KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 9. juli 2014
om støtteordning SA.18042 (2013/C) (ex MX 17/2009) (ex NN 61/2004)
som Spanien har iværksat med afgiftsfritagelse for biobrændstoffer
(meddelt under nummer C(2014) 4530)
(Kun den spanske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2014/766/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser (1), under hensyntagen til deres bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Siden 2006 gennemfører Generaldirektoratet for Konkurrence hvert år ex post-kontrol af et udsnit af medlemsstaternes støtteforanstaltninger. Den spanske ordning for afgiftsfritagelse for biobrændstoffer (sag NN61/2004) blev godkendt af Kommissionen ved beslutning C(2006) 2293 af 6. juni 2006 (»Kommissionens beslutning«). Ordningen med reference MX 17/2009 blev udtaget til kontrol i 2009/2010, hvor Kommissionen undersøgte medlemsstaternes anvendelse af et udsnit af de ordninger, der var i kraft i 2009.
(2)
Kommissionen besluttede atter at medtage ordningen i kontrollen i 2011/2012, hvor Kommissionen undersøgte medlemsstaternes anvendelse af de ordninger, der var i kraft i perioden 2009-2010.
(3)
I lyset af de oplysninger, som Spanien indsendte i forbindelse med kontrollen, nærede Kommissionen tvivl om, hvorvidt de spanske myndigheder anvendte ordningen korrekt. Kommissionen besluttede derfor at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Kommissionen meddelte Spanien dette ved brev af 17. juli 2013.
(4)
Den 20. september 2013 fremsendte Spanien sine bemærkninger.
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 7. februar 2014 (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger.
(6)
Den 5. marts 2014 modtog Kommissionen bemærkninger fra afdelingen for biobrændstoffer under den spanske sammenslutning af producenter af vedvarende energi (»APPA Biocarburantes«). Den videresendte disse bemærkninger til Spanien, som fik mulighed for at kommentere herpå. Den 6. maj 2014 meddelte de spanske myndigheder, at de ikke ønskede at kommentere på bemærkningerne fra tredjeparter.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN
(7)
Ordning NN 61/2004 for afgiftsfritagelse for biobrændstoffer består i at anvende en nulsats på den spanske afgift af kulbrinter. Ordningen anvendes for ethanol, som er fremstillet af landbrugsvarer eller vegetabilske varer (bioethanol) defineret i den kombinerede nomenklatur under KN-kode 2207 20, for methanol, som er fremstillet af landbrugsvarer eller vegetabilske varer defineret under KN-kode 2905 11 00, samt for varerne defineret under KN-kode 1507, 1508, 1510, 1511, 1512, 1513, 1514, 1515 og 1518.
(8)
Nulsatsen blev anvendt på disse varer, uanset om de anvendes som sådan eller efter kemisk forandring. Når biobrændstoffet er blandet med et andet brændstof, blev nulsatsen udelukkende anvendt på den del af blandingen, der består af biobrændstof. Nulsatsen anvendtes for alle biobrændstoffer uanset geografisk oprindelse.
(9)
Ordningen blev godkendt af Kommissionen den 6. juni 2006 og ophørte den 31. december 2012 (3).
(10)
Efter gennemgangen af de oplysninger, som de spanske myndigheder indsendte i forbindelse med kontrollen, opstod der tvivl om, hvorvidt ordningen blev anvendt i overensstemmelse med Kommissionens beslutning i 2009 og 2010. Der var desuden tvivl om, hvorvidt Spanien ydede overkompensation til modtagerne i 2010. Disse tvivlsspørgsmål er nævnt i betragtning 13 til 29 i afgørelsen af 17. juli 2013.
(11)
Kommissionen anmodede Spanien om:
a)
at dokumentere, at ordningen blev anvendt korrekt i 2009 og 2010
b)
at dokumentere, at der ikke blev ydet overkompensation for bioethanol i 2010, eller, hvis det var tilfældet, at redegøre for de foranstaltninger, der blev truffet for at undgå overkompensation i de efterfølgende år, og
c)
at indsende årsrapporter for hele ordningens varighed.
III. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(12)
Den 5. marts 2014 modtog Kommissionen bemærkninger fra APPA Biocarburantes, som ret nøje svarede til Spaniens bemærkninger (se afsnit IV). Sammenslutningen fremførte, at ordningen var blevet anvendt korrekt.
(13)
Hvis priserne på biobrændstoffer sammenlignes med priserne uden afgift på fossile brændstoffer på tankstationer, lader der til at have været underkompensation for såvel bioethanol som biodiesel i hele perioden, undtagen i 2010 hvad angår bioethanol, og i 2012 hvad angår biodiesel. Ifølge APPA Biocarburantes er denne metode ikke korrekt, eftersom prisen uden afgift på fossile brændstoffer på tankstationerne omfatter alle omkostninger i relation til transport og distribution af brændstoffet frem til den endelige forbruger, mens disse logistiske omkostninger ikke er medregnet i priserne på biobrændstof i den komparative analyse. Ifølge sammenslutningen er det mere hensigtsmæssigt at sammenligne produktionsomkostningerne relateret til biobrændstoffer med de internationale priser på fossile brændstoffer. På baggrund af denne metode er det tydeligt, at der var større underkompensation for biobrændstoffer i løbet af ordningens varighed, og at der på intet tidspunkt blev ydet overkompensation.
(14)
Endelig fremfører APPA Biocarburante, at selv når man sammenligner priserne på biobrændstoffer med priserne før afgift på fossile brændstoffer på tankstationerne, har de to eneste tilfælde af overkompensation været rent midlertidige og skyldes selve karakteren af den skattemæssige støtteordning for biobrændstoffer (hvor mængden fastsættes ex ante og evalueringen foretages ex post) og de meget volatile priser på landbrugsråvarer, som udgør størstedelen af biobrændstoffernes produktionsomkostninger. Det var ikke nødvendigt at tilpasse ordningen, eftersom der ikke var tegn på eventuel overkompensation for bioethanol i de efterfølgende år (2011 og 2012), og den eventuelle overkompensation for biodiesel kun fandt sted i løbet af det sidste år af ordningens varighed (2012). Det ville under alle omstændigheder ikke have været muligt at foretage tilpasninger med henblik på fremtiden, eftersom ordningen ophørte.
IV. BEMÆRKNINGER FRA SPANIEN
(15)
De spanske myndigheder indsendte deres bemærkninger den 20. september 2013. Den 6. maj 2014 meddelte de, at de ikke ønskede at kommentere på de bemærkninger, som tredjeparter havde indsendt.
(16)
Ved brev af 20. september 2013 indsendte de spanske myndigheder oplysninger om omkostningerne i forbindelse med produktion af bioethanol og biodiesel samt oplysninger om priserne på fossile brændstoffer i perioden 2004-2012. De indsendte også sammenligningstabeller over priserne på biobrændstoffer og priserne før afgift på fossile brændstoffer på tankstationerne. Disse tabeller findes i bilag 1.
(17)
Tallene og analyserne i tabellerne er baseret på følgende præmisser:
a)
Der tages udgangspunkt i de faktiske tal vedrørende de spanske anlægs årlige produktionsomkostninger, hvortil der lægges en indtjeningsmargin på 5 %. Tallene tilpasses efter forskellene i energiindholdet i biobrændstoffer og de fossile brændstoffer, de blandes med, ved at anvende tallene i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF (4), dvs. 1,52 og 1,09 for henholdsvis bioethanol og biodiesel.
b)
Priserne sammenlignes med priserne på de brændstoffer, de erstatter, dvs. benzin og diesel. Her anvendes prisen på det pågældende brændstof før afgift på tankstationen, og den omfatter derfor bruttodistributionsavancen. Forskellen mellem biobrændstoffernes produktionsomkostninger og priserne på de fossile brændstoffer, de erstatter, udgør den maksimale kompensationsmargin.
c)
Den faktiske kompensation svarer til den kulbrinteafgift, der ville skulle anvendes for bioethanol og biodiesel. Uden fritagelsen ville disse varer i forbindelse med den særlige afgift på kulbrinter være underlagt en afgiftssats, der svarer til satsen på henholdsvis benzin og diesel (5).
(18)
På grundlag af disse tal anfører Spanien, at der i perioden 2004-2012 var tale om en akkumuleret underkompensation for begge typer brændstof (455,96 EUR/1 000 l for biodiesel og 897,22 EUR/1 000 l for bioethanol). Når der ses på hvert år enkeltvis, fremgår det, at der var tale om underkompensation i alle årene, undtagen i 2010 hvad angår bioethanol, og i 2012 hvad angår biodiesel.
(19)
Med hensyn til bioethanol anfører Spanien, at underkompensationen i 2010 skyldtes et ekstraordinært fald i råvarepriserne, især landbrugsråvarer, mellem januar og juni 2010. Det drejede sig derfor om en enkeltstående, reversibel og uforudsigelig situation, som der under alle omstændigheder blev rettet op på året efter som følge af en stigning i råvarepriserne. Der var derfor ingen grund til, at de spanske myndigheder traf særlige foranstaltninger. Spanien har indsendt udførlige oplysninger om prisudviklingen på råvarer samt en figur, der illustrerer trenden i prisindekset for sukker og korn (basisår 2002-2004 = 100).
Udvikling i råvarepriserne i perioden 2009-2011 (6)
(20)
Med hensyn til biodiesel anførte Spanien, at der lod til at være en overkompensation i 2012, men at ordningen ophørte den 31. december samme år.
(21)
Spanien fremførte, at den pris, der er brugt som reference for de fossile brændstoffer (dvs. prisen før afgift på tankstationer), er den strammeste blandt de forskellige muligheder, og at det ville være mere hensigtsmæssigt at basere en sammenligning på en pris, der ligger tættere på varernes internationale priser. De spanske myndigheder har også indsendt tabeller, hvor priserne på biobrændstoffer sammenlignes med de internationale priser på fossile brændstoffer, og understreger, at der i dette tilfælde ikke i nogen af årene er tale om overkompensation for biodiesel, mens den eventuelle overkompensation for bioethanol bliver mindre (2 EUR/1 000 l i forhold til 142,13 EUR/1 000 l med udgangspunkt i priserne før afgift på fossile brændstoffer på tankstationer). I forhold til den anden metode er den akkumulerede underkompensation langt større.
(22)
De spanske myndigheder fremfører, at de i overensstemmelse med Rådets direktiv 2008/118/EF (7) har indsendt oplysninger om alle de virksomheder, der producerer, transformerer, oplagrer, modtager og afsender afgiftspligtigt brændstof.
(23)
I direktivets artikel 4, stk. 1, defineres en godkendt oplagshaver som en fysisk eller juridisk person, der som led i udøvelsen af sit erhverv har lov til at fremstille, forarbejde, oplægge, modtage eller afsende afgiftspligtige varer under en afgiftssuspensionsordning i et afgiftsoplag. Ifølge direktivets artikel 8 er det den godkendte oplagshaver, der skal betale afgiften.
(24)
De spanske myndigheder redegør for, hvorfor de udelukkende har indsendt skatteoplysninger for en af de to virksomheder, der har indgået en underentrepriseaftale om produktion af fedtsyremethylester (»FAME«) af soja og palme. Eftersom denne aftale omfatter varer, der er afgiftspligtige, for så vidt angår besiddelse, omsætning og kontrol, finder direktiv 2008/118/EF anvendelse. De spanske myndigheder anfører, at ejeren af varen ikke er omfattet af definitionen af »godkendt oplagshaver« i direktivets artikel 4, nr. 1).
V. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN
(25)
Kommissionen fandt allerede i sin beslutning i sag NN61/2004, at foranstaltningen udgjorde støtte efter artikel 107 i TEUF. Den havde vurderet støtteordningen med udgangspunkt i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse (8) og konkluderet, at den var forenelig med det indre marked.
(26)
De spanske myndigheder har nu indsendt detaljerede oplysninger til Konkurrencegeneraldirektoratet, herunder relevant information om produktionsomkostningerne i forbindelse med bioethanol og biodiesel i løbet af ordningens varighed. Det fremgår af sammenligningen mellem produktionsomkostningerne i forbindelse med biobrændstoffer og prisen før afgift på fossile brændstoffer på tankstationer, jf. tabellerne i bilaget, at der har været to situationer med overkompensation: i 2010 for bioethanol og i 2012 for biodiesel.
(27)
Hvad angår den alternative sammenligningsmetode foreslået af Spanien, der tager udgangspunkt i de internationale priser på fossile brændstoffer, anfører Kommissionen, at den adskiller sig fra den metode, der blev foreslået af Spanien og anvendt af Kommissionen i forbindelse med vurderingen af foranstaltning NN61/2004. Eftersom Kommissionen ønsker at undersøge, om Spanien har anvendt støtteordningen korrekt i overensstemmelse med beslutningen om godkendelse i sag NN61/2004, kan den alternative metode ikke accepteres.
(28)
Kommissionen konstaterer dog, at der ikke synes at være en fast tendens til overkompensation. Når der ses på støtten i hele ordningens varighed, lader der heller ikke til at være tegn på en generel overkompensation. Kommissionen tager hensyn til Spaniens redegørelse (se betragtning 18,19,20 og 22).
(29)
Med hensyn til bioethanol finder Kommissionen, at det ikke var nødvendigt at tilpasse ordningen for at rette op på overkompensationen. Spanien har kunnet påvise, at der blev rettet op på situationen med overkompensation som følge af den betydelige stigning i råvarepriserne i juni 2010. Der er således ikke konstateret tilfælde af overkompensation for bioethanol i 2011 og 2012.
(30)
Hvad angår biodiesel konstaterer Kommissionen en mindre overkompensation på 41,85 EUR/1 000 l i 2012. Denne overkompensation fandt sted, uden at ordningen eller især støtteniveauet blev ændret. Denne situation skyldtes faktorer, der lå uden for ordningen, nemlig prisstigningerne på fossil diesel i Spanien. Kommissionen noterer sig, at dieselprisen i 2012 var 8 % højere end i 2011, ca. 36 % højere end i 2010 og godt 71 % højere end i 2009. Til sammenligning lå produktionsomkostningerne i forbindelse med biodiesel i 2012 på samme niveau som i 2011, ca. 16 % højere end i 2010 og godt 25 % højere end i 2009. Kommissionen konstaterer, at ordningen ophørte i 2012, og det var derfor ikke muligt at tilpasse afgiftsfritagelsen i overensstemmelse med betragtning 19 i beslutningen i sag NN61/2004 for at forhindre en fremtidig overkompensation. Kommissionen konstaterer også, at der hverken i 2013 eller derefter er ydet støtte under ordningen. Endelig kan der, jf. betragtning 28, ikke konstateres nogen generel overkompensation i hele ordningens varighed, heller ikke når der tages højde for oplysningerne for 2012. Det forekommer derfor, at Spanien kunne basere sig på den ex ante-beregningsmetode, der er fastsat for ordningen.
(31)
Efter at have undersøgt oplysningerne fra de spanske myndigheder finder Kommissionen, at Spanien ikke tilsidesatte sine forpligtelser efter betragtning 19 i Kommissionens beslutning i sag NN61/2004.
(32)
På grundlag af de oplysninger, som Spanien har indsendt vedrørende anvendelsen af direktiv 2008/118/EF, finder Kommissionen, at de spanske myndigheder har givet oplysninger om alle de relevante virksomheder.
VI. KONKLUSION
(33)
Kommissionen finder, at Spanien har anvendt støtteordning NN61/2004 korrekt i overensstemmelse med Kommissionens beslutning om godkendelse -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den spanske statsstøtteordning NN 61/2004 er forenelig med det indre marked efter artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF og er blevet anvendt korrekt i overensstemmelse med Kommissionens beslutning NN 61/2004.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Spanien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2014.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 9 päivänä heinäkuuta 2014,
tukiohjelmasta SA.18042 (2013/C) (ex MX 17/2009) (ex NN 61/2004),
jota Espanja on soveltanut biopolttoaineiden vapauttamiseksi valmisteverosta
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 4530)
(Ainoastaan espanjankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2014/766/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on edellä mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Kilpailun pääosasto on vuodesta 2006 lähtien toimittanut vuosittain jälkitarkastuksia, joihin on valittu otos jäsenvaltioiden toteuttamista tukitoimenpiteistä. Espanjan tukiohjelma biopolttoaineiden vapauttamiseksi valmisteverosta (asia nro NN61/2004) hyväksyttiin 6 päivänä kesäkuuta 2006 annetulla komission päätöksellä C(2006) 2293, jäljempänä ’komission päätös’. Tukiohjelma sisällytettiin viitteellä MX 17/2009 vuotta 2009-2010 koskevien jälkitarkastusten piiriin. Komissio tarkasteli niiden yhteydessä otosta vuoden 2009 aikana voimassa olleista jäsenvaltioiden tukiohjelmista.
(2)
Komissio päätti sisällyttää asianomaisen tukiohjelman myös vuosia 2011-2012 koskevien jälkitarkastusten piiriin. Se tarkasteli niiden yhteydessä otosta vuosina 2009-2010 voimassa olleista jäsenvaltioiden tukiohjelmista.
(3)
Niiden tietojen perusteella, joita Espanja antoi tarkastusten yhteydessä, komissio epäili, että Espanjan viranomaiset eivät olleet soveltaneet tukiohjelmaa asianmukaisesti. Sen vuoksi komissio päätti aloittaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn. Komissio ilmoitti Espanjalle päätöksestään 17 päivänä heinäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä.
(4)
Espanja toimitti huomautuksensa 20 päivänä syyskuuta 2013.
(5)
Komission päätös muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä7 päivänä helmikuuta 2014 (2). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa.
(6)
Komissio vastaanotti Espanjan uusiutuvan energian tuottajien liiton (Asociación Española de Productores de Energías Renovables, APPA Biocarburantes) huomautukset 5 päivänä maaliskuuta 2014. Komissio toimitti huomautukset Espanjalle ja antoi sille tilaisuuden esittää huomautuksia. Espanjan viranomaiset ilmoittivat 6 päivänä toukokuuta 2014, että ne eivät halunneet kommentoida kolmansien esittämiä huomautuksia.
II TOIMENPITEEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
(7)
Tukiohjelmassa NN 61/2004 biopolttoaineiden vapauttamiseksi valmisteverosta biopolttoaineisiin sovellettiin kivennäisöljyn valmisteveron nollaverokantaa. Verosta vapautettiin maatalous- ja muista kasviperäisistä tuotteista valmistettu etyylialkoholi (bioetanoli), joka luokitellaan yhdistetyn nimikkeistön koodiin CN 2207 20, maatalous- ja muista kasviperäisistä tuotteista valmistettu metyylialkoholi (CN 2905 11 00) sekä koodeihin CN 1507, 1508, 1510, 1511, 1512, 1513, 1514, 1515 ja 1518 luokitellut tuotteet.
(8)
Näihin tuotteisiin sovellettiin nollaverokantaa riippumatta siitä, käytettiinkö niitä sellaisenaan vai kemiallisesti muunnettuina. Jos biopolttoainetta sekoitettiin toiseen polttoaineeseen, alennettua verokantaa sovellettiin ainoastaan siihen osaan sekoituksesta, joka koostui biopolttoaineesta. Valmisteveron alennusta sovellettiin kaikkiin biopolttoaineisiin niiden maantieteellisestä alkuperästä riippumatta.
(9)
Komissio hyväksyi tukiohjelman 6 päivänä kesäkuuta 2006. Tukiohjelman soveltaminen päättyi 31 päivänä joulukuuta 2012 (3).
(10)
Kun Espanjan viranomaisten antamia tietoja analysoitiin jälkitarkastusten yhteydessä, heräsi epäily, että tukiohjelmaa oli sovellettu komission päätöksen vastaisesti vuosina 2009 ja 2010. Lisäksi epäiltiin, että Espanja oli maksanut edunsaajille liiallisia korvauksia vuonna 2010. Komissio esitti epäilynsä 17 päivänä heinäkuuta 2013 annetun päätöksen johdanto-osan 13-29 kappaleessa.
(11)
Komissio kehotti Espanjaa
a)
todistamaan, että tukiohjelmaa oli sovellettu asianmukaisesti vuosina 2009 ja 2010;
b)
todistamaan, että bioetanolin käytöstä ei ollut maksettu liiallisia korvauksia vuonna 2010, tai jos näin oli tapahtunut, antamaan selvityksen siitä, millaisia toimenpiteitä oli toteutettu liiallisten korvausten välttämiseksi seuraavina vuosina;
c)
toimittamaan vuosiraportit tukiohjelman koko voimassaoloajalta.
III ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(12)
Komissio vastaanotti 5 päivänä maaliskuuta 2014 huomautuksia APPA Biocarburantes -yhdistykseltä. Ne olivat hyvin samansuuntaiset kuin Espanjan viranomaisten huomautukset (ks. IV osa). APPA Biocarburantes katsoi, että ohjelmaa oli sovellettu asianmukaisesti.
(13)
Kun biopolttoaineiden kustannuksia verrataan fossiilisten polttoaineiden verottomaan pumppuhintaan, sekä bioetanolin että biodieselin korvaukset näyttävät olleen enimmäismäärää pienemmät koko tarkastelujakson ajan, lukuun ottamatta vuotta 2010 bioetanolin ja vuotta 2012 biodieselin osalta. APPA Biocarburantesin käsityksen mukaan tämä vertailumenetelmä on kuitenkin väärä, koska fossiilisten polttoaineiden pumppuhinta sisältää kaikki kuljetus- ja jakelukustannukset siihen asti, kun tuote toimitetaan loppukäyttäjälle, kun taas näitä logistiikkakustannuksia ei ole sisällytetty biopolttoaineiden hintaan vertailussa. Yhdistyksen mukaan olisi parempi verrata biopolttoaineiden tuotantokustannuksia fossiilisten polttoaineiden kansainvälisiin hintoihin. Näin laskien biopolttoaineiden korvaukset olivat selvästi alle enimmäistason ohjelman voimassaoloaikana, eikä liiallisia korvauksia maksettu kertaakaan.
(14)
Lopuksi APPA Biocarburantes väittää, että silloinkin, kun biopolttoaineiden hintaa verrataan fossiilisten polttoaineiden verottomiin pumppuhintoihin, ne kaksi tapausta, joissa korvaukset olivat mahdollisesti liiallisia, olivat täysin tilapäisiä ja johtuivat biopolttoaineiden verotukiohjelman luonteesta (absoluuttiset määrät asetettiin etukäteen ja arvioinnit toteutettiin jälkikäteen) sekä suurista vaihteluista biopolttoaineiden tuotantokustannusten tärkeimmän komponentin eli maatalouden raaka-aineiden hinnoissa. Ohjelmaa ei ollut tarpeen mukauttaa, koska bioetanolin osalta ei esiintynyt merkkiäkään liiallisista korvauksista seuraavina vuosina (2011 ja 2012). Biodieselin osalta mahdollinen enimmäiskorvausten ylitys tapahtui vasta ohjelman viimeisen voimassaolovuoden aikana (2012). Tällöin ei enää ollut mahdollista tehdä mukautuksia, koska ohjelma oli päättymässä.
IV ESPANJAN HUOMAUTUKSET
(15)
Espanjan viranomaiset esittivät huomautuksensa 20 päivänä syyskuuta 2013 ja ilmoittivat 6 päivänä toukokuuta 2014, etteivät ne halunneet kommentoida niille toimitettuja kolmansien osapuolten huomautuksia.
(16)
Espanjan viranomaiset esittivät 20 päivänä syyskuuta 2013 päivätyssä kirjeessään tietoja bioetanolin ja biodieselin tuotantokustannuksista sekä fossiilisten polttoaineiden hinnoista vuosina 2004-2012. Ne esittivät myös taulukoita, joissa vertailtiin biopolttoaineiden kustannuksia fossiilisten polttoaineiden verottomiin pumppuhintoihin. Taulukot ovat liitteessä.
(17)
Hintatiedot ja vertailutaulukot perustuvat seuraaviin oletuksiin:
a)
Lähtökohtana ovat espanjalaisten tuotantolaitosten vuotuiset tuotantokustannukset, joihin on lisätty viiden prosentin kate. Tätä mukautetaan fossiilisen polttoaineen ja siihen sekoitettavan biopolttoaineen erilaisen energiasisällön huomioon ottamiseksi käyttäen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/28/EY (4) liitteeseen III perustuvia kertoimia (1,52 bioetanolille ja 1,09 biodieselille).
b)
Näitä kustannuksia verrataan korvattavan polttoaineen (bensiinin ja dieselin) hintatietoihin. Vertailuhintana on kyseisen polttoaineen veroton pumppuhinta, joka sisältää kaupallisen jakelun bruttokatteen. Korvauksen enimmäismäärä on biopolttoaineen tuotantokustannusten ja korvattavan fossiilisen polttoaineen hinnan erotus.
c)
Tosiasiallinen korvaus on bioetanolia ja biodieseliä vastaavien kivennäisöljyjen valmisteveron suuruinen. Ilman verovapautusta näihin tuotteisiin olisi sovellettu samaa kivennäisöljyjen valmisteveroa kuin bensiiniin ja dieseliin (5).
(18)
Näiden tietojen perusteella Espanja ilmoitti, että molemmista biopolttoaineista maksettiin kokonaisuudessaan enimmäismäärää vähemmän korvauksia vuosina 2004-2012 (yhteensä 455,96 euroa / 1 000 l biodieselin ja 897,22 euroa / 1 000 l bioetanolin osalta). Jos tilannetta tarkastellaan vuosi kerrallaan, korvaukset ovat olleet enimmäismääriä pienemmät koko tarkastelujakson ajan lukuun ottamatta vuotta 2010 bioetanolin ja vuotta 2012 biodieselin osalta.
(19)
Espanjan mukaan bioetanolista vuonna 2010 maksetun korvauksen näennäinen liiallisuus johtui erityisesti maatalouden raaka-aineiden hintojen kertaluonteisesta laskusta vuoden 2010 tammikuun ja kesäkuun välillä. Kysymys oli siis kertaluonteisesta, palautuvasta ja ennakoimattomasta tilanteesta, joka korjaantui automaattisesti vuonna 2011 raaka-aineiden hinnannousun myötä. Näin ollen Espanjan viranomaisilla ei ollut syytä ryhtyä toimenpiteisiin tilanteen vuoksi. Espanja esitti lisäksi raaka-aineiden hintakehitystä koskevia yksityiskohtaisia tietoja sekä sokeri- ja viljaindeksien kehitystä kuvaavan graafisen esityksen (perusindeksi vuosina 2002-2004 = 100).
Raaka-aineiden hintakehitys vuosina 2009-2011 (6)
(20)
Espanjan mukaan biodieselin korvaukset näyttävät olleen liiallisia vuonna 2012, mutta ohjelma päättyi tuon vuoden 31 päivänä joulukuuta.
(21)
Espanja väitti, että tässä menetelmässä käytetty korvaavien polttoaineiden vertailuhinta (veroton pumppuhinta) on käytettävissä olevista vaihtoehdoista tarkin ja käyttökelpoisin, kun hintaa vertaillaan näiden tuotteiden maailmanmarkkinahintoja lähempänä oleviin arvoihin. Espanjan viranomaiset esittivät myös taulukoita, joissa vertailtiin biopolttoaineiden kustannuksia fossiilisten polttoaineiden maailmanmarkkinahintoihin. Viranomaiset korostivat, että biodieselistä ei ollut maksettu liiallisia korvauksia yhdenkään tarkastelujaksoon kuuluvan vuoden aikana. Sitä paitsi bioetanolista maksettu korvaus oli vain hiukan liian suuri (2 euroa / 1 000 l, kun fossiilisten polttoaineiden pumppuhintaa vertailukohtana käytettäessä se olisi ollut 142,13 euroa / 1 000 l). Yhteenlaskettu korvausvaje oli näin laskettuna monta kertaa suurempi kuin aikaisemmalla laskumenetelmällä.
(22)
Espanjan viranomaiset totesivat ilmoittaneensa neuvoston direktiivin 2008/118/EY (7) mukaisesti kaikista yrityksistä, jotka tuottavat, jalostavat, pitävät hallussaan, vastaanottavat tai lähettävät valmisteveron alaisia tavaroita.
(23)
Direktiivin 4 artiklan 1 alakohdan määritelmän mukaan valtuutetulla varastonpitäjällä tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka on valtuutettu ansiotoiminnassaan verottomassa varastossa tuottamaan, jalostamaan, pitämään hallussaan, vastaanottamaan tai sieltä lähettämään valmisteveron alaisia tavaroita väliaikaisen verottomuuden järjestelmässä. Direktiivin 8 artiklan mukaan valtuutettu varastonpitäjä on valmisteverovelvollinen.
(24)
Espanjan viranomaiset selittivät, miksi ne olivat antaneet verotiedot ainoastaan toisesta niistä kahdesta yrityksestä, jotka allekirjoittivat alihankintasopimuksen rasvahappojen metyyliestereiden (”FAME”) valmistamisesta soija- ja palmuöljystä. Koska sopimus koskee tavaroita, joiden hallussapito, toimittaminen ja valvonta ovat valmisteveron alaista toimintaa, siihen sovelletaan direktiiviä 2008/118/EY. Viranomaisten mukaan tavaran omistaja ei täyttänyt direktiivin 4 artiklan 1 kohdan mukaista ”valtuutetun varastonpitäjän” määritelmää.
V TOIMENPITEEN ARVIOINTI
(25)
Komissio katsoi jo asiaa NN 61/2004 koskevassa päätöksessään, että toimenpiteeseen sisältyi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua tukea. Valtiontuesta ympäristönsuojelulle vuonna 2001 annettujen yhteisön suuntaviivojen (8) mukaisesti tekemänsä arvion perusteella komissio katsoi, että tukiohjelma soveltui sisämarkkinoille.
(26)
Espanjan viranomaiset ovat toimittaneet kilpailun pääosastolle yksityiskohtaisia tietoja muun muassa bioetanolin ja biodieselin tuotantokustannuksista tukiohjelman voimassaoloaikana. Jos biopolttoaineiden kustannuksia verrataan fossiilisten polttoaineiden verottomiin pumppuhintoihin tämän päätöksen liitteessä olevissa taulukoissa esitetyllä tavalla, korvaukset olivat liiallisia kahdessa tapauksessa: bioetanolin osalta vuonna 2010 ja biodieselin osalta vuonna 2012.
(27)
Komissio huomauttaa, että Espanjan ehdottama vaihtoehtoinen laskumenetelmä, jossa vertailuarvoina käytetään fossiilisten polttoaineiden maailmanmarkkinahintoja, poikkeaa menetelmästä, jota Espanja ehdotti ja komissio käytti toimenpiteen NN 61/2004 arvioinnin yhteydessä. Koska komissio selvittää parhaillaan, onko Espanja soveltanut asianmukaisesti tukiohjelmaa, sellaisena kuin se hyväksyttiin asiassa NN 61/2004 annetussa päätöksessä, ehdotettua vaihtoehtoista laskumenetelmää ei voida hyväksyä.
(28)
Tästä huolimatta komissio toteaa, että ei ole merkkejä siitä, että korvaukset olisivat jatkuvasti olleet liiallisia. Myöskään ei ole merkkejä siitä, että tukiohjelman koko voimassaoloaikana maksettujen tukien kokonaismäärä olisi ollut liian suuri. Komissio panee merkille Espanjan esittämät selitykset (ks. johdanto-osan 18, 19, 20 ja 22 kappale).
(29)
Komissio katsoo, että bioetanolin liiallisten korvausten korjaamiseksi ei tarvita mukautuksia. Espanja on pystynyt osoittamaan, että ennen muuta kesäkuussa 2010 alkanut raaka-aineiden merkittävä hinnannousu oli kompensoinut enimmäiskorvausten ylitykset. Vuosina 2011 ja 2012 bioetanolista ei maksettu liiallisia korvauksia.
(30)
Komissio toteaa, että biodieselistä maksettiin hiukan liian suuria korvauksia vuonna 2012 (41,85 euroa / 1 000 l). Näin tapahtui, vaikka tukitoimenpidettä tai tuen tasoa ei mukautettu. Tilanne johtui tukiohjelmasta riippumattomista tekijöistä, erityisesti fossiilisten polttoaineiden suurista hinnankorotuksista Espanjassa. Komissio toteaa, että dieselin hinta vuonna 2012 oli 8 prosenttia korkeampi kuin vuonna 2011, 36 prosenttia korkeampi kuin vuonna 2010 ja 71 prosenttia korkeampi kuin vuonna 2009. Samaan aikaan biodieselin tuotantokustannukset vuonna 2012 olivat samalla tasolla kuin vuonna 2011, 16 prosenttia korkeammat kuin vuonna 2010 ja 25 prosenttia korkeammat kuin vuonna 2009. Komissio toteaa, että tukiohjelma päättyi vuoden 2012 lopussa. Tämän vuoksi vapautusta valmisteverosta ei voitu mukauttaa enimmäiskorvausten tulevien ylitysten välttämiseksi komission päätöksen NN 61/2004 johdanto-osan 19 kappaleessa tarkoitetulla tavalla. Komissio toteaa myös, että ohjelmasta ei ole myönnetty minkäänlaista tukea vuonna 2013 tai sen jälkeen. Kuten johdanto-osan 28 kappaleessa todetaan, ohjelman koko voimassaoloaikana maksetut korvaukset eivät olleet liiallisia, kun vuoden 2012 tiedot otetaan huomioon. Tämän voidaan katsoa osoittavan, että Espanja pystyi noudattamaan tukiohjelman mukaista ennakkolaskelmiin perustuvaa menetelmää.
(31)
Komissio katsoo Espanjan toimittamien lisätietojen perusteella, että Espanja ei ole rikkonut velvoitteita, jotka sille asetettiin asiassa NN 61/2004 annetun komission päätöksen johdanto-osan 19 kappaleessa.
(32)
Komissio katsoo direktiivin 2008/118/EY soveltamista koskevien Espanjan huomautusten perusteella, että Espanjan viranomaiset ovat toimittaneet kaikkia asianomaisia yrityksiä koskevat tiedot.
VI PÄÄTELMÄT
(33)
Komissio katsoo, että Espanja on toteuttanut tukiohjelman NN 61/2004 asianmukaisesti noudattaen komission päätöstä sen hyväksymisestä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Espanjan toteuttama valtiontukiohjelma NN 61/2004 soveltuu sisämarkkinoille Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, ja sitä on sovellettu asianmukaisesti komission päätöstä NN 61/2004 noudattaen.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2014.