DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS FORORDNING (EU) Nr. 1163/2014
af 22. oktober 2014
om tilsynsgebyrer
(ECB/2014/41)
STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR -
under henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15. oktober 2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (1), særlig artikel 4, stk. 3, andet afsnit, artikel 30 og artikel 33, stk. 2, andet afsnit,
under henvisning til den offentlige høring og den analyse, som er foretaget i overensstemmelse med artikel 30, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1024/2013, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EU) nr. 1024/2013 etablerer Den Fælles Tilsynsmekanisme (Single Supervisory Mechanism, SSM), som omfatter Den Europæiske Centralbank (ECB) og de kompetente nationale myndigheder.
(2)
I henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013 er ECB ansvarlig for SSM's effektive og konsekvente virkemåde for alle kreditinstitutter, finansielle holdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber i alle euroområdets medlemsstater samt i medlemsstater uden for euroområdet, som indgår et tæt samarbejde med ECB. De regler og procedurer, der gælder for samarbejdet mellem ECB og de kompetente nationale myndigheder inden for SSM og med de udpegede nationale myndigheder, er fastsat i Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17) (2).
(3)
I henhold til artikel 30 i forordning (EU) nr. 1024/2013 skal ECB opkræve et årligt tilsynsgebyr af kreditinstitutter, der er etableret i de deltagende medlemsstater, og filialer, som et kreditinstitut, der er etableret i en ikkedeltagende medlemsstat, har etableret i en deltagende medlemsstat. De gebyrer, som ECB opkræver, skal dække, men må ikke overstige, de udgifter, som ECB afholder i forbindelse med de opgaver, som overdrages til den i henhold til artikel 4-6 i forordning (EU) nr. 1024/2013.
(4)
Det årlige tilsynsgebyr bør bestå af et beløb, som betales årligt af alle kreditinstitutter, der er etableret i de deltagende medlemsstater, og filialer, som et kreditinstitut, der er etableret i en ikkedeltagende medlemsstat, har etableret i en deltagende medlemsstat, og som er omfattet af SSM's tilsyn.
(5)
Inden for SSM fordeles tilsynsansvaret mellem ECB og de enkelte kompetente nationale myndigheder på grundlag af enhederne under tilsyns signifikans.
(6)
ECB har kompetence til at føre direkte tilsyn med signifikante kreditinstitutter, finansielle holdingselskaber, blandede finansielle holdingselskaber, der er etableret i deltagende medlemsstater, og filialer i deltagende medlemsstater af signifikante kreditinstitutter, der er etableret i ikkedeltagende medlemsstater.
(7)
ECB overvåger ligeledes virkemåden for SSM, som omfatter alle kreditinstitutter, uanset om de er signifikante eller mindre signifikante. ECB har enekompetence vedrørende alle kreditinstitutter, der er etableret i de deltagende medlemsstater, til at meddele enheder tilladelse til at drive virksomhed som kreditinstitut, til at inddrage tilladelser og til at vurdere erhvervelser og afhændelser af kvalificerede andele.
(8)
De kompetente nationale myndigheder er ansvarlige for det direkte tilsyn med mindre signifikante enheder under tilsyn, uden at dette indskrænker ECB's beføjelser til at foretage direkte tilsyn i særlige tilfælde, hvor dette er nødvendigt af hensyn til den konsekvente anvendelse af høje tilsynsstandarder. Denne fordeling af tilsynsansvaret inden for SSM og de udgifter, som ECB afholder i forbindelse hermed, tages i betragtning ved fordelingen af det beløb, der skal dækkes ind via tilsynsgebyrer, mellem kategorierne af signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante enheder under tilsyn.
(9)
I henhold til artikel 33, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1024/2013 skal ECB ved forordninger og afgørelser offentliggøre de detaljerede operationelle ordninger for gennemførelsen af de opgaver, som overdrages til den ved forordning (EU) nr. 1024/2013.
(10)
I henhold til artikel 30, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1024/2013 skal gebyrerne baseres på objektive kriterier i relation til det berørte kreditinstituts betydning og risikoprofil, herunder dets risikovægtede aktiver.
(11)
Gebyrerne beregnes på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater. Det betyder, at hvis kreditinstitutter udgør en del af en koncern under tilsyn, der er etableret i en deltagende medlemsstat, skal der beregnes og betales ét gebyr på koncernniveau.
(12)
I forbindelse med beregning af det årlige tilsynsgebyr tages der ikke højde for datterselskaber, som er etableret i ikkedeltagende medlemsstater. I denne henseende og for at bestemme de relevante gebyrfaktorer for en koncern under tilsyn, bør delkonsoliderede data for alle datterselskaber og operationer, der kontrolleres af moderselskabet i de deltagende medlemsstater, tilvejebringes. Omkostningerne i forbindelse med at tilvejebringe sådanne delkonsoliderede data kan dog være høje, og enhederne under tilsyn bør derfor kunne vælge et gebyr, der er beregnet på grundlag af data, som er tilvejebragt på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater, herunder datterselskaber, der er etableret i ikkedeltagende medlemsstater, selv om dette medfører et højere gebyr.
(13)
De institutter, der henvises til i artikel 2, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (3) er undtaget fra de tilsynsopgaver, der overdrages til ECB i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013, og ECB opkræver derfor ikke et gebyr af dem.
(14)
En forordning har almen gyldighed, er bindende i alle enkeltheder og umiddelbart gældende i alle euroområdets medlemsstater. Det er således det mest hensigtsmæssige retlige instrument til fastlæggelse af de praktiske retningslinjer for gennemførelsen af artikel 30 i forordning (EU) nr. 1024/2013.
(15)
I overensstemmelse med artikel 30, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1024/2013 berører denne forordning ikke de kompetente nationale myndigheders ret til at opkræve gebyrer i henhold til national lovgivning, eller i det omfang tilsynsopgaver ikke er blevet overdraget til ECB, eller i forbindelse med omkostningerne for at samarbejde med og bistå ECB, eller til at handle på dens instrukser i overensstemmelse med relevant EU-ret og under forbehold af ordninger til gennemførelse af forordning (EU) nr. 1024/2013, herunder artikel 6 og 12 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
DEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Denne forordning fastsætter:
a)
ordningerne til beregning af den samlede størrelse af de årlige tilsynsgebyrer, som skal opkræves i forbindelse med enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn
b)
metoden til og kriterierne for beregningen af det årlige tilsynsgebyr, som skal bæres af hver enkelt enhed under tilsyn og koncern under tilsyn
c)
proceduren for ECB's inddrivelse af de årlige tilsynsgebyrer.
2. Den samlede størrelse af de årlige tilsynsgebyrer omfatter det årlige tilsynsgebyr for hver enkelt signifikant enhed under tilsyn eller koncern under tilsyn og hver enkelt mindre signifikant enhed under tilsyn eller koncern under tilsyn og beregnes af ECB på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning finder de i forordning (EU) nr. 1024/2013 og forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17) fastsatte definitioner anvendelse, medmindre andet fremgår, sammen med følgende definitioner:
1) »årligt tilsynsgebyr« (»annual supervisory fee«): det gebyr, som skal betales for hver enkelt enhed under tilsyn og koncern under tilsyn, og som beregnes efter de ordninger, der er fastsat i artikel 10, stk. 6
2) »årlige omkostninger« (»annual costs«): det beløb, som ECB skal have dækket ind via de årlige tilsynsgebyrer for en specifik gebyrperiode, og som fastsættes i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 5
3) »gebyrdebitor« (»fee debtor«): det gebyrbetalende kreditinstitut eller den gebyrbetalende filial, som defineret i overensstemmelse med artikel 4, og til hvilket eller hvilken gebyrmeddelelsen stiles
4) »gebyrfaktorer« (»fee factors«): de data vedrørende en enhed under tilsyn eller en koncern under tilsyn, der er defineret i artikel 10, stk. 3, litra a), som anvendes til at beregne det årlige tilsynsgebyr
5) »gebyrmeddelelse« (»fee notice«): en meddelelse, som udstedes til den relevante gebyrdebitor, der anfører det årlige tilsynsgebyr, som gebyrdebitor skal betale i overensstemmelse med denne forordning
6) »gebyrbetalende kreditinstitut« (»fee-paying credit institution«): et kreditinstitut, der er etableret i en deltagende medlemsstat
7) »gebyrbetalende filial« (»fee-paying branch«): en filial etableret i en deltagende medlemsstat af et kreditinstitut, der er etableret i en ikkedeltagende medlemsstat
8) »gebyrperiode« (»fee period«): et kalenderår
9) »første gebyrperiode« (»first fee period«): perioden fra den dato, hvor ECB overtager de opgaver, som den har fået overdraget ved forordning (EU) nr. 1024/2013, til udgangen af det kalenderår, hvor ECB overtager disse opgaver
10) »koncern af gebyrbetalende enheder« (»group of fee-paying entities«): i) en koncern under tilsyn og ii) et antal gebyrbetalende filialer, der antages at udgøre én filial i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3
11) »medlemsstat« (»Member State«): en EU-medlemsstat
12) »samlede aktiver (total assets)«: den samlede værdier af aktiver som fastsat i overensstemmelse med artikel 51 i forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17). For så vidt angår en koncern af gebyrbetalende enheder omfatter de samlede aktiver ikke datterselskaber, der er etableret i ikkedeltagende medlemsstater og tredjelande
13) »samlet risikoeksponering« (»total risk exposure«): vedrørende en koncern af gebyrbetalende enheder og et gebyrbetalende kreditinstitut, som ikke er en del af en koncern af gebyrbetalende enheder, det beløb, som fastsættes på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater, og som beregnes ifølge artikel 92, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 (4).
Artikel 3
Generel forpligtelse til at betale det årlige tilsynsgebyr
1. ECB opkræver et årligt tilsynsgebyr af hver enhed under tilsyn og koncern under tilsyn vedrørende hver gebyrperiode.
2. Det årlige gebyr for hver enhed under tilsyn og koncern under tilsyn specificeres i en gebyrmeddelelse udstedt til gebyrdebitor og som skal betales af denne. Gebyrmeddelelsen samt alle meddelelser og al kommunikation fra ECB, for så vidt angår tilsynsgebyrer, stiles til gebyrdebitor. Gebyrdebitor er ansvarlig for betaling af det årlige tilsynsgebyr.
3. Hvis et kreditinstitut har etableret to eller flere gebyrbetalende filialer i den samme medlemsstat, anses de for at være én filial. Hvis et kreditinstitut har flere gebyrbetalende filialer, der er etableret i forskellige deltagende medlemsstater, anses de ikke for at være én filial.
4. For så vidt angår denne forordning anses gebyrbetalende filialer for at være adskilt fra det samme kreditinstituts datterselskaber, som er etableret i den samme deltagende medlemsstat.
Artikel 4
Gebyrdebitor
1. Gebyrdebitoren, for så vidt angår det årlige tilsynsgebyr:
a)
er det gebyrbetalende kreditinstitut, hvis der er tale om et gebyrbetalende kreditinstitut, som ikke er en del af en koncern under tilsyn
b)
er den gebyrbetalende filial, hvis der er tale om en gebyrbetalende filial, som ikke er knyttet sammen med en anden gebyrbetalende filial
c)
bestemmes i overensstemmelse med bestemmelserne i stk. 2, hvis der er tale om en koncern af gebyrbetalende enheder under tilsyn.
2. Uanset de ordninger, som findes inden for en koncern af gebyrbetalende enheder, med hensyn til fordelingen af omkostninger, behandles en koncern af gebyrbetalende enheder som én enhed. Hver koncern af gebyrbetalende enheder skal udpege en gebyrdebitor for hele koncernen og meddele ECB gebyrdebitorens identitet. Gebyrdebitor skal være etableret i en deltagende medlemsstat. Denne meddelelse anses kun for at være gyldig, hvis:
a)
den anfører navnene på alle enheder under tilsyn i den koncern, som meddelelsen omfatter
b)
den er underskrevet på vegne af alle koncernens enheder under tilsyn
c)
den er modtaget af ECB senest 1. juli hvert år, for at den kan tages i betragtning i forbindelse med udstedelsen af gebyrmeddelelsen vedrørende den næstfølgende gebyrperiode.
Hvis ECB rettidigt har modtaget mere end én meddelelse pr. koncern af gebyrbetalende enheder, har den meddelelse forrang, som ECB har modtaget tættest på, men inden, fristen for modtagelsen.
3. Uanset stk. 2 forbeholder ECB sig ret til at bestemme gebyrdebitor.
DEL II
UDGIFTER OG OMKOSTNINGER
Artikel 5
Årlige omkostninger
1. De årlige omkostninger danner grundlag for fastsættelsen af de årlige tilsynsgebyrer og dækkes ind via indbetalingen af disse årlige tilsynsgebyrer.
2. Størrelsen af de årlige omkostninger bestemmes på grundlag af størrelsen af de årlige udgifter, som udgøres af de udgifter, som ECB har afholdt i den relevante gebyrperiode, og som er direkte eller indirekte knyttet til dens tilsynsopgaver.
Det samlede beløb for de årlige tilsynsgebyrer skal dække, men må ikke overstige, de udgifter, som ECB har afholdt i forbindelse med dens tilsynsopgaver i den relevante gebyrperiode.
3. Ved fastsættelsen af de årlige omkostninger tager ECB højde for:
a)
størrelsen af gebyrer vedrørende tidligere gebyrperioder, som ikke kunne inddrives
b)
modtagne rentebetalinger i overensstemmelse med artikel 14
c)
modtagne eller tilbagebetalte beløb i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3.
Artikel 6
Estimering og fastsættelse af de årlige omkostninger
1. Uden at dette berører ECB's rapporteringsforpligtelser i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013, beregner ECB ved udgangen af hvert kalenderår de estimerede årlige omkostninger vedrørende gebyrperioden for det efterfølgende kalenderår.
2. Senest fire måneder efter udgangen af hver gebyrperiode bestemmer ECB de faktiske årlige omkostninger for denne gebyrperiode.
3. De estimerede årlige omkostninger og de faktiske årlige omkostninger danner grundlag for den i artikel 9, stk. 1, omhandlede beregning af det samlede beløb for de årlige tilsynsgebyrer.
DEL III
FASTSÆTTELSE AF DET ÅRLIGE TILSYNSGEBYR
Artikel 7
Nye enheder under tilsyn eller ændring af status
1. Såfremt der kun føres tilsyn med en enhed under tilsyn eller en koncern under tilsyn i en del af gebyrperioden, beregnes det årlige tilsynsgebyr i forhold til det antal hele måneder i gebyrperioden, hvor enheden under tilsyn eller koncernen under tilsyn var under tilsyn.
2. Såfremt en enhed under tilsyns eller en koncern under tilsyns status ændres fra signifikant til mindre signifikant eller omvendt som følge af ECB's beslutning herom, beregnes det årlige tilsynsgebyr på grundlag af det antal måneder, hvor enheden under tilsyn eller koncernen under tilsyn var en signifikant eller mindre signifikant enhed eller koncern den sidste dag i måneden.
3. Såfremt det opkrævede årlige tilsynsgebyr afviger fra det i overensstemmelse med stk. 1 eller 2 beregnede gebyrbeløb, foretager ECB en tilbagebetaling til gebyrdebitor eller udsteder en yderligere faktura til gebyrdebitor, som denne skal betale.
Artikel 8
Fordeling af de årlige omkostninger mellem signifikante og mindre signifikante enheder under tilsyn
1. Med henblik på beregningen af det årlige tilsynsgebyr, som skal betales for hver enkelt enhed under tilsyn og koncern under tilsyn, deles de årlige omkostninger i to dele, én for hver kategori af enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn, på følgende måde:
a)
de årlige omkostninger, som skal dækkes via signifikante enheder under tilsyn
b)
de årlige omkostninger, som skal dækkes via mindre signifikante enheder under tilsyn.
2. Opdelingen af de årlige omkostninger i overensstemmelse med stk. 1 sker på grundlag af de omkostninger, der vedrører ECB's relevante funktioner, som varetager det direkte tilsyn med signifikante enheder under tilsyn og det indirekte tilsyn med mindre signifikante enheder under tilsyn.
Artikel 9
Opkrævning af beløb
1. Det samlede beløb af de årlige tilsynsgebyrer, som ECB opkræver, udgør summen af:
a)
de estimerede årlige omkostninger for indeværende gebyrperiode på grundlag af det godkendte budget for gebyrperioden
b)
et eventuelt overskud eller underskud fra den foregående gebyrperiode, som bestemmes ved at trække de faktiske årlige omkostninger vedrørende den foregående gebyrperiode fra estimatet af de årlige omkostninger, som er blevet opkrævet i den foregående gebyrperiode.
2. For hver kategori af enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn træffer ECB beslutning om det samlede beløb, der skal opkræves via de årlige tilsynsgebyrer, og som offentliggøres på dets websted senest den 30. april i den relevante gebyrperiode.
Artikel 10
Det årlige tilsynsgebyr som skal betales vedrørende enheder under tilsyn eller koncerner under tilsyn
1. Det årlige tilsynsgebyr, som skal betales vedrørende hver signifikant enhed under tilsyn eller signifikant koncern under tilsyn, bestemmes ved at fordele beløbet, der skal opkræves fra hver kategori af signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn, på de individuelle signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn på grundlag af deres gebyrfaktorer.
2. Det årlige tilsynsgebyr, som skal betales vedrørende hver mindre signifikant enhed under tilsyn eller mindre signifikant koncern under tilsyn, bestemmes ved at fordele beløbet, der skal opkræves fra hver kategori af mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn, på de individuelle mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn på grundlag af deres gebyrfaktorer.
3. Gebyrfaktorerne på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater beregnes på følgende grundlag:
a)
De gebyrfaktorer, som anvendes til at bestemme det årlige tilsynsgebyr, der skal betales vedrørende hver enkelt enhed under tilsyn eller koncern under tilsyn, er størrelsen på referencedatoen af:
i)
de samlede aktiver
ii)
den samlede risikoeksponering. For så vidt angår en gebyrbetalende filial antages den samlede risikoeksponering at være nul.
b)
Dataene vedrørende gebyrfaktorerne bestemmes og indsamles i henhold til en ECB-afgørelse, der fastsætter den anvendelige metode og de anvendelige procedurer. Denne afgørelse offentliggøres på ECB's websted.
c)
Med henblik på beregning af gebyrfaktorerne bør koncernerne under tilsyn som hovedregel undtage aktiver, der tilhører datterselskaber med hjemsted i ikke-deltagende medlemsstater og tredjelande. Koncerner under tilsyn kan beslutte ikke at undtage sådanne aktiver fra bestemmelsen af gebyrfaktorerne.
d)
For så vidt angår enheder under tilsyn eller koncerner under tilsyn, der klassificeres som mindre signifikante i henhold til artikel 6, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1024/2013, må gebyrfaktoren ikke overskride 30 mia. EUR.
e)
Den relative vægtning af gebyrfaktorerne er:
i)
samlede aktiver: 50 %
ii)
samlet risikoeksponering: 50 %.
4. Gebyrdebitorerne indberetter gebyrfaktorerne med referencedatoen 31. december i det foregående år og forelægger de relevante kompetente nationale myndigheder de krævede data med henblik på ECB's beregning af de årlige tilsynsgebyrer inden arbejdstids ophør den 1. juli året efter ovennævnte referencedato eller den næste bankdag, hvis den 1. juli ikke er en bankdag. Hvis enhederne under tilsyn udarbejder deres årsregnskab med udgangspunkt i en afslutning af regnskabsåret, der afviger fra kalenderåret, kan gebyrdebitorerne indberette gebyrfaktorer med en referencedato for deres afslutning af regnskabsåret. De kompetente nationale myndigheder skal forelægge disse data for ECB i overensstemmelse med procedurer, som fastsættes af ECB. Summen af alle gebyrdebitorers samlede aktiver og summen af alle gebyrdebitorers samlede risikoeksponering offentliggøres straks på ECB's websted.
5. Såfremt en gebyrdebitor ikke indberetter gebyrfaktorerne, bestemmer ECB gebyrfaktorerne i overensstemmelse med den metodologi, der fastsættes i ECB-afgørelsen. Manglende indberetning af gebyrfaktorerne i henhold til denne artikels stykke 4 anses for at være en overtrædelse af denne forordning.
6. Det årlige tilsynsgebyr, der skal betales af hver gebyrdebitor, beregnes efter nedenstående metode.
a)
Det årlige tilsynsgebyr er summen af minimumsgebyrkomponenten og den variable gebyrkomponent.
b)
Minimumsgebyrkomponenten beregnes som en fast procentdel af den samlede størrelse af de årlige tilsynsgebyrer for hver kategori af enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn, jf. artikel 8 og 9. For kategorien signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn er den faste procentdel 10 %. Beløbet fordeles ligeligt mellem alle gebyrdebitorer. For signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn med samlede aktiver, som ikke overstiger 10 mia. EUR, halveres minimumsgebyrkomponenten. For kategorien mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn er den faste procentdel 10 %. Dette beløb fordeles ligeligt mellem alle gebyrdebitorer. Minimumsgebyrkomponenten udgør den nedre grænse for det årlige tilsynsgebyr pr. gebyrdebitor.
c)
Den variable gebyrkomponent er differensen mellem den samlede størrelse af de årlige tilsynsgebyrer for hver kategori af enheder under tilsyn, jf. artikel 8 og 9, og minimumsgebyrkomponenten i samme kategori. Den variable gebyrkomponent fordeles på de enkelte gebyrdebitorer i hver kategori i forhold til hver enkelt gebyrdebitors andel i summen af alle gebyrdebitorers vægtede gebyrfaktorer som fastsat ifølge stk. 3.
På grundlag af den beregning, der udføres i overensstemmelse med de foregående stykker, og de gebyrfaktorer, der indberettes i overensstemmelse med denne artikels stk. 4, træffer ECB beslutning om det årlige tilsynsgebyr, som hver gebyrdebitor skal betale. Det årlige tilsynsgebyr, som skal betales, meddeles til gebyrdebitoren via gebyrmeddelelsen.
DEL IV
SAMARBEJDE MED KOMPETENTE NATIONALE MYNDIGHEDER
Artikel 11
Samarbejde med kompetente nationale myndigheder
1. ECB tager kontakt til de kompetente nationale myndigheder, før den træffer afgørelse om gebyrernes endelige størrelse, for at sikre, at tilsynet er omkostningseffektivt og rimeligt for alle berørte kreditinstitutter og filialer. Med henblik herpå udvikler og implementerer ECB en passende kommunikationskanal i samarbejde med de kompetente nationale myndigheder.
2. De kompetente nationale myndigheder skal bistå ECB i opkrævningen af gebyrer, hvis ECB anmoder herom.
3. For så vidt angår kreditinstitutter i en deltagende medlemsstat uden for euroområdet, hvis tætte samarbejde med ECB hverken er suspenderet eller afsluttet, udsteder ECB instrukser til den kompetente nationale myndighed i denne medlemsstat vedrørende indsamlingen af gebyrfaktorer og fakturering af det årlige tilsynsgebyr.
DEL V
FAKTURERING
Artikel 12
Gebyrmeddelelse
1. ECB udsteder en årlig gebyrmeddelelse til hver enkelt gebyrdebitor.
2. I gebyrmeddelelsen anføres det, hvordan det årlige tilsynsgebyr skal betales. Gebyrdebitor skal overholde de i gebyrmeddelelsen anførte krav med hensyn til betalingen af det årlige tilsynsgebyr.
3. Gebyrdebitor skal betale det ifølge gebyrmeddelelsen skyldige beløb senest 35 dage efter datoen for udstedelsen af gebyrmeddelelsen.
Artikel 13
Notifikation af gebyrmeddelelsen
1. Gebyrdebitor er ansvarlig for at have opdaterede kontaktoplysninger til brug for modtagelse af gebyrmeddelelsen og fremsender alle ændringer i kontaktoplysningerne til ECB (dvs. navn, funktion, organisatorisk enhed, adresse, e-mailadresse, telefonnummer, faxnummer). Gebyrdebitor fremsender alle ændringer i kontaktoplysningerne til ECB senest 1. juli i hver gebyrperiode. Disse kontaktoplysninger skal henvise til en fysisk person eller helst til en funktion inden for gebyrdebitorens organisation.
2. ECB notificerer gebyrmeddelelsen på en af følgende måder: a) elektronisk eller med et lignende kommunikationsmiddel, b) pr. fax, c) med ekspres kurertjeneste, d) ved anbefalet brev med en form for kvittering for modtagelse, e) ved forkyndelse eller personlig levering. Gebyrmeddelelsen er gyldig uden underskrift.
Artikel 14
Renter ved manglende betaling
Uden at dette berører andre sanktionsmuligheder, som ECB måtte råde over, pålægges der ved delvis betaling, manglende betaling eller manglende overholdelse af betalingsbetingelserne, der er fastsat i gebyrmeddelelsen, dagsrenter på det udestående beløb af det årlige tilsynsgebyr der udgør renten for ECB's primære markedsoperationer plus 8 procentpoint fra forfaldsdatoen.
DEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 15
Sanktioner
Ved overtrædelse af denne forordning kan ECB pålægge enheder under tilsyn sanktioner i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2532/98 (5) suppleret af forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17).
Artikel 16
Overgangsbestemmelser
1. Gebyrmeddelelsen for den første gebyrperiode udstedes sammen med gebyrmeddelelsen for gebyrperioden 2015.
2. For at ECB kan begynde at opkræve det årlige tilsynsgebyr, skal hver koncern af gebyrbetalende enheder udpege en gebyrdebitor for koncernen og meddele ECB gebyrdebitorens identitet senest 31. december 2014 i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2.
3. Gebyrdebitor fremsender de i artikel 13, stk. 1, nævnte data første gang senest 1. marts 2015.
Artikel 17
Rapportering og gennemgang
1. I henhold til artikel 20, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1024/2013 forelægger ECB hvert år Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og Eurogruppen en rapport om den forventede udvikling i tilsynsgebyrernes struktur og størrelse.
2. ECB foretager senest 2017 en gennemgang af denne forordning, navnlig med hensyn til metoden til og kriterierne for beregningen af de årlige tilsynsgebyrer, som ECB skal opkræve af hver enkelt enhed og koncern under tilsyn.
Artikel 18
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på dagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 22. oktober 2014.
EUROOPAN KESKUSPANKIN ASETUS (EU) N:o 1163/2014,
annettu 22 päivä lokakuuta 2014,
valvontamaksuista
(EKP/2014/41)
EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15 päivänä lokakuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan, 30 artiklan ja 33 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan,
ottaa huomioon asetuksen (EU) N:o 1024/2013 30 artiklan 2 kohdan mukaisesti järjestetyn julkisen kuulemisen ja sitä koskevan analyysin,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksella (EU) N:o 1024/2013 otetaan käyttöön yhteinen valvontamekanismi (YVM), joka koostuu Euroopan keskuspankista (EKP) ja kansallisista toimivaltaisista viranomaisista.
(2)
Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 mukaan EKP on vastuussa YVM:n tehokkaasta ja johdonmukaisesta toiminnasta kaikkien euroalueeseen kuuluvissa jäsenvaltioissa ja EKP:n kanssa tiiviin yhteistyön aloittaneissa euroalueeseen kuulumattomissa jäsenvaltioissa olevien luottolaitosten, rahoitusalan holdingyhtiöiden ja rahoitusalan sekaholdingyhtiöiden osalta. Säännöistä ja menettelyistä, jotka koskevat EKP:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä YVM:n puitteissa tehtävää yhteistyötä ja kansallisten nimettyjen viranomaisten kanssa tehtävää yhteistyötä, säädetään Euroopan keskuspankin asetuksessa (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17) (2).
(3)
Asetuksen (EU) N:o 1024/2012 30 artiklan mukaan EKP perii vuosittaisen valvontamaksun osallistuviin jäsenvaltioihin sijoittautuneilta luottolaitoksilta sekä sellaisilta sivuliikkeiltä, jotka osallistumattomiin jäsenvaltioihin sijoittautuneet luottolaitokset ovat perustaneet osallistuviin jäsenvaltioihin. EKP:n perimien valvontamaksujen olisi katettava EKP:lle asetuksen (EU) N:o 1024/2013 4-6 artiklassa annetuista tehtävistä koituvat menot, näitä kuitenkaan ylittämättä.
(4)
Vuosittaisen valvontamaksun olisi muodostuttava määrästä, jonka kaikki YVM:n puitteissa valvottavat, osallistuvaan jäsenvaltioon sijoittautuneet luottolaitokset sekä osallistumattomaan jäsenvaltioon sijoittautuneiden luottolaitosten osallistuviin jäsenvaltioihin perustamat sivuliikkeet maksavat vuosittain.
(5)
EKP:n ja kunkin kansallisen toimivaltaisen viranomaisen valvontatehtävät YVM:ssä määräytyvät valvottavien yhteisöjen merkittävyyden perusteella.
(6)
EKP:llä on toimivalta valvoa suoraan osallistuviin jäsenvaltioihin sijoittautuneita merkittäviä luottolaitoksia, rahoitusalan holdingyhtiöitä, rahoitusalan sekaholdingyhtiöitä sekä osallistumattomiin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden merkittävien luottolaitosten osallistuviin jäsenvaltioihin perustamia sivuliikkeitä.
(7)
EKP valvoo myös YVM:n toimintaa; YVM kattaa kaikki luottolaitokset siihen katsomatta, ovatko ne merkittäviä vai vähemmän merkittäviä. EKP:llä on kaikkien osallistuviin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden luottolaitosten osalta yksinomainen toimivalta antaa liiketoiminnan aloittamista koskevia toimilupia, peruuttaa toimilupia sekä arvioida määräosuuksien hankintoja ja luovutuksia.
(8)
Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset vastaavat vähemmän merkittävien valvottavien yhteisöjen suorasta valvonnasta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta EKP:n valtuuksia päättää yksittäistapauksissa ottaa tällainen yhteisö suoraan valvontaansa, jos se on tarpeen sen varmistamiseksi, että laadukkaita valvontakäytäntöjä sovelletaan johdonmukaisesti. Tämä valvontatehtävien jakautuminen YVM:ssä ja EKP:lle tästä koituvat menot otetaan huomioon kohdennettaessa valvontamaksuina perittävää määrää merkittävien ja vähemmän merkittävien valvottavien yhteisöjen luokille.
(9)
Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 33 artiklan 2 kohdan mukaan EKP julkaisee asetuksilla ja päätöksillä sille kyseisellä asetuksella annettujen tehtävien täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset käytännön järjestelyt.
(10)
Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 30 artiklan 3 kohdan mukaan maksun määrä perustuu objektiivisiin perusteisiin, jotka liittyvät asianomaisen luottolaitoksen merkitykseen ja riskiprofiiliin, sen riskipainotetut varat mukaan luettuna.
(11)
Maksun määrä lasketaan osallistuvien jäsenvaltioiden korkeimmalla konsolidointitasolla. Tämä merkitsee sitä, että jos luottolaitos kuuluu osallistuvaan jäsenvaltioon sijoittautuneeseen ryhmittymään, lasketaan ja maksetaan yksi maksu ryhmittymän tasolla.
(12)
Vuosittaista valvontamaksua laskettaessa osallistumattomiin jäsenvaltioihin sijoittautuneita tytäryhtiöitä ei oteta huomioon. Tässä yhteydessä ja valvottavan ryhmittymän valvontamaksutekijöiden määrittämiseksi ryhmittymän olisi toimitettava emoyrityksen määräysvallassa olevia tytäryrityksiä ja toimintoja osallistuvissa jäsenvaltioissa koskevat tiedot osittain konsolidoidusti. Tällaisten osittain konsolidoitujen tietojen laatiminen saattaa kuitenkin olla kallista; tästä syystä valvottavilla yhteisöillä tulisi olla oikeus valita maksu, jonka määrä on laskettu osallistuvien jäsenvaltioiden korkeimmalla konsolidointitasolla mukaan lukien osallistumattomiin jäsenvaltioihin sijoittautuneet tytäryhtiöt, vaikka tämä saattaisi merkitä korkeampaa maksua.
(13)
Direktiivin 2013/36/EU 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut yhteisöt eivät kuulu EKP:lle asetuksella (EU) N:o 1024/2013 (3) annettujen valvontatehtävien piiriin, ja siksi EKP ei peri niiltä maksuja.
(14)
Asetus on yleisesti sovellettava ja kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa euroalueeseen kuuluvissa jäsenvaltioissa. Näin ollen se on sopiva säädösmuoto, kun tarkoituksena on vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1024/2013 30 artiklan täytäntöönpanemiseksi tarvittavat järjestelyt.
(15)
Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 30 artiklan 5 kohdan mukaisesti tämä asetus ei vaikuta kansallisten toimivaltaisten viranomaisten oikeuteen periä maksuja kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja siinä määrin kun valvontatehtäviä ei ole siirretty EKP:lle tai unionin lainsäädännön mukaisesti ja jollei asetuksen (EU) N:o 102472013, sen 6 ja 12 artikla mukaan luettuina, täytäntöönpanemiseksi tehdyistä järjestelyistä muuta johdu, niistä kustannuksista, jotka aiheutuvat yhteistyöstä EKP:n kanssa ja EKP:n avustamisesta ja EKP:n ohjeiden noudattamisesta,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSA
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan
a)
järjestelyt, joiden mukaisesti lasketaan valvottavilta yhteisöiltä ja valvottavilta ryhmittymiltä perittävien vuosittaisten valvontamaksujen kokonaismäärä;
b)
metodologia ja kriteerit, joiden mukaisesti lasketaan kultakin valvottavalta yhteisöltä ja valvottavalta ryhmittymältä perittävä vuosittainen valvontamaksu;
c)
menettely, jonka mukaisesti EKP perii vuosittaisen valvontamaksun.
2. Vuosittaisten valvontamaksujen kokonaismäärä sisältää kultakin merkittävältä valvottavalta yhteisöltä tai ryhmittymältä ja kultakin vähemmän merkittävältä valvottavalta yhteisöltä tai ryhmittymältä perityn vuosittaisen valvontamaksun, ja EKP laskee sen korkeimmalla konsolidointitasolla osallistuvissa jäsenvaltioissa.
2 artikla
Määritelmät
Tätä asetusta sovellettaessa käytetään asetuksen (EU) N:o 1024/2013 ja asetuksen (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17) määritelmiä, ellei toisin säädetä, ja lisäksi tarkoitetaan
1.
’vuosittaisella valvontamaksulla’ kunkin valvottavan yhteisön ja valvottavan ryhmittymän osalta maksettavaa valvontamaksua, joka lasketaan 10 artiklan 6 kohdassa vahvistettujen järjestelyjen mukaisesti;
2.
’vuosikustannuksilla’ 5 artiklan säännösten mukaisesti määritettyä määrää, jonka EKP kattaa tietyn valvontamaksukauden vuosittaisilla valvontamaksuilla;
3.
’valvontamaksuvelvollisella’ 4 artiklan mukaisesti määritettyä valvontamaksuja maksavaa luottolaitosta tai valvontamaksuja maksavaa sivuliikettä, jolle valvontamaksuilmoitus on osoitettu;
4.
’valvontamaksutekijöillä’ 10 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määriteltyjä valvottavaan yhteisöön tai ryhmittymään liittyviä tietoja, joita käytetään vuosittaista valvontamaksua laskettaessa;
5.
’valvontamaksuilmoituksella’ asianomaiselle valvontamaksuvelvolliselle tämän asetuksen mukaisesti osoitettua ilmoitusta, jossa yksilöidään kyseisen valvontamaksuvelvollisen maksettavaksi tuleva vuosittainen valvontamaksu;
6.
’valvontamaksuja maksavalla luottolaitoksella’ osallistuvaan jäsenvaltioon sijoittautunutta luottolaitosta;
7.
’valvontamaksuja maksavalla sivuliikkeellä’ sivuliikettä, jonka osallistumattomaan jäsenvaltioon sijoittautunut luottolaitos on perustanut osallistuvaan jäsenvaltioon;
8.
’valvontamaksukaudella’ kalenterivuotta;
9.
’ensimmäisellä valvontamaksukaudella’ ajanjaksoa siitä päivämäärästä, jona EKP ryhtyy hoitamaan sille asetuksella (EU) N:o 1024/2013 annettuja tehtäviä, sen kalenterivuoden loppuun, jona EKP ryhtyy hoitamaan kyseisiä tehtäviä;
10.
’valvontamaksuja maksavien yhteisöjen ryhmittymällä’ i) valvottavaa ryhmittymää ja b) useaa valvontamaksuja maksavaa sivuliikettä, joita pidetään yhtenä sivuliikkeenä 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti;
11.
’jäsenvaltiolla’ unionin jäsenvaltiota;
12.
’kokonaisvaroilla’ asetuksen (EU) N:o 468/2014 51 artiklan mukaisesti määritettyä varojen kokonaisarvoa. Valvontamaksuja maksavien yhteisöjen ryhmittymän tapauksessa kokonaisvaroihin ei lasketa osallistumattomiin jäsenvaltioihin ja kolmansiin valtioihin sijoittautuneita tytäryhtiöitä;
13.
’kokonaisriskillä’ valvontamaksuja maksavien yhteisöjen ryhmittymän ja valvontamaksuja maksavien yhteisöjen ryhmittymään kuulumattoman valvontamaksuja maksavan luottolaitoksen osalta korkeimmalla konsolidointitasolla osallistuvassa jäsenvaltiossa määritettyä ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (4) 92 artiklan 3 kohdan mukaisesti laskettua määrää.
3 artikla
Vuosittaisen valvontamaksun maksamista koskeva yleisvelvoite
1. EKP perii kunkin valvontamaksukauden osalta vuosittaisen valvontamaksun jokaiselta valvottavalta yhteisöltä ja valvottavalta ryhmittymältä.
2. Kunkin valvottavan yhteisön ja valvottavan ryhmittymän maksettavaksi tuleva vuosittainen valvontamaksu yksilöidään valvontamaksuvelvolliselle osoitetussa valvontamaksuilmoituksessa. Valvontamaksuvelvollinen on valvontamaksuilmoituksen sekä EKP:n mahdollisesti lähettämien valvontamaksuja koskevien ilmoitusten tai tiedonantojen vastaanottaja. Valvontamaksuvelvollinen on velvollinen maksamaan vuosittaisen valvontamaksun.
3. Jos samassa osallistuvassa jäsenvaltiossa on kaksi tai useampia saman luottolaitoksen perustamia valvontamaksuja maksavia sivuliikkeitä, ne katsotaan yhdeksi sivuliikkeeksi. Eri osallistuvissa jäsenvaltioissa olevia saman luottolaitoksen perustamia valvontamaksuja maksavia sivuliikkeitä ei katsota yhdeksi sivuliikkeeksi.
4. Valvontamaksuja maksavat sivuliikkeet katsotaan tätä asetusta sovellettaessa olevan erillisiä samassa osallistuvassa jäsenvaltiossa olevista saman luottolaitoksen tytäryhtiöistä.
4 artikla
Valvontamaksuvelvollinen
1. Vuosittaisen valvontamaksun osalta valvontamaksuvelvollinen on
a)
valvontamaksuja maksava luottolaitos, jos kyseessä on valvottavaan ryhmittymään kuulumaton valvontamaksuja maksava luottolaitos;
b)
valvontamaksuja maksava sivuliike, jos kyseessä on sellainen valvontamaksuja maksava sivuliike, jota ei yhdistetä johonkin toiseen valvontamaksuja maksavaan sivuliikkeeseen;
c)
määritettävä 2 kohdan säännösten mukaisesti, jos kyseessä on valvottava valvontamaksuja maksavien yhteisöjen ryhmittymä.
2. Valvontamaksuja maksavien yhteisöjen ryhmittymä katsotaan yhdeksi yksiköksi riippumatta siitä, miten kustannukset kohdennetaan sen sisällä. Kunkin valvontamaksuja maksavien yhteisöjen ryhmittymän on nimettävä yksi ryhmittymän yhteisöistä valvontamaksuvelvolliseksi ja ilmoitettava se EKP:lle. Valvontamaksuvelvollisen on oltava sijoittautunut osallistuvaan jäsenvaltioon. Tällaisen ilmoituksen pätevyyden edellytyksenä on, että
a)
siinä mainitaan kaikkien niiden ryhmittymään kuuluvien valvottavien yhteisöjen nimet, joita ilmoitus koskee;
b)
se on allekirjoitettu kaikkien ryhmittymään kuuluvien valvottavien yhteisöjen puolesta;
c)
se saapuu EKP:hen viimeistään kunkin vuoden heinäkuun 1 päivänä, jotta se voidaan ottaa huomioon seuraavaa valvontamaksukautta koskevassa valvontamaksuilmoituksessa.
Jos EKP vastaanottaa määräpäivään mennessä valvontamaksuja maksavien yhteisöjen ryhmittymältä useamman kuin yhden ilmoituksen, pätevänä pidetään viimeisintä ilmoitusta, jonka EKP vastaanotti ennen määräajan umpeutumista.
3. EKP:llä on oikeus määritellä valvontamaksuvelvollinen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista.
II OSA
MENOT JA KUSTANNUKSET
5 artikla
Vuosikustannukset
1. Vuosittaiset valvontamaksut määritetään vuosikustannusten perusteella, ja ne katetaan tällaisilla valvontamaksuilla.
2. Vuosikustannusten määrä määritetään vuosittaisten menojen määrän perusteella, jotka koostuvat EKP:lle valvontamaksukauden aikana koituneista valvontatehtäviin välittömästi tai välillisesti liittyvistä menoista.
Vuosittaisten valvontamaksujen kokonaismäärä kattaa EKP:lle asianomaisena valvontamaksukautena valvontatehtävistä koituvat menot mutta ei ylitä niitä.
3. Määrittäessään vuosikustannuksia EKP ottaa huomioon
a)
edellisiin valvontamaksukausiin liittyvät valvontamaksut, jotka eivät ole olleet perittävissä;
b)
14 artiklan mukaisesti saadut korot;
c)
7 artiklan 3 kohdan mukaisesti maksetut tai palautetut määrät.
6 artikla
Vuosikustannusten arvioiminen ja määrittäminen
1. Kunkin kalenterivuoden loppuun mennessä EKP laskee arvioidut vuosikustannukset seuraavaa kalenterivuotta koskevalle valvontamaksukaudelle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetukseen (EU) N:o 1024/2013 perustuvia EKP:n raportointivelvollisuuksia.
2. Neljän kuukauden kuluessa kunkin valvontamaksukauden päättymisestä EKP määrittää kyseisen valvontamaksukauden todelliset vuosikustannukset.
3. Jäljempänä 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vuosittaisten valvontamaksujen kokonaismäärä lasketaan arvioitujen vuosikustannusten ja todellisten vuosikustannusten perusteella.
III OSA
VUOSITTAISEN VALVONTAMAKSUN MÄÄRITTÄMINEN
7 artikla
Uudet valvottavat yhteisöt tai aseman muutos
1. Jos valvottava yhteisöä tai valvottavaa ryhmittymää valvotaan vain osan valvontamaksukaudesta, vuosittainen valvontamaksu lasketaan niiden valvontamaksukauteen sisältyvien täysien kuukausien määrän perusteella, joina valvottavaa yhteisöä tai valvottavaa ryhmittymää valvotaan.
2. Jos EKP:n päätöksen seurauksena valvottavan yhteisön tai valvottavan ryhmittymän asema muuttuu merkittävästä vähemmän merkittäväksi tai päinvastoin, vuosittainen valvontamaksu lasketaan niiden kuukausien määrän perusteella, joina valvottava yhteisö tai valvottava ryhmittymä oli kuukauden viimeisenä päivänä merkittävä tai vähemmän merkittävä yhteisö tai ryhmittymä.
3. Jos perityn vuosittaisen valvontamaksun määrä eroaa 1 tai 2 kohdan mukaisesti lasketusta maksun määrästä, EKP maksaa valvontamaksuvelvolliselle palautuksen tai toimittaa valvontavelallisen maksettavan laskun.
8 artikla
Vuosikustannusten jakaminen merkittävien ja vähemmän merkittävien valvottavien yhteisöjen kesken
1. Kunkin valvottavan yhteisön ja valvottavan ryhmittymän osalta maksettavan vuosittaisen valvontamaksun laskemiseksi vuosikustannukset jaetaan kahteen osaan, yksi kumpaakin valvottavien yhteisöjen ja valvottavien ryhmittymien luokkaa varten, seuraavasti:
a)
vuosikustannukset jotka katetaan merkittäviltä valvottavilta yhteisöiltä perittävillä maksuilla;
b)
vuosikustannukset jotka katetaan vähemmän merkittäviltä valvottavilta yhteisöiltä perittävillä maksuilla.
2. Vuosikustannusten jakaminen 1 kohdan mukaisesti perustuu kustannusten kohdentamiseen yhtäältä merkittävien valvottavien yhteisöjen suoraa valvontaa hoitaville ja toisaalta vähemmän merkittävien valvottavien yhteisöjen välillistä valvontaa hoitaville EKP:n toimialoille.
9 artikla
Perittävä määrä
1. EKP:n perimä vuosittaisten valvontamaksujen kokonaismäärä saadaan laskemalla yhteen seuraavat:
a)
valvontamaksukaudelle hyväksytyn budjetin perusteella lasketut kuluvan valvontamaksukauden arvioidut vuosikustannukset ja
b)
edeltävän valvontamaksukauden mahdollinen ali- tai ylijäämä, joka saadaan vähentämällä edellisenä valvontamaksukautena perityistä arvioiduista vuosikustannuksista edellisen valvontamaksukauden todelliset vuosikustannukset.
2. EKP päättää perittävien vuosittaisten valvontamaksujen kokonaismäärän kutakin valvottavien yhteisöjen ja ryhmittymien luokkaa varten ja julkaisee sen verkkosivuillaan viimeistään asianomaisen valvontamaksukauden huhtikuun 30 päivänä.
10 artikla
Valvottavien yhteisöjen tai valvottavien ryhmittymien osalta maksettava vuosittainen valvontamaksu
1. Kunkin merkittävän valvottavan yhteisön tai merkittävän valvottavan ryhmittymän osalta maksettava vuosittainen valvontamaksu määritetään kohdentamalla merkittävien valvottavien yhteisöjen ja valvottavien ryhmittymien luokalta perittävä määrä valvontamaksutekijöiden perusteella kullekin yksittäiselle merkittävälle valvottavalle yhteisölle ja merkittävälle valvottavalle ryhmittymälle.
2. Kunkin vähemmän merkittävän valvottavan yhteisön ja vähemmän merkittävän valvottavan ryhmittymän osalta maksettava vuosittainen valvontamaksu määritetään kohdentamalla vähemmän merkittävien valvottavien yhteisöjen ja vähemmän merkittävien valvottavien ryhmittymien luokalta perittävä määrä valvontamaksutekijöiden perusteella kullekin yksittäiselle vähemmän merkittävälle valvottavalle yhteisölle ja vähemmän merkittävälle valvottavalle ryhmittymälle.
3. Valvontamaksutekijät korkeimmalla konsolidointitasolla osallistuvissa jäsenvaltioissa lasketaan seuraavasti.
a)
Valvontamaksutekijät, joita käytetään kunkin valvottavan yhteisön tai valvottavan ryhmittymän osalta maksettavan vuosittaisen valvontamaksun määrittämiseksi, ovat seuraavien tekijöiden määrät viitepäivämääränä:
i)
kokonaisvarat;
ii)
kokonaisriski. Valvontamaksuja maksavan sivuliikkeen tapauksessa kokonaisriskin katsotaan olevan nolla.
b)
Valvontamaksutekijöitä koskevat tiedot määritetään ja kerätään EKP:n päätöksen mukaisesti, jossa vahvistetaan sovellettava metodologia ja sovellettavat menettelyt. Päätös julkaistaan EKP:n verkkosivuilla.
c)
Valvontamaksutekijöiden määrittelyssä valvottava ryhmittymä ei pääsääntöisesti ota huomioon osallistumattomiin jäsenvaltioihin tai kolmansiin valtioihin sijoittautuneiden tytäryhtiöiden varoja. Valvottava ryhmittymä voi päättää, että se ottaa valvontatekijöiden määrittelyssä huomioon tällaiset varat.
d)
Sellaisten valvottavien yhteisöjen tai valvottavien ryhmittymien osalta, jotka asetuksen (EU) N:o 1024/2013 6 artiklan 4 kohdan nojalla on luokiteltu vähemmän merkittäviksi, kokonaisvarojen valvontamaksutekijä ei saa ylittää 30:tä miljardia.
e)
Valvontamaksutekijöiden suhteellinen painotus on seuraava:
i)
kokonaisvarat: 50 prosenttia;
ii)
kokonaisriski: 50 prosenttia.
4. Valvontamaksuvelvollisten on toimitettava valvontamaksutekijät käyttäen viitepäivämääränä edellisvuoden joulukuun 31 päivää, ja niiden on toimitettava EKP:n vuosittaisen valvontamaksun laskemiseksi tarvitsemat tiedot kansallisille toimivaltaisille viranomaisille viimeistään viitepäivämäärää seuraavan vuoden heinäkuun 1 päivänä työajan loppuun mennessä tai, jos 1 päivä heinäkuuta ei ole työpäivä, seuraavana työpäivänä työajan loppuun mennessä. Jos valvottavien yhteisöjen tilikauden viimeinen päivä ei ole kalenterivuoden viimeinen päivä, valvontamaksuvelvolliset voivat toimittaa valvontamaksutekijät käyttäen tilikautensa viimeistä päivää viitepäivämääränä. Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset toimittavat nämä tiedot EKP:lle EKP:n vahvistamien menettelyjen mukaisesti. Kaikkien valvontamaksuvelvollisten kokonaisvarojen ja kokonaisriskien summa julkaistaan EKP:n verkkosivuilla.
5. Jos valvontamaksuvelvollinen laiminlyö valvontamaksutekijöiden toimittamisen, EKP määrittelee valvontamaksutekijät EKP:n päätöksessä vahvistetun metodologian mukaisesti. Laiminlyöntiä toimittaa valvontamaksutekijöitä tämän artiklan 4 kohdan mukaisesti pidetään tämän asetuksen rikkomisena.
6. Kunkin valvontamaksuvelvollisen maksettavaksi tuleva vuosittainen valvontamaksu lasketaan seuraavasti:
a)
Vuosittainen valvontamaksu on vähimmäismaksukomponentin ja vaihtelevan maksukomponentin summa.
b)
Vähimmäismaksukomponentti lasketaan kiinteänä prosenttiosuutena siitä vuosittaisten valvontamaksujen kokonaismäärästä, joka määritetään 8 ja 9 artiklan mukaisesti kutakin valvottavien yhteisöjen ja valvottavien ryhmittymien luokkaa varten. Merkittävien valvottavien yhteisöjen ja merkittävien valvottavien ryhmittymien luokan osalta kiinteä prosenttiosuus on 10 prosenttia. Tämä määrä jaetaan tasan kaikkien valvontamaksuvelvollisten kesken. Vähimmäismaksukomponentti puolitetaan sellaisten merkittävien valvottavien yhteisöjen ja merkittävien valvottavien ryhmittymien osalta, joiden kokonaisvarat ovat enintään 10 miljardia euroa. Vähemmän merkittävien valvottavien yhteisöjen ja vähemmän merkittävien valvottavien ryhmittymien osalta kiinteä prosenttiosuus on 10 prosenttia. Tämä määrä jaetaan tasan kaikkien valvontamaksuvelvollisten kesken. Vähimmäismaksukomponentin mukaan määräytyy kunkin valvontamaksuvelvollisen vuosittaisen valvontamaksun alaraja.
c)
Vaihteleva maksukomponentti on kunkin valvottavien yhteisöjen luokan 8 ja 9 artiklan mukaisesti määritellyn vuosittaisten valvontamaksujen kokonaismäärän ja saman luokan vähimmäismaksukomponentin erotus. Vaihteleva maksukomponentti kohdennetaan kunkin luokan yksittäisille valvontamaksuvelvollisille sen mukaan, mikä on kunkin valvontamaksuvelvollisen osuus kaikkien valvontamaksuvelvollisten 3 kohdan mukaisesti painotettujen valvontamaksutekijöiden summasta.
EKP päättää kunkin valvontamaksuvelvollisen maksettavaksi tulevan vuosittaisen valvontamaksun edellä olevien kohtien mukaisesti suoritetun laskutoimituksen sekä 4 kohdan mukaisesti toimitettujen valvontamaksutekijöiden perusteella. Vuosittainen valvontamaksu annetaan valvontamaksuilmoituksella tiedoksi valvontamaksuvelvolliselle.
IV OSA
YHTEISTYÖ KANSALLISTEN TOIMIVALTAISTEN VIRANOMAISTEN KANSSA
11 artikla
Yhteistyö kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa
1. EKP on yhteydessä kansallisiin toimivaltaisiin viranomaisiin ennen kuin se tekee päätöksen maksun lopullisesta tasosta varmistaakseen, että valvonta on kaikkien asianomaisten luottolaitosten ja sivuliikkeiden kannalta kustannustehokasta ja kohtuullista. Tätä tarkoitusta varten EKP perustaa ja ottaa käyttöön sopivan viestintäkanavan yhteistyössä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa.
2. Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset avustavat EKP:n pyynnöstä EKP:tä valvontamaksujen perinnässä.
3. Jos kyseessä on luottolaitos sellaisessa euroalueeseen kuulumattomassa osallistuvassa jäsenvaltiossa, jonka tiivistä yhteistyötä EKP:n kanssa ei ole keskeytetty eikä lopetettu, EKP antaa kyseisen jäsenvaltion kansalliselle toimivaltaiselle viranomaiselle ohjeita valvontamaksutekijöiden keräämisestä sekä vuosittaisen valvontamaksun laskuttamisesta.
V OSA
LASKUTTAMINEN
12 artikla
Valvontamaksuilmoitus
1. EKP antaa kalenterivuosittain kullekin valvontamaksuvelvolliselle valvontamaksuilmoituksen.
2. Valvontamaksuilmoituksessa täsmennetään vuosittaisen valvontamaksun maksutavat. Valvontamaksuvelvollisen on noudatettava valvontamaksuilmoituksessa vahvistettuja vuosittaisen valvontamaksun maksamista koskevia vaatimuksia.
3. Valvontamaksuvelvollisen on maksettava valvontailmoituksen mukainen määrä 35 päivän kuluessa valvontamaksuilmoituksen antamispäivämäärästä.
13 artikla
Valvontamaksuilmoituksen tiedoksianto
1. Kukin valvontamaksuvelvollinen on velvollinen pitämään yhteystietonsa ajantasaisina valvontamaksuilmoituksen toimittamista varten ja ilmoittamaan yhteistietojensa (eli nimi, tehtävä, organisaatioyksikkö, osoite, sähköpostiosoite, puhelinnumero ja faksinumero) mahdolliset muutokset EKP:lle. Valvontamaksuvelvollisen on toimitettava yhteistietojensa mahdolliset muutokset EKP:lle viimeistään kunkin valvontamaksukauden heinäkuun 1 päivänä. Näiden yhteistietojen on koskettava luonnollista henkilöä tai mieluiten tehtävää valvontamaksuvelvollisen organisaatioissa.
2. EKP antaa valvontamaksuilmoituksen tiedoksi jollakin seuraavista tavoista: a) sähköisesti tai vastaavilla viestintävälineillä, b) faksilla, c) lähettipalvelun välityksellä, d) kirjattuna kirjeenä vastaanottotodistuksella varustettuna tai e) antamalla tiedoksi tai toimittamalla valvontamaksuilmoituksen henkilökohtaisesti. Valvontamaksuilmoitus on pätevä ilman allekirjoitusta.
14 artikla
Korot maksulaiminlyöntitapauksissa
Jos valvontamaksu maksetaan vain osittain tai sitä ei makseta lainkaan tai jos valvontamaksuilmoituksessa mainittuja ehtoja ei ole noudatettu, vuosittaisen valvontamaksun maksamatta olevalle määrälle kertyy valvontamaksun erääntymispäivästä päivittäin korkoa, jonka suuruus on EKP:n perusrahoitusoperaatioiden korko lisättynä 8 prosenttiyksiköllä; korot eivät vaikuta muihin EKP:n käytettävissä oleviin keinoihin.
VI OSA
LOPPUSÄÄNNÖKSET
15 artikla
Seuraamukset
Jos tätä asetusta rikotaan, EKP voi määrätä valvottaville yhteisöille seuraamuksia neuvoston asetuksen (EY) N:o 2532/98 (5), jota täydentää asetus (EU) N:o 468/2014/17 (EKP/2014/17) mukaisesti.
16 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Ensimmäistä valvontamaksukautta koskeva valvontamaksuilmoitus toimitetaan yhdessä vuotta 2015 koskevan valvontamaksukauden valvontamaksuilmoituksen kanssa.
2. Jotta EKP voi aloittaa vuosittaisen valvontamaksun perimisen, kunkin valvontamaksuja maksavien yhteisöjen ryhmittymän on 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti nimettävä jokin ryhmittymän yhteisöistä valvontamaksuvelvolliseksi ja ilmoitettava tämä valvontamaksuvelvollinen EKP:lle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014.
3. Valvontamaksuvelvollisen on toimitettava 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot ensimmäisen kerran viimeistään 1 päivänä maaliskuuta 2015.
17 artikla
Raportointi ja tarkistaminen
1. EKP toimittaa asetuksen (EU) N:o 1024/2013 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti vuosittain Euroopan parlamentille, Euroopan unionin neuvostolle, Euroopan komissiolle ja euroryhmälle kertomuksen valvontamaksujen rakenteen ja määrän arvioidusta kehittymisestä.
2. EKP tarkastelee tätä asetusta uudelleen vuoteen 2017 mennessä erityisesti kultakin valvottavalta yhteisöltä ja ryhmittymältä perittävän vuosittaisen valvontamaksun laskennassa käytettävien kriteerien ja metodologian osalta.
18 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Frankfurt am Mainissa 22 päivänä lokakuuta 2014.