EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 234/2014
af 11. marts 2014
om oprettelse af et partnerskabsinstrument for samarbejde med tredjelande
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2, artikel 209, stk. 1, og artikel 212, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen bør bestræbe sig på at udvikle forbindelser og skabe partnerskaber med tredjelande. Denne forordning udgør et nyt og supplerende instrument til direkte støtte for Unionens eksterne politikker ved at udvide samarbejdspartnerskabet og den politiske dialog til at omfatte områder og temaer, der rækker ud over udviklingssamarbejde. Den bygger på den erfaring, der er indhøstet med industrialiserede lande og højindkomstlande og -territorier i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1934/2006 (3).
(2)
Omfanget af samarbejdet i henhold til de geografiske programmer med udviklingslande, -territorier og -regioner under instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1905/2006 (4), har næsten udelukkende været begrænset til finansiering af foranstaltninger, der opfylder kriterierne for officiel udviklingsbistand (ODA), som er fastsat af Komitéen for Udviklingsbistand under Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (DAC-OECD).
(3)
I løbet af de sidste 10 år har Unionen til stadighed styrket sine bilaterale forbindelser med en lang række industrialiserede og andre højindkomst- eller mellemindkomstlande og -territorier i forskellige regioner i verden.
(4)
Unionen har derfor brug for et globalt orienteret finansielt instrument for udenrigspolitikken, som giver mulighed for at finansiere foranstaltninger, der muligvis ikke er berettiget til ODA, men som har afgørende betydning for uddybelsen og konsolideringen af forbindelserne med de pågældende tredjelande, navnlig gennem politisk dialog og udvikling af partnerskaber. Dette nye instrument, som er innovativt med hensyn til anvendelsesområde og mål, bør skabe et positivt miljø for et uddybet forhold mellem Unionen og relevante tredjelande og bør fremme grundlæggende EU-interesser.
(5)
Det er i Unionens interesse at uddybe forbindelserne og dialogen med lande, som Unionen har en strategisk interesse i at fremme forbindelser med, især udviklede lande og udviklingslande, der spiller en stadig vigtigere rolle i globale anliggender, herunder global governance, udenrigspolitik, den internationale økonomi, multilaterale fora og organer såsom G8 og G20 og i håndteringen af globale udfordringer.
(6)
Unionen er nødt til at opbygge omfattende partnerskaber med nye aktører på den internationale scene for at fremme en stabil og inklusiv international orden, skabe almene globale offentlige goder, fremme Unionens centrale interesser og øge kendskabet til Unionen i de pågældende lande.
(7)
Det er nødvendigt, at denne forordning har hele verden som sit anvendelsesområde for at muliggøre støtte til samarbejdsforanstaltninger efter behov for at understøtte forbindelserne med alle lande, hvor Unionen har strategiske interesser, i overensstemmelse med denne forordnings mål.
(8)
Det er i Unionens interesse fortsat at fremme dialog og samarbejde med lande, som ikke længere opfylder kriterierne for bilaterale programmer under instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde fastsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 233/2014 (5) (»instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde«).
(9)
Det er desuden i Unionens interesse at arbejde hen imod inklusive globale institutioner, som er baseret på effektiv multilateralisme.
(10)
Unionen bør i henhold til denne forordning støtte gennemførelsen af den eksterne dimension af den strategi, som Kommissionen har skitseret i sin meddelelse af 3. marts 2010 med titlen »Europa 2020 - En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst« (»Europa 2020«), der samler de tre søjler: den økonomiske, den sociale og den miljømæssige søjle. Denne forordning bør navnlig støtte mål relateret til globale spørgsmål såsom klimaændringer, energisikkerhed og ressourceeffektivitet, overgangen til en grønnere økonomi, videnskab, innovation og konkurrenceevne, mobilitet, handel og investeringer, økonomiske partnerskaber, samarbejde med tredjelande på erhvervs-, beskæftigelses- og lovgivningsområdet, og bedre markedsadgang for virksomheder fra Unionen, herunder internationalisering af små og mellemstore virksomheder (SMV'er). Den bør også fremme offentligt diplomati, samarbejde om uddannelsesmæssige og akademiske forhold og udbredelsesaktiviteter.
(11)
Bekæmpelse af klimaændringer anerkendes navnlig som en af de store globale udfordringer for Unionen og det bredere internationale samfund. Klimaændringer er et område, hvor en hurtig international indsats er nødvendig, og hvor opnåelse af Unionens mål kræver samarbejde med partnerlande. Unionen bør derfor intensivere indsatsen for at fremme global konsensus på dette område. I overensstemmelse med Kommissionens meddelelse af 29. juni 2011 med titlen »Et budget for Europa 2020«, som opfordrer Unionen til at øge den klimarelaterede del af sit budget til mindst 20 %, bør denne forordning bidrage til at nå dette mål.
(12)
Grænseoverskridende udfordringer såsom miljøforringelser og adgang til bæredygtig anvendelse af råstoffer og sjældne jordarter kræver en regelbaseret, inklusiv tilgang.
(13)
Unionen har forpligtet sig til at bidrage til opfyldelsen af de globale 2020-biodiversitetsmål og til at gennemføre den ledsagende strategi for mobilisering af ressourcer.
(14)
Unionen er i sine forbindelser med globale partnere forpligtet til at fremme anstændigt arbejde for alle samt ratificeringen og den effektive gennemførelse af internationalt anerkendte arbejdsstandarder og multilaterale miljøaftaler.
(15)
En vigtig strategisk interesse for Unionen er at øge vækst og beskæftigelse ved at fremme fair og åben handel og fair og åbne investeringer på multilateralt og bilateralt plan og ved at støtte forhandlingerne om og gennemførelsen af handels- og investeringsaftaler, i hvilken Unionen er part. Unionen bør i henhold til denne forordning bidrage til at skabe et sikkert klima for øgede handels- og investeringsmuligheder i hele verden for virksomheder fra Unionen, ikke mindst SMV'er, bl.a. ved at støtte samarbejde og konvergens på lovgivningsområdet, fremme internationale standarder, forbedre beskyttelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder og målrette fjernelsen af ubegrundede hindringer for markedsadgang.
(16)
I overensstemmelse med artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), skal Unionens optræden på den internationale scene bygge på de principper, der har ligget til grund for dens egen oprettelse, udvikling og udvidelse, og som den tilstræber at fremme i den øvrige verden, nemlig demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes og de grundlæggende rettigheders universalitet og udelelighed, respekt for den menneskelige værdighed, principperne om lighed og solidaritet samt respekt for principperne i De Forenede Nationers pagt og folkeretten.
(17)
Unionen bør tilstræbe den mest effektive anvendelse af de ressourcer, der er til rådighed, for at optimere virkningen af sin optræden udadtil. Dette bør nås ved hjælp af sammenhæng og komplementaritet mellem instrumenter for Unionens optræden udadtil samt skabelse af synergier mellem denne forordning, andre instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil og andre af Unionens politikker. Dette bør endvidere føre til gensidig styrkelse af de programmer, der iværksættes under instrumenterne til finansiering af optræden udadtil.
(18)
For at sikre synligheden af Unionens bistand over for borgerne i modtagerlandene og unionsborgerne bør der, når det er hensigtsmæssigt, ske passende og målrettet formidling og information via hensigtsmæssige medier.
(19)
For at nå målene i denne forordning er det nødvendigt at anvende en differentieret og fleksibel tilgang med centrale partnerlande under hensyntagen til deres økonomiske, sociale og politiske situation samt til Unionens særlige interesser, politiske prioriteter og strategier og samtidig fortsat have mulighed for at gribe ind overalt i verden, når det er nødvendigt. Unionen bør anvende en samlet tilgang til udenrigspolitikken, herunder Unionens sektorpolitikker.
(20)
For at den i højere grad kan opfylde forpligtelsen til at fremme og forsvare sine interesser i forbindelserne med tredjelande mere effektivt, bør Unionen kunne reagere fleksibelt og rettidigt på nye eller uforudsete behov gennem vedtagelse af særlige foranstaltninger, der ikke indgår i flerårige vejledende programmer.
(21)
Målene i denne forordning bør, overalt hvor det er muligt og hensigtsmæssigt, søges opnået i samråd med relevante partnere og interessenter, herunder civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder under hensyntagen til, hvor vigtig en rolle de spiller.
(22)
Unionens optræden udadtil under denne forordning bør bidrage til tydelige resultater (som omfatter udbytte, virkninger og effekt) i lande, der modtager EU-bistand. Når det er hensigtsmæssigt og muligt, bør resultaterne af Unionens optræden udadtil og effektiviteten af instrumentet fastsat ved denne forordning overvåges og vurderes på grundlag af på forhånd fastlagte, klare, gennemsigtige og, hvis det er hensigtsmæssigt, landespecifikke og målelige indikatorer, der er afpasset efter instrumentets særlige forhold og mål.
(23)
Aktioner under denne forordning bør, hvor det er relevant, tage behørigt hensyn til Europa-Parlamentets beslutninger og henstillinger.
(24)
For at tilpasse forordningens anvendelsesområde til den rivende udvikling i tredjelande bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår de prioriteter, der er defineret i bilaget. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(25)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (6). Undersøgelsesproceduren bør anvendes ved vedtagelsen af gennemførelsesretsakterne, undtagen for så vidt angår finansielt mindre omfattende tekniske gennemførelsesforanstaltninger, under hensyntagen til gennemførelsesretsakternes art, særlig deres politiske retningsgivende karakter og deres finansielle konsekvenser.
(26)
Fælles regler og procedurer for gennemførelsen af instrumenterne til finansiering af Unionens optræden udadtil er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2014 (7).
(27)
Denne forordning fastlægger en finansieringsramme for hele dens anvendelsesperiode, som skal udgøre det primære referencebeløb for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (8).
(28)
De nærmere regler for, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere, er fastlagt i Rådets afgørelse 2010/427/EU (9).
(29)
Målene for denne forordning, navnlig oprettelsen af et partnerskabsinstrument for samarbejde med tredjelande, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dens omfang bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(30)
Det er hensigtsmæssigt at afstemme anvendelsesperioden for denne forordning med anvendelsesperioden for af Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (10). Denne forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og mål
1. Ved denne forordning oprettes der et partnerskabsinstrument for samarbejde med tredjelande (»partnerskabsinstrument«) for at fremme EU-interesser og gensidige interesser. Partnerskabsinstrumentet støtter foranstaltninger, som på en effektiv og fleksibel måde bidrager til at nå de mål, der følger af Unionens bilaterale, regionale eller multilaterale forbindelser med tredjelande, og imødegår globale udfordringer og sikrer en hensigtsmæssig opfølgning af beslutninger truffet på multilateralt plan.
2. De foranstaltninger, der finansieres under partnerskabsinstrumentet, har følgende specifikke EU-mål:
a)
støtte til Unionens bilaterale, regionale og interregionale strategier for samarbejdspartnerskaber ved at fremme den politiske dialog og ved at udvikle kollektive tilgange og svar på globale udfordringer. Opfyldelsen af dette mål skal bl.a. vurderes ved hjælp af de fremskridt, som centrale partnerlande gør i bekæmpelsen af klimaændringer eller i forbindelse med fremme af Unionens miljøstandarder
b)
gennemførelse af den internationale dimension af »Europa 2020«. Opfyldelsen af dette mål skal vurderes på grundlag af centrale partnerlandes indførelse af »Europa 2020«-politikker og -mål
c)
forbedring af adgangen til partnerlandes markeder og forøgelse af handels-, investerings- og forretningsmuligheder for virksomheder i Unionen samt fjernelse af hindringerne for markedsadgang og investeringer ved hjælp af økonomiske partnerskaber og samarbejde på erhvervs- og lovgivningsområdet. Opfyldelsen af dette mål skal vurderes på grundlag af Unionens samhandel med centrale partnerlande og handels- og investeringsstrømmene til partnerlande, som aktionerne, programmerne og foranstaltningerne i henhold til denne forordning er specifikt rettet mod
d)
fremme af den brede forståelse for Unionen og Unionens synlighed og rolle på den globale scene gennem offentligt diplomati, mellemfolkelige forbindelser, samarbejde om uddannelsesmæssige og akademiske forhold, samarbejde mellem tænketanke samt udbredelsesaktiviteter til fremme af Unionens værdier og interesser. Opfyldelsen af dette mål kan bl.a. vurderes ved hjælp af meningsmålinger og evalueringer.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning støtter primært samarbejdsforanstaltninger med lande, som Unionen har en strategisk interesse i at fremme forbindelser med, især udviklede lande og udviklingslande, der spiller en stadig vigtigere rolle i globale anliggender, herunder udenrigspolitik, den internationale økonomi og handel, multilaterale fora og global governance, og i håndteringen af globale udfordringer, eller hvor Unionen har andre betydelige interesser.
2. Med forbehold af stk. 1 kan alle tredjelande og regioner og territorier i tredjelande være berettiget til at indgå i et samarbejde i henhold til denne forordning.
Artikel 3
Generelle principper
1. Unionen søger at fremme, udvikle og konsolidere principperne om demokrati, lighed og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet, som den er bygget på, gennem dialog og samarbejde med tredjelande.
2. For at øge virkningen af Unionens bistand anvendes der om nødvendigt en differentieret og fleksibel tilgang ved udformningen af samarbejdet med tredjelande under hensyntagen til deres økonomiske, sociale og politiske situation samt til Unionens særlige interesser, politiske prioriteter og strategier.
3. Unionen fremmer en sammenhængende multilateral tilgang til globale udfordringer og fremmer samarbejdet med internationale eller regionale organisationer og organer, herunder internationale finansielle institutioner, FN-organer, -fonde og -programmer og andre bilaterale donorer.
4. I forbindelse med gennemførelsen af denne forordning og ved politikudformningen, den strategiske planlægning og programmeringen og gennemførelsen af foranstaltningerne stræber Unionen mod at sikre sammenhæng og overensstemmelse med andre områder af sin optræden udadtil, især instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde, samt med andre relevante EU-politikker.
5. Foranstaltninger, der finansieres under denne forordning, bygger, hvor det er relevant, på samarbejdspolitikker fastlagt i instrumenter som aftaler, erklæringer og handlingsplaner, der er indgået mellem Unionen og de pågældende internationale organisationer eller mellem Unionen og de pågældende tredjelande og regioner i tredjelande.
Foranstaltninger, der finansieres under denne forordning, omfatter også områder, der er relevante for fremme af Unionens særlige interesser, politiske prioriteter og strategier.
6. EU-støtte under denne forordning gennemføres i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 236/2014.
Artikel 4
Programmering og vejledende fordeling af midler
1. Kommissionen vedtager flerårige vejledende programmer (FVP'er) efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2014.
2. FVP'er fastlægger Unionens strategiske og/eller gensidige interesser og prioriteter, de specifikke mål og de forventede resultater. For så vidt angår lande eller regioner, for hvilke der er blevet udarbejdet et fælles rammedokument for en samlet EU-strategi, baseres FVP'erne på dette dokument.
3. FVP'er fastlægger desuden de prioriterede områder, der er udvalgt med henblik på EU-finansiering, og angiver den vejledende tildeling af midler, samlet, for hvert prioriteret område og for hvert partnerland eller hver gruppe af partnerlande i den pågældende periode, herunder for deltagelsen i globale initiativer. Disse beløb kan eventuelt udtrykkes i form af et beløbsinterval.
4. FVP'er kan omfatte et beløb på højst 5 % af det samlede beløb, som ikke er afsat til et prioriteret område eller et partnerland eller en gruppe af lande. Der skal indgås forpligtelser for disse midler i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, 3 og 5, i forordning (EU) nr. 236/2014.
5. Proceduren i artikel 16, stk. 4, i forordning (EU) nr. 236/2014 kan anvendes med henblik på at ændre FVP'er i behørigt begrundede særlig hastende tilfælde.
6. Med henblik på at opnå de i artikel 1 omhandlede mål kan Kommissionen i Unionens samarbejde med tredjelande tage hensyn til den geografiske nærhed af Unionens regioner i den yderste periferi og oversøiske lande og territorier.
7. Enhver programmering eller revision af programmer, der finder sted efter offentliggørelsen af den midtvejsevalueringsrapport, der er omhandlet i artikel 17 i forordning (EU) nr. 236/2014 (»midtvejsevalueringsrapporten«), skal tage hensyn til resultaterne og konklusionerne deri.
Artikel 5
Tematiske prioriteter
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 6 for at ændre de tematiske prioriteter for Unionens bistand i henhold til denne forordning, som fastlagt i bilaget til denne forordning. Efter offentliggørelsen af midtvejsevalueringsrapporten og baseret på anbefalingerne i denne rapport skal Kommissionen navnlig vedtage en delegeret retsakt om ændring af bilaget til nærværende forordning senest den 31. marts 2018.
Artikel 6
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 5, tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 5, tillægges Kommissionen så længe denne forordning finder anvendelse.
3. Den i artikel 5 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegeringen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 5 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 7
Udvalg
Kommissionen bistås af Udvalget for Partnerskabsinstrumentet. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 8
Finansieringsramme
1. Finansieringsrammen til gennemførelse af denne forordning for perioden 2014-2020 fastsættes til 954 765 000 EUR.
De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme.
2. I overensstemmelse med artikel 18, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1288/2013 (11), og med henblik på at fremme den internationale dimension inden for videregående uddannelse, afsættes der et vejledende beløb på 1 680 000 000 EUR fra de forskellige instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil (instrumentet for udviklingssamarbejde, det europæiske naboskabsinstrument oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 232/2014 (12), instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 231/2014 (13) og partnerskabsinstrumentet) til aktioner vedrørende læringsmobilitet til eller fra partnerlande som defineret i forordning (EU) nr. 1288/2013 og til samarbejde og politisk dialog med myndigheder, institutioner og organisationer fra disse lande. Forordning (EU) nr. 1288/2013 finder anvendelse på anvendelsen af disse midler.
Midlerne stilles til rådighed via to flerårige bevillinger, der dækker henholdsvis de første fire år og de resterende tre år. Tildelingen af midlerne skal afspejles i den flerårige vejledende programmering som fastsat i denne forordning i overensstemmelse med de berørte landes konstaterede behov og prioriteter. Tildelingerne kan justeres i tilfælde af større uforudsete omstændigheder eller vigtige politiske ændringer i overensstemmelse med prioriteterne for Unionens optræden udadtil.
3. Aktioner under forordning (EU) nr. 1288/2013 finansieres kun af partnerskabsinstrumentet, hvis de ikke er berettigede til finansiering under andre instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil og supplerer eller de styrker andre initiativer under nærværende forordning.
Artikel 9
Tjenesten for EU's Optræden Udadtil
Denne forordning anvendes i overensstemmelse med afgørelse 2010/427/EU.
Artikel 10
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 234/2014,
annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014,
kumppanuusvälineen perustamisesta kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 2 kohdan, 209 artiklan 1 kohdan ja 212 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Unionin olisi pyrittävä kehittämään suhteitaan kolmansiin maihin ja solmimaan kumppanuuksia niiden kanssa. Tämä asetus on uusi ja täydentävä väline, joka antaa välitöntä tukea unionin ulkoisille politiikoille ja laajentaa yhteistyökumppanuuksia ja politiikanaloja koskevaa vuoropuhelua kehitysyhteistyön ulkopuolelle. Se rakentuu teollisuusmaiden ja korkean tulotason maiden ja alueiden kanssa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1934/2006 (3) mukaisesti saaduille kokemuksille.
(2)
Kehitysmaiden ja -alueiden kanssa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1905/2006 (4) perustetun kehitysyhteistyön rahoitusvälineen maantieteellisten ohjelmien puitteissa harjoitettavan yhteistyön soveltamisala on rajoittunut miltei yksinomaan sellaisten toimenpiteiden rahoittamiseen, jotka on suunniteltu siten, että ne täyttävät Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) kehitysapukomitean (DAC) virallisen kehitysavun määritelmän.
(3)
Unioni on kuluneen vuosikymmenen aikana vahvistanut johdonmukaisesti kahdenvälisiä suhteitaan useisiin eri teollisuusmaihin ja muihin korkean tulotason tai keskitulotason maihin ja alueisiin eri puolilla maailmaa.
(4)
Unioni tarvitsee koko maailman kattavan ulkopolitiikan rahoitusvälineen, jolla se voi rahoittaa toimenpiteitä, joita ei välttämättä voida luokitella viralliseksi kehitysavuksi mutta joilla on keskeinen merkitys suhteiden syventämisessä ja lujittamisessa kyseisten kolmansien maiden kanssa erityisesti politiikanaloja koskevan vuoropuhelun ja kumppanuuksien kehittämisen avulla. Tämän uuden, soveltamisalaltaan ja tavoitteiltaan innovatiivisen välineen olisi luotava myönteinen ympäristö unionin ja asianomaisten kolmansien maiden välisten suhteiden syventämiselle sekä edistettävä unionin keskeisiä etuja.
(5)
On unionin edun mukaista syventää suhteita ja vuoropuhelua niiden maiden kanssa, joiden kanssa on unionin strategisen edun mukaista edistää yhteyksiä, erityisesti sellaisten teollisuusmaiden ja kehitysmaiden kanssa, joilla on yhä tärkeämpi rooli kansainvälisissä asioissa, mukaan lukien globaalissa hallinnossa, ulkopolitiikassa, kansainvälisessä taloudessa, monenvälisillä foorumeilla ja monenvälisissä elimissä, kuten G8- ja G20-ryhmässä, sekä maailmanlaajuisten haasteiden ratkaisemisessa.
(6)
Unionin on rakennettava kokonaisvaltaisia kumppanuuksia uusien kansainvälisten vaikuttajien kanssa vakaan ja osallistavan kansainvälisen järjestelmän tukemiseksi, globaalien julkishyödykkeiden tavoittelemiseksi, unionin keskeisten arvojen edistämiseksi sekä unionin tuntemuksen lisäämiseksi näissä maissa.
(7)
Tämän asetuksen soveltamisalan on tarpeen olla maailmanlaajuinen, jotta yhteistyötoimia voitaisiin tämän asetuksen tavoitteiden mukaisesti tukea asianmukaisesti ja vahvistaa suhteita kaikkiin maihin, joissa unionilla on strategisia etuja.
(8)
On unionin edun mukaista edistää vuoropuhelua ja yhteistyötä sellaisten maiden kanssa, joita ei enää kelpuutetaEuroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 233/2014 (5) perustetun kehitysyhteistyön rahoitusvälineen, jäljempänä ”kehitysyhteistyön rahoitusväline”, piirissä oleviin kahdenvälisiin ohjelmiin.
(9)
On myös unionin edun mukaista tavoitella osallistavia, tehokkaaseen monenvälisyyteen perustuvia globaaleja instituutioita.
(10)
Unionin olisi tämän asetuksen mukaan tuettava komission 3 päivänä maaliskuuta 2010 antamassaan tiedonannossa ”EUROOPPA 2020 - Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia” pääpiirteissään esittämän strategian, jäljempänä ”Eurooppa 2020 -strategia”, ulkoisen ulottuvuuden toteuttamista kolmen pilarin pohjalta: taloudellisen, sosiaalisen ja ympäristöllisen. Tällä asetuksella olisi erityisesti tuettava tavoitteita, jotka liittyvät globaaleihin kysymyksiin, kuten ilmastonmuutos, energiavarmuus ja resurssitehokkuus, siirtyminen vihreämpään talouteen, tiede, innovointi ja kilpailukyky, liikkuvuus, kauppa ja investoinnit, talouskumppanuudet, liiketoimintaa, työllisyyttä ja sääntelyä koskeva yhteistyö kolmansien maiden kanssa sekä unionin yritysten markkinoillepääsyn helpottaminen, mukaan lukien pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) kansainvälistyminen. Asetuksella olisi myös edistettävä julkisuusdiplomatiaa, koulutukseen liittyvää ja akateemista yhteistyötä ja tiedotustoimia.
(11)
Erityisesti ilmastonmuutoksen torjunta tunnustetaan yhdeksi unionin ja kansainvälisen yhteisön suurista globaaleista haasteista. Ilmastonmuutos on ala, jolla tarvitaan kiireellisiä kansainvälisiä toimia ja jolla unionin tavoitteiden toteuttaminen edellyttää yhteistyötä kumppanimaiden kanssa. Unionin olisi sen vuoksi tehostettava ponnistelujaan globaalin konsensuksen aikaan saamiseksi tässä asiassa. Komission 29 päivänä kesäkuuta 2011 antamassa tiedonannossa ”Eurooppa 2020 -strategiaa tukeva talousarvio” unionia kehotetaan kasvattamaan ilmastoon liittyvää osuutta sen talousarviosta vähintään 20 prosenttiin, ja tällä asetuksella olisi edistettävä tuon tavoitteen saavuttamista.
(12)
Kansainväliset haasteet, kuten ympäristön pilaantuminen sekä raaka-aineiden ja harvinaisten maametallien saatavuus ja kestävä käyttö, edellyttävät sääntöihin perustuvaa, osallistavaa lähestymistapaa.
(13)
Unioni on sitoutunut auttamaan maailmanlaajuisten vuoteen 2020 asetettujen biodiversiteettitavoitteiden saavuttamisessa ja edistämään niihin liittyvää resurssien käyttöönottoa koskevaa strategiaa.
(14)
Unioni on sitoutunut suhteissaan kumppaneihinsa edistämään ihmisarvoista työtä kaikille kaikkialla maailmassa sekä kansainvälisesti tunnustettujen työnormien ja monenvälisten ympäristösopimusten ratifiointia ja tosiasiallista täytäntöönpanoa.
(15)
Yksi unionin tärkeistä strategisista eduista on kasvun ja työpaikkojen lisääminen edistämällä reilua ja avointa kauppaa ja investointitoimintaa monen- ja kahdenvälisellä tasolla ja tukemalla niiden kauppa- ja investointisopimusten neuvotteluja ja täytäntöönpanoa, joiden osapuolena unioni on. Tämän asetuksen mukaisesti unionin olisi osaltaan pyrittävä luomaan vakaa toimintaympäristö unionin yritysten, etenkin pk-yritysten, kaupankäynti- ja investointimahdollisuuksien lisäämiselle kaikkialla maailmassa tukemalla myös sääntely-yhteistyötä ja sääntelyn lähentämistä, edistämällä kansainvälisiä standardeja, parantamalla teollis- ja tekijänoikeuksien suojaa sekä pyrkimällä poistamaan perusteettomat markkinoillepääsyn esteet.
(16)
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklassa määrätään, että unionin toiminta kansainvälisellä tasolla perustuu sen perustamisen, kehittämisen ja laajentumisen johtoajatuksena oleviin periaatteisiin, joita unioni pyrkii edistämään muualla maailmassa, kuten demokratia, oikeusvaltio, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien yleismaailmallisuus ja jakamattomuus, ihmisarvon kunnioittaminen, tasa-arvo ja yhteisvastuu sekä Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan periaatteiden ja kansainvälisen oikeuden noudattaminen.
(17)
Unionin olisi pyrittävä hyödyntämään käytettävissä olevia resursseja mahdollisimman tehokkaasti optimoidakseen ulkoisen toimintansa vaikutukset. Tähän olisi päästävä unionin ulkoisen toiminnan eri välineiden välisellä johdonmukaisuudella ja täydentävyydellä sekä luomalla yhteisvaikutuksia tämän asetuksen, muiden ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden ja unionin muiden politiikkojen välillä. Tällä tavoin unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineisiin perustuvat ohjelmat vahvistaisivat toisiaan.
(18)
Unionin tuesta olisi tarvittaessa annettava kohdennettua viestintää ja tiedotusta asianmukaisin välinein, jotta voidaan varmistaa unionin tuen näkyvyys kumppanimaiden ja unionin kansalaisten keskuudessa.
(19)
Tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan eriytettyä ja joustavaa lähestymistapaa, jossa otetaan huomioon keskeisten kumppanimaiden taloudellinen, yhteiskunnallinen ja poliittinen tilanne sekä unionin erityisedut, toimintapoliittiset painotukset ja strategiat, mutta samalla on säilytettävä kyky toimia kaikkialla maailmassa tarpeen mukaan. Unionin olisi noudatettava kokonaisvaltaista lähestymistapaa ulkopolitiikassaan, unionin alakohtaiset politiikat mukaan lukien.
(20)
Tehostaakseen sitoutumistaan etujensa edistämiseen ja puolustamiseen suhteissaan kolmansiin maihin unionin olisi voitava vastata muuttuviin tai ennakoimattomiin tarpeisiin joustavasti ja nopeasti toteuttamalla monivuotisiin ohjelmiin kuulumattomia erityistoimenpiteitä.
(21)
Tämän asetuksen tavoitteisiin pyrittäessä olisi, jos se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, kuultava asianomaisia kumppaneita ja sidosryhmiä, mukaan lukien kansalaisyhteiskunnan järjestöt ja paikallisviranomaiset, ja otettava huomioon niiden aseman merkitys.
(22)
Tämän asetuksen mukaisella unionin ulkoisella toiminnalla olisi edistettävä selkeitä tuloksia (jotka kattavat tuotokset, tulokset ja vaikutukset) maissa, jotka saavat unionin tukea. Unionin ulkoisen toiminnan tuloksia ja tällä asetuksella perustetun välineen tehokkuutta olisi tarvittaessa ja mahdollisuuksien mukaan seurattava ja arvioitava ennalta määritetyillä, selkeillä, läpinäkyvillä ja tarvittaessa maakohtaisilla ja mitattavissa olevilla sekä kyseisen välineen erityispiirteisiin ja tavoitteisiin mukautetuilla indikaattoreilla.
(23)
Tämän asetuksen mukaisissa toimissa olisi tarvittaessa otettava asianmukaisesti huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat ja suositukset.
(24)
Jotta tämän asetuksen soveltamisalaa voitaisiin mukauttaa kolmansien maiden nopeasti muuttuvaan tilanteeseen, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteessä määriteltyjä painopistealoja. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(25)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (6) mukaisesti. Täytäntöönpanosäädösten etenkin politiikkaa ohjaava luonne ja niiden rahoitusvaikutukset huomioon ottaen niitä annettaessa olisi noudatettava tarkastelumenettelyä, lukuun ottamatta teknistä täytäntöönpanoa koskevia toimenpiteitä, joilla on vähäinen rahoitusvaikutus.
(26)
Unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden täytäntöönpanoa koskevista yhteisistä säännöistä ja menettelyistä säädetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 236/2014 (7).
(27)
Tällä asetuksella vahvistetaan sen soveltamisajaksi rahoituspuitteet, jotka ovat talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (8) 17 kohdan mukaisesti ensisijaisena rahoitusohjeena vuosittaisessa talousarviomenettelyssä.
(28)
Euroopan ulkosuhdehallinnon organisaatiosta ja toiminnasta säädetään neuvoston päätöksessä 2010/427/EU (9).
(29)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, erityisesti kumppanuusvälineen perustamista kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten, vaan ne voidaan sen laajuuden vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(30)
On tarkoituksenmukaista yhdenmukaistaa tämän asetuksen soveltamisaika neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (10) voimassaolon kanssa. Siksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja tavoitteet
1. Tällä asetuksella perustetaan kumppanuusväline kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten, jäljempänä ”kumppanuusväline”, unionin sekä unionin ja sen kumppanimaiden keskinäisten etujen kehittämiseksi ja edistämiseksi. Kumppanuusvälineellä tuetaan toimenpiteitä, jotka vastaavat tehokkaalla ja joustavalla tavalla tavoitteisiin, joita nousee esiin unionin kahdenvälisissä, alueellisissa ja monenvälisissä suhteissa kolmansien maiden kanssa, sekä maailmanlaajuisiin haasteisiin ja joilla varmistetaan riittävät jatkotoimet monenvälisellä tasolla tehdyille päätöksille.
2. Kumppanusvälineestä rahoitettavat toimenpiteet liittyvät seuraaviin unionin erityistavoitteisiin:
a)
unionin kahdenvälisen, alueellisen ja alueidenvälisen yhteistyön kumppanuusstrategioiden tukeminen edistämällä eri politiikanaloja koskevaa vuoropuhelua ja kehittämällä yhteisiä lähestymistapoja ja vastauksia maailmanlaajuisiin haasteisiin. Tämän tavoitteen saavuttamista mitataan muun muassa sillä, miten keskeiset kumppanimaat edistyvät ilmastonmuutoksen torjunnassa tai unionin ympäristönormien edistämisessä;
b)
Eurooppa 2020 -strategian kansainvälisen ulottuvuuden toteuttaminen. Tämän tavoitteen saavuttamista mitataan sen perusteella, miten keskeiset kumppanimaat omaksuvat Eurooppa 2020 -strategian mukaisia toimintapolitiikkoja ja tavoitteita;
c)
kumppanimaiden markkinoille pääsyn parantaminen ja unionin yritysten kaupankäynti-, investointi- ja liiketoimintamahdollisuuksien edistäminen ja samalla markkinoillepääsyn ja investointitoiminnan esteiden poistaminen talouskumppanuuksien sekä liiketoiminta- ja sääntely-yhteistyön avulla. Tämän tavoitteen saavuttamista mitataan sen perusteella, mikä on unionin osuus ulkomaankaupasta keskeisten kumppanimaiden kanssa, sekä niihin kumppanimaihin suuntautuvien kauppa- ja investointivirtojen perusteella, jotka ovat erityisesti kohteena tämän asetuksen mukaisissa toimissa, ohjelmissa ja toimenpiteissä;
d)
unionia ja sen roolia maailmassa koskevan ymmärryksen ja näkyvyyden lisääminen julkisuusdiplomatialla, henkilökontakteilla, koulutus- ja akateemisen alan yhteistyöllä, ajatushautomoihin liittyvällä yhteistyöllä ja ulkopuolisiin maihin kohdistuvilla toimilla unionin arvojen ja etujen edistämiseksi. Tämän tavoitteen saavuttamista voidaan mitata muun muassa mielipidekyselyin ja arvioinnein.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tällä asetuksella tuetaan ensisijaisesti yhteistyötä sellaisten maiden kanssa, joiden kanssa unionin on strategisesti hyödyllistä edistää yhteyksiä, erityisesti ne teollisuusmaat ja kehitysmaat, joilla on yhä näkyvämpi rooli globaaleissa asioissa, mukaan lukien ulkopolitiikassa, kansainvälisessä taloudessa ja kaupassa, monenvälisillä foorumeilla ja globaalissa hallinnassa ja maailmanlaajuisten haasteiden ratkaisemisessa, tai joissa unionilla on muita merkittäviä etuja.
2. Tämän asetuksen mukaista yhteistyötä voidaan tehdä kaikkien kolmansien maiden ja alueiden kanssa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
3 artikla
Yleiset periaatteet
1. Unioni pyrkii edistämään, kehittämään ja lujittamaan perustanaan olevia demokratian, tasa-arvon, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen ja oikeusvaltion periaatteita vuoropuhelulla ja yhteistyöllä kolmansien maiden kanssa.
2. Unionin avun vaikutuksen tehostamiseksi kumppanimaiden kanssa tehtävää yhteistyötä suunniteltaessa noudatetaan tarvittaessa eriytettyä ja joustavaa lähestymistapaa ottaen huomioon kolmansien maiden taloudelliset, yhteiskunnalliset ja poliittiset olosuhteet sekä unionin erityiset edut, toimintapoliittiset painopisteet ja strategiat.
3. Unioni edistää johdonmukaista monenvälistä lähestymistapaa maailmanlaajuisiin haasteisiin ja tehostaa yhteistyötä kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen ja elinten kanssa, joita ovat esimerkiksi kansainväliset rahoituslaitokset sekä Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestöt, rahastot ja ohjelmat, sekä muiden kahdenvälisten avunantajien kanssa.
4. Unioni pyrkii tämän asetuksen täytäntöönpanon, toimintapolitiikan laatimisen, strategisen suunnittelun ja ohjelmasuunnittelun sekä täytäntöönpanotoimien yhteydessä varmistamaan yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden ulkoisten toimiensa muiden alojen, etenkin kehitysyhteistyön rahoitusvälineen, sekä unionin muiden asiaankuuluvien politiikkojen kanssa.
5. Tämän asetuksen perusteella rahoitettavat toimenpiteet perustuvat tarvittaessa yhteistyömalleihin, jotka on määritelty unionin ja kyseisten kansainvälisten järjestöjen tai unionin ja kyseisten kolmansien maiden ja alueiden välisissä asiakirjoissa, kuten sopimuksissa, julistuksissa ja toimintasuunnitelmissa.
Tämän asetuksen perusteella rahoitettavat toimenpiteet kattavat myös unionin erityisetuihin, toimintapoliittisiin painopisteisiin ja strategioihin liittyvien alojen edistämiseen.
6. Tämän asetuksen mukainen unionin tuki toteutetaan asetuksen (EU) N:o 236/2014 mukaisesti.
4 artikla
Ohjelmasuunnittelu ja varojen alustava kohdentaminen
1. Komissio hyväksyy suuntaa-antavat monivuotiset ohjelmat asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Suuntaa-antavissa monivuotisissa ohjelmissa määritellään unionin strategiset tai molemminpuoliset edut ja ensisijaiset tavoitteet, erityistavoitteet ja odotetut tulokset. Jos maasta tai alueesta on laadittu yhteinen puiteasiakirja, jossa määritellään kattava unionin strategia, suuntaa-antava monivuotinen ohjelma perustuu tähän asiakirjaan.
3. Suuntaa-antavissa monivuotisissa ohjelmissa määritellään myös unionin rahoitusta saavat ensisijaiset alat ja esitetään pääpiirteissään varojen alustava jakautuminen kyseisenä ajanjaksona kokonaisuudessaan, ensisijaisten alojen osalta sekä kumppanimaiden tai kumppanimaiden ryhmien osalta mukaan luettuna osallistuminen maailmanlaajuisiin aloitteisiin. Tarvittaessa nämä määrät voidaan ilmaista vaihteluvälinä.
4. Suuntaa-antavissa monivuotisissa ohjelmissa voidaan edellyttää, että jotakin määrää varoista, korkeintaan viittä prosenttia kokonaismäärästä, ei kohdenneta ensisijaiselle alalle tai kumppanimaalle tai kumppanimaiden ryhmälle. Kyseiset varat sidotaan asetuksen (EU) N:o 236/2014 2 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
5. Asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua menettelyä voidaan soveltaa suuntaa-antavien monivuotisten ohjelmien muuttamiseen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa.
6. Komissio voi ottaa 1 artiklassa säädettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi huomioon unionin syrjäisimpien alueiden sekä merentakaisten maiden ja alueiden maantieteellisen läheisyyden unionin yhteistyössä kolmansien maiden kanssa.
7. Kaikessa asetuksen (EU) N:o 236/2014 17 artiklassa tarkoitetun välikertomuksen, jäljempänä ”välitarkastelukertomus”, julkaisemisen jälkeisessä ohjelmasuunnittelussa tai ohjelmien uudelleentarkastelussa on otettava huomioon välitarkastelukertomuksen tulokset, havainnot ja päätelmät.
5 artikla
Aihekohtaiset painopistealat
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 6 artiklan mukaisesti tämän asetuksen liitteessä esitettyjen aihekohtaisten painopistealojen, joille myönnetään tämän asetuksen mukaista unionin rahoitusta, muuttamiseksi. Erityisesti välitarkastelukertomuksen julkaisemisen jälkeen ja mainittuun kertomukseen sisältyvien suositusten perusteella komissio antaa viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2018 delegoidun säädöksen, jolla muutetaan tämän asetuksen liitettä.
6 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa 5 artiklassa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle tämän asetuksen voimassaoloajaksi 5 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 5 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 5 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
7 artikla
Komitea
Komissiota avustaa kumppanuusvälinekomitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
8 artikla
Rahoitusohje
1. Rahoituspuitteet tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi kaudella 2014-2020 ovat 954 765 000 euroa.
Euroopan parlamentti ja neuvosto myöntävät vuotuiset määrärahat monivuotisessa rahoituskehyksenä rajoissa.
2. Eri ulkoisen toiminnan välineistä (kehitysyhteistyön rahoitusvälineestä, asetuksella (EU) N:o 232/2014 (11) perustetusta Euroopan naapuruusvälineestä, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 231/2014 (12) perustetusta liittymistä valmistelevasta tukivälineestä (IPA II) ja kumppanuusvälineestä) osoitetaan 1 680 000 000 euron ohjeellinen määrä toimiin, jotka koskevat oppimiseen liittyvää liikkuvuutta asetuksen (EU) N:o 1288/2013 tarkoittamiin kumppanimaihin tai kumppanimaista, sekä yhteistyöhön tai poliittiseen vuoropuheluun näiden maiden viranomaisten, laitosten ja organisaatioiden kanssa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1288/2013 (13) 18 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Kyseisten varojen käyttöön sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1288/2013 säännöksiä.
Rahoitus asetetaan käyttöön kahtena monivuotisena määrärahakokonaisuutena, joista ensimmäinen kattaa ensimmäiset neljä vuotta ja toinen loput kolme vuotta. Rahoitus otetaan huomioon tässä asetuksessa säädetyssä suuntaa-antavassa monivuotisessa ohjelmasuunnittelussa kyseisten maiden osalta määritettyjen tarpeiden ja painopisteiden mukaan. Määrärahoja voidaan tarkistaa merkittävien ennakoimattomien olosuhteiden tai merkittävien poliittisten muutosten mukaan unionin ulkoisen toiminnan painopisteiden mukaisesti.
3. Kumppanuusvälineestä rahoitetaan asetuksen (EU) N:o 1288/2013 soveltamisalaan kuuluvia toimia ainoastaan, jos ne eivät voi saada rahoitusta muiden ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden mukaisesti ja jos ne täydentävät tai vahvistavat muita tämän asetuksen mukaisia aloitteita.
9 artikla
Euroopan ulkosuhdehallinto
Tätä asetusta sovelletaan päätöksen 2010/427/EU mukaisesti.
10 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 201431 päivään joulukuuta 2020.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2014.