvojen noudattamisesta. Kun tällainen vapautus myönnetään, toimivaltaisen viranomaisen asettamat päästöjen raja-arvot saavat olla hiukkasten osalta enintään 150 mg/Nm3.
Toimivaltaisen viranomaisen on joka tapauksessa varmistettava, että merkittävää pilaantumista ei aiheudu ja että saavutetaan yleisesti korkea ympäristön suojelun taso.
6. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa olemassa olevat keskisuuret polttolaitokset, joiden polttoaineteho on yli 5 MW ja joita käytetään kaasun kansallisen siirtoverkon turvallisuuden ja varmuuden varmistamiseksi tarvittavien kaasukompressoriasemien käyttämiseen, 1 päivään tammikuuta 2030 saakka liitteessä II olevan 1 osan taulukossa 3 esitettyjen typen oksidien päästöjen raja-arvojen noudattamisesta.
7. Uusista keskisuurista polttolaitoksista peräisin olevat ilmaan joutuvat rikkidioksidin, typen oksidien ja hiukkasten päästöt eivät saa ylittää liitteessä II olevassa 2 osassa esitettyjä päästöjen raja-arvoja 20 päivästä joulukuuta 2018 alkaen.
8. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa uudet keskisuuret polttolaitokset, joiden toiminta-aika on enintään 500 käyttötuntia vuodessa kolmen vuoden jakson liukuvana keskiarvona laskettuna, liitteessä II olevassa 2 osassa esitettyjen päästöjen raja-arvojen noudattamisesta. Kun tällainen vapautus myönnetään, laitoksiin, joissa poltetaan kiinteitä polttoaineita, sovelletaan hiukkasten päästöjen raja-arvoa 100 mg/Nm3.
9. Alueilla tai alueiden osilla, joilla ei noudateta direktiivissä 2008/50/EY säädettyjä ilmanlaadun raja-arvoja, jäsenvaltioiden on arvioitava tarve soveltaa näillä alueilla tai alueiden osilla sijaitseviin yksittäisiin keskisuuriin polttolaitoksiin tässä direktiivissä asetettuja päästöjen raja-arvoja tiukempia raja-arvoja osana direktiivin 2008/50/EY 23 artiklassa tarkoitettujen ilmanlaatusuunnitelmien laatimista ottaen huomioon tämän artiklan 10 kohdassa tarkoitetun tietojenvaihdon tulokset, mikäli kyseisten raja-arvojen soveltaminen auttaisi tehokkaasti parantamaan ilmanlaatua huomattavasti.
10. Komissio järjestää tietojenvaihdon jäsenvaltioiden sekä asiaan liittyvien toimialojen ja kansalaisjärjestöjen kanssa parhaan käytettävissä olevan ja kehitteillä olevan tekniikan avulla saavutettavista päästötasoista ja tähän liittyvistä kustannuksista.
Komissio julkistaa tällaisen tietojenvaihdon tulokset.
11. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksen velvoitteesta noudattaa 2 ja 7 kohdassa säädettyjä rikkidioksidipäästöjen raja-arvoja enintään kuuden kuukauden ajaksi, jos tavanomaisesti vähärikkistä polttoainetta käyttävän keskisuuren polttolaitoksen toiminnanharjoittaja ei kykene noudattamaan mainittuja päästöjen raja-arvoja sen vuoksi, että vähärikkisen polttoaineen toimitukset ovat keskeytyneet vakavan polttoainepulan vuoksi.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava yhden kuukauden kuluessa komissiolle ensimmäisen alakohdan mukaisesti myönnetyistä poikkeuksista.
12. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksen velvoitteesta noudattaa 2 ja 7 kohdassa säädettyjä päästöjen raja-arvoja, jos yksinomaan kaasumaista polttoainetta käyttävän keskisuuren polttolaitoksen on poikkeuksellisesti turvauduttava muihin polttoaineisiin sen vuoksi, että kaasun toimitukset ovat keskeytyneet äkillisesti, ja sillä olisi tästä syystä oltava sekundääriset päästöjä vähentävät laitteet. Tällainen poikkeus voidaan myöntää enintään kymmenen päivän ajaksi, paitsi jos toiminnanharjoittaja osoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle, että pidempi aika on perusteltu.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava yhden kuukauden kuluessa komissiolle ensimmäisen alakohdan mukaisesti myönnetyistä poikkeuksista.
13. Jos keskisuuri polttolaitos käyttää samanaikaisesti kahta tai useampaa polttoainetta, kunkin epäpuhtauden päästöjen raja-arvo lasketaan siten, että
a)
otetaan lähtökohdaksi kutakin yksittäistä polttoainetta koskeva päästöjen raja-arvo liitteen II mukaisesti;
b)
määritetään polttoainepainotettu päästöjen raja-arvo, joka saadaan kertomalla a alakohdassa tarkoitettu yksittäinen päästöjen raja-arvo kunkin polttoaineen lämpöteholla ja jakamalla näin saatu tulo kaikkien polttoaineiden lämpötehojen summalla; ja
c)
lasketaan yhteen polttoainepainotetut päästöjen raja-arvot.
7 artikla
Toiminnanharjoittajan velvollisuudet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toiminnanharjoittajat tarkkailevat päästöjä vähintään liitteessä III olevan 1 osan mukaisesti.
2. Useita polttoaineita käyttävissä keskisuurissa polttolaitoksissa päästöjä tarkkaillaan sen polttoaineen tai polttoaineyhdistelmän käytön yhteydessä, jonka odotetaan antavan tulokseksi korkeimman päästötason, ja ajanjaksona, joka vastaa tavanomaisia käyttöolosuhteita.
3. Toiminnanharjoittajan on pidettävä kirjaa kaikista tarkkailutuloksista ja käsiteltävä ne siten, että on mahdollista varmentaa päästöjen raja-arvojen noudattaminen liitteessä III olevassa 2 osassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
4. Keskisuurissa polttolaitoksissa, jotka käyttävät sekundäärisiä päästöjenvähennyslaitteita täyttääkseen päästöjen raja-arvot, toiminnanharjoittajan on pidettävä kirjaa tai säilytettävä tiedot voidakseen osoittaa laitteiden jatkuvan tehokkaan käytön.
5. Keskisuuren polttolaitoksen toiminnanharjoittajan on säilytettävä seuraava asiakirja-aineisto:
a)
lupa tai todisteet toimivaltaisen viranomaisen suorittamasta rekisteröinnistä ja tarvittaessa sen ajan tasalle saatettu versio ja siihen liittyvät tiedot;
b)
edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut tarkkailutulokset ja -tiedot;
c)
tarvittaessa 6 artiklan 3 ja 8 kohdassa tarkoitetut tiedot käyttötunneista;
d)
tiedot polttolaitoksessa käytettyjen polttoaineiden tyypeistä ja määristä ja kaikista sekundääristen päästöjenvähennyslaitteiden toimintahäiriöistä tai rikkoutumisista;
e)
tiedot tilanteista, joissa raja-arvoja ei ole noudatettu sekä 7 kohdassa tarkoitetuista toimenpiteistä, jotka tuolloin on toteutettu.
Ensimmäisen alakohdan b-e alakohdassa tarkoitetut tiedot on säilytettävä vähintään kuuden vuoden ajan.
6. Toiminnanharjoittajan on ilman aiheetonta viivytystä saatettava 5 kohdassa tarkoitetut tiedot toimivaltaisen viranomaisen saataville tämän pyynnöstä. Toimivaltainen viranomainen voi esittää tällaisen pyynnön voidakseen tarkastaa tämän direktiivin vaatimusten noudattamisen. Toimivaltaisen viranomaisen on esitettävä tällainen pyyntö, jos yleisön edustaja pyytää saada tutustua 5 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin.
7. Jos liitteessä II esitettyjä päästöjen raja-arvoja ei noudateta, toiminnanharjoittajan on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vaatimukset täyttyvät taas mahdollisimman pian, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan nojalla edellytettyjen toimenpiteiden toteuttamista. Jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt siitä, mitä tietoja vaatimusten täyttymättä jäämisestä toiminnanharjoittajan on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle ja miten usein ja missä muodossa näitä tietoja on toimitettava.
8. Toiminnanharjoittajan on annettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikki tarvittava apu, jotta tämä pystyy suorittamaan mahdolliset tarkastukset ja käynnit paikan päällä, ottamaan näytteitä ja keräämään kaikki tiedot, jotka ovat kyseisen viranomaisen tehtävien suorittamisen kannalta tarpeen tämän direktiivin soveltamiseksi.
9. Toiminnanharjoittajan on pidettävä keskisuuren polttolaitoksen käynnistys- ja pysäytysvaiheet mahdollisimman lyhyinä.
8 artikla
Vaatimustenmukaisuuden tarkistaminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että liitteen III mukaisesti tarkkailtavien päästöjen pätevät arvot eivät ylitä liitteessä II esitettyjä päästöjen raja-arvoja.
2. Jäsenvaltioiden on perustettava tehokas järjestelmä, joka perustuu joko ympäristötarkastuksiin tai muihin toimenpiteisiin, joilla tarkastetaan, täyttyvätkö tämän direktiivin vaatimukset.
3. Jos vaatimukset eivät täyty, jäsenvaltioiden on toiminnanharjoittajan 7 artiklan 7 kohdan nojalla toteuttamien toimenpiteiden lisäksi varmistettava, että toimivaltainen viranomainen vaatii toiminnanharjoittajaa toteuttamaan kaikki toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vaatimukset täyttyvät uudelleen ilman aiheetonta viivästystä.
Jos vaatimusten täyttymättä jääminen heikentää paikallista ilmanlaatua huomattavasti, keskisuuren polttolaitoksen toiminta on keskeytettävä siihen saakka, kun vaatimukset jälleen täyttyvät.
9 artikla
Keskisuuriin polttolaitoksiin tehtävät muutokset
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että toiminnanharjoittaja ilmoittaa ilman aiheetonta viivytystä toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista keskisuureen polttolaitokseen suunnitelluista muutoksista, jotka vaikuttavat sovellettaviin päästöjen raja-arvoihin.
Toimivaltaisen viranomaisen on tarvittaessa saatettava lupa tai rekisteröinti ajan tasalle tämän mukaisesti.
10 artikla
Toimivaltaiset viranomaiset
Jäsenvaltioiden on nimettävä tämän direktiivin velvoitteiden täyttämisestä vastaavat toimivaltaiset viranomaiset.
11 artikla
Kertomukset
1. Jäsenvaltioiden on viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2026 ja viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2031 toimitettava komissiolle kertomus, joka sisältää laadullisia ja määrällisiä tietoja tämän direktiivin täytäntöönpanosta, kaikista toimista, joilla varmennetaan, että keskisuurten polttolaitosten toiminta on tämän direktiivin mukaista, ja kaikista tässä tarkoituksessa toteutetuista täytäntöönpanon valvontatoimista.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun ensimmäiseen kertomukseen on sisällytettävä arvio keskisuurista polttolaitoksista peräisin olevista rikkidioksidin, typen oksidien ja hiukkasten vuotuisista kokonaispäästöistä laitostyypeittäin, polttoainetyypeittäin ja kapasiteettiluokittain.
2. Jäsenvaltioiden on myös toimitettava komissiolle viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2021 kertomus, joka sisältää arvion keskisuurista polttolaitoksista peräisin olevista hiilimonoksidin vuotuisista kokonaispäästöistä ja käytettävissä olevat tiedot hiilimonoksidipäästöjen pitoisuudesta polttoainetyypeittäin ja kapasiteettiluokittain.
3. Komissio asettaa 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua raportointia varten jäsenvaltioiden saataville sähköisen raportointivälineen.
Komissio määrittää täytäntöönpanosäädöksillä raportoitavien tietojen teknisen muodon yksinkertaistaakseen ja virtaviivaistaakseen jäsenvaltioiden raportointivelvoitteita tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen osalta. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 15 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
4. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tiivistelmäkertomuksen kahdentoista kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut jäsenvaltioiden kertomukset tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti, ottaen huomioon 6 artiklan 11 ja 12 kohdan mukaisesti saataville saatetut tiedot.
5. Euroopan ympäristövirasto avustaa komissiota 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen tehtävien suorittamisessa.
12 artikla
Uudelleentarkastelu
1. Komissio tarkastelee 1 päivään tammikuuta 2020 mennessä uudelleen keskisuurten polttolaitosten energiatehokkuuden kehitystä ja arvioi energiatehokkuuden vähimmäisnormien asettamisesta koituvia etuja parhaan käytettävissä olevan tekniikan mukaisesti.
2. Komissio arvioi 1 päivään tammikuuta 2023 mennessä, onko pieneen erilliseen verkkoon tai erittäin pieneen erilliseen verkkoon kuuluvia laitoksia koskevia säännöksiä ja liitteessä II olevaa 2 osaa tarkasteltava uudelleen uusimman teknologian perusteella.
Osana uudelleentarkastelua se arvioi myös, onko tietyntyyppisten tai kaikkien keskisuurten polttolaitosten hiilimonoksidipäästöjä säänneltävä.
Tämän jälkeen uudelleentarkastelu suoritetaan kymmenen vuoden välein, ja siihen sisällytetään arvio siitä, onko aiheellista asettaa erityisesti uusille keskisuurille polttolaitoksille tiukempia päästöjen raja-arvoja.
3. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun uudelleentarkastelun tuloksista kertomuksen, johon liittyy tarvittaessa säädösehdotus.
13 artikla
Liitteiden muuttaminen
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 14 artiklan mukaisesti liitteessä III olevan 2 osan 2 kohdan mukauttamiseksi tekniikan ja tieteen kehitykseen.
14 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tämän artiklan mukaisesti.
2. Siirretään komissiolle 18 päivästä joulukuuta 2015 viiden vuoden ajaksi 13 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 13 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä 13 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
15 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa direktiivin 2010/75/EU 75 artiklan 1 kohdalla perustettu komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
3. Jos komitea ei anna lausuntoa, komissio ei hyväksy ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi, ja tuolloin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa.
16 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on annettava säännöt seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on annettava nämä säännökset ja toimenpiteet komissiolle tiedoksi viimeistään 19 päivänä joulukuuta 2017 ja ilmoitettava viipymättä niihin vaikuttavista myöhemmistä muutoksista.
17 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 19 päivänä joulukuuta 2017. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
18 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
19 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 25 päivänä marraskuuta 2015.