KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1195/2014
af 29. oktober 2014
om indførelse af en midlertidig udligningstold på importen af visse former for regnbueørred med oprindelse i Tyrkiet
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 12,
efter høring af medlemsstaterne, og
ud fra følgende betragtninger:
A. SAGSFORLØB
1. Indledning
(1)
I overensstemmelse med artikel 10 i forordning (EF) nr. 597/2009 (»grundforordningen«) offentliggjorde Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) den 15. februar 2014 en meddelelse (»indledningsmeddelelsen«) i Den Europæiske Unions Tidende (2) om indledningen af en antisubsidieprocedure vedrørende importen til Unionen af visse former for regnbueørred med oprindelse i Tyrkiet (»det pågældende land«). Den 4. september 2014 blev der offentliggjort en berigtigelse til indledningsmeddelelsen i Den Europæiske Unions Tidende (3).
(2)
Kommissionen indledte undersøgelsen som følge af en klage, der blev indgivet den 3. januar 2014 af Dansk Akvakultur (»klageren«) på vegne af producenter, der tegner sig for mere end 25 % af den samlede EU-produktion af visse former for regnbueørred. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for, at der fandt subsidiering sted af visse former for regnbueørred, og for væsentlig skade som følge heraf, hvilket Kommissionen anså for tilstrækkeligt til at berettige indledningen af en undersøgelse.
(3)
Før indledningen af proceduren underrettede Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 7, Tyrkiets regering (»den tyrkiske regering«) om, at Kommissionen havde modtaget en behørigt dokumenteret klage med påstand om, at den subsidierede import af visse former for regnbueørred med oprindelse i Tyrkiet forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. Kommissionen indbød den tyrkiske regering til konsultationer med henblik på at klarlægge den i klagen beskrevne situation og nå til en gensidigt tilfredsstillende løsning.
(4)
Den tyrkiske regering accepterede konsultationerne, der efterfølgende blev afholdt. Det lykkedes ikke at nå frem til en gensidigt tilfredsstillende løsning under konsultationerne. Efter konsultationerne modtog Kommissionen et indlæg fra den tyrkiske regering. Kommissionen tog bemærkningerne til efterretning.
2. Sideløbende antidumpingprocedure
(5)
Den 15. februar 2014 offentliggjorde Kommissionen også en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (4) om indledning af en antidumpingundersøgelse vedrørende importen til Unionen af den samme vare med oprindelse i Tyrkiet.
(6)
Skadesanalyserne i nærværende antisubsidieundersøgelse og den sideløbende antidumpingundersøgelse bygger på samme definition af EU-erhvervsgrenen, samme repræsentative EU-producenter og samme undersøgelsesperiode, og de førte til identiske konklusioner, medmindre andet er angivet. Dette blev fundet hensigtsmæssigt for at ensarte skadesanalysen og nå frem til konsekvente konklusioner. Derfor blev der i begge undersøgelser taget højde for de bemærkninger om skadesaspekter, der blev fremsat i en af disse procedurer.
3. Interesserede parter
(7)
I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen interesserede parter til at kontakte den med henblik på at deltage i undersøgelsen. Endvidere underrettede Kommissionen især klageren, andre kendte EU-producenter, brugere og importører, eksporterende producenter i Tyrkiet og de tyrkiske myndigheder samt sammenslutninger, som, den vidste, var berørt af indledningen af undersøgelsen, og opfordrede dem til at deltage.
(8)
Alle interesserede parter havde lejlighed til at fremsætte bemærkninger til indledningen af undersøgelsen og til at anmode om at blive hørt af Kommissionen og/eller høringskonsulenten i handelsprocedurer. Der blev ikke fremsat nogen bemærkninger.
4. Stikprøveudtagning
(9)
I indledningsmeddelelsen meddelte Kommissionen, at den i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27 måske ville udtage en stikprøve af de interesserede parter, især EU-producenterne, de ikke forretningsmæssigt forbundne importører og de eksporterende producenter i Tyrkiet.
4.1. Stikprøveudtagning af EU-producenter
(10)
I indledningsmeddelelsen meddelte Kommissionen, at den midlertidigt havde udtaget en stikprøve af EU-producenter. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 1, og da EU-erhvervsgrenen er stærkt fragmenteret med over 700 små og mellemstore virksomheder (SMV'er), udtog Kommissionen stikprøven på grundlag af den største repræsentative produktionsmængde, som med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed, også under hensyntagen til den geografiske spredning og tilstrækkelig dækning af forskellige produktionstrin og -typer (produktion af levende, ferske, frosne og røgede ørreder og fileter af ørred). Stikprøven bestod af ni EU-producenter. Ifølge klagerens oplysninger tegnede de EU-producenter, der indgik i stikprøven, sig for mere end 12 % af den samlede EU-produktion. Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den midlertidige stikprøve. Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger inden for fristen, og den midlertidige stikprøve blev derfor godkendt. Stikprøven er repræsentativ for EU-erhvervsgrenen.
4.2. Stikprøveudtagning af importører
(11)
For at afgøre, om stikprøveudtagning var nødvendig, og i bekræftende fald udtage en stikprøve anmodede Kommissionen ikke forretningsmæssigt forbundne importører om at indberette de oplysninger, der anmodes om i indledningsmeddelelsen.
(12)
Tre ikke forretningsmæssigt forbundne importører indberettede de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. I betragtning af det lave antal besluttede Kommissionen, at stikprøveudtagning ikke var nødvendig.
4.3. Stikprøveudtagning af eksporterende producenter
(13)
For at afgøre, om stikprøveudtagning var nødvendig, og i bekræftende fald udtage en stikprøve anmodede Kommissionen alle eksporterende producenter i Tyrkiet om at indberette de oplysninger, der anmodes om i indledningsmeddelelsen. Endvidere anmodede Kommissionen Republikken Tyrkiets repræsentation i Den Europæiske Union om at identificere og/eller kontakte eventuelle andre eksporterende producenter, der kunne være interesseret i at deltage i undersøgelsen.
(14)
Atten grupper af eksporterende producenter i Tyrkiet indberettede de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. Den samlede oplyste mængde, som disse virksomheder i 2013 eksporterede til Unionen af visse former for regnbueørred, udgjorde den samlede eksport fra Tyrkiet til Unionen.
(15)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 1, udtog Kommissionen en stikprøve bestående af fire grupper af eksporterende producenter ud fra den største repræsentative eksportmængde til Unionen, som med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed, og under hensyntagen til den geografiske spredning. Den gruppe af virksomheder, der indgik i stikprøven, tegner sig for næsten 64 % af det oplyste eksportsalg til Unionen, og de befinder sig i to forskellige regioner.
(16)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 2, blev alle kendte berørte eksporterende producenter og de tyrkiske myndigheder hørt om udtagelsen af stikprøven. Én virksomhed anfægtede udvælgelsen af virksomheder til stikprøven og fremførte, at den burde udtages til stikprøven. Den argumenterede, at den siden 1971 udelukkende producerer, forarbejder og sælger ørred (dvs. den udfører ikke anden virksomhed), hvilket gør virksomheden til den første producent af den pågældende vare i Tyrkiet. Den hævdede endvidere, at den sælger betydelige mængder på hjemmemarkedet og endeligt, at virksomheden er den største producent i regionen Marmara.
(17)
Kommissionen gør opmærksom på, at virksomheder blev udvalgt til at indgå i stikprøven på grundlag af de største mængder i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 1, under hensyntagen til det antal producenter, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. Da den foreslåede stikprøve repræsenterer 64 % af eksporten af den pågældende vare til Unionen, er en sådan stikprøve repræsentativ for situationen i den tyrkiske industri. Derudover befinder de virksomheder, der indgik i stikprøven, sig i to forskellige regioner (ud af tre repræsenterede), hvilket anses for at være tilstrækkeligt til undersøgelsens formål. Kommissionen fastholder derfor, at de virksomheder, der indgik i stikprøven, svarer til den største repræsentative importmængde, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed.
5. Individuel undersøgelse
(18)
Elleve virksomheder eller grupper af virksomheder anmodede om individuel undersøgelse, jf. grundforordningens artikel 27, stk. 3. I denne fase af undersøgelsen har Kommissionen ikke truffet nogen afgørelse om anmodningen om individuel undersøgelse. Kommissionen vil i den endelige fase af undersøgelsen afgøre, om den vil indrømme individuel undersøgelse.
6. Besvarelser af spørgeskemaet
(19)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til den tyrkiske regering, alle de virksomheder i Unionen, der indgik i stikprøven, tre importører og alle grupper af eksporterende producenter i Tyrkiet, der indgik i stikprøven.
(20)
Tre virksomheder fra gruppen af tyrkiske eksporterende producenter anmodede om fritagelse fra forpligtelsen til at besvare spørgeskemaet. Én af disse virksomheder hævdede, at den hovedsageligt producerer havaborre og havrude, og at den kun producerer små mængder af den pågældende vare. Én af disse virksomheder driver et lille supermarked og er kun marginalt involveret i produktion af og handel med den pågældende vare, og én virksomhed var en forretningsmæssigt forbundet importør, hvis salgsmængde af den pågældende vare var ubetydelig. Kommissionen besluttede at fritage den virksomhed, der driver det lille supermarked, fra forpligtelsen til at udfylde spørgeskemaet. Den fastholdt sin holdning om, at den virksomhed, der hovedsageligt producerede havaborre og havrude, og den forretningsmæssigt forbundne importør skulle udfylde spørgeskemaet, da de producerede (for den eksporterende producent) eller handlede (for den forretningsmæssigt forbundne importør) mængder stadig var af betydning.
(21)
Der blev modtaget spørgeskemabesvarelser fra den tyrkiske regering og fra alle de andre grupper af eksporterende producenter i Tyrkiet, der indgik i stikprøven, og fra de virksomheder, der anmodede om individuel undersøgelse.
7. Kontrolbesøg
(22)
Kommissionen indhentede og kontrollerede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på en foreløbig konstatering af subsidier, deraf følgende skade og Unionens interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg i henhold til grundforordningens artikel 26 hos følgende virksomheder:
a)
EU-producenter:
-
Aqualande SAS, Roquefort, Frankrig
-
Danaqua, Grindsted, Danmark
-
Danforel A/S, Grindsted, Danmark
-
Kongeåens Dambrug ApS, Brørup, Danmark
-
LaFo Forellen GmbH, Oberndorf, Tyskland
-
Hofer Forellen GmbH, Oberndorf, Tyskland
-
Zakład Hodowli Pstrąga w Zaporze - Mylof, Rytel, Polen
-
Piszolla, S.L., Guadalajara, Spanien
-
Az.Agr. Trot. Erede Rossi Silvio Di Rossi Niccola, Sefro, Italien
-
Grupo Tres Mares, S.A., La Coruña, Spanien
b)
Eksporterende producenter i Tyrkiet:
-
Gruppe af forretningsmæssigt forbundne virksomheder »GMS«, Bodrum, Tyrkiet:
-
Akyol Su Ürn.Ürt.Taș.Kom.İth.İhr.Paz.San. ve Tic. Ltd. Ști
-
Asya Söğüt Su Ürünleri Üretim Dahili Paz.ve İhr. Ltd.Ști
-
GMS Su Ürünleri Üretim İth. Paz. San. ve Tic. Ltd. Ști
-
Gűműsdoga Su Űrűnleri Űretim Ihracat Ithalat AȘ
-
Gümüș-Yel Su Ürünleri üretim İhracat ve İthalat Ltd. Ști
-
Hakan Komandit Șirketi
-
İskele Su Ürünleri Hayv.Gida Tur.Inș.Paz.Ihr.Ltd.Ști
-
Karaköy Su Ürünleri Üretim Paz.Tic.İhr. ve İth.Ltd.Ști
-
Özgü Su Ürün. Üret. Taș. Komis. İth. İhr. Paz. San. Ve Tic. Ltd. Ști
-
Gruppe af forretningsmæssigt forbundne virksomheder »Kilic«, Bodrum, Tyrkiet:
-
Bafa Su Ürünleri Yavru Űretim Merkezi San Tic A.S
-
Kilic Deniz Űrűnleri Űretimi Ihracat Ithalat ve Ticaret AȘ
-
KLC Gida Ürünleri Ith.Ihr.Ve Tic.A.Ș
-
Kilic Erșen Su Űrűnleri Ithalat Ihr. San ve Tic, Ltd. Ști
-
Gruppe af forretningsmæssigt forbundne virksomheder »Özpekler«, Denizli, Tyrkiet:
-
Özpekler Ins.Taah.Day. Tük. Mall.Su Ürün.San.ve Tic.)
-
Özpekler Ithalat Ihracat Su Ürünleri San.Ve Tic. Ltd. Sti)
-
Ternaeben Gida ve Su Ürünleri Ith. Ihr. San. ve Tic. Ltd. Ști (»Ternaeben«), Kayseri, Tyrkiet
c)
Tyrkiets regering:
-
Økonomiministeriet, Ankara, Tyrkiet
-
Ministeriet for fødevarer, landbrug og husdyrbrug, Ankara, Tyrkiet
d)
EU-importører, der er forretningsmæssigt forbundet med tyrkiske eksportører:
-
Spador S.R.L. (»Spador«)
-
Ternäben Service GmbH (»TSG«)
-
Ternäben Vertrieb GmbH (»TVG«)
e)
EU-producent (forarbejdningsvirksomhed), der er forretningsmæssigt forbundet med en eksporterende producent i Tyrkiet (Ternäben):
-
Ternäben Spółka z.o.o., Polen (»TPL«).
8. Undersøgelsesperioden og den betragtede periode
(23)
Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra 1. januar 2013 til 31. december 2013 (»undersøgelsesperioden«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 2010 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(24)
Den pågældende vare er regnbueørred (Oncorhynchus mykiss):
-
levende, af vægt pr. stk. højst 1,2 kg, eller
-
ferske, kølede, frosne og/eller røgede:
-
i form af hele fisk (med hoved), med eller uden gæller, rensede eller urensede, af vægt pr. stk. højst 1,2 kg, eller
-
uden hoved, med eller uden gæller, rensede eller urensede, af vægt pr. stk. højst 1 kg, eller
-
i form af fileter, af vægt pr. stk. højst 400 g
med oprindelse i Tyrkiet og i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 0301 91 90, ex 0302 11 80, ex 0303 14 90, ex 0304 42 90, ex 0304 82 90 og ex 0305 43 00 (»den pågældende vare«).
(25)
Som allerede nævnt i betragtning 1 blev definitionen af den pågældende vare berigtiget. Berigtigelsen var ren redaktionel, og anvendelsesområdet var ikke berørt heraf.
2. Samme vare
(26)
Undersøgelsen viste, at den vare, der produceres og sælges på det tyrkiske hjemmemarked og/eller eksporteres til Unionen, og den vare, som EU-erhvervsgrenen fremstiller og sælger i Unionen, har de samme grundlæggende fysiske, tekniske og kemiske egenskaber og de samme grundlæggende anvendelsesformål.
(27)
Kommissionens besluttede i denne fase, at disse varer derfor er samme vare i henhold til grundforordningens artikel 2, litra c).
3. Påstande vedrørende varedækningen
(28)
Nogle interesserede parter hævdede, at røget ørred bør udelukkes fra varedækningen. Ifølge disse parter er der ved sammenligningen med ikke røget ørred forskelle i produktionsprocessen og i fysiske, tekniske og kemiske egenskaber. Derudover påstod de tyrkiske myndigheder, at omkostningsstrukturen for producenter af røgede fileter var markant forskellig fra omkostningsstrukturen for andre producenter, hvilket kunne tyde på, at røgede og ikke røgede varer ikke er én og samme vare. Endelig henviste disse parter til to tidligere antidumpingundersøgelser vedrørende lignende varer (store regnbueørreder og laks), der blev afsluttet i henholdsvis 2004 (5) og 2005 (6), og hvor røgede varer ikke var omfattet af varedækningen. Parterne henviste især til betragtning 9 i Rådets forordning (EF) nr. 437/2004 (7), hvor det blev anerkendt, at røgning ændrer de grundlæggende egenskaber ved den pågældende vare. På baggrund heraf burde røget ørred udelukkes fra varedækningen i den nuværende undersøgelse.
(29)
Undersøgelsen viste, at de forskellige fremstillinger (»levende«, »kølede«, »frosne« eller »røgede«), der er omfattet af definitionen af den pågældende vare, har samme grundlæggende fysiske, tekniske og kemiske egenskaber. Især havde alle ørreder samme iboende kvaliteter (kemiske, ernæringsmæssige eller andet), og forarbejdningen betød ikke, at fisken mistede disse kvaliteter, men resulterede kun i forskellige fremstillinger, der blot var forskellige for så vidt angår konservering af fisken før yderligere forarbejdning, forberedelse, tilberedelse eller konsum. Det blev derfor konkluderet, at konservering ved røgning ikke er en væsentlig ændring af varens grundlæggende fysiske, tekniske og kemiske egenskaber.
(30)
For så vidt angår forskellige produktionsprocesser og forskellige omkostningsstrukturer forklarede parterne ikke, hvordan disse kunne have haft indflydelse på den konklusion, at røgede og ikke røgede varer er én og samme vare. Under alle omstændigheder har eventuelle forskelle i produktionsprocesserne som sådan ingen indflydelse på definitionen af varedækningen. I dette tilfælde adskilte produktionsprocessen og omkostningsstrukturen for røgede fileter sig derudover ikke betydeligt fra produktionsprocessen og omkostningsstrukturen for andre fremstillinger af ørred. Den væsentligste omkostningsfaktor for hver enkel fremstilling var udgifter til bedriften, der hovedsageligt omfatter foder (fiskemel og fiskeolie), energiomkostninger og udgifter til æg og yngel. Påstandene desangående bør derfor afvises.
(31)
I de tidligere undersøgelser, som de interesserede parter henviste til, var røgede varer ikke nævnt i den klage, der førte til indledningen af disse sager, i modsætning til den nuværende undersøgelse. Derfor var de ikke omfattet af varedækningen i disse undersøgelser, og de blev således ikke undersøgt. Betragtning 9 i forordning (EF) nr. 437/2004 omhandler en klage fra en interesseret part, der hævdede, at frosne hele fisk og fileter skulle udelukkes fra proceduren. I forbindelse med undersøgelsen blev det dog ikke fundet eller specifikt konkluderet, at røgede varer skulle udelukkes fra varedækningen. Da det i forbindelse med den nuværende undersøgelse blev konkluderet, at alle fremstillinger af ørred har samme grundlæggende fysiske, tekniske og kemiske egenskaber, bør dette argument afvises.
(32)
Af ovenstående grunde blev påstanden om, at de røgede varer bør udelukkes fra varedækningen, afvist i denne fase.
C. SUBSIDIER
1. Indledning
(33)
Klageren hævdede, at den tyrkiske regering subsidierer sin akvakultursektor. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for flere subsidiepraksisser i både lovgivningen og en række politiske dokumenter, som udgør grundlaget for statsstøtten til denne sektor.
(34)
Kommissionen gennemgik og analyserede de dokumenter, der var nævnt i klagen, og de yderligere dokumenter, som i forbindelse med undersøgelsen blev indsendt af den tyrkiske regering og af eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, og den konstaterede, at alle dokumenterne viser, at akvakultursektoren i Tyrkiet på mange områder får præferencebehandling.
(35)
De tyrkiske myndigheders beslutning om at yde subsidier til især akvakultursektoren går tilbage til 2003 og har resulteret i, at der de seneste ti år er blevet overført store summer af offentlige midler til tyrkiske producenter og eksportører.
(36)
I forbindelse med de i betragtning 3 og 4 nævnte konsultationer, der blev afholdt mellem den tyrkiske regering og Kommissionen inden indledningen af undersøgelsen, benægtede den tyrkiske regering ikke, at de undersøgte ordninger eksisterer.
2. Undersøgte ordninger
(37)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til den tyrkiske regering og de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, og udbad sig oplysninger om følgende ordninger, som angiveligt indebærer ydelse af subsidier til akvakultursektoren:
-
Statsstøtte til investeringer inden for akvakultursektoren
-
Toldfrihed
-
Momsfritagelse
-
Skattelettelse
-
Støtte til sociale sikringsbidrag (arbejdsgiverbidrag)
-
Rentestøtte
-
Arealanvendelse
-
Skattefordele i forbindelse med indkomstskat
-
Støtte til sociale sikringsbidrag (lønmodtagerbidrag)
-
Direkte subsidier til ørredproducenter
-
Direkte subsidier til ørredopdrættere
-
Direkte subsidier til økologisk produktion af ørred
-
Særlig støtte til yngel
-
Subsidierede lån og forsikringer til ørredproducenter
-
Lavt forrentede investeringslån og erhvervslån fra Ziraat Bankasi
-
Lavt forrentede investeringslån og erhvervslån fra landbrugets andelsbanker
-
Landbrugsforsikringspool og støtte til præmiesatser
-
Subsidier til konsulenttjenester
-
Subsidier til fiskerfartøjer
-
Køb af brændstof til fiskerbåde (lettelse af afgifter på brændstof til fartøjer)
-
Kassering af fiskerfartøjer
-
Andre subsidier og andre subsidieprogrammer
3. Statsstøtte til investeringer inden for akvakultursektoren
3.1. Indledning
(38)
Den tyrkiske regering har indført en støtteordning til virksomheder, der investerer i visse sektorer og visse regioner, herunder akvakultursektoren. Formålet med denne ordning er:
-
at øge produktion og beskæftigelse
-
at tilskynde til større investeringer, der bidrager til den internationale konkurrenceevne
-
at fremme direkte udenlandske investeringer
-
at støtte investeringer i miljøbeskyttelse og F&U-aktiviteter i overensstemmelse med målene i Tyrkiets forskellige udviklingsplaner og årlige programmer, der er beskrevet nærmere nedenfor.
3.2. Retsgrundlag
(39)
Følgende love indeholder bestemmelser om statsstøtte til investeringer i akvakultursektoren: Tyrkisk dekret nr. 2012/3305 af 19. juni 2012 om statsstøtte til investeringer og kommuniké nr. 2012/1 af 20. juni 2012 om gennemførelsen af dekretet vedrørende statsstøtte til investeringer, som er offentliggjort i den tyrkiske Statstidende nr. 28328 hhv. 28329.
3.3. Konklusioner af undersøgelsen
(40)
Selv om det tyrkiske dekret nr. 2012/3305 omfatter den støtteordning, der gælder for undersøgelsesperioden, har der siden 2006 og endda før eksisteret lignende bestemmelser. Dette forhold er relevant, da subsidier, der er forbundet med købet af anlægsaktiver som f.eks. investeringssubsidier, kan henføres til undersøgelsesperioden, selv om de blev ydet før undersøgelsesperioden.
(41)
Undersøgelsen bekræftede, at der findes forskellige statsstøtteordninger. Akvakulturproduktionen er udtrykkeligt opført i bilag 2/A til dekret nr. 2012/3305 som én af de sektorer, der kan nyde fordel af incitamenter som momsfritagelse, toldfrihed, skattelettelse, bidrag til investeringer, støtte til sociale sikringsbidrag (arbejdsgiverbidrag), arealanvendelse, rentestøtte, skattefordele i forbindelse med indkomstskat og støtte til sociale sikringsbidrag (lønmodtagerbidrag). Støtteintensiteten kan variere afhængigt af det økonomiske udviklingsniveau, som de seks regioner, der er fastsat ved dekret nr. 2012/3305, har.
(42)
Selv om det i forbindelse med undersøgelsen blev bekræftet, at der findes »regionale investeringsprogrammer«, var der ingen af de virksomheder, der indgik i stikprøven, der nød fordel af alle ordninger. Nogle få nød fordel af den momsfritagelse og toldfrihed, der gælder for alle seks regioner i Tyrkiet. Da de virksomheder, der indgik i stikprøven, dog købte maskiner og udstyr fra virksomheder i Unionen inden for toldunionen mellem EU og Tyrkiet, forfaldt der ingen told. Da Tyrkiet derudover anvender et system for indgående og udgående moms, bestod de fordele, der blev opnået i løbet af undersøgelsen, kun af en tidsbesparelse på to måneder, inden virksomhederne fik refunderet deres moms af skattemyndighederne. Den faktiske fordel ville være den rente, der betales til en forretningsbank i den periode, indtil momsen refunderes. Denne fordel er ubetydelig og blev derfor ikke analyseret nærmere.
(43)
Én af de virksomheder, der indgik i stikprøven, nød fordel af en skattelettelse, fordi den købte maskiner, der var produceret i henhold til de ovennævnte bestemmelser om statsstøtte til investeringer. I stedet for den generelt gældende selskabsskat på 20 %, betalte denne virksomhed kun 4 %.
(44)
Den samme virksomhed nød også fordel af programmet om støtte til sociale sikringsbidrag. Som indehaver af et certifikat på investeringsincitamenter nød virksomheden fordel af støtte til sociale sikringsbidrag for så vidt angår arbejdsgiver- og lønmodtagerbidrag. Efter virksomheden havde afsluttet sine investeringer, overtog den sociale sikringsinstitution arbejdsgiver- og lønmodtagerbidragene til nyskabt beskæftigelse for så vidt angår de andele, der svarede til mindstelønnen. Økonomiministeriet finansierede ordningen.
3.4. Konklusion
(45)
Statsstøtten til investeringer betragtes foreløbigt som subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, når statsstøtten har form af et skatteincitament, dvs. når statsindtægter, der ellers er forfaldne, faktisk ikke opkræves, eller der gives afkald herpå.
(46)
Subsidier er specifikke og udligningsberettigede, da fordelen ved subsidierne er specifikt begrænset til en liste over økonomiske sektorer. Adgangen til subsidierne er derudover begrænset til visse virksomheder, der driver virksomhed inden for visse sektorer. Pga. antallet og kvaliteten af de begrænsninger, der gælder for visse sektorer, særligt de subsidier, der enten begrænses til visse typer af virksomheder eller fuldstændig udelukker visse sektorer, opfylder subsidierne endvidere ikke kravene om, at der ikke er tale om specificitet, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(47)
Akvakulturen er udtrykkeligt anført i bilag 2A til dekretet som én af de sektorer, der kan nyde fordel af denne form for skattefritagelser. Bilag 4 til dekretet indeholder en liste over de sektorer, der ikke kan nyde fordel af incitamenterne i denne ordning.
(48)
Derfor anses de ovenfor nævnte subsidier som værende et finansielt bidrag fra regeringen, hvorved modtageren opnår en fordel, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2.
3.5. Beregning af subsidiebeløbet
(49)
Én virksomhed opnåede fordele i henhold til ovennævnte ordninger. Det konkluderedes dog, at virksomhedens fordel var ubetydelig.
4. Direkte subsidier til ørredproducenter
4.1. Indledning
(50)
Direkte subsidier pr. kg. produceret ørred er den vigtigste subsidieordning, hvorved der kan opnås en fordel i forbindelse med den pågældende vare. Disse subsidier kontrolleres årligt i forbindelse med den årlige kontrol af landbrugssubsidier.
4.2. Retsgrundlag
(51)
Følgende love indeholder bestemmelser om direkte subsidier: Tyrkisk dekret nr. 2013/4463 om landbrugssubsidier i 2013 af 7. marts 2013, der blev offentliggjort i den tyrkiske Statstidende nr. 28612 af 8. april 2013 (gældende med tilbagevirkende kraft fra den 1. januar 2013).
4.3. Konklusioner af undersøgelsen
(52)
Undersøgelsen bekræftede, at der eksisterer direkte subsidier for så vidt angår ørreder. Det blev fundet, at omfanget af subsidier pr. kg. ørred i den undersøgte periode blev fastsat til 0,65 TL/kg ved produktioner på op til 250 ton pr. år. Halvdelen af dette beløb (0,325 TL/kg) blev ydet ved producerede mængder på mellem 251-500 ton/år, og der blev ikke ydet subsidier for producerede mængder over 500 ton. Der blev ydet subsidier til de producenter af den pågældende vare, der var i besiddelse af en tilladelse fra Ministeriet for fødevarer, landbrug og husdyr.
(53)
Før der foretages udbetaling, skal producenterne opføres i registreringssystemet for akvakultur hos Ministeriet for fødevarer, landbrug og husdyr. Ministeriet er underlagt regelmæssige og uanmeldte kontrolbesøg.
(54)
Tre ud af de fire grupper af virksomheder, der indgik i stikprøven, nød fordel af direkte subsidier i undersøgelsesperioden, eftersom de selv opdrættede ørreder. Den største gruppe, Ternaeben, opdrættede dog ikke ørreder, men købte dem (oftest levende ørreder og frosne hele fisk) fra ikke forretningsmæssigt forbundne landmænd og forarbejdede dem. Derfor modtog denne gruppe ingen direkte subsidier. Af den grund opstod spørgsmålet, om den fordel, der var forbundet med direkte subsidier, også gjaldt for Ternaeben og for de tre andre grupper af virksomheder, der indgik i stikprøven, og som ikke kun opdrættede, men også købte ørreder fra ikke forretningsmæssigt forbundne virksomheder med henblik på forarbejdning.
(55)
I denne henseende understreger Kommissionen, at den pågældende vare omfatter både råvarer, til hvilke der er ydet direkte subsidier, nemlig levende ørreder, og forarbejdede varer (ferske, frosne hele fisk, fileter, røget ørred). Da produktionen af levende ørreder subsidieres, og næsten alle ørredopdrættere i Tyrkiet nyder fordel af denne ordning, nyder alle producenter af den pågældende vare (nemlig levende ørreder og de forarbejdede varer) fordel af denne ordning om direkte subsidiering, uanset om de selv opdrætter ørreder eller køber dem til videre forarbejdning.
(56)
Fordelen for producenter af den pågældende vare kan under alle omstændigheder påvises. I denne forbindelse sammenlignede Kommissionen opdrætsomkostningerne for de tre virksomheder, der indgik i stikprøven og selv opdrætter ørreder (herunder et rimeligt og lavt sat beløb til dækning af salgs-, general- og administrationsomkostninger (SG&A) samt fortjeneste), med prisen ved køb af levende eller kølede fisk fra ikke forretningsmæssigt forbundne leverandører. Kommissionen konstaterede, at, for så vidt angår alle tre virksomheder, var købsprisen på levende eller kølede fisk lavere end de gennemsnitlige opdrætsomkostninger.
(57)
For så vidt angår gruppen Ternaeben sammenlignede Kommissionen de gennemsnitlige opdrætsomkostninger for de andre tre virksomheder, der indgik i stikprøven (herunder et rimeligt og lavt sat beløb til dækning af salgs-, general- og administrationsomkostninger (SG&A) samt fortjeneste), med den enkelte gennemsnitlige købspris, som Ternaeben betalte for kølede eller levende fisk. Det blev konkluderet, at de gennemsnitlige opdrætsomkostninger for de andre tre virksomheder, der indgik i stikprøven, var højere end Ternaebens gennemsnitlige købspris. Dens gennemsnitlige købspris viste sig at stemme overens med prisen hos de andre virksomheder, der indgik i stikprøven.
(58)
Derfor mener Kommissionen, at de virksomheder, der indgik i stikprøven, nød fordel af ordningen for direkte subsidiering, også hvis de købte ørreder fra ikke forretningsmæssigt forbundne virksomheder.
(59)
Klageren hævdede, at der blev udbetalt ekstra støtte til den økologiske produktion af ørreder samt den stykkevise produktion af yngel. Undersøgelsen bekræftede, at der blev udbetalt ekstra støtte til den økologiske produktion af ørreder. Det blev dog konstateret, at der kun fandtes én virksomhed i Tyrkiet, der var aktiv inden for den økologiske produktion af ørreder, men denne virksomhed gik for nylig konkurs. Som følge heraf blev der i undersøgelsesperioden ikke ydet nogen subsidier til den økologiske produktion af ørreder.
(60)
Derudover konstaterede Kommissionen, at der i 2012 eksisterede en særlig støtte til produktionen af yngel, men at den blev opgivet fra og med 2013, da produktionsmængden af yngel i Tyrkiet allerede opfyldte markedets behov.
4.4. Konklusion
(61)
På baggrund af undersøgelsens resultater konkluderer Kommissionen foreløbigt, at det ovennævnte offentlige bidrag har form af et direkte tilskud i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), hvorved de tyrkiske ørredproducenter opnår en direkte fordel i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2. Der opnås en »fordel«, fordi offentlige myndigheder yder en direkte finansiering (tilskud) uden renter eller royalty. Sådanne frie midler er normalt ikke til rådighed på markedet.
(62)
Ordningen om direkte subsidier er specifik og udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), da adgangen er begrænset til kun at omfatte visse virksomheder. Virksomheder i akvakultursektoren er udtrykkeligt nævnt, og ørreder er tydeligt angivet som én af de arter, hvorved der kan opnås fordele under denne subsidieordning. Dette direkte tilskud er specifikt, da den subsidieydende myndighed eller den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, udtrykkeligt begrænser adgangen til disse tilskud til kun at omfatte virksomheder i akvakultursektoren.
4.5. Beregning af subsidiebeløbet
(63)
Den samlede fordel pr. virksomhed var det gennemsnitlige direkte subsidiebeløb, der blev modtaget i undersøgelsesperioden for levende fisk fra eget opdræt, og det gennemsnitlige subsidiebeløb, som den tyrkiske regering ydede for de købte levende fisk, beregnet på grundlag af de samlede subsidier og divideret med den samlede produktionsmængde af ørreder i Tyrkiet.
(64)
Nedenstående tabel viser den foreløbigt fastsatte størrelse på fordelen ved ovennævnte tilskud, hvorved fordelen er det beløb, som de pågældende virksomheder modtog i undersøgelsesperioden.
Direkte og indirekte subsidier
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
GMS
7,0 %
Kilic
9,6 %
Özpekler
6,8 %
Ternaeben
9,5 %
5. Subsiderede lån
5.1. Indledning
(65)
Visse offentlige og private enheder ydede præferencelån til virksomheder i akvakultursektoren. De vigtigste enheder er beskrevet nedenfor.
(66)
Landbrugets andelsbanker er privatretlige enheder, der er blevet etableret af tyrkiske landbrugsproducenter (dvs. fysiske personer eller retlige enheder, der er involveret i landbrugsproduktion) med henblik på at støtte deres finansielle behov inden for deres erhverv.
(67)
Tyrkiets landbrugsbank (Türkiye Cumhurriyeti Ziraat Bankasi eller »Ziraat Bankasi«) er en statsejet bank og et offentligt organ, hvis andele ejes fuldt ud af skattedepartementet. Inden for rammerne af et regeringsprogram, der er beskrevet i betragtning 70 og også gælder for undersøgelsesperioden, yder Ziraat Bankasi præferencelån til akvakultursektoren med henblik på at fremme akvakulturproduktionen og agroindustrien. I denne henseende fastsætter ministerrådet årligt programmets varighed, procedurer og principper, og skattedepartementet overfører det resterende beløb af rentebetalingen, der svarer til den nedsatte rentesats, til Ziraat Bankasi. Det fastslås derfor, at Ziraat Bankasi har fået tildelt statslig myndighed og derfor er et offentligt organ.
(68)
Organisationen for udvikling af små og mellemstore virksomheder (»KOSGEB«) er et offentligt organ, hvis formål er at øge små og mellemstore virksomheders (»SMV'ers«) andel i den økonomiske og sociale udvikling ved at tilbyde kvalitetsprægede tjenesteydelser og støtte til udvikling af SMV'ers konkurrenceevne og ved at udbrede iværksætterkulturen. KOSGEB hører under ministeriet for videnskab, industri og teknologis kompetence og er delvis uafhængig.
(69)
Türk Eximbank (»Eximbank«) blev den 21. august 1987 ved dekret nr. 87/11914, i henhold til lov nr. 3332, bevilget rettigheder af den tyrkiske regering og er en 100 % statsejet bank og et offentligt organ, der fungerer som den tyrkiske regerings største formidler af eksportincitamenter i forbindelse med Tyrkiets bæredygtige eksportstrategi. Regeringen har bemyndiget Eximbank til at støtte udenrigshandlen og de tyrkiske kontrahenter/investorer, der opererer oversøisk, med henblik på at øge tyrkiske virksomheders eksport og styrke deres internationale konkurrenceevne. Det fastslås derfor, at Eximbank har fået tildelt statslig myndighed og derfor er et offentligt organ.
5.2. Retsgrundlag
(70)
Følgende love indeholder bestemmelser om subsidierede lån: Tyrkisk dekret nr. 2013/4271 af 16. februar 2013 om udvidelsen af lavtforrentede investeringslån og forretningslån i Ziraat Bankasi og landbrugets andelsbanker i 2013, der er offentliggjort i den tyrkiske statstidende nr. 28561, tyrkisk dekret nr. 2010/27612 om 0 % lån til SMV'er, der blev offentliggjort den 15. juni 2010 i den tyrkiske Statstidende, og tyrkisk lov nr. 3332, der blev offentliggjort den 31. marts 1987 i den tyrkiske statstidende nr. No.19417 (bis), om eksportkreditter i Tyrkiets bank for finansiering af eksport, Eximbank.
5.3. Konklusioner af undersøgelsen
(71)
Præferencelånene fra Eximbank og KOSGEB blev undersøgt på grundlag af de pågældende påstande i klagen om subsidierede lån. Undersøgelsen bekræftede, at der findes lavtforrentede lån. Det viste sig dog, at ingen af de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, havde nydt fordel af lån fra landbrugets andelsbanker.
(72)
Kommissionen konkluderede, at én af de virksomheder, der indgik i stikprøven, i undersøgelsesperioden optog fire præferencelån fra Ziraat Bankasi i henhold til bestemmelserne i dekret nr. 4271/2013. I forbindelse med lån til akvakultursektoren ydede Ziraat Bankasi investeringslån ved køb af maskiner og udstyr, og banken ydede endvidere lån til driftsformål med henblik på at finansiere driftsomkostninger.
(73)
Ud over præferencelånene fra Ziraat Bankasi nød én af de virksomheder, der indgik i stikprøven, fordel af et 0 % lån i henhold til dekret nr. 2010/27612, på grundlag af hvilket KOSGEB administrerer de forskellige støtteprogrammer for SMV'er. SMV'er, der driver virksomhed inden for akvakultursektoren, er også berettiget til at nyde fordel af disse støtteprogrammer.
(74)
Derudover blev det i løbet af undersøgelsen konstateret, at to af de virksomheder, der indgik i stikprøven, modtog henholdsvis to og seks lavtforrentede lån fra Eximbank. Repræsentanterne fra Eximbank bekræftede under det kontrolbesøg, der blev gennemført i den tyrkiske regerings tilstedeværelse, at Eximbank yder lån til tyrkiske eksportører på bedre betingelser end dem, der normalt er tilgængelige på markedet.
5.4. Konklusion
(75)
De ovennævnte lavtforrentede lån betragtes foreløbigt som subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2.
(76)
På baggrund af undersøgelsens resultater konkluderer Kommissionen, at den fordel, som modtageren har opnået, har form af en nedsat rentesats ved lån, der er optaget i forbindelse med akvakulturproduktionen. Ved ordningen om statsstøttede lån opnår modtageren af lånene en fordel, da sådanne lån ydes på finansielle vilkår, der ikke afspejler markedsvilkårene for lån med en tilsvarende løbetid. De ydes under markedskursen.
(77)
Disse ordninger er specifikke i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), da den subsidieydende myndighed eller den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, udtrykkeligt begrænser adgangen til kun at omfatte visse virksomheder.
(78)
Alle ovennævnte lån betragtes derfor som udligningsberettigede subsidier, der indebærer en fordel og er specifikke i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii).
5.5. Beregning af subsidiebeløbet
(79)
Ifølge grundforordningens artikel 6, litra b), blev fordelen ved præferencelån foreløbigt beregnet som forskellen mellem den rente, der er betalt, og den rente, der ville skulle betales for et tilsvarende lån på de markedsvilkår, som virksomheder faktisk kunne opnå på markedet. Som en referencesats anvendte Kommissionen den vejede gennemsnitlige rentesats for tyrkiske lån i undersøgelsesperioden, som den fik fra den elektroniske handelsplatform Bloomberg (WAIRCOMM Indeks).
(80)
Fordelen blev beregnet for undersøgelsesperioden som forskellen mellem den faktisk betalte rente i undersøgelsesperioden og den rente, der ville skulle betales ifølge referencesatsen.
(81)
Ud fra denne metode er de subsidiemargener, der blev beregnet for de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, følgende:
Præferencelån
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Kilic
0,1 %
Özpekler
0,3 %
6. Landbrugsforsikringspool og støtte til præmiesatser
6.1. Indledning
(82)
I landbrugsforsikringsloven og forordningen om landbrugsforsikringspoolens principper for gennemførelse er det fastsat som regeringens mål, at der skal ydes forsikringsdækning for alle ørredproducenternes tab af fiskebestande og fangst, der skyldes adskillige mulige sygdomme, naturkatastrofer, ulykker osv.
(83)
De forsikringsformer, der er dækket i henhold til landbrugsforsikringspoolen, er i) høstforsikring, ii) drivhusforsikring, iii) forsikring af store kvægracer, iv) forsikring af små kvægracer, v) forsikring af fjerkræ og vi) akvakulturforsikring.
6.2. Retsgrundlag
(84)
Retsgrundlaget for dette program er landbrugsforsikringsloven nr. 5363 og tyrkisk dekret nr.2012/4138 om de risici, varer og regioner, der er omfattet af landbrugsforsikringspoolen, og støtte til præmiesatser, som blev offentliggjort den 23. januar 2013 i den tyrkiske statstidende nr. 28537.
6.3. Konklusioner af undersøgelsen
(85)
Undersøgelsen bekræftede, at denne subsidieordning eksisterer. I henhold til artikel 12 og 13 i landbrugsforsikringsloven nr. 5363 og dekret nr. 2012/4138 om de risici, varer og regioner, der er omfattet af landbrugsforsikringspoolen, og støtte til præmiesatser (»dekret nr. 2012/4138«) yder regeringen støtte til forsikringspræmier til producenter af akvakulturvarer, jf. artikel 1/6 i dekret nr. 2012/4138.
(86)
Hvis en virksomhed ønsker at blive omfattet af landbrugsforsikringspoolen, sender den en beskrivelse af den ønskede forsikringspolice. Herefter kontrollerer landbrugsforsikringspoolen virksomheden med henblik på risikovurdering og tilbyder den en forsikringspolice med angivelse af den præmie, der skal betales. Hvis den virksomhed, der er aktiv inden for landbrugssektoren, accepterer tilbuddet, betaler regeringen halvdelen af forsikringspræmien.
(87)
Kommissionen konkluderede, at tyrkiske landmænd normalt ikke forsikrer deres varer. Én af de virksomheder, der indgik i stikprøven, nød i undersøgelsesperioden fordel af regeringens program om støtte til forsikringspræmier i 3 måneder. Herefter skiftede den til et privat forsikringsselskab.
6.4. Konklusion
(88)
I praksis har den fordel, der opnås i forbindelse med denne ordning, form af lavere finansielle omkostninger afholdt ved forsikring af akvakulturens bestand. Denne ordning omfatter subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), i form af et direkte tilskud fra regeringen til ørredproducenter og et »finansielt bidrag« i henhold til grundforordningen, fordi modtageren af subsidierne nyder fordel af en favorabel forsikringspræmie, der ligger under niveauet for de forsikringspræmier, der er tilgængelige på markedet og dækker tilsvarende risici. Ordningen udgør en fordel i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2. Fordelen er forskellen mellem de præmier, der tilbydes i forbindelse med en kommerciel forsikringspolice, og den subsidierede præmie.
(89)
Subsidierne er specifikke, da den subsidieydende myndighed eller den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, udtrykkeligt begrænser adgangen til dette tilskud til kun at omfatte virksomheder i akvakultursektoren, og tilskuddet endda udtrykkeligt er rettet mod de risici, som producenter inden for akvakultursektoren er udsat for.
6.5. Beregning af subsidiebeløbet
(90)
Én virksomhed opnåede fordele i henhold til denne ordning. Virksomhedens fordel konkluderedes dog til at være ubetydelig.
6.6. Subsidier til konsulenttjenester
(91)
Denne ordning har til formål at give akvakulturproducenterne den nødvendige viden og det nødvendige kendskab med henblik på at modernisere og øge produktionen og fremme effektiviteten. Det viste sig, at ingen af de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, havde nydt fordel af denne ordning i undersøgelsesperioden.
6.7. Subsidier til brændstof og kassering af fiskerfartøjer
(92)
Disse subsidier er knyttet til købet af brændstof til fiskerbåde eller til kassering af fiskerfartøjer. Subsidierne ydes specifik til fiskeriaktiviteter. Det viste sig, at ingen af de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, havde nydt fordel af disse subsidier i undersøgelsesperioden.
6.8. Konklusion vedrørende subsidiering
(93)
I overensstemmelse med grundforordningens bestemmelser beregnede Kommissionen de udligningsberettigede subsidiebeløb for de undersøgte virksomheder ordning for ordning og lagde disse tal sammen for at kunne fastsætte et samlet subsidiebeløb for hver gruppe i undersøgelsesperioden.
(94)
Til beregning af de samlede subsidiemargener, der er anført nedenfor, fastsatte Kommissionen først den procentvise subsidiering, nemlig subsidiebeløbet i forhold til virksomhedens samlede omsætning. Denne procentsats blev derefter anvendt til at beregne de subsidier, der blev ydet til eksport af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden.
(95)
Derefter blev subsidiebeløbet pr. hele fiskeækvivalenter af den pågældende vare, som blev eksporteret til Unionen i undersøgelsesperioden, fastsat, og de nedenstående margener blev beregnet som en procentdel af cif-værdien af samme eksport pr. hele fiskeækvivalenter.
(96)
For de samarbejdsvillige eksporterende producenter, der ikke indgik i stikprøven, beregnede Kommissionen den vejede gennemsnitlige subsidiemargen. Denne margen blev fastsat på grundlag af de margener, der var opstillet for de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven.
(97)
For alle andre eksporterende producenter beregnede Kommissionen subsidiemargenen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 28. Med henblik herpå fastsatte Kommissionen de eksporterende producenters samarbejdsniveau. Samarbejdsniveauet er de samarbejdende eksporterende producenters eksportmængde til Unionen udtrykt som en andel af den samlede eksportmængde - jf. Eurostats importstatistikker - fra det pågældende land til Unionen.
(98)
I dette tilfælde er samarbejdsniveauet højt, da importen fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter tegner sig for mere end 80 % af den samlede eksport til Unionen i undersøgelsesperioden. På denne baggrund besluttede Kommissionen at fastsætte restsubsidiemargenen til niveauet for den virksomhed i stikprøven med den højeste subsidiemargen.
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
GMS
7,0 %
Kilic
9,7 %
Özpekler
7,1 %
Ternaeben
9,5 %
Vejet gennemsnit for stikprøven
8,2 %
Landsdækkende subsidiemargen
9,7 %
D. SKADE
1. Definition af EU-erhvervsgrenen og EU-produktion
(99)
I undersøgelsesperioden blev den samme vare fremstillet af mere end 700 EU-producenter. De udgør »EU-erhvervsgrenen« som omhandlet i grundforordningens artikel 8, stk. 1.
(100)
På baggrund af oplysninger fra sammenslutninger af nationale og europæiske producenter og fra individuelle virksomheder blev den samlede EU-produktion vurderet til at udgøre omkring 170 mio. kg »hele fiskeækvivalenter« (»HFÆ«) i undersøgelsesperioden. Ni EU-producenter blev udtaget til at indgå i stikprøven, jf. betragtning 10, og de tegnede sig for mere end 12 % af den samlede EU-produktion af samme vare.
2. EU-forbruget
(101)
Kommissionen fastsatte EU-forbruget på grundlag af Eurostats oplysninger om EU-producenternes samlede anslåede salgsmængde på EU-markedet og den samlede importmængde.
(102)
EU-producenternes samlede salgsmængde blev vurderet som fastsat i betragtning 130 nedenfor.
(103)
For så vidt angår importmængden oplyser Eurostat om nettovægten for seks forskellige KN-koder, nemlig levende, ferske, kølede, frosne og/eller røgede i form af hele og/eller rensede fisk eller fileter. Med henblik på sammenligning blev nettovægten omregnet til HFÆ ved at dividere Eurostats importmængde med nedenstående omregningsfaktorer. Disse omregningsfaktorer blev angivet i klagen og anvendes typisk i industrien.
Tabel 1
Omregningsfaktorer
Varefremstilling
Faktor
Levende
1,00
Ferske/kølede/frosne (rensede)
0,85
Fileter: Ferske/kølede/frosne
0,47
Fileter: Røgede
0,40
(104)
De pågældende KN-koder dækker også over andre fiskearter, der ikke er omfattet af varedækningen i denne undersøgelse, som f.eks. havørred (Salmo trutta), rødstrubet ørred (Oncorhynchus clarki), guldørred (Oncorhynchus aguabonita) og gilaørred (Oncorhynchus gilae). Undersøgelsen viste dog, at der i Tyrkiet ikke, eller kun i ubetydelige mængder, blev produceret andre arter end den pågældende vare. Dette var baseret på oplysninger, som den tyrkiske industri havde fremlagt for sammenslutningen af Europæiske Akvakulturproducenter (»FEAP«), og andre offentlige informationskilder (8), og oplysningerne blev om muligt krydstjekket med relevante officielle statistikker i Tyrkiet. På denne baggrund blev det konkluderet, at Eurostats statistikker indeholdt importoplysninger, der var tilstrækkeligt pålidelige og fuldstændige.
(105)
EU-forbruget forblev stabilt fra 2010 til 2011, hvorefter det faldt med 5 % mellem 2011 og 2012 og med yderligere 7 % mellem 2012 og undersøgelsesperioden. Samlet set faldt forbruget med 12 % i den betragtede periode.
Tabel 2
EU-forbrug (kg HFÆ)
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
Samlet EU-forbrug
183 399 382
183 932 215
173 599 493
162 108 475
Indeks
100
100
95
88
Kilde: FEAP, Eurostat
3. Import fra det pågældende land
3.1. Mængde og markedsandel for importen fra det pågældende land
(106)
Som anført i betragtning 103 fastsatte Kommissionen importmængden på grundlag af Eurostats oplysninger, udtrykt i kg HFÆ. Importens markedsandel blev fastsat på grundlag af importmængden fra Tyrkiet og det samlede EU-forbrug.
(107)
Importen til Unionen fra det pågældende land udviklede sig således:
Tabel 3
Importmængde (kg HFÆ) og markedsandel
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
Importmængde fra Tyrkiet (kg HFÆ)
15 664 502
21 510 620
22 113 656
27 008 376
Indeks
100
137
141
172
Markedsandel
9 %
12 %
13 %
17 %
Indeks
100
137
149
195
Kilde: Eurostat
(108)
På trods af faldet i forbruget steg importmængden af den pågældende vare til Unionen støt i den betragtede periode, og stigningen udgjorde samlet set 72 %. Dette medførte en stigning i den tilsvarende markedsandel fra 9 % i 2010 til 17 % i undersøgelsesperioden, dvs. en stigning på 8 procentpoint eller på 95 % i den betragtede periode.
3.2. Priser på importen fra det pågældende land og prisunderbud
(109)
Kommissionen fastsatte den gennemsnitlige importpris på grundlag af Eurostats oplysninger ved at dividere den samlede importmængde fra Tyrkiet, udtrykt i kg HFÆ, med den samlede værdi af denne import. Prisunderbud i forbindelse med importen blev fastsat på grundlag af oplysninger fra de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven.
(110)
De gennemsnitlige priser ved import til Unionen fra det pågældende land udviklede sig således:
Tabel 4
Importpriser (EUR/kg HFÆ)
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
Tyrkiet
2,63
2,78
2,83
2,75
Indeks
100
106
108
105
Kilde: Eurostat
(111)
Den gennemsnitlige importpris på den pågældende vare steg med 8 % mellem 2010 og 2012 og faldt herefter med 3 % mellem 2012 og undersøgelsesperioden. Den gennemsnitlige importpris steg samlet set med 5 % i den betragtede periode.
(112)
Kommissionen fastsatte prisunderbuddet i undersøgelsesperioden ved at sammenligne: a) de vejede gennemsnitlige salgspriser pr. varetype, som de EU-producenter, der indgik i stikprøven, forlangte af ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, og b) de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser pr. varetype for importen fra de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet som fastsat på cif-basis (omkostninger, forsikring, fragt).
(113)
Prissammenligningen blev foretaget for den enkelte transaktion i samme handelsled, efter passende justering og med fradrag af eventuelle nedslag og rabatter. Resultatet af sammenligningen blev udtrykt i procent af omsætningen i undersøgelsesperioden fra de EU-producenter, der indgik i stikprøven. Det viste en vejet gennemsnitlig underbudsmargen på mellem 5 % og 18 % på EU-markedet i forbindelse med import fra det pågældende land.
(114)
Én af de virksomheder, der indgik i stikprøven, hævdede, at Kommissionen burde tage behørigt hensyn til eventuelle forskelle i handelsled. Undersøgelsen viste dog, at der ikke var nogen forskel i handelsleddet mellem de EU-producenter, der indgik i stikprøven, og de tyrkiske eksporterende producenter, der indgik i stikprøven. Argumentet må derfor afvises.
(115)
Aegean Exporters' Association (sammenslutningen af ægæiske eksportører), der repræsenterer de tyrkiske eksportører, og én eksporterende producent hævdede, at EU-erhvervsgrenen primært fokuserede på produktionen af økologiske ørreder og ørreder med lyserødt kød, der sælges til en betydelig højere pris end de ørreder, der eksporteres fra Tyrkiet. De påstod derfor, at priserne ikke var sammenlignelige. Som forklaret i betragtning 113 blev prissammenligningerne dog foretaget pr. varetype for transaktioner i samme handelsled, efter passende justering. Der er derfor blevet taget behørigt hensyn til eventuelle prisforskelle, der skyldes forskellige varetyper.
(116)
Aegean Exporters' Association hævdede også, at EU-erhvervsgrenen anvendte andre produktionsprocesser, hvilket førte til forskellige optiske og sensoriske egenskaber og en forskel i holdbarhed. Det blev hævdet, at de ørreder, som EU-erhvervsgrenen producerer, også havde en anden vægt end ørrederne fra Tyrkiet. Alle disse faktorer havde angiveligt en indvirkning på prissammenligningen, og der burde derfor tages hensyn hertil. Der blev dog ikke fremlagt nogen beviser, der støttede disse påstande, og det bevismateriale, der blev indsamlet i undersøgelsesperioden, støttede heller ikke påstandene. Som forklaret i betragtning 113 blev prissammenligningerne foretaget pr. varetype for transaktioner i samme handelsled, efter passende justering. Der er derfor blevet taget behørigt hensyn til eventuelle forskelle, der skyldes forskellige varetyper.
(117)
Påstandene vedrørende prissammenligninger bør derfor afvises.
4. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
4.1. Generelle bemærkninger
(118)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 4, omfattede undersøgelsen af de virkninger, som den subsidierede import havde haft på EU-erhvervsgrenen, en vurdering af alle økonomiske indikatorer, der havde indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode.
(119)
Som nævnt i betragtning 10 blev der anvendt stikprøveudtagning til at konstatere den eventuelle skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen.
(120)
I forbindelse med konstateringen af skade sondrede Kommissionen mellem makroøkonomiske og mikroøkonomiske skadesindikatorer. Kommissionen evaluerede de makroøkonomiske indikatorer på grundlag af oplysningerne i klagen og oplysninger fra FEAP og Eurostat. Oplysningerne vedrørte alle EU-producenter. Kommissionen evaluerede de mikroøkonomiske indikatorer ud fra oplysningerne i spørgeskemabesvarelserne fra de EU-producenter, der indgik i stikprøven. Oplysningerne vedrørte de EU-producenter, der indgik i stikprøven. Begge sæt oplysninger blev anset for at være repræsentative for EU-erhvervsgrenens økonomiske situation.
(121)
De makroøkonomiske indikatorer er: produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet og subsidiemargenens størrelse.
(122)
De mikroøkonomiske indikatorer er: gennemsnitlige enhedspriser, enhedsomkostninger, arbejdskraftomkostninger, lagerbeholdninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital.
4.2. Makroøkonomiske indikatorer
4.2.1. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(123)
Der blev indsamlet oplysninger om EU-erhvervsgrenens produktionsmængde fra FEAP og klageren. Oplysningerne fra FEAP indsamles ab farm og vedrører levende fisk fra hver medlemsstat. FEAP's oplysninger vedrørte kun en del af undersøgelsesperioden, hvorfor de blev fuldstændiggjort på grundlag af klagerens vurderinger. Da FEAP's oplysninger endvidere indsamles ab farm og vedrører levende fisk, der er fanget, og for at undgå dobbelttælling, blev den importmængde, der var bestemt til forarbejdning og stammede fra alle kilder (ca. 20 % af alle importmængder, undtagen »røgede« fisk, baseret på oplysninger fra de spørgeskemabesvarelser, som de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, indgav), desuden føjet til EU-produktionen af levende fisk.
(124)
På denne baggrund udviklede den samlede EU-produktion, produktionskapaciteten og kapacitetsudnyttelsen sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 5
Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
Produktionsmængde (kg HFÆ)
168 291 314
161 896 836
151 960 522
136 950 842
Indeks
100
96
90
81
Produktionskapacitet (kg HFÆ)
220 309 323
215 689 275
209 607 237
183 616 771
Indeks
100
98
95
83
Kapacitetsudnyttelse
76 %
75 %
72 %
75 %
Indeks
100
98
95
98
Kilde: Klageren, FEAP, oplysninger fra de EU-producenter og de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, og Eurostat
(125)
Produktionen faldt hvert år i den betragtede periode. I undersøgelsesperioden faldt produktionen med 19 % sammenlignet med 2010. Dette fald var mere udtalt end faldet i forbruget i den betragtede periode.
(126)
Produktionskapaciteten blev vurderet ved at dividere produktionsmængden med kapacitetsudnyttelsen for de EU-producenter, der indgik i stikprøven.
(127)
EU-erhvervsgrenens produktionskapacitet faldt med 17 % i løbet af den betragtede periode. Resultaterne af undersøgelsen viser, at en række EU-producenter lukkede deres produktionsanlæg i den betragtede periode, hvorved den samlede EU-produktionskapacitet faldt.
(128)
EU-producenternes kapacitetsudnyttelse udgjorde ca. 75 % i den betragtede periode, idet den faldt med 1 procentpoint mellem 2010 og slutningen af undersøgelsesperioden.
4.2.2. Salgsmængde og markedsandel
(129)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde og markedsandel udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 6
Salgsmængde og markedsandel
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
Salgsmængde på EU-markedet (kg HFÆ)
163 321 913
156 440 124
146 677 898
130 729 993
Indeks
100
96
90
80
Markedsandel
89 %
85 %
84 %
81 %
Indeks
100
96
95
91
Kilde: Klageren, FEAP, oplysninger fra de EU-producenter, der indgik i stikprøven, og Eurostat
(130)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde blev fastsat på grundlag af den samlede produktionsmængde, jf. betragtning 123, ved at fratrække EU-erhvervsgrenens eksportsalg.
(131)
Eksportsalget blev baseret på Eurostats oplysninger omregnet til kg. De andre ørredarter, der muligvis er omfattet af de pågældende KN-koder, blev betragtet som ubetydelige, da de ikke blev produceret i Unionen, eller kun i små mængder. Det blev derfor besluttet, at Eurostat leverede tilstrækkeligt pålidelige oplysninger om eksporten af regnbueørred i den betragtede periode.
(132)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde faldt således løbende mellem 2010 og undersøgelsesperioden og samlet set med 20 % i den betragtede periode. Denne negative tendens var mere udtalt end faldet i det samlede forbrug i samme periode, jf. betragtning 105.
(133)
Som følge heraf faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel også i den betragtede periode, og den faldt samlet set med 8 procentpoint i samme periode. Samtidig steg importen fra Tyrkiet med 72 % og den tilsvarende markedsandel med 8 procentpoint, jf. betragtning 108, hvilket svarer til EU-erhvervsgrenens tab af markedsandele.
4.2.3. Vækst
(134)
EU-forbruget faldt fra 2011 til slutningen af undersøgelsesperioden. På trods af den faldende efterspørgsel på EU-markedet blev importen fra Tyrkiet næsten fordoblet, hvilket resulterede i en voksende markedsandel i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenen mistede således en del af sine markedsandele, hvorimod de pågældende importører formåede at øge deres markedsandele på det faldende EU-marked. Samtidig faldt EU-erhvervsgrenens produktionsmængde mere, end markedet skrumpede, mens den tyrkiske importmængde steg både i absolutte og relative tal.
4.2.4. Beskæftigelse og produktivitet
(135)
Beskæftigelsen og produktiviteten udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 7
Beskæftigelse og produktivitet
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
Antal ansatte
3 692
3 413
3 144
2 862
Indeks
100
92
85
78
Produktivitet (kg HFÆ pr. ansat)
45 578
47 431
48 332
47 847
Indeks
100
104
106
105
Kilde: Klageren, FEAP, oplysninger fra de EU-producenter, der indgik i stikprøven
(136)
Beskæftigelsen i EU-erhvervsgrenen blev fastsat på grundlag af den samlede produktionsmængde divideret med produktiviteten for de EU-producenter, der indgik i stikprøven. På grund af faldet i produktionsmængden (tabel 5) faldt beskæftigelsen i EU-erhvervsgrenen med 22 % i den betragtede periode.
(137)
Da faldet i beskæftigelsen var større end faldet i produktionsmængden, steg den anslåede produktivitet pr. ansat, der blev målt som output i kg HFÆ pr. ansat, med 5 % i den betragtede periode.
4.2.5. De udligningsberettigede subsidiers størrelse og genrejsning efter tidligere subsidiering eller dumping
(138)
Alle subsidiemargener ligger væsentligt over bagatelgrænsen. I betragtning af mængden af og priserne på importen fra Tyrkiet vurderes den virkning, som de udligningsberettigede subsidiers størrelse havde på EU-erhvervsgrenen, til ikke at være ubetydelig.
(139)
Da dette er den første antisubsidieundersøgelse vedrørende den pågældende vare, foreligger der ingen oplysninger med henblik på at evaluere de mulige virkninger af tidligere subsidiering eller dumping.
4.3. Mikroøkonomiske indikatorer
4.3.1. Priser og faktorer, der påvirker priserne
(140)
De vejede gennemsnitlige enhedssalgspriser hos de EU-producenter, der indgik i stikprøven, ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 8
Salgspriser i Unionen
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
Gennemsnitlig enhedspriser ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (EUR/kg HFÆ)
2,76
2,91
2,89
2,95
Indeks
100
105
105
107
Enhedsproduktionsomkostninger (EUR/kg HFÆ)
2,73
2,84
2,89
2,98
Indeks
100
104
106
109
Kilde: Oplysninger fra de EU-producenter, der indgik i stikprøven
(141)
Den gennemsnitlige enhedssalgspris hos de EU-producenter, der indgik i stikprøven, steg først fra 2,76 EUR pr. kg HFÆ i 2010 til 2,91 EUR i 2011, hvorefter den faldt til 2,89 EUR i 2012 for herefter igen at stige til 2,95 EUR i undersøgelsesperioden. Den gennemsnitlige salgspris hos de EU-producenter, der indgik i stikprøven, steg samlet set med 7 % i den betragtede periode. Stigningen var dog ikke tilstrækkelig til at kompensere for den samtidige stigning i produktionsomkostningerne på 9 %. Den gennemsnitlige nettosalgspris pr. enhed faldt derfor til under niveauet for produktionsomkostningerne pr. enhed i undersøgelsesperioden.
(142)
Produktionsomkostningerne for de EU-producenter, der indgik i stikprøven, steg fra 2,73 EUR pr. kg HFÆ i 2010 til 2,84 EUR i 2011. I 2012 blev der konstateret en mere moderat stigning til 2,89 EUR. I undersøgelsesperioden blev der registreret en større stigning til 2,98 EUR, da produktionsomkostningerne oversteg niveauet for de gennemsnitlige enhedssalgspriser, hvilket resulterede i, at EU-produktionen samlet set var urentabel. Det væsentligste omkostningselement er omkostningerne til foder (fiskemel og fiskeolie) samt energiomkostninger og udgifter til æg og yngel, som steg i den betragtede periode og dermed er afspejlet i stigningen i de gennemsnitlige produktionsomkostninger.
4.3.2. Arbejdskraftomkostninger
(143)
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger for de EU-producenter, der indgik i stikprøven, udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 9
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat (EUR)
26 585
26 958
28 276
27 757
Indeks
100
101
106
104
Kilde: Oplysninger fra de EU-producenter, der indgik i stikprøven
(144)
Mellem 2010 og undersøgelsesperioden steg de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat for de EU-producenter, der indgik i stikprøven, med 4 %. Den samlede stigning i den betragtede periode var relativ lav og under alle omstændigheder under niveauet for den generelle stigning i arbejdskraftomkostninger (7,5 %) (9) og inflationsraten (9,6 %) (10) i Unionen i samme periode.
4.3.3. Lagerbeholdninger
(145)
Ørred er en letfordærvelig vare, der, hvis den ikke er frossen, kun er holdbar i mindre end to uger. Da de EU-producenter, der indgik i stikprøven, ikke lagrer ørreder efter fangsten og ikke i væsentligt omfang fryser deres produktion, anses lagerbeholdninger ikke for at være en relevant indikator for skade i denne undersøgelse.
4.3.4. Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital
(146)
Rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast for så vidt angår de EU-producenter, der indgik i stikprøven, udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 10
Rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
Rentabilitet ved salg i Unionen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (% af omsætningen)
1,1 %
2,5 %
- 0,1 %
- 0,8 %
Indeks
100
230
- 13
- 88
Likviditet (1 000 EUR)
- 1 242
2 828
1 715
- 5 210
Indeks
100
428
338
- 220
Investeringer (1 000 EUR)
3 952
4 158
4 371
10 265
Indeks
100
105
111
260
Investeringsafkast
1,8 %
4,3 %
- 0,2 %
- 1,3 %
Indeks
100
238
- 13
- 74
Kilde: Oplysninger fra de EU-producenter, der indgik i stikprøven
(147)
Kommissionen beregnede rentabiliteten for så vidt angår de EU-producenter, der indgik i stikprøven, som nettooverskuddet før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udtrykt i procent af omsætningen i forbindelse med disse salg. I 2010 og 2011 steg rentabiliteten svagt, men den forblev på et lavt niveau kun lige over »break-even«. Situationen forværredes yderligere i 2012, idet rentabiliteten blev negativ, og i undersøgelsesperioden, hvor tabene blev endnu større. Som forklaret i betragtning 142 skyldes dette, at produktionsomkostningerne udviste en stigende tendens, mens EU-erhvervsgrenen ikke på tilsvarende vis kunne hæve sine priser. I den betragtede periode lukkede en række EU-producenter deres virksomheder.
(148)
Nettolikviditeten er EU-producenternes evne til at selvfinansiere sine aktiviteter. Nettolikviditeten udviste en stigende tendens fra 2010 til 2011, hvorefter den faldt. Mellem 2012 og undersøgelsesperioden faldt nettolikviditeten drastisk, således at den samlede kumulative likviditet var negativ i den betragtede periode. Som regel følger den negative tendens i likviditeten rentabilitetens faldende tendens, selv om den negative likviditet i 2010 og det væsentlige fald mellem 2012 og undersøgelsesperioden også skyldes investeringer, der blev foretaget som følge af konsolideringsbestræbelser, jf. betragtning 149.
(149)
Investeringerne steg kun svagt mellem 2010 og 2012, hvorimod der blev registreret en betydelig stigning i undersøgelsesperioden. Investeringerne var forbundet med erhvervelsen af produktionsanlæg fra lukkede virksomheder og/eller konsolideringen af forretningsmæssigt forbundne virksomheder og ikke med udskiftning af eksisterende aktiver eller erhvervelse af yderligere og/eller nyt udstyr. Da investeringerne toppede i undersøgelsesperioden, skyldtes det således hovedsageligt konsolidering. Dette bekræftes af det faktum, at den samlede produktionskapacitet faldt med 17 % i den betragtede periode.
(150)
Investeringsafkastet er fortjenesten i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne. Investeringsafkastet fulgte samme tendens som rentabiliteten, dvs. det steg fra 2010 til 2011, selv om det kun lige forblev over »break-even«. Herefter faldt investeringsafkastet og blev negativt i 2012. Det faldt yderligere i undersøgelsesperioden. Denne negative udvikling skyldtes, at EU-erhvervsgrenen ikke kunne hæve sine priser på trods af, at produktionsomkostningerne steg.
(151)
For så vidt angår evnen til at rejse kapital viste det sig, at forringelsen af evnen hos de EU-producenter, der indgik i stikprøven, til at tilvejebringe likviditet til samme vare svækkede deres finansielle situation, da de interne midler blev reduceret. For så vidt angår finansiering fra banker blev der konstateret stadig større vanskeligheder med at opnå banklån. Undersøgelsen viste, at evnen til at rejse kapital samlet set blev forringet.
5. Konklusion vedrørende skade
(152)
Undersøgelsen viste tydeligt i denne fase, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade. Skaden kom særligt til udtryk i tabet af markedsandele og faldet i rentabilitet. Samtidig vandt importen af den pågældende vare markedsandele, og det blev konkluderet, at den underbød EU-erhvervsgrenens priser på EU-markedet.
(153)
Visse skadesindikatorer, såsom enhedssalgspriserne, gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat, produktivitet og investeringer, udviste en positiv tendens. For så vidt angår enhedssalgspriserne skyldtes denne stigning de stigende produktionsomkostninger. Denne stigning kompenserede dog ikke for hele stigningen i enhedsomkostningerne, og rentabiliteten blev derfor negativ i 2012. Som forklaret i betragtning 144 lå EU-erhvervsgrenens stigning i de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat under niveauet for den generelle stigning i arbejdskraftomkostninger og inflationsraten i Unionen. EU-erhvervsgrenen var nødt til at skære ned på antallet af ansatte, hvilket medførte en stigning i produktiviteten pr. ansat. Stigningen i investeringer var hovedsageligt forbundet med erhvervelsen af produktionsanlæg fra lukkede virksomheder og konsolidering og ikke med udskiftning af eksisterende aktiver eller erhvervelse af nyt udstyr.
(154)
De fleste skadesindikatorer viste en negativ tendens. EU-erhvervsgrenen oplevede et fald i rentabilitet, likviditet og investeringsafkast. Rentabiliteten og investeringsafkastet, der kun lige lå over »break-even« i 2010 og 2011, viste negative tal i 2012 og faldt yderligere i undersøgelsesperioden. Samtidig blev produktionsmængden og -kapaciteten, beskæftigelsen og markedsandelene reduceret som følge af presset fra den subsidierede import.
(155)
På baggrund af ovenstående konkluderede Kommissionen i denne fase, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 4.
E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(156)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 5, undersøgte Kommissionen, om den subsidierede import fra det pågældende land forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 6, undersøgte Kommissionen tillige, om andre kendte faktorer samtidig kunne have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade. Kommissionen sikrede, at en eventuel skade forvoldt af andre faktorer end den subsidierede import fra det pågældende land ikke blev tilskrevet den subsidierede import. Disse faktorer er:
a)
Import fra andre tredjelande
b)
EU-erhvervsgrenens eksportresultater
c)
Udviklingen i forbruget
d)
Konkurrence med andre fiskearter
e)
Administrative og reguleringsmæssige byrder, geografiske begrænsninger
f)
Pristryk fra store detailhandlere
g)
Overinvesteringer, finansielle udgifter, valutakurssvingninger og ekstraordinære tab, der er forbundet med retstvister.
1. Virkningerne af den subsidierede import
(157)
For at fastslå en årsagssammenhæng mellem den subsidierede import af den pågældende vare fra Tyrkiet og den skade, som EU-erhvervsgrenen led, analyserede Kommissionen mængden af og prisen på den subsidierede import og i hvilket omfang, disse faktorer kunne have forårsaget den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led.
(158)
Undersøgelsen viste, at den subsidierede import fra det pågældende land næsten fordobledes i den betragtede periode. Dette resulterede i en stigning i markedsandele på 8 procentpoint, fra 9 % i 2010 til 17 % i undersøgelsesperioden. Dette skete på trods af et faldende forbrug. Samtidig mistede EU-erhvervsgrenen 8 procentpoint af sine markedsandele.
(159)
Gennemsnitspriserne på den subsidierede import steg med 5 % mellem 2010 og undersøgelsesperioden. Denne stigning skyldtes den samlede stigning i produktionsomkostningerne. Importpriserne forblev på et betydeligt lavere niveau end EU-erhvervsgrenens priser. Den subsidierede import underbød EU-erhvervsgrenens priser med en gennemsnitlig underbudsmargen på 9 % i undersøgelsesperioden. På grund af den øgede subsidierede import af den pågældende vare, som udøvede et betydeligt pristryk på EU-markedet, kunne EU-erhvervsgrenen ikke i tilstrækkeligt omfang hæve sine salgspriser til at kunne dække sine stigende produktionsomkostninger, og den kunne under alle omstændigheder ikke hæve sine priser over niveauet for de tyrkiske subsidierede importpriser.
(160)
Det blev konkluderet, at stigningen i den subsidierede import fra Tyrkiet og deres øgede markedsandel tydeligvis faldt sammen med EU-erhvervsgrenens tab af markedsandele, den faldende produktionsmængde, produktionskapacitet og beskæftigelse og den faldende tendens for så vidt angår rentabilitet, likviditet og investeringsafkast. Det blev således konstateret, at den subsidierede import udøvede et pres på EU-erhvervsgrenen, hvilket efterfølgende bidrog til EU-erhvervsgrenens manglende evne til at øge sine salgspriser i overensstemmelse med omkostningerne, tab af markedsandele og den samlede økonomiske og finansielle forringelse.
(161)
På grundlag af ovenstående konkluderede Kommissionen i denne fase, at EU-erhvervsgrenens forringede tilstand måtte tilskrives den øgede import til subsidierede priser fra Tyrkiet, og at denne import var en afgørende årsag til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led.
2. Virkningerne af andre faktorer
2.1. Import fra tredjelande
(162)
Importmængden fra andre tredjelande (Chile, Norge, Bosnien og Hercegovina og andre) udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 11
Import fra tredjelande
Land
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
I alt for alle tredjelande undtagen det pågældende land
Mængde (kg HFÆ)
4 412 967
5 981 471
4 807 938
4 370 106
Indeks
100
136
109
99
Markedsandel
2,4 %
3,3 %
2,8 %
2,7 %
Indeks
100
135
115
112
Gennemsnitspris (EUR/kg HFÆ)
2,63
2,85
2,80
2,94
Indeks
100
108
106
112
Kilde: Eurostat
(163)
Importmængden fra alle andre tredjelande var begrænset og faldt endda svagt i den betragtede periode. Den steg mellem 2010 og 2011, men faldt herefter og var i undersøgelsesperioden en smule mindre end i begyndelsen af den betragtede periode i 2010. Markedsandelen fulgte samme tendens. Den steg mellem 2010 og 2011, men faldt igen i 2012 og i undersøgelsesperioden. Samlet set steg markedsandelen svagt fra 2,4 % til 2,7 % i den betragtede periode. Samtidig var importen fra Tyrkiet langt større for så vidt angår både mængde og markedsandele, og den viste en jævn stigende tendens.
(164)
De gennemsnitlige importpriser steg i den betragtede periode. De gennemsnitlige importpriser steg samlet set med 12 % i den betragtede periode. Importpriserne fra andre tredjelande var lavere end de gennemsnitlige enhedssalgspriser fra de EU-producenter, der indgik i stikprøven, men højere end de tyrkiske importpriser, undtagen i 2012 hvor de var en smule lavere.
(165)
I lyset af at alle andre tredjelandes importmængder var lave og stabile, at deres markedsandele var lave og temmelig stabile, og at deres prisniveauer fulgte Unionens samlede prisniveauer, konkluderede Kommissionen i denne fase, at importen fra de andre tredjelande ikke bidrog til den skade, som EU-erhvervsgrenen led.
2.2. EU-erhvervsgrenens eksportresultater
(166)
EU-erhvervsgrenens eksportmængde udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 12
EU-producenternes eksportresultater
2010
2011
2012
Undersøgelsesperiode
Eksportmængde (kg HFÆ)
4 969 401
5 456 712
5 282 624
6 220 849
Indeks
100
110
106
125
Gennemsnitspris (EUR/kg HFÆ)
4,08
4,60
4,13
4,16
Indeks
100
113
101
102
Kilde: Eurostat
(167)
EU-erhvervsgrenens eksportsalg steg med 25 % i den betragtede periode. Det vigtigste marked for EU-erhvervsgrenen er dog EU-markedet, og eksporten udgjorde kun omkring 3 % af dens produktion i 2010-2011 og omkring 5 % i undersøgelsesperioden. EU-erhvervsgrenens eksportpriser var ca. 30 % højere end deres gennemsnitlige salgspriser i Unionen, således at der blev skabt en større fortjeneste i forbindelse med eksporten end ved salget på EU-markedet.
(168)
Derfor konkluderede Kommissionen i denne fase, at EU-erhvervsgrenens eksportresultater ikke brød årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, som EU-erhvervsgrenen led.
2.3. Udviklingen i forbruget
(169)
EU-forbruget forblev stabilt fra 2010 til 2011 og faldt med 12 % mellem 2011 og undersøgelsesperioden, hvorved det samlet set faldt med 12 %. I forbindelse med det faldende forbrug var den subsidierede tyrkiske import dog i stand til at øge sin markedsandel med 8 procentpoint eller 95 %, mens EU-erhvervsgrenen mistede en markedsandel på ligeledes 8 procentpoint. Derfor kunne EU-erhvervsgrenens tab af salgsmængde og markedsandel ikke udelukkende forklares med det samlede fald i forbruget. Den støtte stigning af den subsidierede import på et vigende marked til priser, der underbyder EU-erhvervsgrenens priser på EU-markedet, forvoldte af den grund uafhængigt skade, og som konkluderet i betragtning 160, spillede den en afgørende rolle.
(170)
På denne baggrund konkluderede Kommissionen i denne fase, at det faldende forbrug, selv om det måske bidrog til skaden, ikke alene kunne forklare den skade, som EU-erhvervsgrenen led, og at det derfor ikke kunne bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, som EU-erhvervsgrenen forvoldtes.
2.4. Konkurrence med andre fiskearter
(171)
Aegean Exporters Association påstod, at den væsentlige skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen, blev forårsaget af konkurrencen med andre fiskearter, som f.eks. pangasius, store ørreder og laks.
(172)
For så vidt angår pangasius faldt importen med ca. 24 % i den betragtede periode. Dette står i modsætning til den stigende import af den pågældende vare i samme periode.
(173)
For så vidt angår andre fiskearter bemærkes det, at store ørreder og laks i henhold til foreliggende oplysninger, nemlig en offentlig tilgængelig undersøgelse fra Fødevareøkonomisk Institut ved Københavns Universitet (11), kan erstatte hinanden og konkurrerer inden for samme markedssegment. I modsætning hertil sælges den ørred, der er genstand for den nuværende undersøgelse, i forskellige markedssegmenter, og der er ikke nogen direkte sammenhæng mellem prisen på store ørreder eller laks og prisen på den ørred, der genstand for nærværende undersøgelse.
(174)
Disse påstande bør derfor afvises.
(175)
På denne baggrund konkluderede Kommissionen i denne fase, at konkurrencen med andre fiskearter ikke bidrog til den skade, som EU-erhvervsgrenen led.
2.5. Administrative og reguleringsmæssige byrder, geografiske begrænsninger
(176)
Aegean Exporters Association påstod endvidere, at den væsentlige skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen, skyldtes administrative og reguleringsmæssige byrder, samt at kun visse geografiske områder kan anvendes til akvakultur.
(177)
Den påståede årsagssammenhæng mellem de nævnte administrative og reguleringsmæssige krav og skaden var ikke begrundet. Især blev det ikke dokumenteret, at de administrative og reguleringsmæssige rammebestemmelser, herunder de geografiske begrænsninger for så vidt angår disponible områder til akvakultur, havde ændret sig i den betragtede periode på en sådan måde, at de kunne have forvoldt skaden. Disse nævnte elementer karakteriserer blot den generelle økonomiske og lovgivningsmæssige ramme for Unionens akvakultursektor, og de er ikke en forklaring på forringelsen af EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode. Dette krav må derfor afvises.
(178)
Derfor konkluderede Kommissionen i denne fase, at de påståede administrative og reguleringsmæssige byrder samt geografiske begrænsninger ikke brød årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, som EU-erhvervsgrenen led.
2.6. Pristryk fra de store detailhandlere
(179)
Aegean Exporters' Association og én af de eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, hævdede, at de store detailhandlere i Unionen har en stor forhandlingsstyrke, og at en eventuel skade for EU-producenterne skyldtes pristrykket fra sådanne detailhandlere, og ikke importen fra Tyrkiet.
(180)
Ingen af de store detailhandlere gav sig til kende eller samarbejdede i forbindelse med den aktuelle undersøgelse. Ikke desto mindre blev tyrkiske importpriser subsidieret, og de var lavere end EU-erhvervsgrenens priser i den betragtede periode. I undersøgelsesperioden lå underbudsmargenerne på mellem 5 % og 18 %. I en sådan situation kan det påståede pristryk fra store detailhandlere umuligt forklare den samlede økonomiske og finansielle forringelse og særligt tabet af markedsandele, men det kan kun marginalt, hvis overhovedet, have bidraget til den forvoldte skade.
(181)
På denne baggrund konkluderede Kommissionen i denne fase, at et eventuelt pristryk fra store detailhandlere ikke kunne bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, som EU-erhvervsgrenen led.
2.7. Overinvesteringer, finansielle udgifter, valutakurssvingninger og ekstraordinære tab, der er forbundet med retstvister.
(182)
Aegean Exporters' Association påstod, at de dårlige resultater, som i det mindste visse EU-producenter havde vist, snarere skyldtes overinvesteringer end den tyrkiske import. Den samme part påstod, at faldet i EU-erhvervsgrenens rentabilitet til dels skyldtes stigende finansielle udgifter, valutakurssvingninger og omkostninger i forbindelse med retstvister.
(183)
Påstandene vedrørende de angivelige overinvesteringer og omkostninger i forbindelser med retstvister blev ikke begrundet. Heller ikke undersøgelsens resultater underbygger påstanden om, at disse faktorer skulle have haft væsentlig indvirkning på de EU-producenters rentabilitet, der indgik i stikprøven.
(184)
Påstande vedrørende stigende finansielle udgifter og valutakurssvingninger blev ikke forklaret nærmere eller på nogen måde forklaret. Heller ikke undersøgelsens resultater underbygger påstanden om, at disse faktorer skulle have haft indvirkning på rentabiliteten for de EU-producenter, der indgik i stikprøven.
(185)
Der bør derfor ses bort fra disse påstande.
(186)
På denne baggrund konkluderede Kommissionen i denne fase, at de påståede overinvesteringer, finansielle udgifter, valutakurssvingninger og ekstraordinære tab, der er forbundet med retstvister, ikke bidrog til den forvoldte skade, og derfor kunne de ikke bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, som EU-erhvervsgrenen led.
3. Konklusion om årsagssammenhæng
(187)
Ovenstående analyse har vist, at der var en betydelig stigning i mængden og markedsandelen af den subsidierede import fra det pågældende land. Stigningen i denne import til priser, der underbød Unionens salgspriser, førte til forringelsen af EU-erhvervsgrenens situation. På dette grundlag blev det konkluderet, at importen fra Tyrkiet spillede en afgørende rolle i den væsentlige skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen.
(188)
Andre faktorer, der kan have forvoldt skade for EU-erhvervsgrenen, blev ligeledes analyseret. I denne henseende blev det konstateret, at importen fra andre tredjelande, EU-erhvervsgrenens eksportresultater, konkurrencen med andre fiskearter, administrative og reguleringsmæssige byrder, geografiske begrænsninger, overinvesteringer, finansielle udgifter, valutakurssvingninger og ekstraordinære tab, der var forbundet med retstvister, ikke bidrog til den skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen. Andre faktorer som EU-forbrugets udvikling og pristrykket fra store detailhandlere kan have bidraget til den forvoldte skade, men de kunne ikke bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, som EU-erhvervsgrenen led i undersøgelsesperioden.
(189)
På grundlag af ovenstående konkluderede Kommissionen i denne fase, at den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led, skyldtes den subsidierede import fra det pågældende land, og at ingen andre faktorer brød årsagssammenhængen. Skaden består navnlig af faldet i produktion og produktionskapacitet, salgsmængde, markedsandele, beskæftigelse, mens rentabiliteten og investeringsafkastet blev negative i den betragtede periode.
F. UNIONENS INTERESSER
(190)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 31 undersøgte Kommissionen, om den klart kunne konkludere, at det i dette tilfælde ikke var i Unionens interesse at vedtage foranstaltninger til trods for konstateringen af skadevoldende subsidiering. Unionens interesser blev fastlagt på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, herunder EU-erhvervsgrenens, importørernes og brugernes interesser.
1. EU-erhvervsgrenens interesser
(191)
Undersøgelsen fastslog, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade som følge af subsidieret import fra Tyrkiet.
(192)
Hvis der indføres foranstaltninger, genskabes der loyal konkurrence på markedet. Den faldende tendens i EU-erhvervsgrenens finansielle resultatindikatorer skyldes, at den har svært ved at konkurrere med den subsidierede import fra det pågældende land. Indførelsen af en udligningstold ville derfor sætte EU-erhvervsgrenen i stand til at hæve sine priser med henblik på at dække produktionsomkostningerne og dermed øge sin markedsandel, beskæftigelse, produktion og forbedre sine finansielle resultatindikatorer, som f.eks. rentabilitet, likviditet og investeringsafkast.
(193)
Hvis der ikke iværksættes foranstaltninger, vil pristrykket fra den tyrkiske import sandsynlighed fortsætte, hvilket vil have yderligere negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens rentabilitet. Denne yderligere nedgang i resultaterne ville i sidste ende føre til yderligere produktionsnedskæringer og flere lukninger af produktionsanlæg, hvilket således ville true beskæftigelsen og investeringerne i Unionen.
(194)
På denne baggrund konkluderede Kommissionen i denne fase, at udligningsforanstaltninger var i EU-erhvervsgrenens interesse.
2. Ikke forretningsmæssigt forbundne importørers interesser
(195)
I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen importører og deres repræsentative sammenslutninger til at give sig til kende. Som nævnt i betragtning 12 gav tre virksomheder sig til kende ved at udfylde stikprøveskemaet for ikke-forretningsmæssigt forbundne importører. Derfor blev der sendt spørgeskemaer til de tre virksomheder, der gav sig til kende, men kun én af dem svarede. På baggrund af svaret viste det sig, at selv om denne part havde importeret en meget lille mængde ørreder i undersøgelsesperioden, importerede den normalt ikke ørreder, men derimod andre fiskevarer. Mængden af ørreder, som denne virksomhed havde importeret, var ikke tilstrækkelig til at blive betragtet som repræsentativ.
(196)
Senere gav en anden importør sig til kende, uden dog at besvare spørgeskemaet. Denne importør påstod, at indførelsen af en told på ørreder fra Tyrkiet ville hæmme virksomhedens importaktiviteter, uden dog at forklare denne påstand nærmere eller fremlægge relevante oplysninger til vurderingen af en eventuel indvirkning på denne virksomheds forretningsaktiviteter, som f.eks. rentabilitet, import- og videresalgspriser.
(197)
Mens det ikke kan udelukkes, at indførelsen af en udligningstold kan have indvirkning på ikke forretningsmæssigt forbundne importører, er formålet med tolden at genetablere lige vilkår på EU-markedet. Der findes også andre leverandører, og EU-importørerne burde være i stand til at skifte leverandør som følge af indførelsen af told. Samlet set viste undersøgelsen ingen væsentlige negative virkninger for de ikke-forretningsmæssigt forbundne importører/forhandlere i Unionen ved indførelsen af told.
(198)
På baggrund af ovenstående og i mangel af andre oplysninger fra ikke forretningsmæssigt forbundne importører/forhandlere konkluderede Kommissionen i denne fase, at indførelsen af foranstaltninger samlet set ikke vil have nogen væsentlige negative virkninger for de ikke-forretningsmæssigt forbundne importører/forhandlere.
3. Brugernes, forbrugernes og leverandørernes interesser
(199)
I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen brugere og deres repræsentative sammenslutninger og repræsentative forbrugerorganisationer til at give sig til kende. Endvidere kontaktede Kommissionen alle kendte relevante parter. Ingen af disse parter gav sig dog til kende.
(200)
Efter den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen, var udløbet, gav to parter sig til kende, som hævdede, at de leverede maskiner til tyrkiske producenter/forarbejdningsvirksomheder af ørreder.
(201)
Én part hævdede, at indførelsen af told vil medføre højere priser for de endelige forbrugere. Parten begrundede dog ikke denne påstand. Undersøgelsen viste ingen væsentlige negative virkninger for de endelige forbrugere i forbindelse med indførelsen af told. Som nævnt ovenfor samarbejdede forbrugerorganisationerne ikke, og de fremlagde ingen oplysninger, der kunne være blevet lagt til grund for den nærmere vurdering af foranstaltningernes virkning. Selv om en udligningstold kan have en negativ virkning på importpriserne, vil en sådan eventuel prisstigning under alle omstændigheder i det mindste til dels kunne svækkes i distributionskæden, og en eventuel prisstigning for den endelige forbruger vil derfor måske ikke være væsentlig på forbrugerniveau.
(202)
Derudover er formålet med udligningstolden at genetablere lige vilkår på EU-markedet, men ikke at begrænse importen til Unionen til retfærdige markedspriser.
(203)
I lyset af ovenstående samt forbrugernes og forbrugerorganisationers manglende samarbejdsvilje i forbindelse med undersøgelsen og især foranstaltningernes omfang konkluderede Kommissionen i denne fase, at indførelsen af foranstaltninger samlet set ikke ville have nogen væsentlig negativ virkning for brugere, forbrugere og leverandører.
4. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(204)
På baggrund af ovenstående fastslog Kommissionen, at der ikke var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke var i Unionens interesse at indføre foranstaltninger over for importen af den pågældende vare fra Tyrkiet i denne fase af undersøgelsen.
G. MIDLERTIDIGE UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER
(205)
På baggrund af Kommissionens konklusioner om subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres midlertidige foranstaltninger for at forhindre, at EU-erhvervsgrenen påføres yderligere skade som følge af den subsidierede import.
1. Skadestærskel (skadesmargen)
(206)
For at bestemme foranstaltningernes omfang fastsatte Kommissionen først det toldbeløb, der er nødvendigt for at afhjælpe den skade, der er påført EU-erhvervsgrenen.
(207)
Skaden ville være afhjulpet, hvis EU-erhvervsgrenen kunne dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat ved salg af samme vare på EU-markedet, som med rimelighed kunne forventes af en erhvervsgren af denne type i sektoren på normale konkurrencevilkår, dvs. uden subsidieret import.
(208)
Det var primært i 2008, at importmængden fra Tyrkiet begyndte at stige betydeligt, dvs. før den betragtede periode. Derfor blev EU-erhvervsgrenens rentabilitet ikke fundet repræsentativ i starten af den betragtede periode i 2010. Da pristrykket fra den tyrkiske import ikke var væsentlig på EU-markedet før 2008, blev det bestemt, at fortjenstmargenen før denne periode kunne være hensigtsmæssig. I henhold til klagen havde den danske ørredindustri i 2006 og 2007 en fortjenstmargen, der i gennemsnittet lå på eller over 12 %. På denne baggrund blev det derfor i denne fase fastslået, at en fortjenstmargen på 12 % af omstætningen kunne betragtes som et passende niveau, som EU-erhvervsgrenen kunne forvente at opnå uden den skadevoldende subsidiering.
(209)
Aegean Exporters' Association og én eksporterende producent hævdede, at målfortjenesten burde være lavere end 12 %, da i) den anvendte målfortjeneste i forbindelse med tidligere undersøgelser (laks, store regnbueørreder) var lavere, ii) EU-erhvervsgrenens faktiske fortjenstmargen i begyndelsen af den betragtede periode også var lavere, og iii) fortjenstmargenen på 12 % kun vedrører den danske ørredindustri og ikke EU-erhvervsgrenens som helhed, og derfor er den ikke repræsentativ. Endelig hævdede den eksporterende producent, at den anvendte fortjenstmargen burde være 3 %, da dette svarer til den gennemsnitlige fortjenstmargen for hele fødevareindustrien.
(210)
For så vidt angår sammenligningen med undersøgelserne af store ørreder og laks, bør det for det første bemærkes, at der i forbindelse med hver undersøgelse må drages konklusioner ud fra resultaterne i den enkelte undersøgelse. I denne konkrete sag var der i den nuværende undersøgelses dossier oplysninger tilgængelige, der var fundet rimelige, og derfor blev de anvendt.
(211)
For det andet burde målfortjenesten for salg af samme vare på EU-markedet være den, som en erhvervsgren af denne type i sektoren med rimelighed ville kunne opnå under normale konkurrencevilkår, dvs. uden subsidieret import. Da der i den betragtede periode og endda før forekom subsidieret import i betydelige mængder, kunne der ikke være tale om normale konkurrencevilkår. Der blev opnået en fortjenstmargen på 12 % inden importen af betydelige mængder fra Tyrkiet til EU-markedet, og derfor blev fortjenesten i denne fase betragtet som en rimelig målfortjeneste i den nuværende sag.
(212)
For det tredje blev den danske ørredindustri anset for at være tilstrækkelig repræsentativ for EU-markedet, da Danmark er en af de vigtigste ørredproducenter i Unionen. Da der i denne fase ikke forelå andre oplysninger, blev disse anvendt til at fastsætte niveauet for målfortjenesten.
(213)
Endeligt blev påstanden om, at fødevareindustriens fortjenstmargen generelt var betydeligt lavere, ikke begrundet. Ifølge Kommissionen ville den danske ørredindustris fortjenstmargen under alle omstændigheder være mere hensigtsmæssig, da der herved kunne tages bedre højde for de særlige forhold, der kendetegner denne industri. Fødevareindustrien består af diverse undergrupper, der vedrører forskellige markedssegmenter, og som er underlagt forskellige markedsvilkår, der ikke nødvendigvis gælder for ørredindustrien.
(214)
Af ovenstående grunde konkluderede Kommissionen i denne fase, at det var rimeligt at anvende en målfortjeneste på 12 % af omsætningen.
(215)
På dette grundlag beregnede Kommissionen en ikke-skadevoldende pris på samme vare for EU-erhvervsgrenen ved at trække den faktiske fortjenstmargen i den betragtede periode fra Unionens salgspriser og erstatte den med målfortjenesten på 12 %.
(216)
Kommissionen fastsatte derefter skadestærsklen på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige importpris hos de eksporterende producenter i Tyrkiet, der indgik i stikprøven, som fastlagt ved beregningen af prisunderbud og den vejede gennemsnitlige ikke-skadevoldende pris på samme vare, som de EU-producenter, der indgik i stikprøven, solgte på EU-markedet i undersøgelsesperioden. Forskelle som følge af denne sammenligning blev udtrykt som en procentdel af den vejede gennemsnitlige cif-importværdi.
(217)
Skadestærsklen for »virksomheder i bilag I« og for »alle andre virksomheder« er defineret på samme måde som subsidiemargenen for disse virksomheder, jf. betragtning 96 og 97.
2. Midlertidige foranstaltninger
(218)
I overensstemmelse med reglen om lavere told i grundforordningens artikel 12, stk. 1, bør der indføres en midlertidig udligningstold for importen af regnbueørreder (Oncorhynchus mykiss) levende, af vægt pr. stk. højst 1,2 kg, eller ferske, kølede, frosne og/eller røgede i form af hele fisk eller uden hoved eller i form af fileter med oprindelse i Tyrkiet. Kommissionen sammenlignede skades- og subsidiemargenerne. Tolden bør fastsættes på niveauet for subsidiemargenen, afhængigt af hvad der er lavest.
(219)
På grundlag af ovenstående bør de midlertidige udligningstoldsatser, udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, være som følger:
Virksomhed
Subsidiemargen
Skadesmargen
Udligningstold
GMS
7,0 %
27 %
7,0 %
Kilic
9,7 %
41 %
9,7 %
Özpekler
7,1 %
26 %
7,1 %
Ternaeben
9,5 %
20 %
9,5 %
Andre samarbejdsvillige virksomheder
8,2 %
26 %
8,2 %
Alle andre virksomheder
9,7 %
41 %
9,7 %
(220)
Ovennævnte udligningsforanstaltninger er fastlagt i form af en værditold, dvs. i forhold til importens værdi.
(221)
De udligningstoldsatser for de enkelte virksomheder, der er anført i denne forordning, blev fastsat ud fra undersøgelsens konklusioner. De afspejlede derfor den situation, der blev konstateret for disse virksomheder i forbindelse med undersøgelsen. Disse toldsatser finder udelukkende anvendelse på importen af den pågældende vare med oprindelse i det pågældende land, som er fremstillet af de nævnte retlige enheder.
(222)
Importen af den pågældende vare, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke er udtrykkeligt nævnt i denne forordnings dispositive del, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de udtrykkeligt nævnte enheder, bør være omfattet af tolden for »alle andre virksomheder«. Den bør ikke være underlagt nogen af de individuelle udligningstoldsatser.
(223)
En virksomhed kan anmode om, at disse individuelle udligningstoldsatser anvendes, hvis den herefter ændrer navnet på sin enhed. Anmodningen skal rettes til Kommissionen (12). Anmodningen skal indeholde alle relevante oplysninger, der gør det muligt at påvise, at ændringen ikke påvirker virksomhedens ret til at drage fordel af den toldsats, der gælder for virksomheden. Hvis virksomhedens navneændring ikke påvirker dens ret til at drage fordel af den toldsats, der gælder for virksomheden, vil der blive offentliggjort en meddelelse om navneændringen i Den Europæiske Unions Tidende.
(224)
For at minimere risikoen for omgåelse som følge af forskellen på toldsatserne er der behov for særlige foranstaltninger, som kan sikre anvendelsen af den individuelle udligningstold. Virksomhederne med individuel udligningstold skal fremlægge en gyldig handelsfaktura for medlemsstaternes toldmyndigheder. Fakturaen skal opfylde kravene i bilag II. Import, der ikke er ledsaget af en sådan faktura, bør være underlagt den udligningstold, der finder anvendelse på »alle andre virksomheder«.
(225)
For at sikre korrekt håndhævelse af udligningstolden bør resttolden for alle andre virksomheder finde anvendelse på ikke blot de ikke samarbejdsvillige eksporterende producenter i denne undersøgelse, men også de producenter, der ikke eksporterede til Unionen i undersøgelsesperioden.
H. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
(226)
I overensstemmelse med god administrativ praksis vil Kommissionen opfordre de interesserede parter til at fremsætte skriftlige bemærkninger og/eller til at anmode om at blive hørt af Kommissionen og/eller høringskonsulenten i handelsprocedurer inden for den fastsatte tidsfrist.
(227)
Konklusionerne om indførelsen af en midlertidig told er foreløbige og kan ændres i undersøgelsens endelige fase -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig udligningstold på importen af regnbueørred (Oncorhynchus mykiss):
-
levende, af vægt pr. stk. højst 1,2 kg, eller
-
ferske, kølede, frosne og/eller røgede:
-
i form af hele fisk (med hoved), med eller uden gæller, rensede eller urensede, af vægt pr. stk. højst 1,2 kg, eller
-
uden hoved, med eller uden gæller, rensede eller urensede, af vægt pr. stk. højst 1 kg, eller
-
i form af fileter, af vægt pr. stk. højst 400 g
med oprindelse i Tyrkiet og i øjeblikket henhørende under KN-kode 0301 91 90, ex 0302 11 80, ex 0303 14 90, ex 0304 42 90, ex 0304 82 90 og ex 0305 43 00 (Taric-kode 0301919011, 0302118011, 0303149011, 0304429010, 0304829010 og 0305430011).
2. Den midlertidige udligningstold fastsættes til følgende af nettoprisen frit Den Europæiske Unions grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare, der fremstilles af nedenstående virksomheder:
Virksomhed
Midlertidig udligningstold
Taric-tillægskode
-
Akyol Su Ürn.Ürt.Taş.Kom.İth.İhr.Paz.San. ve Tic. Ltd. Şti
-
Asya Söğüt Su Ürünleri Üretim Dahili Paz.ve İhr. Ltd.Şti
-
GMS Su Ürünleri Üretim İth. Paz. San. ve Tic. Ltd. Şti
-
Gümüşdoga Su Ürünleri Üretim Ihracat Ithalat AŞ
-
Gümüş-Yel Su Ürünleri üretim İhracat ve İthalat Ltd. Şti
-
Hakan Komandit Şirketi
-
İskele Su Ürünleri Hayv.Gida Tur.Inş.Paz.Ihr.Ltd.Şti
-
Karaköy Su Ürünleri Üretim Paz.Tic.İhr. ve İth.Ltd.Şti
-
Özgü Su Ürün. Üret. Taş. Komis. İth. İhr. Paz. San. ve Tic. Ltd. Şti
7,0 %
B964
BAFA Su Ürünleri Yavru Üretim Merkezi Sanayi Ticaret AŞ
9,7 %
B965
Özpekler İnşaat Taahhüd Dayanıklı Tüketim Malları Su Ürünleri Sanayi ve Ticaret Limited Şirketi
7,1 %
B966
Ternaeben Gida ve Su Ürünleri Ithalat ve Ihracat Sanayi Ticaret AŞ
9,5 %
B967
Virksomheder i bilag I
8,2 %
Alle andre virksomheder
9,7 %
B999
3. Anvendelsen af de individuelle toldsatser, der er fastsat for de i stk. 2 nævnte virksomheder, er betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig handelsfaktura, der overholder kravene i bilag II. Hvis en sådan faktura ikke fremlægges, anvendes den told, der gælder for »alle andre virksomheder«.
4. De relevante gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for én måned efter datoen for denne forordnings ikrafttrædelse, jf. dog artikel 30 i forordning (EF) nr. 597/2009.
2. I medfør af artikel 31, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 kan de interesserede parter inden for en frist på én måned efter datoen for denne forordnings ikrafttrædelse fremsætte bemærkninger til dens anvendelse.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på fire måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. oktober 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1195/2014,
annettu 29 päivänä lokakuuta 2014,
väliaikaisen tasoitustullin käyttöönotosta Turkista peräisin olevan tietyn kirjolohen tuonnissa
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1) ja erityisesti sen 12 artiklan,
on kuullut jäsenvaltioita,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Vireillepano
(1)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, ilmoitti 15 päivänä helmikuuta 2014Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (2), jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’, tukien vastaisen menettelyn vireillepanosta Turkista, jäljempänä ’asianomainen maa’, peräisin olevan tietyn kirjolohen tuonnissa unioniin asetuksen (EY) N:o 597/2009, jäljempänä ’perusasetus’, 10 artiklan perusteella. Vireillepanoilmoitusta koskeva oikaisu julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä4 päivänä syyskuuta 2014 (3).
(2)
Komissio pani tutkimuksen vireille, kun Danish Aquaculture Association, jäljempänä ’valituksen tekijä’, esitti 3 päivänä tammikuuta 2014 valituksen sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa yli 25 prosenttia tietyn kirjolohen kokonaistuotannosta unionissa. Valituksessa esitettiin alustava näyttö tietyn kirjolohen tuetusta tuonnista ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta, ja komissio piti sitä riittävänä tutkimuksen vireillepanoa varten.
(3)
Ennen menettelyn vireillepanoa komissio ilmoitti perusasetuksen 10 artiklan 7 kohdan mukaisesti Turkin viranomaisille saaneensa asianmukaisesti asiakirjanäytöllä vahvistetun valituksen, jossa väitetään, että Turkista peräisin olevan tietyn kirjolohen tuettu tuonti aiheuttaa merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle. Komissio ehdotti Turkin viranomaisille neuvottelujen aloittamista valituksessa esitetyn tilanteen selvittämiseksi ja molemminpuolisesti tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi.
(4)
Turkin viranomaiset hyväksyivät neuvotteluehdotuksen, ja neuvottelut järjestettiin. Neuvottelujen aikana ei päästy molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun. Neuvottelujen jälkeen Turkin viranomaisilta saatiin kannanotto. Komissio otti huomautukset asianmukaisesti huomioon.
2. Rinnakkainen polkumyyntimenettely
(5)
Komissio ilmoitti 15 päivänä helmikuuta 2014Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (4) myös polkumyyntitutkimuksen vireillepanosta Turkista peräisin olevan saman tuotteen tuonnissa unioniin.
(6)
Tässä tukien vastaisessa ja rinnakkaisessa polkumyynnin vastaisessa tutkimuksessa tehdyt vahinkoanalyysit perustuvat samaan unionin tuotannonalan määritelmään, samoihin edustaviin unionin tuottajiin sekä samaan tutkimusajanjaksoon ja johtivat täysin samanlaisiin päätelmiin, ellei toisin mainita. Tätä pidettiin asianmukaisena, jotta voitiin järkeistää vahinkoanalyysin tekeminen ja tehdä johdonmukaiset päätelmät. Tästä syystä kummassa tahansa menettelyssä esitetyt vahinkoa koskevat huomautukset otettiin huomioon molemmissa tutkimuksissa.
3. Asianomaiset osapuolet
(7)
Vireillepanoilmoituksessa komissio pyysi asianomaisia osapuolia ottamaan siihen yhteyttä tutkimukseen osallistumista varten. Lisäksi komissio ilmoitti nimenomaisesti tutkimuksen vireillepanosta valituksen tekijöille, muille tiedossa oleville unionin tuottajille, käyttäjille ja tuojille, turkkilaisille vientiä harjoittaville tuottajille ja Turkin viranomaisille sekä järjestöille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kehotti niitä osallistumaan.
(8)
Kaikilla asianomaisilla osapuolilla oli tilaisuus esittää huomautuksensa tutkimuksen vireillepanosta ja pyytää saada tulla komission ja/tai kuulemismenettelystä kauppaan liittyvissä menettelyissä vastaavan neuvonantajan kuulemiksi. Huomautuksia ei esitetty.
4. Otanta
(9)
Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se saattaa soveltaa asianomaisiin osapuoliin, erityisesti unionin tuottajiin, etuyhteydettömiin tuojiin ja turkkilaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, otantaa perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti.
4.1 Unionin tuottajia koskeva otanta
(10)
Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessaan, että se oli alustavasti valinnut otoksen unionin tuottajista. Komissio valitsi otoksen perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja ottaen huomioon sen, että unionin tuotannonala koostuu yli 700 pienestä ja keskisuuresta tuottajayrityksestä eli on erittäin pirstaleinen, sellaisen suurimman edustavan tuotantomäärän perusteella, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa ottaen huomioon myös maantieteellisen jakautumisen ja tuotantovaiheiden ja -tyyppien riittävän kattavuuden (elävä, tuore ja jäädytetty kirjolohi, kirjolohifileet ja savustettu kirjolohi). Otokseen kuului yhdeksän unionin tuottajaa. Otokseen valittujen unionin tuottajien osuus oli valituksessa olleiden tietojen perusteella yli 12 prosenttia unionin kokonaistuotannosta. Komissio kehotti asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa alustavasta otoksesta. Huomautuksia ei saatu asetetussa määräajassa, joten alustava otos vahvistettiin. Otos on unionin tuotannonalaa edustava.
4.2 Tuojia koskeva otanta
(11)
Päättääkseen otannan tarpeellisuudesta ja valitakseen tarvittaessa otoksen komissio pyysi kaikkia etuyhteydettömiä tuojia toimittamaan vireillepanoilmoituksessa esitetyt tiedot.
(12)
Kolme etuyhteydetöntä tuojaa toimitti pyydetyt tiedot ja suostui osallistumaan otokseen. Vähäisen määrän vuoksi komissio päätti, ettei otanta ollut tarpeen.
4.3 Vientiä harjoittavia tuottajia koskeva otanta
(13)
Päättääkseen otannan tarpeellisuudesta ja valitakseen tarvittaessa otoksen komissio pyysi kaikkia turkkilaisia vientiä harjoittavia tuottajia toimittamaan vireillepanoilmoituksessa esitetyt tiedot. Lisäksi komissio pyysi Turkin tasavallan Euroopan unionissa olevaa edustustoa ilmoittamaan muista mahdollisista vientiä harjoittavista tuottajista, jotka saattaisivat olla kiinnostuneita osallistumaan tutkimukseen, ja/tai ottamaan yhteyttä niihin.
(14)
Kahdeksantoista turkkilaista vientiä harjoittavien tuottajien ryhmää toimitti pyydetyt tiedot ja suostui osallistumaan otokseen. Näiden yritysten unioniin suuntautuneen ilmoitetun viennin kokonaismäärä vastasi vuonna 2013 tietyn kirjolohen osalta sataprosenttisesti Turkista unioniin suuntautunutta vientiä.
(15)
Komissio valitsi perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti vientiä harjoittavien tuottajien ryhmistä neljä otokseen, joka perustui unioniin suuntautuvan viennin suurimpaan edustavaan määrään, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa, ottaen huomioon myös maantieteellisen jakautumisen. Otokseen valittujen yritysryhmien osuus on lähes 64 prosenttia ilmoitetusta vientimyynnistä unioniin, ja yritykset sijaitsevat kahdella eri alueella.
(16)
Kaikkia tiedossa olleita asianomaisia vientiä harjoittavia tuottajia ja Turkin viranomaisia kuultiin otoksen valinnasta perusasetuksen 27 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Yksi yritys riitautti valitun yritysotoksen ja vaati, että se olisi otettava mukaan otokseen. Se väitti, että se yksinomaan tuottaa, jalostaa ja myy kirjolohta (eli sillä ei ole mitään muita toimintoja) ja että se on tehnyt tätä vuodesta 1971, minkä perusteella se on tarkasteltavana olevan tuotteen ensimmäinen tuottaja Turkissa. Lisäksi se väitti, että sillä on huomattavaa myyntiä kotimarkkinoilla ja että se on Marmaran alueen suurin tuottaja.
(17)
Komissio palauttaa mieliin, että yritysten valinta otokseen perustui viennin suurimpaan mahdolliseen määrään perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ottaen huomioon tuottajien määrän, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Koska ehdotettu otos edustaa 64:ää prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen viennistä unioniin, tällainen otos on Turkin tuotannonalan tilannetta edustava. Lisäksi otokseen valitut yritykset sijaitsevat kahdella eri alueella (kolmesta edustettuna olevasta), mitä pidetään riittävänä tutkimuksen kannalta. Näin ollen komissio katsoo, että otokseen valitut yritykset vastaavat suurinta edustavaa tuontimäärää, joka voidaan kohtuudella tutkia ottaen huomioon käytettävissä oleva aika.
5. Yksilöllinen tarkastelu
(18)
Yksitoista yritystä tai yritysryhmää pyysi perusasetuksen 27 artiklan 3 kohdan mukaista yksilöllistä tarkastelua. Tutkimuksen tässä vaiheessa komissio ei ole tehnyt päätöksiä yksilöllistä tarkastelua koskevien pyyntöjen suhteen. Komissio päättää tutkimuksen lopullisessa vaiheessa, myöntääkö se yrityksille yksilöllisen tarkastelun.
6. Vastaukset kyselyyn
(19)
Komissio lähetti kyselylomakkeet Turkin viranomaisille, kaikille otokseen valituille unionin yrityksille, kolmelle tuojalle ja otokseen valituille turkkilaisille vientiä harjoittavien tuottajien ryhmille.
(20)
Kolme turkkilaisten vientiä harjoittavien tuottajien ryhmään kuuluvaa yritystä pyysi vapautusta velvoitteesta toimittaa vastaus kyselyyn. Yksi näistä yrityksistä totesi, että se harjoittaa pääasiassa meriahvenen ja hammasahvenen tuotantoa ja että se tuottaa vain pieniä määriä tarkasteltavana olevaa tuotetta. Yksi yritys pitää pientä valintamyymälää ja on vain hyvin vähän tekemisissä tarkasteltavana olevan tuotteen kanssa, ja yksi yritys oli etuyhteydessä oleva tuoja, jolla ei ollut tarkasteltavana olevan tuotteen merkittävää myyntiä tutkimusajanjakson aikana. Komissio päätti vapauttaa pientä valintamyymälää pitävän yrityksen velvoitteesta täyttää kyselylomake. Se kuitenkin piti kiinni siitä, että pääasiassa meriahvenen ja hammasahvenen tuotantoa harjoittavan yrityksen samoin kuin etuyhteydessä olevan tuojan on täytettävä kyselylomake, sillä tuotetut (vientiä harjoittavan tuottajan kohdalla) tai myydyt (etuyhteydessä olevan tuojan kohdalla) määrät olivat joka tapauksessa huomattavat.
(21)
Kyselylomakkeeseen saatiin vastaukset Turkin viranomaisilta, kaikilta muilta otokseen valituilta turkkilaisilta vientiä harjoittavien tuottajien ryhmiltä ja yrityksiltä, jotka olivat pyytäneet yksilöllistä tarkastelua.
7. Tarkastuskäynnit
(22)
Komissio on hankkinut ja tarkastanut kaikki tuen, siitä johtuvan vahingon ja unionin edun alustavaa määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Perusasetuksen 26 artiklan nojalla tehtiin tarkastuskäynnit seuraavien yritysten toimitiloihin:
a)
Unionin tuottajat:
-
Aqualande SAS, Roquefort, Ranska
-
Danaqua, Grindsted, Tanska
-
Danforel A/S, Grindsted, Tanska
-
KongeÅens Dambrug ApS, Brørup, Tanska
-
LaFo Forellen GmbH, Oberndorf, Saksa
-
Hofer Forellen GmbH, Oberndorf, Saksa
-
Zakład Hodowli Pstrąga w Zaporze - Mylof, Rytel, Puola
-
Piszolla, S.L., Guadalajara, Espanja
-
Az.Agr. Trot. Erede Rossi Silvio Di Rossi Niccola, Sefro, Italia
-
Grupo Tres Mares, SA, La Coruña, Espanja
b)
Turkkilaiset vientiä harjoittavat tuottajat
-
Etuyhteydessä olevien yritysten ryhmä ”GMS”, Bodrum, Turkki:
-
Akyol Su Ürn.Ürt.Taș.Kom.İth.İhr.Paz.San. ve Tic. Ltd Ști
-
Asya Söğüt Su Ürünleri Üretim Dahili Paz.ve İhr. Ltd.Ști
-
GMS Su Ürünleri Üretim İth. Paz. San. ve Tic. Ltd Ști
-
Gűműsdoga Su Űrűnleri Űretim Ihracat Ithalat AȘ
-
Gümüș-Yel Su Ürünleri üretim İhracat ve İthalat Ltd Ști
-
Hakan Komandit Șirketi
-
İskele Su Ürünleri Hayv.Gida Tur.Inș.Paz.Ihr.Ltd.Ști
-
Karaköy Su Ürünleri Üretim Paz.Tic.İhr. ve İth.Ltd.Ști
-
Özgü Su Ürün. Üret. Taș. Komis. İth. İhr. Paz. San. Ve Tic. Ltd Ști
-
Etuyhteydessä olevien yritysten ryhmä ”Kilic”, Bodrum, Turkki:
-
Bafa Su Ürünleri Yavru Űretim Merkezi San Tic A.S
-
Kilic Deniz Űrűnleri Űretimi Ihracat Ithalat ve Ticaret AȘ
-
KLC Gida Ürünleri Ith.Ihr.Ve Tic.A.Ș
-
Kilic Erșen Su Űrűnleri Ithalat Ihr. San ve Tic, Ltd Ști
-
Etuyhteydessä olevien yritysten ryhmä ”Özpekler”, Denizli, Turkki:
-
Özpekler Ins.Taah.Day. Tük. Mall.Su Ürün.San.ve Tic.
-
Özpekler Ithalat Ihracat Su Ürünleri San.Ve Tic. Ltd Sti
-
Ternaeben Gida ve Su Ürünleri Ith. Ihr. San. ve Tic. Ltd Ști, jäljempänä ’Ternaeben’, Kayseri, Turkki
c)
Turkin viranomaiset:
-
Talousministeriö, Ankara, Turkki
-
Elintarvikkeista, maataloudesta ja kotieläintuotannosta vastaava ministeriö, Ankara, Turkki
d)
Turkkilaisiin viejiin etuyhteydessä olevat unionin tuojat:
-
Spador S.R.L., jäljempänä ’Spador’
-
Ternäben Service GmbH, jäljempänä ’TSG’
-
Ternäben Vertrieb GmbH, jäljempänä ’TVG’
e)
Turkkilaiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan (Ternäben) etuyhteydessä oleva unionin tuottaja (jalostaja)
-
Ternäben Spółka z.o.o., Puola, jäljempänä ’TPL’.
8. Tutkimusajanjakso ja tarkastelujakso
(23)
Tukea ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 2013 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisen ajan, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttava kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2010 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(24)
Tarkasteltavana oleva tuote on kirjolohi (Oncorhynchus mykiss):
-
elävänä, kappalepaino enintään 1,2 kg, tai
-
tuoreena, jäähdytettynä, jäädytettynä ja/tai savustettuna:
-
joko kokonaisina kaloina (päineen), kiduksineen tai ilman kiduksia, perattuna tai perkaamattomana, kappalepaino enintään 1,2 kg, tai
-
päättömänä, kiduksineen tai ilman kiduksia, perattuna tai perkaamattomana, kappalepaino enintään 1 kg, tai
-
fileinä, kappalepaino enintään 400 grammaa,
joka on peräisin Turkista ja joka tällä hetkellä luokitellaan CN-koodeihin ex 0301 91 90, ex 0302 11 80, ex 0303 14 90, ex 0304 42 90, ex 0304 82 90 ja ex 0305 43 00, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’.
(25)
Kuten johdanto-osan 1 kappaleessa on jo mainittu, tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmää on oikaistu. Oikaisu oli puhtaasti toimituksellinen eikä vaikuttanut tuotteen määritelmän sisältöön.
2. Samankaltainen tuote
(26)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että Turkin kotimarkkinoilla tuotetulla ja myydyllä ja/tai unioniin viedyllä tuotteella sekä unionin tuotannonalan unionissa tuottamalla ja myymällä tuotteella on samat fyysiset, tekniset ja kemialliset perusominaisuudet ja samat peruskäyttötarkoitukset.
(27)
Komissio on päättänyt tässä vaiheessa, että kyseiset tuotteet ovat näin ollen samankaltaisia tuotteita perusasetuksen 2 artiklan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
3. Tuotteen määritelmää koskevat väitteet
(28)
Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että savustettu kirjolohi olisi jätettävä tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Näiden osapuolten mukaan tuotantoprosessissa sekä fyysisissä, teknisissä ja kemiallisissa ominaisuuksissa on eroja verrattuna savustamattomaan kirjoloheen. Lisäksi Turkin viranomaiset väittivät, että savustettujen kalafileiden tuottajien kustannusrakenne eroaa merkittävästi muiden tuottajien kustannusrakenteesta, mikä niiden mukaan osoittaa, että savustetut ja savustamattomat tuotteet eivät ole yksi tuote. Kyseiset osapuolet viittasivat myös kahteen aiempaan, vuosina 2004 (5) ja 2005 (6) päätökseen saatettuun polkumyyntitutkimukseen, jotka koskivat vastaavia tuotteita (isokokoinen kirjolohi ja lohi) ja joissa savustetut tuotteet jätettiin tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Osapuolet viittasivat erityisesti neuvoston asetuksen (EY) N:o 437/2004 (7) johdanto-osan 9 kappaleeseen, jossa niiden mukaan todetaan savustusprosessin muuttavan kyseessä olevan tuotteen perusominaisuuksia. Tämän perusteella savustettu kirjolohi olisi jätettävä tuotteen määritelmän ulkopuolelle tässä tutkimuksessa.
(29)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään kuuluvilla eri tarjontamuodoilla - ”elävät”, ”jäähdytetyt”, ”jäädytetyt” tai ”savustetut” - on samat fyysiset, tekniset ja kemialliset perusominaisuudet. Kaikilla kirjolohilla muun muassa oli samat olennaiset laatuominaisuudet (kemialliset, ravitsemukselliset tai muut), eikä jalostus poistanut niitä vaan toi ainoastaan kalan esille eri tarjontamuodoissa, jotka olivat ainoastaan erilaisia keinoja säilyttää kalaa ennen sen jatkojalostusta, käsittelyä, kypsennystä tai nauttimista. Tämän vuoksi tultiin siihen johtopäätökseen, ettei tuotteen säilöntä savustamalla muuta olennaisesti sen fyysisiä, teknisiä eikä kemiallisia perusominaisuuksia.
(30)
Siltä osin kuin on kyse erilaisista tuotantoprosesseista ja erilaisista kustannusrakenteista, osapuolet eivät selittäneet, miten tällä olisi voinut olla vaikutusta siihen päätelmään, että savustettu ja savustamaton kala olivat yksi tuote. Joka tapauksessa mahdollisilla tuotantoprosessien eroilla ei sellaisenaan ole vaikutusta tuotteen määritelmään. Tässä nimenomaisessa tapauksessa savustettujen kalafileiden tuotantoprosessi ja kustannusrakenne eivät itse asiassa myöskään eronneet merkittävästi kirjolohen muiden tarjontamuotojen tuotantoprosessista ja kustannusrakenteesta. Jokaisen tarjontamuodon suurin kustannustekijä olivat viljelykustannukset, jotka koostuivat lähinnä rehusta (kalajauho ja kalaöljy), energiakustannuksista ja mätimunien tai poikasten hankintakustannuksista. Näin ollen asiaa koskevat väitteet olisi hylättävä.
(31)
Toisin kuin tässä tutkimuksessa, aiemmissa tutkimuksissa, joihin asianomaiset osapuolet viittasivat, savustetut tuotteet eivät sisältyneet valitukseen, jonka perusteella kyseiset asiat pantiin vireille. Näin ollen ne eivät kuuluneet kyseisten tutkimusten piiriin, joten niitä ei tutkittu. Asetuksen (EY) N:o 437/2004 johdanto-osan 9 kappaleessa käsiteltiin erään asianomaisen osapuolen esittämää väitettä, jonka mukaan jäädytetyt kokonaiset kalat ja kalafileet olisi jätettävä menettelyn ulkopuolelle. Tutkimuksessa ei kuitenkaan todettu tai tultu nimenomaisesti siihen johtopäätökseen, että savustetut tuotteet olisi jätettävä tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Kyseinen väite olisi hylättävä sillä perusteella, että tässä tutkimuksessa todettiin, että kaikilla kirjolohen tarjontamuodoilla on samat fyysiset, tekniset ja kemialliset perusominaisuudet.
(32)
Edellä mainituista syistä väite, jonka mukaan savustetut tuotteet olisi jätettävä tuotteen määritelmän ulkopuolelle, hylättiin tässä vaiheessa.
C. TUKI
1. Johdanto
(33)
Valituksen tekijä väitti, että Turkin viranomaiset tukevat maansa vesiviljelyalaa. Valituksessa oli alustavaa näyttöä useista tukikäytännöistä, joita sisältyy sekä lainsäädäntöön että useisiin politiikka-asiakirjoihin, jotka ovat valtiontuen perustana tällä sektorilla.
(34)
Komissio tutki ja analysoi valituksessa esitetyt asiakirjat sekä Turkin viranomaisten ja otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien tutkimuksen aikana toimittamat lisäasiakirjat ja havaitsi, että kaikista näistä asiakirjoista itse asiassa kävi ilmi, että vesiviljelyala saa etuuskohtelua monilla alueilla Turkin tasavallassa.
(35)
Turkin viranomaisten päätös tukea erityisesti vesiviljelyalaa tehtiin vuonna 2003, ja sen seurauksena suuria määriä julkisia varoja on siirretty turkkilaisille tuottajille ja viejille kymmenen viime vuoden aikana.
(36)
Turkin viranomaisten ja komission välillä ennen menettelyn aloittamista käydyissä neuvotteluissa, jotka mainittiin johdanto-osan 3 ja 4 kappaleessa, Turkin viranomaiset eivät kiistäneet tutkimuksen kohteena olevien järjestelmien olemassaoloa.
2. Tutkitut järjestelmät
(37)
Komissio lähetti kyselylomakkeet Turkin viranomaisille ja otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille ja pyysi tietoja seuraavista järjestelmistä, joista väitetysti myönnetään tukia vesiviljelyalalle:
-
valtiontuki vesiviljelyalan investointeihin
-
vapautus tulleista
-
vapautus arvonlisäverosta
-
veronalennus
-
tuki sosiaaliturvamaksuihin (työnantajamaksut)
-
korkotuki
-
maankäyttöön liittyvät oikeudet
-
tuloveroon liittyvä tuki
-
tuki sosiaaliturvamaksuihin (työntekijämaksut)
-
kirjolohen tuottajille myönnettävät suorat tuet
-
suorat tuet kirjolohen viljelijöille
-
suorat tuet kirjolohen luonnonmukaiseen tuotantoon
-
erityistuki poikasia varten
-
tuetut lainat ja vakuutukset kirjolohen tuottajille
-
matalakorkoiset investointilainat ja yrityslainat, myöntäjänä Ziraat Bankasi
-
matalakorkoiset investointilainat ja yrityslainat, myöntäjänä maatalouden luotto-osuuskunnat
-
maatalouden vakuutuspooli ja vakuutusmaksutuet
-
tuet konsultointia varten
-
tuet kalastusaluksia varten
-
polttoaineen osto kalastusaluksia varten (kulutusveron alennus alusten polttoaineesta)
-
kalastusalusten poistaminen käytöstä
-
muut tuet ja muut tukiohjelmat.
3. Valtiontuki vesiviljelyalan investointeihin
3.1 Johdanto
(38)
Turkin viranomaiset ovat ottaneet käyttöön tukijärjestelmän sellaisille yrityksille, jotka sijoittavat varoja tietyille aloille ja tietyille alueille, myös vesiviljelyalalle. Tämän järjestelmän tarkoituksena on
-
lisätä tuotantoa ja työllisyyttä,
-
kannustaa suuriin investointeihin, jotka edistävät kansainvälistä kilpailukykyä,
-
edistää suoria ulkomaisia investointeja,
-
tukea investointeja ympäristönsuojeluun sekä tutkimus- ja kehittämistoimiin jäljempänä esitettyjen Turkin eri kehityssuunnitelmien ja vuotuisten ohjelmien tavoitteiden mukaisesti.
3.2 Oikeusperusta
(39)
Seuraavat säännökset koskevat valtiontukea vesiviljelyalan investointeihin: valtiontukea investointeihin koskeva Turkin asetus nro 2012/3305, julkaistu 19 päivänä kesäkuuta 2012 Turkin virallisessa lehdessä nro 28328, ja valtiontukea investointeihin koskevan asetuksen täytäntöönpanoa koskeva tiedonanto nro 2012/1, julkaistu 20 päivänä kesäkuuta 2012 Turkin virallisessa lehdessä nro 28329.
3.3 Tutkimuksessa tehdyt havainnot
(40)
Vaikka Turkin asetus nro 2012/3305 on asianomainen tukijärjestelmä tutkimusajanjaksolla, vastaavia säännöksiä oli ollut voimassa vuodesta 2006 ja jopa aikaisemmin. Tämä seikka on merkityksellinen, koska käyttöomaisuuden hankintaan liittyviä tukia, kuten investointitukia, voidaan kohdentaa tutkimusajanjaksolle, vaikka ne oli myönnetty ennen tutkimusajanjaksoa.
(41)
Tutkimus vahvisti, että käytössä on erilaisia valtiontukijärjestelmiä. Vesiviljelyala kuuluu nimenomaisesti asetuksen nro 2012/3305 liitteessä 2/A olevaan luetteloon aloista, joille voidaan myöntää kannustimia, kuten vapautus arvonlisäverosta, vapautus tulleista, veronalennus, osarahoitusta investointeihin, tukea sosiaaliturvamaksuihin (työnantaja- ja työntekijämaksut), maankäyttöoikeuksia, korkotukea ja tuloveroon liittyvää tukea. Tuen määrä voi vaihdella asetuksessa nro 2012/3305 määritettyjen kuuden alueen taloudellisen kehityksen mukaan.
(42)
Vaikka tutkimuksessa vahvistettiin ”alueellisten investointiohjelmien” olemassaolo, yksikään otokseen kuuluneista yrityksistä ei hyötynyt kaikista järjestelmistä. Muutamat niistä hyötyivät arvonlisävero- ja tullivapautuksista, joita sovelletaan yhtäläisesti kaikkiin kuuteen Turkin alueeseen. Koska otokseen valitut yritykset kuitenkin ostivat koneita ja laitteita unionin yrityksiltä EU:n ja Turkin välisen tulliliiton puitteissa, tullia ei tarvinnut maksaa. Koska Turkki soveltaa arvonlisäverojärjestelmässään panos-tuotosmallia, tutkimusajanjaksolla saatu etu oli ainoastaan ajallinen hyöty kahden kuukauden ajalta, jonka kuluttua yritykset saivat veroviranomaisilta arvonlisäveropalautukset. Tosiasiallinen etu olisi liikepankille maksettavan koron määrä arvonlisäveron palauttamiseen saakka kestävältä ajalta. Tämä etu on vähäpätöinen, eikä sitä tarkasteltu enempää.
(43)
Yksi otokseen valittu yritys sai veronalennusta, koska se hankki koneita edellä mainitun valtiontukea investointeihin koskevan asetuksen puitteissa. Yleisesti sovellettavan 20 prosentin yritysverokannan sijaan se maksoi veroa ainoastaan 4 prosenttia.
(44)
Sama otokseen valittu yritys hyötyi myös sosiaaliturvamaksujen tukiohjelmasta. Investointikannustintodistuksen haltijana se sai tukea sosiaaliturvamaksuihin (työnantaja- ja työntekijämaksut). Kun yritys oli tehnyt investointinsa, sosiaaliturvalaitos vapautti sen minimipalkasta maksettavia määriä vastaavalla osuudella sen sosiaaliturvamaksuista (työnantaja- ja työntekijämaksuista) vastikään luotujen työpaikkojen osalta. Talousministeriö rahoitti järjestelmän.
3.4 Päätelmät
(45)
Valtiontuki investointeihin katsotaan alustavasti perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi tueksi, kun valtiontukea myönnetään verokannustimen muodossa eli kun julkisista veroista tai maksuista, jotka muuten olisi maksettava, luovutaan tai niitä ei kanneta.
(46)
Tuki on erityistä ja mahdollistaa tasoitustullin käyttöönoton, sillä tukea voi saada vain tietyillä erikseen luetelluilla talouden aloilla. Tuki on myös vain tietyillä aloilla toimivien tiettyjen yritysten saatavilla. Lisäksi tuki ei täytä perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan ei-erityisyyttä koskevia vaatimuksia, kun otetaan huomioon tiettyihin aloihin sovellettavien rajoitusten määrä ja laatu, etenkin rajoitusten, joilla joko rajataan tuki tietyntyyppisille yrityksille tai suljetaan tietyt alat kokonaan pois.
(47)
Vesiviljely nimetään nimenomaisesti asetuksen liitteessä 2A yhtenä niistä toiminnoista, joille voidaan myöntää tämäntyyppisiä verovapautuksia. Asetuksen liitteessä 4 luetellaan alat, jotka eivät voi hyötyä mistään tämän järjestelmän kannustimista.
(48)
Näin ollen edellä mainittujen tukien katsotaan perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti olevan viranomaisten myöntämää taloudellista tukea, jonka kautta annetaan etua tuen vastaanottajille.
3.5 Tuen määrän laskeminen
(49)
Yksi yritys sai etua edellä mainituista järjestelmistä. Yrityksen saama etu todettiin kuitenkin vähäpätöiseksi.
4. Suorat tuet kirjolohen tuottajille
4.1 Johdanto
(50)
Suorat tuet tuotettua kirjolohikiloa kohden ovat merkittävin tukijärjestelmä, josta tarkasteltavana oleva tuote hyötyy. Näitä tukia tarkistetaan vuosittain osana vuotuista maataloustukien tarkastelua.
4.2 Oikeusperusta
(51)
Seuraavat säännökset koskevat suoria tukia: maataloustukia vuonna 2013 koskeva 7 päivänä maaliskuuta 2013 päivätty Turkin asetus nro 2013/4463, julkaistu 8 päivänä huhtikuuta 2013 Turkin virallisessa lehdessä nro 28612 (sovelletaan takautuvasti 1 päivästä tammikuuta 2013).
4.3 Tutkimuksessa tehdyt havainnot
(52)
Tutkimuksessa vahvistui, että kirjolohen osalta on käytössä suoria tukia. Todettiin, että tutkimusajanjaksolla tuen määräksi oli asetettu 0,65 Turkin liiraa lohikiloa kohden 250 tonnin vuotuiseen tuotantomäärään saakka. Puolet tästä määrästä (0,325 Turkin liiraa /kg) myönnettiin 251-500 tonnin vuotuisille tuotantomäärille, ja 500 tonnia ylittäville tuotantomäärille tukia ei myönnetty. Tuki myönnettiin tarkasteltavana olevan tuotteen tuottajille, joilla oli elintarvikkeista, maataloudesta ja kotieläintuotannosta vastaavan ministeriön antama lisenssi.
(53)
Ennen kuin maksuja suoritetaan, tuottajien on oltava rekisteröityjä elintarvikkeista, maataloudesta ja kotieläintuotannosta vastaavan ministeriön vesiviljelyä koskevassa rekisteröintijärjestelmässä. Tuottajiin kohdistuu säännöllisesti ennalta ilmoittamattomia tarkastuskäyntejä.
(54)
Kolme neljästä otokseen valitusta yritysryhmästä sai tutkimusajanjaksolla suoria tukia, koska ne kasvattivat kirjolohta itse. Suurin ryhmä, Ternaeben, ei kuitenkaan kasvattanut kirjolohta vaan osti sitä (pääasiassa eläviä kirjolohia ja pakastettuja kokonaisia kaloja) etuyhteydettömiltä viljelijöiltä ja jalosti sitä. Tämän vuoksi se ei saanut suoria tukia. Tämän vuoksi heräsi kysymys siitä, koskiko suorista tuista saatu hyöty myös Ternaebeniä ja muita kolmea otokseen kuulunutta yritysryhmää, jotka viljelyn lisäksi myös ostivat jonkin verran kirjolohta jalostettavaksi etuyhteydettömiltä yrityksiltä.
(55)
Tässä yhteydessä komissio korostaa, että tarkasteltavana olevan tuotteen piiriin kuuluvat sekä suoraa tukea saava raaka-aine eli elävät kirjolohet että jatkojalostustuotteet (tuore, jäädytetty kokonainen kala, kalafileet, savustettu kirjolohi). Koska elävän kirjolohen tuotantoa tuetaan ja koska käytännöllisesti katsoen kaikki Turkin kirjolohen viljelijät hyötyvät tästä järjestelmästä, kaikki tarkasteltavana olevan tuotteen (eli elävän kirjolohen ja jatkojalostustuotteiden) tuottajat hyötyvät tästä suoran tuen järjestelmästä riippumatta siitä, viljelevätkö ne kirjolohta itse vai ostavatko ne sitä jatkojalostusta varten.
(56)
Tarkasteltavana olevan tuotteen tuottajille koitunut etu voidaan joka tapauksessa osoittaa. Tältä osin komissio vertasi kolmen otokseen valitun, kirjolohta itse viljelevän yrityksen viljelykustannuksia (mukaan lukien kohtuulliset myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto) hintaan, joka maksettiin hankittaessa eläviä tai jäähdytettyjä kaloja etuyhteydettömiltä toimittajilta. Komissio totesi, että kaikkien kolmen yrityksen kohdalla elävien tai jäähdytettyjen kalojen hankintahinta oli alempi kuin keskimääräiset viljelykustannukset.
(57)
Ternaeben-ryhmän osalta komissio vertasi kolmen muun otokseen valitun yrityksen keskimääräisiä viljelykustannuksia (mukaan lukien kohtuulliset myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto) siihen keskimääräiseen hankintahintaan, jonka Ternaeben maksoi jäähdytetyistä tai elävistä kaloista. Todettiin, että kolmen muun otokseen valitun yrityksen keskimääräiset viljelykustannukset olivat korkeammat kuin Ternaebenin maksama keskimääräinen hankintahinta. Sen maksaman keskimääräisen hankintahinnan todettiin vastaavan muiden otokseen valittujen yritysten maksamaa hintaa.
(58)
Sen vuoksi komissio katsoo, että otokseen valitut yritykset, myös siltä osin kuin ne olivat ostaneet kirjolohta etuyhteydettömiltä yrityksiltä, hyötyivät suoran tuen järjestelmästä.
(59)
Valituksen tekijä väitti, että kirjolohen luonnonmukaisesta tuotannosta ja poikasten kappaletuotannosta maksettiin lisätukea. Tutkimus vahvisti, että lisätukea maksettiin kirjolohen luonnonmukaisesta tuotannosta. Todettiin kuitenkin, että ainoastaan yksi turkkilainen yritys harjoitti kirjolohen luonnonmukaista tuotantoa, ja se meni äskettäin konkurssiin. Sen vuoksi tukea ei myönnetty tutkimusajanjakson aikana kirjolohen luonnonmukaiseen tuotantoon.
(60)
Lisäksi komissio katsoi, että erityistuki poikasten tuotantoon oli olemassa vuonna 2012 mutta siitä luovuttiin vuodesta 2013 alkaen, koska poikasten tuotantomäärä täytti jo markkinoiden tarpeet Turkissa.
4.4 Päätelmät
(61)
Tutkimuksessa tehtyjen havaintojen perusteella komissio on tullut alustavasti siihen johtopäätökseen, että edellä mainittu julkinen tuki on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua suoraa tukea, josta näin ollen koituu suoraa etua turkkilaisille kirjolohen tuottajille perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti. ”Etua” koituu, koska viranomaiset antavat suoraa rahoitusta (avustusta) ilman korkoa tai rojalteja. Tämäntyyppistä rahoitusta ei yleensä ole saatavilla markkinoilla.
(62)
Suorien tukien järjestelmä on erityinen ja mahdollistaa tasoitustullin käyttöönoton perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla, sillä mahdollisuus saada tukea on rajoitettu tiettyihin yrityksiin. Vesiviljelyä harjoittavat yritykset mainitaan nimenomaisesti, ja kirjolohi on selkeästi nimetty yhdeksi lajeista, jotka hyötyvät tästä tukijärjestelmästä. Tämä suora tuki on erityinen, sillä myöntävä viranomainen ja lainsäädäntö, jonka perusteella myöntävä viranomainen toimii, rajoittaa mahdollisuuden saada näitä avustuksia nimenomaisesti vesiviljelyalalla toimiviin yrityksiin.
4.5 Tuen määrän laskeminen
(63)
Kunkin yrityksen saama kokonaishyöty oli tutkimusajanjakson aikana omia viljeltyjä eläviä kaloja varten saadun suoran tuen keskimääräinen määrä ja Turkin viranomaisten myöntämän tuen keskimääräinen määrä laskettuna kaikkien myönnettyjen tukien pohjalta ja jaettuna Turkissa harjoitetun kirjolohen tuotannon kokonaismäärällä ostettujen elävien kalojen osalta.
(64)
Jäljempänä olevassa taulukossa esitetään näistä edellä mainituista avustuksista saadun edun alustavasti määritetty määrä; etuna pidetään asianomaisten yritysten tutkimusajanjaksolla saamaa summaa.
Suorat ja epäsuorat tuet
Yrityksen nimi
Tukimarginaali
GMS
7,0 %
Kilic
9,6 %
Özpekler
6,8 %
Ternaeben
9,5 %
5. Korkotukilainat
5.1 Johdanto
(65)
Tietyt julkiset ja yksityiset tahot antoivat edullisia lainoja vesiviljelyalalla toimiville yrityksille. Tärkeimmät tahot kuvataan jäljempänä.
(66)
Maatalouden luotto-osuuskunnat ovat yksityisoikeudellisia yhteisöjä, joita turkkilaiset maataloustuottajat (eli luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka harjoittavat maataloustuotantoa) ovat perustaneet yritystensä rahoitustarpeita varten.
(67)
Turkin tasavallan maatalouspankki (Türkiye Cumhurriyeti Ziraat Bankasi, jäljempänä ’Ziraat Bankasi’) on valtion omistama pankki ja julkinen elin, jonka osakkeet ovat kokonaisuudessaan valtionkassan omistuksessa. Ziraat Bankasi antaa jäljempänä johdanto-osan 70 kappaleessa esitetyn, myös tutkimusajanjaksoa koskevan julkisen ohjelman puitteissa edullisia lainoja vesiviljelyalalle edistääkseen maataloustuotantoa ja maatalousteollisuutta. Tätä varten ministerineuvosto vahvistaa vuosittain ohjelman keston, menettelyt ja periaatteet, ja valtiokonttori siirtää Ziraat Bankasille koron loppusumman, joka vastaa koronalennusta. Sen vuoksi katsotaan, että Ziraat Bankasille on annettu viranomaisten toimivaltaa, ja näin ollen sitä pidetään julkisena elimenä.
(68)
Pienten ja keskisuurten yritysten kehittämisorganisaatio (KOSGEB) on julkinen elin, jonka tavoitteena on lisätä pienten ja keskisuurten yritysten, jäljempänä ’pk-yritykset’, osuutta taloudellisessa ja sosiaalisessa kehityksessä tarjoamalla laadukkaita palveluja ja tukea pk-yritysten kilpailukyvyn kehittämiseen ja yrittäjyyskulttuurin levittämiseen. KOSGEB kuuluu tiede-, teollisuus- ja teknologiaministeriön alaisuuteen ja on osittain riippumaton.
(69)
Türk Eximbank, jäljempänä ’Eximbank’, perustettiin 21 päivänä elokuuta 1987 annetulla Turkin hallituksen asetuksella nro 87/11914, joka perustui lakiin nro 3332, ja se on täysin valtio-omisteinen pankki ja julkinen elin, joka toimii Turkin hallituksen tärkeimpänä vientikannustinvälineenä Turkin kestävän kehityksen mukaisessa vientistrategiassa. Hallitus on valtuuttanut Eximbankin tukemaan ulkomaankauppaa ja ulkomailla toimivia turkkilaisia yrittäjiä/investoijia turkkilaisten yritysten viennin kasvattamiseksi ja niiden kansainvälisen kilpailukyvyn vahvistamiseksi. Sen vuoksi katsotaan, että Eximbankille on annettu viranomaisten toimivaltaa, ja näin ollen sitä pidetään julkisena elimenä.
5.2 Oikeusperusta
(70)
Seuraavat säännökset koskevat korkotukilainoja: Ziraat Bankasin ja maatalouden luotto-osuuskuntien myöntämien matalakorkoisten investointilainojen ja yrityslainojen jatkamista vuonna 2013 koskeva 16 päivänä helmikuuta 2013 päivätty Turkin asetus nro 2013/4271, julkaistu Turkin virallisessa lehdessä nro 28561, pk-yrityksille nollakorolla annettavia lainoja koskeva Turkin asetus nro 2010/27612, julkaistu 15 päivänä kesäkuuta 2010 Turkin virallisessa lehdessä, ja Eximbankin, Turkin vientiluottopankin, myöntämiä vientiluottoja koskeva Turkin laki nro 3332, julkaistu 31 päivänä maaliskuuta 1987 Turkin virallisessa lehdessä nro 19417 (bis).
5.3 Tutkimuksessa tehdyt havainnot
(71)
Eximbankin ja KOSGEBin myöntämiä edullisia lainoja tutkittiin niiden väitteiden perusteella, jotka oli esitetty korkotuettuja lainoja koskevassa valituksessa. Tutkimuksessa vahvistui matalakorkoisten lainojen olemassaolo. Yhdenkään otokseen kuuluneen vientiä harjoittavan tuottajan ei kuitenkaan todettu saaneen maatalouden luotto-osuuskuntien myöntämiä lainoja.
(72)
Komissio havaitsi, että yksi otokseen valittu yritys sai Ziraat Bankasilta neljä edullista lainaa Turkin asetuksen nro 4271/2013 nojalla tutkimusajanjakson aikana. Vesiviljelyalan lainojen osalta Ziraat Bankasi myönsi koneiden ja laitteiden hankintaa koskevia investointilainoja, ja lisäksi pankki myönsi käyttöpääomalainoja toimintakustannusten rahoittamiseksi.
(73)
Ziraat Bankasin myöntämien edullisten lainojen lisäksi yksi otokseen valittu yritys sai nollakorkolainan asetuksen nro 2010/27612 nojalla; asetuksen perusteella KOSGEB hallinnoi pk-yritysten eri tukiohjelmia. Vesiviljelyalalla toimivat pk-yritykset ovat myös oikeutettuja käyttämään hyödyksi näitä tukiohjelmia.
(74)
Tutkimuksessa kävi myös ilmi, että eräs otokseen valituista yrityksistä sai kaksi ja eräs toinen kuusi matalakorkoista lainaa Eximbankilta. Eximbankin edustajat vahvistivat Turkin viranomaisten kanssa tehdyn tarkastuskäynnin aikana, että Eximbank myöntää turkkilaisille viejille lainoja yleisiä markkinaehtoja edullisemmin ehdoin.
5.4 Päätelmät
(75)
Edellä mainittujen matalakorkoisten lainojen katsotaan alustavasti olevan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tukea.
(76)
Tutkimuksessa tehtyjen havaintojen perusteella komissio on tullut siihen johtopäätökseen, että tuen vastaanottajalle on annettu etua vesiviljelytuotantoa varten otettujen lainojen koronalennuksen muodossa. Järjestelmä, eli valtion tukemat lainat, antaa lainojen vastaanottajalle etua, sillä tällaiset lainat myönnetään taloudellisin ehdoin, jotka eivät vastaa vastaavanpituisten lainojen markkinaehtoja. Ne myönnetään alle markkinakorkojen.
(77)
Nämä järjestelmät ovat erityisiä perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla, sillä tuen myöntävä viranomainen tai lainsäädäntö, jonka perusteella myöntävä viranomainen toimii, rajoittaa mahdollisuuden saada tukea nimenomaisesti tiettyihin yrityksiin.
(78)
Kaikki edellä mainitut lainat on sen vuoksi katsottava tasoitustullin käyttöönoton mahdollistaviksi tuiksi, joista koituu etua ja jotka ovat erityisiä perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
5.5 Tuen määrän laskeminen
(79)
Perusasetuksen 6 artiklan b alakohdan mukaan edullisista lainoista koitunut etu laskettiin alustavasti lainoista maksettujen korkojen määrän ja vastaavasta kaupallisesta lainasta, jonka yritykset voisivat saada markkinoilta, maksettavien korkojen määrän erotuksena. Komissio käytti vertailukohtana turkkilaisten lainojen painotettua keskikorkoa tutkimusajanjaksolla käyttäen Bloombergin elektronista kaupankäyntijärjestelmää (WAIRCOMM Index).
(80)
Tutkimusajanjaksolla koitunut etu laskettiin tutkimusajanjaksolla tosiasiallisesti maksetun koron ja viitearvon mukaisen koron välisenä erotuksena.
(81)
Otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille tällä menetelmällä lasketut tukimarginaalit ovat seuraavat:
Edulliset lainat
Yrityksen nimi
Tukimarginaali
Kilic
0,1 %
Özpekler
0,3 %
6. Maatalouden vakuutuspooli ja vakuutusmaksutuet
6.1 Johdanto
(82)
Maatalouteen liittyvässä vakuutuslainsäädännössä ja maatalouden vakuutuspoolin täytäntöönpanoperiaatteita koskevassa asetuksessa esitetään hallituksen tavoite tarjota vakuutusturvaa kirjolohen tuottajien kaikkien kalakantaan ja kalan pyyntiin/nostoon liittyvien tappioiden varalta, joiden syynä voivat olla useat mahdolliset sairaudet, luonnonmullistukset, onnettomuudet jne.
(83)
Maatalouden vakuutuspoolin piiriin kuuluvat seuraavat vakuutustyypit: i) satovakuutus, ii) kasvihuonevakuutus, iii) suurkarjavakuutus, iv) pienkarjavakuutus, v) siipikarjavakuutus ja vi) vesiviljelyvakuutus.
6.2 Oikeusperusta
(84)
Tämän ohjelman oikeusperustan muodostavat maatalouden vakuutuslaki nro 5363 sekä maatalouden vakuutuspoolin piiriin kuuluvia riskejä, tuotteita ja alueita ja vakuutusmaksutukia koskeva 23 päivänä tammikuuta 2013 päivätty Turkin asetus nro 2012/4138, julkaistu Turkin virallisessa lehdessä nro 28537.
6.3 Tutkimuksessa tehdyt havainnot
(85)
Tutkimuksessa vahvistui tämän tukijärjestelmän olemassaolo. Maatalouden vakuutuslain nro 5363 12 ja 13 artiklan sekä maatalouden vakuutuspoolin piiriin kuuluvia riskejä, tuotteita ja alueita ja vakuutusmaksutukia koskevan asetuksen nro 2012/4138, jäljempänä ’asetus nro 2012/4138’, mukaan vesiviljelytuotteiden tuottajat voivat saada tukea valtion vakuutusmaksutuesta asetuksen nro 2012/4138 1/6 artiklan mukaisesti.
(86)
Maatalouden vakuutuspoolin piiriin haluavan yrityksen on toimitettava suunnitelma toivomastaan vakuutuksesta. Tämän jälkeen maatalouden vakuutuspooli tekee yritystä koskevan riskinarvioinnin ja tarjoaa sille vakuutussopimusta, jossa ilmoitetaan myös maksettava vakuutusmaksu. Jos maatalousalalla toimiva yritys hyväksyy tarjouksen, valtio maksaa puolet vakuutusmaksusta.
(87)
Komissio havaitsi, että turkkilaiset viljelijät eivät yleensä vakuuta tuotteitaan. Vain yksi otokseen kuulunut yritys hyödynsi valtion vakuutusmaksujen tukiohjelmaa tutkimusajanjaksolla kolmen kuukauden ajan. Tämän jälkeen se siirtyi käyttämään yksityistä vakuutusyhtiötä.
6.4 Päätelmät
(88)
Käytännössä tällä järjestelmällä saadaan etua vesiviljelyeläinten vakuutuksesta aiheutuvien kustannusten alennuksen muodossa. Tämä järjestelmä muodostaa perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitetun tuen viranomaisten kirjolohen tuottajille antaman suoran avustuksen muodossa sekä perusasetuksessa tarkoitetun ”taloudellisen tuen”, sillä tuen vastaanottaja hyötyy edullisesta vakuutusmaksusta, joka on paljon alhaisempi kuin markkinoilla saatavilla olevien vakuutusten maksut samanlaisten riskien kattamiseksi. Tämän järjestelmän kautta annetaan etua perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Etu on yhtä suuri kuin kaupallisen vakuutussopimuksen yhteydessä maksettavien vakuutusmaksujen ja tuettujen vakuutusmaksujen välinen erotus.
(89)
Tämä tuki on erityinen, sillä myöntävä viranomainen ja lainsäädäntö, jonka perusteella myöntävä viranomainen toimii, rajoittavat mahdollisuuden saada tämä avustus nimenomaisesti vesiviljelyalalla toimiviin yrityksiin ja vieläpä nimenomaisesti ottavat kohteeksi vesiviljelyalan tuottajille aiheutuvia riskejä.
6.5 Tuen määrän laskeminen
(90)
Yksi yritys sai etua tästä järjestelmästä. Yrityksen saama etu todettiin kuitenkin vähäpätöiseksi.
6.6 Tuet konsultointia varten
(91)
Tämän järjestelmän tarkoituksena on tarjota vesiviljelyalan tuottajille tarvittavat tiedot ja taidot, jotta ne pystyvät nykyaikaistamaan ja lisäämään tuotantoa sekä toimimaan entistä tehokkaammin. Yhdenkään otokseen kuuluneen vientiä harjoittavan tuottajan ei todettu hyödyntäneen tätä järjestelmää tutkimusajanjakson aikana.
6.7 Tuet kalastusalusten polttoainetta ja käytöstä poistamista varten
(92)
Nämä tuet liittyvät polttoaineen ostoon kalastusaluksille tai kalastusalusten poistamiseen käytöstä. Nämä tukimaksut hyödyttävät erityisesti kalastustoimintaa. Yhdenkään otokseen kuuluneen vientiä harjoittavan tuottajan ei todettu saaneen näitä tukia tutkimusajanjakson aikana.
6.8 Tukea koskevat päätelmät
(93)
Komissio laski tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrät perusasetuksen säännösten mukaisesti tutkimuksen kohteena olevien yritysten osalta järjestelmäkohtaisesti ja laski nämä luvut yhteen laskeakseen kunkin ryhmän kokonaistuen määrän tutkimusajanjaksolla.
(94)
Jäljempänä esitettyjen kokonaistukimarginaalien laskemiseksi komissio laski ensin tuen prosenttiosuuden eli tuen määrän suhteessa yrityksen kokonaisliikevaihtoon. Tätä prosenttiosuutta käytettiin sitten laskettaessa tukea suhteutettuna tarkasteltavana olevan tuotteen vientiin unioniin tutkimusajanjaksolla.
(95)
Tämän jälkeen laskettiin unioniin viedyn tarkasteltavana olevan tuotteen tuen määrä kokonaisen kalan vastinarvoa kohti tutkimusajanjaksolla, ja jäljempänä olevat marginaalit laskettiin prosentteina saman viennin CIF-arvosta kokonaisen kalan vastinarvoa kohti.
(96)
Yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille, jotka eivät kuuluneet otokseen, komissio laski painotetun keskimääräisen tukimarginaalin. Näin ollen tämä marginaali määritettiin otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien marginaalien perusteella.
(97)
Kaikkien muiden vientiä harjoittavien tuottajien tukimarginaalin komissio määritti käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti. Tätä varten komissio määritti vientiä harjoittavien tuottajien yhteistyössä toimimisen asteen. Yhteistyössä toimimisen aste on yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien unioniin suuntautuneen viennin määrä ilmaistuna osuutena asianomaisen maan unioniin suuntautuneen viennin kokonaismäärästä, sellaisena kuin se ilmoitetaan Eurostatin tuontitilastoissa.
(98)
Yhteistyössä toimimisen aste on tässä tapauksessa korkea, koska yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien viennin osuus oli yli 80 prosenttia kokonaisviennistä unioniin tutkimusajanjaksolla. Tämän perusteella komissio päätti asettaa jäännöstukimarginaalin sen otokseen valitun yrityksen tasolle, jonka tukimarginaali oli korkein.
Yrityksen nimi
Tukimarginaali
GMS
7,0 %
Kilic
9,7 %
Özpekler
7,1 %
Ternaeben
9,5 %
Otoksen painotettu keskiarvo
8,2 %
Koko maata koskeva tukimarginaali
9,7 %
D. VAHINKO
1. Unionin tuotannonalan ja unionin tuotannon määritelmä
(99)
Samankaltaista tuotetta valmisti tutkimusajanjaksolla yli 700 unionin tuottajaa. Nämä tuottajat muodostavat perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ’unionin tuotannonalan’.
(100)
Unionin kokonaistuotannon arvioitiin olevan tutkimusajanjakson aikana noin 170 miljoonaa kilogrammaa ”kokonaisen kalan vastinarvona” (WFE) niiden tietojen perusteella, jotka saatiin kansallisten ja eurooppalaisten tuottajien järjestöiltä ja yksittäisiltä yrityksiltä. Kuten johdanto-osan 10 kappaleessa todettiin, otokseen valittiin yhdeksän unionin tuottajaa, joiden osuus samankaltaisen tuotteen kokonaistuotannosta unionissa oli yli 12 prosenttia.
2. Unionin kulutus
(101)
Vahvistaessaan unionin kulutuksen komissio käytti perusteena unionin tuottajien myynnin arvioitua kokonaismäärää ja Eurostatin tietojen mukaista tuonnin kokonaismäärää.
(102)
Unionin tuottajien myynnin kokonaismäärä arvioitiin jäljempänä johdanto-osan 130 kappaleessa esitetyllä tavalla.
(103)
Siltä osin kuin on kyse tuontimäärästä, Eurostatin tiedot ilmaistaan kuuden eri CN-koodin (elävät, tuoreet, jäähdytetyt, jäädytetyt ja/tai savustetut kalat kokonaisina ja/tai perattuina tai fileinä) osalta nettopainona. Nettopainot muunnettiin WFE:ksi vertailua varten jakamalla Eurostatin tietojen mukainen tuontimäärä jäljempänä esitetyillä muuntokertoimilla. Nämä muuntokertoimet esitettiin valituksessa, ja niitä käytetään yleisesti kyseisellä tuotannonalalla.
Taulukko 1
Muuntokertoimet
Tuotteen tarjontamuoto
Kerroin
Elävät
1,00
Tuoreet/jäähdytetyt/jäädytetyt (peratut)
0,85
Fileinä: tuoreet/jäähdytetyt/jäädytetyt
0,47
Fileinä: savustetut
0,40
(104)
Asianomaiset CN-koodit kattavat myös muita kalalajeja, jotka eivät kuulu tämän tutkimuksen piiriin, kuten taimen (Salmo trutta), punakurkkulohi (Oncorhynchus clarki), kultalohi (Oncorhynchus aguabonita) ja gilalohi (Oncorhynchus gilae). Tutkimuksessa kuitenkin todettiin, että Turkissa ei tuotettu muita lajeja kuin tarkasteltavana olevaa tuotetta, tai niitä tuotettiin vain hyvin vähäisiä määriä. Tämä perustui Turkin tuotannonalan Euroopan vesiviljelyalan tuottajien järjestölle, jäljempänä ’FEAP’, ilmoittamiin tietoihin ja muihin julkisiin tietolähteisiin (8), joiden tietoja verrattiin mahdollisuuksien mukaan asiaankuuluviin Turkin virallisiin tilastoihin. Tällä perusteella tultiin siihen johtopäätökseen, että Eurostatin tilastoista saatiin riittävän luotettavia ja täydellisiä tuontia koskevia tietoja.
(105)
Unionin kulutus, kuten todettiin, pysyi vakaana vuodesta 2010 vuoteen 2011, minkä jälkeen se väheni 5 prosenttia vuosien 2011 ja 2012 välillä ja putosi vielä 7 prosenttia vuoden 2012 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Kaiken kaikkiaan kulutus väheni tarkastelujaksolla 12 prosenttia.
Taulukko 2
Unionin kulutus (kg WFE)
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Unionin kulutus yhteensä
183 399 382
183 932 215
173 599 493
162 108 475
Indeksi
100
100
95
88
Lähde: FEAP, Eurostat
3. Tuonti asianomaisesta maasta
3.1 Asianomaisesta maasta tulevan tuonnin määrä ja markkinaosuus
(106)
Kuten johdanto-osan 103 kappaleessa todetaan, komissio määritti tuonnin määrän Eurostatin tietojen perusteella ilmaistuna kilogrammoina kokonaisen kalan vastinarvona (WFE). Tuonnin markkinaosuus määritettiin Turkista tulevan tuonnin määrän ja unionin kokonaiskulutuksen perusteella.
(107)
Tuonti asianomaisesta maasta unioniin kehittyi seuraavasti:
Taulukko 3
Tuontimäärä (kg WFE) ja markkinaosuus
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Turkista tulevan tuonnin määrä (kg WFE)
15 664 502
21 510 620
22 113 656
27 008 376
Indeksi
100
137
141
172
Markkinaosuus
9 %
12 %
13 %
17 %
Indeksi
100
137
149
195
Lähde: Eurostat
(108)
Kulutuksen laskusta huolimatta tarkasteltavana olevan tuotteen tuontimäärät unioniin kasvoivat tasaisesti tarkastelujakson aikana, yhteensä 72 prosenttia. Tämä johti siihen, että vastaava markkinaosuus kasvoi vuoden 2010 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 9 prosentista 17 prosenttiin: kasvu oli 8 prosenttiyksikköä tai 95 prosenttia tarkastelujakson aikana.
3.2 Asianomaisesta maasta tulevan tuonnin hinnat ja hinnan alittavuus
(109)
Komissio määritti tuonnin keskihinnat Eurostatin tietojen perusteella jakamalla Turkista tulevan tuonnin kokonaismäärän ilmaistuna kilogrammoina WFE kyseisen tuonnin kokonaisarvolla. Tuonnin hinnan alittavuus määritettiin otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien tietojen perusteella.
(110)
Asianomaisesta maasta unioniin tulevan tuonnin keskimääräiset hinnat kehittyivät seuraavasti:
Taulukko 4
Tuontihinnat (euroa/ kg WFE)
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Turkki
2,63
2,78
2,83
2,75
Indeksi
100
106
108
105
Lähde: Eurostat
(111)
Tarkasteltavana olevan tuotteen keskimääräinen tuontihinta nousi 8 prosenttia vuosien 2010 ja 2012 välisenä aikana ja laski sen jälkeen 3 prosenttia vuoden 2012 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Kaiken kaikkiaan keskimääräinen tuontihinta kohosi 5 prosenttia tarkastelujakson aikana.
(112)
Komissio määritti hinnan alittavuuden tutkimusajanjakson aikana vertaamalla seuraavia: a) otokseen valittujen unionin tuottajien unionin markkinoilla etuyhteydettömiltä asiakkailta veloittamat tuotelajikohtaiset painotetut keskimääräiset myyntihinnat, jotka oli oikaistu noudettuna lähettäjältä -tasolle, ja b) vastaavat otokseen valituilta vientiä harjoittavilta tuottajilta tulevassa tuonnissa ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta unionin markkinoilla veloitetut tuotelajikohtaiset painotetut keskimääräiset hinnat, jotka oli määritetty CIF-tasolla.
(113)
Hintoja, jotka oikaistiin tarvittaessa ja joista oli vähennetty alennukset ja hyvitykset, vertailtiin tuotelajeittain samassa kaupan portaassa tapahtuneiden liiketoimien osalta. Vertailun tulos ilmaistiin prosentteina otokseen valittujen unionin tuottajien liikevaihdosta tutkimusajanjakson aikana. Tulos osoitti asianomaisesta maasta unionin markkinoille tulevan tuonnin painotetun keskimääräisen hinnan alittavuuden marginaalin vaihtelevan 5 prosentin ja 18 prosentin välillä.
(114)
Yksi otokseen valittu vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission olisi otettava asianmukaisesti huomioon mahdolliset erot kaupan portaassa. Tutkimuksessa kävi kuitenkin ilmi, ettei otokseen valittujen unionin tuottajien ja otokseen valittujen turkkilaisten vientiä harjoittavien tuottajien välillä ollut eroja kaupan portaassa. Tämä väite olisi näin ollen hylättävä.
(115)
Egeanmeren viejien järjestö (joka edustaa turkkilaisia viejiä) ja yksi vientiä harjoittava tuottaja väittivät, että unionin tuotannonala on keskittynyt tuottamaan pääasiassa luonnonmukaista ja vaaleanpunaista kirjolohta, joilla on merkittävästi korkeampi hinta kuin Turkista viedyillä kirjolohilla. Ne väittivät, etteivät hinnat tästä syystä olleet vertailukelpoisia. Kuten edellä johdanto-osan 113 kappaleessa selostetaan, hintoja, jotka oikaistiin tarvittaessa, vertailtiin kuitenkin tuotelajeittain samassa kaupan portaassa tapahtuneiden liiketoimien osalta. Tämän seurauksena mahdolliset hintaerot, jotka johtuvat eri tuotelajeista, on otettu asianmukaisesti huomioon.
(116)
Egeanmeren viejien järjestö väitti myös, että unionin tuotannonala käytti eri tuotantoprosesseja, joiden vuoksi tuotteen ulkonäkö ja aistinvaraiset ominaisuudet sekä myyntiaika olivat erilaisia. Väitettiin, että myös unionin tuotannonalan tuottaman kirjolohen painon vaihteluväli oli erilainen verrattuna Turkissa tuotettuun kirjoloheen. Kaikilla näillä tekijöillä väitettiin olevan vaikutusta hintojen vertailuun, minkä vuoksi ne olisi otettava huomioon. Näiden väitteiden tueksi ei kuitenkaan esitetty mitään näyttöä, eikä tutkimuksen aikana saatu näyttökään tukenut näitä väitteitä. Kuten johdanto-osan 113 kappaleessa selostetaan, hintoja, jotka oikaistiin tarvittaessa, vertailtiin tuotelajeittain samassa kaupan portaassa tapahtuneiden liiketoimien osalta. Mahdolliset erot, jotka johtuvat eri tuotelajeista, on näin ollen otettu asianmukaisesti huomioon.
(117)
Sen vuoksi hintavertailuja koskevat väitteet olisi hylättävä.
4. Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne
4.1 Yleisiä huomioita
(118)
Tutkittaessa tuetun tuonnin vaikutusta unionin tuotannonalaan arvioitiin perusasetuksen 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti kaikki taloudelliset indikaattorit, jotka vaikuttivat unionin tuotannonalan tilanteeseen tarkastelujaksolla.
(119)
Kuten 10 kappaleessa mainitaan, unionin tuotannonalan mahdollisesti kärsimän vahingon määrittämiseen käytettiin otantamenetelmää.
(120)
Vahingon määrittämistä varten komissio erotti toisistaan makro- ja mikrotaloudelliset vahinkoindikaattorit. Komissio arvioi makrotaloudelliset indikaattorit valitukseen sisältyvien tietojen sekä FEAP:n ja Eurostatin tietojen perusteella. Tiedot koskivat kaikkia unionin tuottajia. Mikrotaloudelliset indikaattorit komissio arvioi otokseen valittujen unionin tuottajien kyselyvastauksissa olevien tietojen perusteella. Tiedot koskivat otokseen valittuja unionin tuottajia. Molempien tietojen todettiin edustavan unionin tuotannonalan taloudellista tilannetta.
(121)
Makrotaloudellisia indikaattoreita ovat seuraavat: tuotanto, tuotantokapasiteetti, kapasiteetin käyttöaste, myyntimäärä, markkinaosuus, kasvu, työllisyys, tuottavuus ja tukimarginaalin suuruus.
(122)
Mikrotaloudellisia indikaattoreita ovat seuraavat: keskimääräiset yksikköhinnat, yksikkökustannukset, työvoimakustannukset, varastot, kannattavuus, kassavirta, investoinnit, sijoitetun pääoman tuotto ja pääoman saanti.
4.2 Makrotaloudelliset indikaattorit
4.2.1 Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(123)
Tiedot unionin tuotannonalan tuotantomäärästä on saatu FEAP:ltä ja valituksen tekijältä. FEAP:n tiedot kerätään tilahintoina, ja ne koskevat kussakin jäsenvaltiossa nostettuja eläviä kaloja. Koska FEAP:n tiedot kattoivat vain osan tutkimusajanjaksosta, niitä täydennettiin valituksen tekijän esittämien arvioiden perusteella. Koska FEAP:n tiedot kerätään tilahintoina ja koskevat nostettuja eläviä kaloja ja koska on tarpeen välttää määrien laskemista kahteen kertaan, EU:n elävien kalojen tuotantoon lisättiin kaikista lähteistä tulevan jatkojalostukseen tarkoitetun tuonnin osuus (noin 20 prosenttia kaikista tuontimääristä, lukuun ottamatta ”savustettua”, otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien kyselylomakkeissa ilmoittamien tietojen perusteella).
(124)
Tällä perusteella unionin tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste yhteensä kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 5
Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Tuotantomäärä (kg WFE)
168 291 314
161 896 836
151 960 522
136 950 842
Indeksi
100
96
90
81
Tuotantokapasiteetti (kg WFE)
220 309 323
215 689 275
209 607 237
183 616 771
Indeksi
100
98
95
83
Kapasiteetin käyttöaste
76 %
75 %
72 %
75 %
Indeksi
100
98
95
98
Lähde: valitus, FEAP, otokseen valittujen unionin tuottajien ja otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien tiedot, Eurostat
(125)
Tuotanto väheni tarkastelujaksolla joka vuosi. Tutkimusajanjakson aikana tuotanto väheni 19 prosenttia vuoteen 2010 verrattuna. Tämä vähennys oli tuntuvampi kuin kulutuksen vähentyminen tarkastelujakson aikana.
(126)
Tuotantokapasiteetti arvioitiin jakamalla tuotantomäärä otokseen valittujen unionin tuottajien kapasiteetin käyttöasteella.
(127)
Unionin tuotannonalan tuotantokapasiteetti laski 17 prosenttia tarkastelujakson aikana. Tutkimuksessa tehdyt havainnot viittaavat siihen, että muutamat unionin tuottajat ovat sulkeneet tuotantolaitoksensa tarkastelujakson aikana, minkä seurauksena unionin kokonaistuotantokapasiteetti on supistunut.
(128)
Unionin tuottajien kapasiteetin käyttöaste oli noin 75 prosenttia tarkastelujaksolla ja laski yhden prosenttiyksikön vuoden 2010 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana.
4.2.2 Myyntimäärä ja markkinaosuus
(129)
Unionin tuotannonalan myyntimäärä ja markkinaosuus kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 6
Myyntimäärä ja markkinaosuus
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Myyntimäärä unionin markkinoilla (kg WFE)
163 321 913
156 440 124
146 677 898
130 729 993
Indeksi
100
96
90
80
Markkinaosuus
89 %
85 %
84 %
81 %
Indeksi
100
96
95
91
Lähde: valitus, FEAP, otokseen valittujen unionin tuottajien tiedot, Eurostat
(130)
Unionin tuotannonalan myyntimäärä määritettiin johdanto-osan 123 kappaleessa kuvatun kokonaistuotantomäärän perusteella vähentämällä siitä unionin tuotannonalan vientimyynti.
(131)
Vientimyynnin määrä perustui Eurostatin tietoihin, jotka oli muunnettu muotoon kg WFE. Muita asianomaisiin CN-koodeihin mahdollisesti kuuluvia lohilajeja pidettiin merkityksettöminä, sillä niitä ei tuotettu unionissa tai tuotettiin vain hyvin pieniä määriä. Sen vuoksi katsottiin, että Eurostat toimitti riittävän luotettavaa tietoa kirjolohen viennistä tarkastelujaksolla.
(132)
Tietojen mukaan unionin tuotannonalan myyntimäärä laski jatkuvasti vuoden 2010 ja tutkimusajanjakson välillä ja kaiken kaikkiaan 20 prosenttia koko tarkastelujakson aikana. Tämä negatiivinen kehityssuuntaus on ollut voimakkaampi kuin johdanto-osan 105 kappaleessa kuvattu, samana ajanjaksona tapahtunut kokonaiskulutuksen lasku.
(133)
Tämän seurauksena myös unionin tuotannonalan markkinaosuus pieneni koko tarkastelujakson ajan ja putosi kokonaisuudessaan 8 prosenttiyksikköä saman ajanjakson aikana. Samaan aikaan tuonti Turkista kasvoi 72 prosenttia ja vastaava markkinaosuus edellä johdanto-osan 108 kappaleessa kuvatulla tavalla 8 prosenttiyksikköä, mikä vastasi unionin tuotannonalan markkinaosuuden menetystä.
4.2.3 Kasvu
(134)
Unionin kulutus laski vuodesta 2011 tutkimusajanjakson päättymiseen asti. Vaikka kysyntä unionin markkinoilla laski, Turkista tuleva tuonti lähes kaksinkertaistui, ja sen markkinaosuus oli tämän johdosta kasvussa tarkastelujaksolla. Näin ollen unionin tuotannonala menetti markkinaosuuttaan, kun taas asianomainen tuonti onnistui kasvattamaan omaa markkinaosuuttaan supistuvilla unionin markkinoilla. Samaan aikaan unionin tuotannonalan tuotantomäärä väheni enemmän kuin sen markkinat supistuivat, kun taas Turkista tulevan tuonnin määrä kasvoi sekä absoluuttisesti että suhteellisesti ilmaistuna.
4.2.4 Työllisyys ja tuottavuus
(135)
Työllisyys ja tuottavuus kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 7
Työllisyys ja tuottavuus
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Työntekijöiden lukumäärä
3 692
3 413
3 144
2 862
Indeksi
100
92
85
78
Tuottavuus (kg WFE /työntekijä)
45 578
47 431
48 332
47 847
Indeksi
100
104
106
105
Lähde: valitus, FEAP, otokseen valittujen unionin tuottajien tiedot
(136)
Unionin tuotannonalan työllisyyden arvioinnissa käytettiin perustana kokonaistuotantomäärää, joka jaettiin otokseen valittujen unionin tuottajien tuottavuudella. Koska tuotantomäärä väheni (taulukko 5), unionin tuotannonalan työllisyysaste laski 22 prosenttia tarkastelujakson aikana.
(137)
Työllisyys laski nopeammin kuin tuotantomäärä, minkä vuoksi arvioitu tuottavuus työntekijää kohti (mitattuna tuotoksena kg WFE työntekijää kohti) nousi 5 prosenttia tarkastelujaksolla.
4.2.5 Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien merkittävyys ja toipuminen aiemmasta tuetusta tuonnista tai polkumyyntituonnista
(138)
Kaikki tukimarginaalit ovat merkittävästi vähimmäistasoa korkeammat. Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien merkittävyyden vaikutuksesta unionin tuotannonalaan voidaan todeta, että vaikutusta ei voida pitää vähäpätöisenä, kun otetaan huomioon Turkista tulevan tuonnin määrä ja hinnat.
(139)
Koska kyseessä on ensimmäinen tarkasteltavana olevaa tuotetta koskeva tukien vastainen tutkimus, käytössä ei ole tietoja, joiden perusteella voitaisiin arvioida mahdollisen aiemman tuetun tuonnin tai polkumyynnin vaikutuksia.
4.3 Mikrotaloudelliset indikaattorit
4.3.1 Hinnat ja niihin vaikuttavat tekijät
(140)
Otokseen valittujen unionin tuottajien painotetut keskimääräiset yksikkömyyntihinnat etuyhteydettömille asiakkaille unionissa kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 8
Myyntihinnat unionissa
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Keskimääräinen yksikkömyyntihinta etuyhteydettömille asiakkaille (euroa/kg WFE)
2,76
2,91
2,89
2,95
Indeksi
100
105
105
107
Tuotannon yksikkökustannukset (euroa/kg WFE)
2,73
2,84
2,89
2,98
Indeksi
100
104
106
109
Lähde: otokseen valittujen unionin tuottajien tiedot
(141)
Otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset yksikkömyyntihinnat nousivat ensin vuoden 2010 hinnasta eli 2,76 eurosta/ kg WFE hintaan 2,91 euroa vuonna 2011, minkä jälkeen ne laskivat 2,89 euroon vuonna 2012 ja nousivat sitten 2,95 euroon tutkimusajanjaksolla. Kaiken kaikkiaan otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräinen myyntihinta nousi 7 prosenttia tarkastelujakson aikana. Tämä nousu ei kuitenkaan riittänyt kattamaan saman ajanjakson aikana tapahtunutta tuotantokustannusten 9 prosentin nousua. Tämän seurauksena keskimääräinen yksikkökohtainen nettomyyntihinta jäi yksikkökohtaisia tuotantokustannuksia pienemmäksi tutkimusajanjakson aikana.
(142)
Otokseen valittujen unionin tuottajien tuotantokustannukset nousivat vuodesta 2010, jolloin kustannukset olivat 2,73 euroa/ kg WFE, vuoteen 2011, jolloin ne olivat 2,84 euroa. Vuonna 2012 oli havaittavissa maltillisempi nousu 2,89 euroon. Suurempi nousu 2,98 euroon tapahtui tutkimusajanjaksolla, kun tuotantokustannukset ylittivät keskimääräiset yksikkömyyntihinnat, jolloin unionin tuotannosta tuli yleisesti kannattamatonta. Merkittävimmän osan tuotantokustannuksista muodostavat rehukustannukset (kalajauho ja kalaöljy) sekä energiakustannukset ja mätimunien tai poikasten hankintakustannukset, jotka nousivat tarkastelujakson aikana ja vaikuttivat näin ollen keskimääräisten tuotantokustannusten nousuun.
4.3.2 Työvoimakustannukset
(143)
Otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset työvoimakustannukset kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 9
Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti (euroa)
26 585
26 958
28 276
27 757
Indeksi
100
101
106
104
Lähde: otokseen valittujen unionin tuottajien tiedot
(144)
Vuoden 2010 ja tutkimusajanjakson välillä otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti kasvoivat 4 prosenttia. Tämä kokonaiskasvu tarkastelujaksolla on suhteellisen pientä ja joka tapauksessa pienempää kuin työvoimakustannusten yleinen nousu (7,5 %) (9) ja inflaatiovauhti (9,6 %) (10) unionissa saman ajanjakson aikana.
4.3.3 Varastot
(145)
Kirjolohi on herkästi pilaantuva tuote, jonka myyntiaika on, ellei sitä ole jäädytetty, alle kaksi viikkoa. Koska otokseen valitut unionin tuottajat eivät pidä kirjolohta varastossa noston jälkeen eivätkä merkittävissä määrin jäädytä tuotteitaan, varastomääriä ei pidetä merkittävänä vahingon indikaattorina tässä tutkimuksessa.
4.3.4 Kannattavuus, kassavirta, investoinnit, sijoitetun pääoman tuotto ja pääoman saanti
(146)
Otokseen valittujen unionin tuottajien kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja sijoitetun pääoman tuotto kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 10
Kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja sijoitetun pääoman tuotto
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Riippumattomille asiakkaille unionissa tapahtuneen myynnin kannattavuus (% liikevaihdosta)
1,1 %
2,5 %
- 0,1 %
- 0,8 %
Indeksi
100
230
- 13
- 88
Kassavirta (tuhatta euroa)
- 1 242
2 828
1 715
- 5 210
Indeksi
100
428
338
- 220
Investoinnit (tuhatta euroa)
3 952
4 158
4 371
10 265
Indeksi
100
105
111
260
Sijoitetun pääoman tuotto
1,8 %
4,3 %
- 0,2 %
- 1,3 %
Indeksi
100
238
- 13
- 74
Lähde: otokseen valittujen unionin tuottajien tiedot
(147)
Komissio määritti otokseen valittujen unionin tuottajien kannattavuuden ilmaisemalla samankaltaisen tuotteen myynnistä etuyhteydettömille asiakkaille unionissa saadun nettovoiton ennen veroja prosentteina tämän myynnin liikevaihdosta. Vuosina 2010 ja 2011 kannattavuus parani hieman mutta pysyi alhaisella tasolla, joka oli vain hieman yli kannattavuusrajan. Tilanne huononi vuonna 2012, jolloin kannattavuus kääntyi negatiiviseksi, sekä tutkimusajanjaksolla, jolloin tappiot lisääntyivät entisestään. Kuten johdanto-osan 142 kappaleessa selostetaan, tämä johtui siitä, että tuotantokustannukset kasvoivat mutta unionin tuotannonala ei pystynyt nostamaan hintojaan vastaavasti. Kyseisen ajanjakson aikana muutamat unionin tuottajat joutuivat lopettamaan toimintansa.
(148)
Nettokassavirta on unionin tuottajien kyky rahoittaa itse toimintaansa. Nettokassavirta kasvoi vuosien 2010 ja 2011 välisenä aikana ja laski sen jälkeen. Vuoden 2012 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana se laski voimakkaasti ja muutti kumulatiivisen kokonaiskassavirran kyseisellä ajanjaksolla negatiiviseksi. Yleisesti ottaen voidaan todeta, että kassavirran negatiivinen suuntaus seuraa kannattavuuden laskevaa suuntausta, vaikkakin negatiivinen kassavirta vuonna 2010 ja huomattava lasku vuoden 2012 ja tutkimusajanjakson välillä johtuivat myös investoinneista, joita tehtiin sulauttamispyrkimyksessä, kuten johdanto-osan 149 kappaleessa selostetaan.
(149)
Investoinnit kasvoivat vain hieman vuodesta 2010 vuoteen 2012, mutta tutkimusajanjakson aikana ne kasvoivat huomattavasti. Investoinnit liittyivät tuotantolaitosten hankintaan toimintansa lopettaneilta yrityksiltä ja/tai etuyhteydessä olevien yritysten sulauttamiseen eivätkä olemassa olevan kaluston korvaamiseen tai lisävarusteiden ja/tai uusien varusteiden hankintaan. Näin ollen tutkimusajanjaksolla havaittu piikki investoinneissa liittyi pääasiassa sulauttamiseen. Tätä tukee se seikka, että kokonaistuotantokapasiteetti laski 17 prosenttia tarkastelujakson aikana.
(150)
Sijoitetun pääoman tuotto on voitto prosentteina investointien nettokirjanpitoarvosta. Sijoitetun pääoman tuotto noudatteli samaa suuntausta kuin kannattavuus, eli se kasvoi vuodesta 2010 vuoteen 2011 mutta pysyi vain juuri yli kannattavuusrajan. Sijoitetun pääoman tuotto supistui myöhemmin ja muuttui negatiiviseksi vuonna 2012. Se heikkeni edelleen tutkimusajanjaksolla. Tämä negatiivinen kehitys johtui siitä, ettei unionin tuotannonala voinut nostaa hintojaan, vaikka tuotantokustannukset olivat kasvussa.
(151)
Siltä osin kuin on kyse pääoman saannista, otokseen valittujen unionin tuottajien heikentynyt kyky kerryttää käteisvaroja samankaltaisen tuotteen osalta heikensi niiden taloudellista tilannetta vähentämällä tulorahoitusta. Mitä tulee pankkirahoitukseen, pankeilta oli entistä vaikeampi saada rahoitusta. Tutkimuksessa todettiin, että pääoman saanti heikkeni yleisesti.
5. Vahinkoa koskevat päätelmät
(152)
Tutkimus osoitti tässä vaiheessa selvästi, että unionin tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa. Vahinko näkyi erityisesti markkinaosuuden menetyksenä ja kannattavuuden laskuna. Samanaikaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin markkinaosuus kasvoi ja tämän tuonnin todettiin alittavan unionin tuotannonalan hinnat unionin markkinoilla.
(153)
Tietyt vahinkoindikaattorit, kuten yksikkömyyntihinta, keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti, tuottavuus ja investoinnit, kehittyivät myönteisesti. Siltä osin kuin on kyse yksikkömyyntihinnoista, nousu johtui kasvaneista tuotantokustannuksista. Tämä nousu ei kuitenkaan kompensoinut yksikkökustannusten nousua kokonaisuudessaan, minkä vuoksi kannattavuus kääntyi negatiiviseksi vuonna 2012. Kuten johdanto-osan 144 kappaleessa selostetaan, unionin tuotannonalan keskimääräisten työvoimakustannusten nousu työntekijää kohti oli pienempi kuin työvoimakustannusten yleinen nousu ja inflaatiovauhti unionissa. Unionin tuotannonala joutui vähentämään työntekijöidensä määrää, mikä johti tuottavuuden nousuun työntekijää kohti. Investointien kasvu liittyi pääasiassa tuotantolaitosten hankintaan toimintansa lopettaneilta yrityksiltä ja yritysten sulauttamiseen eikä olemassa olevan kaluston korvaamiseen tai uusien varusteiden hankintaan.
(154)
Useimmat vahinkoindikaattorit osoittivat negatiivista suuntausta. Unionin tuotannonalan kannattavuus, kassavirta ja sijoitetun pääoman tuotto laskivat. Kannattavuus ja sijoitetun pääoman tuotto, jotka olivat juuri yli kannattavuusrajan vuosina 2010 ja 2011, muuttuivat negatiivisiksi vuonna 2012 ja laskivat edelleen tutkimusajanjakson aikana. Samanaikaisesti tuotantomäärä, tuotantokapasiteetti, työllisyys ja markkinaosuudet pienenivät tuetun tuonnin aiheuttaman paineen vaikutuksesta.
(155)
Edellä esitetyn perusteella komissio tuli tässä vaiheessa siihen johtopäätökseen, että unionin tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
E. SYY-YHTEYS
(156)
Perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdan mukaisesti komissio tutki, oliko asianomaisesta maasta tullut tuettu tuonti aiheuttanut merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle. Perusasetuksen 8 artiklan 6 kohdan mukaisesti komissio tutki myös, olisivatko muut tiedossa olleet tekijät voineet samaan aikaan aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle. Komissio varmisti, ettei mitään muiden tekijöiden kuin asianomaisesta maasta tulleen tuetun tuonnin aiheuttamaa mahdollista vahinkoa pidetä tuetusta tuonnista johtuvana. Nämä tekijät ovat seuraavat:
a)
tuonti muista kolmansista maista
b)
unionin tuotannonalan vientitoiminta
c)
kulutuksen kehitys
d)
kilpailu muiden kalalajien kanssa
e)
hallinnollinen ja sääntelystä aiheutuva rasitus, maantieteelliset rajoitukset
f)
suurten vähittäismyyjien aiheuttama hintapaine
g)
liikainvestoinnit, rahoitusmenot, valuuttakurssivaihtelut ja muusta kuin varsinaisesta toiminnasta aiheutuneet tappiot, jotka liittyvät oikeudenkäynteihin.
1. Tuetun tuonnin vaikutukset
(157)
Todetakseen syy-yhteyden tarkasteltavana olevan tuotteen Turkista tapahtuneen tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välillä komissio analysoi tuetun tuonnin määrän ja hintatason sekä sen, missä määrin ne olisivat voineet aiheuttaa unionin tuotannonalalle koituneen merkittävän vahingon.
(158)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että asianomaisesta maasta tapahtuneen tuetun tuonnin määrä lähes kaksinkertaistui tarkastelujaksolla. Tämän tuloksena markkinaosuus kasvoi 8 prosenttiyksikköä, sillä vuonna 2010 osuus oli 9 prosenttia ja tutkimusajanjaksolla se nousi 17 prosenttiin. Tämä tapahtui kulutuksen laskevasta suuntauksesta huolimatta. Samanaikaisesti unionin tuotannonalan markkinaosuus pieneni 8 prosenttiyksikköä.
(159)
Tuetun tuonnin keskihinnat kasvoivat 5 prosenttia vuoden 2010 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tämä kasvu johtui yleisestä tuotantokustannusten noususta. Tuontihinnat pysyivät kuitenkin huomattavasti alhaisemmalla tasolla kuin unionin tuotannonalan hinnat. Tuetun tuonnin hinnat alittivat unionin tuotannonalan hinnat, ja tutkimusajanjakson aikana keskimääräinen hinnan alittavuuden marginaali oli 9 prosenttia. Kun otetaan huomioon tarkasteltavana olevan tuotteen tuetun tuonnin lisääntyminen, joka aiheutti huomattavia hintapaineita unionin markkinoilla, unionin tuotannonala ei voinut samanaikaisesti nostaa myyntihintojaan niin paljon, että ne olisivat voineet kattaa tuotannonalan kasvaneet tuotantokustannukset, eikä missään tapauksessa Turkin tuetun tuonnin hintoja korkeammiksi.
(160)
Havaittiin, että Turkista tulevan tuetun tuonnin lisääntyminen ja sen markkinaosuuden kasvu tapahtuivat selvästi samaan aikaan kuin unionin tuotannonalan markkinaosuuden pieneneminen, tuotantomäärien, tuotantokapasiteetin ja työllisyyden lasku sekä kannattavuuden, kassavirran ja sijoitetun pääoman tuoton laskusuuntaus. Näin ollen tuetun tuonnin katsottiin aiheuttavan painetta unionin tuotannonalalle, mikä puolestaan johti siihen, ettei tuotannonala pystynyt nostamaan myyntihintojaan kustannusten mukaisesti, samoin kuin markkinaosuuden pienenemiseen sekä taloudellisen ja rahoituksellisen tilanteen yleiseen heikkenemiseen.
(161)
Edellä esitetyn perusteella komissio tuli tässä vaiheessa siihen johtopäätökseen, että unionin tuotannonalan tilanteen heikkenemisen täytyi johtua Turkista tulleen tuetun tuonnin kasvusta ja että tällä tuonnilla oli ratkaiseva rooli unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon syntymisessä.
2. Muiden tekijöiden vaikutukset
2.1 Kolmansista maista tuleva tuonti
(162)
Muista kolmansista maista (Chile, Norja, Bosnia ja Hertsegovina ym.) tulevan tuonnin määrä kehittyi tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 11
Tuonti kolmansista maista
Maa
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Kaikki kolmannet maat yhteensä asianomaista maata lukuun ottamatta
Määrä (kg WFE)
4 412 967
5 981 471
4 807 938
4 370 106
Indeksi
100
136
109
99
Markkinaosuus
2,4 %
3,3 %
2,8 %
2,7 %
Indeksi
100
135
115
112
Keskihinta (EUR/kg WFE)
2,63
2,85
2,80
2,94
Indeksi
100
108
106
112
Lähde: Eurostat
(163)
Kaikista muista kolmansista maista tulevan tuonnin määrä oli alhaisella tasolla ja jopa väheni hieman tarkastelujakson aikana. Se kasvoi vuosien 2010 ja 2011 välisenä aikana, mutta laski tämän jälkeen ja oli tutkimusajanjakson aikana hieman pienempi kuin tarkastelujakson alussa vuonna 2010. Markkinaosuus noudatti samanlaista suuntausta. Se kasvoi vuosien 2010 ja 2011 välisenä aikana mutta väheni jälleen vuonna 2012 ja tutkimusajanjakson aikana. Kaiken kaikkiaan muiden kolmansien maiden markkinaosuus kasvoi hieman (2,4 %:sta 2,7 %:iin) tarkastelujaksolla. Samanaikaisesti Turkista tuleva tuonti oli paljon suurempaa sekä määrän että markkinaosuuden suhteen, ja sen suuntaus oli jatkuvasti kasvava.
(164)
Keskimääräiset tuontihinnat kasvoivat tarkastelujakson aikana. Keskimääräiset tuontihinnat kasvoivat yhteensä 12 prosenttia tarkastelujakson aikana. Muista kolmansista maista tulevan tuonnin hinnat olivat alhaisemmat kuin otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset yksikkömyyntihinnat mutta korkeammat kuin Turkista tulevan tuonnin hinnat, lukuun ottamatta vuotta 2012, jolloin ne olivat hieman alhaisemmat.
(165)
Kun otetaan huomioon kaikkien muiden kolmansien maiden vähäiset ja vakaat tuontimäärät sekä pienet ja melko vakaat markkinaosuudet ja niiden hintataso, joka noudatteli unionin yleistä hintatasoa, komissio tuli tässä vaiheessa siihen johtopäätökseen, että muista kolmansista maista tuleva tuonti ei vaikuttanut unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon.
2.2 Unionin tuotannonalan vientitoiminta
(166)
Unionin tuotannonalan viennin määrä kehittyi tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 12
Unionin tuotannonalan vientitoiminta
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Vientimäärä (kg WFE)
4 969 401
5 456 712
5 282 624
6 220 849
Indeksi
100
110
106
125
Keskihinta (EUR/kg WFE)
4,08
4,60
4,13
4,16
Indeksi
100
113
101
102
Lähde: Eurostat
(167)
Unionin tuotannonalan vientimyynti kasvoi 25 prosenttia tarkastelujakson aikana. Unionin markkinat ovat kuitenkin unionin tuotannonalan tärkeimmät markkinat, ja sen vienti oli vain noin 3 prosenttia sen tuotannosta vuosina 2010-2011 ja noin 5 prosenttia tutkimusajanjaksolla. Unionin tuotannonalan vientihinnat olivat noin 30 prosenttia korkeammat kuin sen keskimääräiset myyntihinnat unionissa, eli vientimyynti tuotti suurempia voittoja kuin myynti unionin markkinoilla.
(168)
Tämän perusteella komissio tuli tässä vaiheessa siihen johtopäätökseen, että unionin tuotannonalan vientitoiminta ei poistanut syy-yhteyttä tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
2.3 Kulutuksen kehitys
(169)
Unionin kulutus pysyi vakaana vuosina 2010-2011 ja laski 12 prosenttia vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana; kokonaisuudessaan se laski 12 prosenttia. Vaikka kulutus laski, Turkista tuleva tuettu tuonti onnistui kasvattamaan markkinaosuuttaan 8 prosenttiyksikköä eli 95 prosenttia, kun taas unionin tuotannonala menetti markkinaosuuttaan samaiset 8 prosenttiyksikköä. Tämän vuoksi unionin tuotannonalan myyntimäärän ja markkinaosuuden pienenemistä ei voitu selittää pelkästään kulutuksen yleisellä vähenemisellä. Näin ollen tuetun tuonnin jatkuva lisääntyminen supistuvilla markkinoilla hinnoilla, jotka alittivat unionin tuotannonalan myyntihinnat unionin markkinoilla, aiheutti itsenäisesti vahinkoa, ja se oli ratkaisevassa asemassa johdanto-osan 160 kappaleessa kuvatulla tavalla.
(170)
Tällä perusteella komissio katsoi tässä vaiheessa, että kulutuksen väheneminen, vaikka se olisikin saattanut vaikuttaa unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon, ei kuitenkaan yksin voinut olla selityksenä unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon eikä näin ollen voinut poistaa syy-yhteyttä tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
2.4 Kilpailu muiden kalalajien kanssa
(171)
Egeanmeren viejien järjestö väitti, että unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon syynä oli kilpailu muiden kalalajien, kuten pangasiuksen sekä isokokoisen taimenen ja lohen kanssa.
(172)
Siltä osin kuin on kyse pangasiuksesta, sen tuonti väheni noin 24 prosenttia tarkastelujakson aikana. Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti sen sijaan lisääntyi samana ajanjaksona.
(173)
Muiden kalalajien osalta on huomattava, että isokokoinen taimen ja lohi ovat käytettävissä olevien tietojen mukaan (julkisesti saatavilla oleva Kööpenhaminan yliopiston Fødevareøkonomisk Institutin tutkimus (11)) toisensa korvaavia tuotteita, jotka kilpailevat samalla markkinasegmentillä. Tämän tutkimuksen kohteena olevaa kirjolohta sen sijaan myydään eri markkinasegmenteillä, ja isokokoisen taimenen tai lohen hinta ja tämän tutkimuksen kohteena olevan kirjolohen hinta eivät korreloi suoraan keskenään.
(174)
Tämän perusteella kyseiset väitteet olisi hylättävä.
(175)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoi tässä vaiheessa, että kilpailu muiden kalalajien kanssa ei vaikuttanut unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon.
2.5 Hallinnollinen ja sääntelystä aiheutuva rasitus, maantieteelliset rajoitukset
(176)
Egeanmeren viejien järjestö väitti myös, että unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon syynä olivat hallinnollinen ja sääntelystä aiheutuva rasitus sekä tiettyjen maantieteellisten alueiden käyttöä vesiviljelyyn koskevat rajoitukset.
(177)
Väitettyä syy-yhteyttä mainittujen hallinnollisten ja sääntelyyn liittyvien vaatimusten sekä vahingon välillä ei perusteltu. Ei osoitettu muun muassa sitä, että hallinnolliset ja sääntelylliset puitteet tai vesiviljelyyn käytettävissä olevia alueita koskevat maantieteelliset rajoitukset olisivat muuttuneet tarkastelujakson aikana sellaisella tavalla, joka olisi voinut aiheuttaa vahingon. Itse asiassa mainitut seikat ainoastaan kuvailevat unionin vesiviljelyalan yleistä taloudellista ja sääntelyllistä ympäristöä, eivätkä ne voi selittää unionin tuotannonalan tilanteen heikkenemistä tarkastelujakson aikana. Tästä syystä kyseinen väite on hylättävä.
(178)
Tämän perusteella komissio tuli tässä vaiheessa siihen johtopäätökseen, että väitetyt hallinnollinen ja sääntelystä aiheutuva rasitus ja maantieteelliset rajoitukset eivät poistaneet syy-yhteyttä tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
2.6 Suurten vähittäismyyjien aiheuttama hintapaine
(179)
Egeanmeren viejien järjestö ja yksi otokseen valituista vientiä harjoittavista tuottajista väittivät, että unionin suurilla vähittäismyyjillä on vahva neuvotteluasema ja että unionin tuottajien kärsimä vahinko johtui näiden vähittäismyyjien aiheuttamasta hintapaineesta eikä Turkista tulevasta tuonnista.
(180)
Yksikään suurista vähittäismyyjistä ei ilmoittautunut eikä toiminut yhteistyössä tässä tutkimuksessa. Joka tapauksessa Turkista tulevan tuonnin hintoja tuettiin, ja ne olivat unionin tuotannonalan hintoja alemmat koko tarkastelujakson ajan. Tutkimusajanjakson aikana hinnan alittavuuden marginaalit olivat 5-18 prosenttia. Tällaisessa tilanteessa väitetty suurten vähittäismyyjien aiheuttama hintapaine ei voisi mitenkään selittää taloudellisen ja rahoituksellisen tilanteen yleistä heikkenemistä eikä etenkään markkinaosuuden menetystä, vaan sillä olisi voinut olla vain vähäinen vaikutus - jos sitäkään - aiheutuneeseen vahinkoon.
(181)
Tämän perusteella komissio tuli tässä vaiheessa siihen johtopäätökseen, että suurten vähittäismyyjien mahdollisesti aiheuttama hintapaine ei voinut poistaa syy-yhteyttä tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
2.7 Liikainvestoinnit, rahoitusmenot, valuuttakurssivaihtelut ja muusta kuin varsinaisesta toiminnasta aiheutuneet tappiot, jotka liittyvät oikeudenkäynteihin
(182)
Egeanmeren viejien järjestö väitti, että ainakin tiettyjen unionin tuottajien tuloksen heikkeneminen johtui pikemminkin liikainvestoinneista kuin Turkista tulevasta tuonnista. Sama osapuoli väitti vielä, että unionin tuotannonalan kannattavuuden heikkeneminen johtui osittain rahoitusmenojen kasvusta, valuuttakurssivaihteluista ja oikeudenkäynneistä aiheutuneista kustannuksista.
(183)
Liikainvestointeja ja oikeudenkäynneistä aiheutuneita kustannuksia koskevia väitteitä ei perusteltu. Tutkimuksessa tehdyt havainnot eivät myöskään tukeneet väitettä siitä, että näillä tekijöillä olisi ollut merkittävä vaikutus otokseen valittujen unionin tuottajien kannattavuuteen.
(184)
Rahoitusmenojen kasvua ja valuuttakurssivaihteluja koskevia väitteitä ei tarkennettu eikä perusteltu millään tavalla. Tutkimuksessa tehdyt havainnot eivät myöskään tukeneet väitettä siitä, että näillä tekijöillä olisi ollut jotakin vaikutusta otokseen valittujen unionin tuottajien kannattavuuteen.
(185)
Nämä väitteet olisi näin ollen hylättävä.
(186)
Näillä perusteilla komissio katsoi tässä vaiheessa, että väitetyt liikainvestoinnit, rahoitusmenot, valuuttakurssivaihtelut ja muusta kuin varsinaisesta toiminnasta aiheutuneet tappiot, jotka liittyvät oikeudenkäynteihin, eivät vaikuttaneet aiheutuneeseen vahinkoon, eivätkä ne näin ollen voineet poistaa syy-yhteyttä tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
3. Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(187)
Edellä oleva tarkastelu on osoittanut, että asianomaisesta maasta tulevan tuetun tuonnin määrä ja markkinaosuus kasvoivat huomattavasti. Tällaisen tuonnin, jonka hinnat alittivat unionin myyntihinnat, kasvu johti unionin tuotannonalan tilanteen heikkenemiseen. Tämän perusteella tultiin siihen johtopäätökseen, että Turkista tuleva tuonti vaikutti ratkaisevasti unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon.
(188)
Myös muita tekijöitä, jotka olisivat voineet aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle, tarkasteltiin. Tässä suhteessa todettiin, etteivät tuonti muista kolmansista maista, unionin tuotannonalan vientitoiminta, kilpailu muiden kalalajien kanssa, hallinnollinen ja sääntelystä aiheutuva rasitus, maantieteelliset rajoitukset, liikainvestoinnit, rahoitusmenot, valuuttakurssivaihtelut eivätkä muusta kuin varsinaisesta toiminnasta aiheutuneet tappiot, jotka liittyivät oikeudenkäynteihin, vaikuttaneet unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon. Muut tekijät, kuten unionin kulutuksen kehitys ja suurten vähittäismyyjien aiheuttama hintapaine saattoivat vaikuttaa aiheutuneeseen vahinkoon, mutta ne eivät voineet poistaa todettua syy-yhteyttä tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle tutkimusajanjakson aikana aiheutuneen vahingon väliltä.
(189)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoi, että unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon syynä oli asianomaisesta maasta tuleva tuettu tuonti eivätkä muut tekijät poistaneet tätä syy-yhteyttä. Vahinko koostuu muun muassa tuotannon ja tuotantokapasiteetin, myyntimäärän, markkinaosuuden ja työllisyyden vähenemisestä, ja lisäksi voitto ja investointien tuotto muuttuivat negatiivisiksi tarkastelujakson aikana.
F. UNIONIN ETU
(190)
Perusasetuksen 31 artiklan mukaisesti komissio tutki, voisiko se selkeästi todeta toimenpiteiden käyttöönoton unionin edun vastaiseksi tässä tapauksessa siitä huolimatta, että vahinkoa aiheuttavan tuetun tuonnin esiintyminen on määritetty. Unionin etua määritettäessä arvioitiin kaikki asiaan liittyvät etunäkökohdat eli unionin tuotannonalan, tuojien ja käyttäjien edut.
1. Unionin tuotannonalan etu
(191)
Tutkimuksen mukaan unionin tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa Turkista tulleesta tuetusta tuonnista.
(192)
Toimenpiteiden käyttöönotto palauttaisi markkinoille terveen kilpailun. Unionin tuotannonalan taloudellisen suorituskyvyn indikaattorien laskusuuntaus johtuu tuotannonalan vaikeudesta kilpailla asianomaisesta maasta tulevan tuetun tuonnin kanssa. Tasoitustullien käyttöönotto asettaisi näin ollen unionin tuotannonalan asemaan, jossa se voisi korottaa hintojaan tuotantokustannusten kattamiseksi ja lisätä markkinaosuuttaan, työllisyyttä ja tuotantoa sekä parantaa taloudellista suorituskykyään koskevia indikaattoreita, kuten kannattavuutta, kassavirtaa ja investointien tuottoa.
(193)
Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, Turkista tulevan tuonnin aiheuttama hintapaine todennäköisesti jatkuu, mikä lisää entisestään kielteisiä vaikutuksia unionin tuotannonalan kannattavuuteen. Tilanteen heikkeneminen edelleen johtaisi lopulta tuotannon supistamiseen entisestään ja useampien tuotantolaitosten sulkemiseen, mikä uhkaisi unionin työllisyyttä ja investointeja.
(194)
Tämän perusteella komissio katsoi tässä vaiheessa, että tasoitustoimenpiteiden käyttöönotto on unionin tuotannonalan edun mukaista.
2. Etuyhteydettömien tuojien etu
(195)
Vireillepanoilmoituksessa komissio kehotti tuojia ja niitä edustavia järjestöjä ilmoittautumaan. Kuten edellä johdanto-osan 12 kappaleessa todetaan, kolme yritystä ilmoittautui vastaamalla etuyhteydettömille tuojille tarkoitettuun otantalomakkeeseen. Näin ollen kyselylomakkeet lähetettiin kaikille kolmelle ilmoittautuneelle yritykselle, mutta ainoastaan yksi niistä vastasi. Vastauksesta kävi ilmi, että vaikka tämä osapuoli oli tuonut vähäisen määrän kirjolohta tutkimusajanjakson aikana, se ei yleensä tuonut kirjolohta vaan muita kalatuotteita. Tämän yrityksen tuoman kirjolohen määrä ei ollut riittävää, jotta sitä olisi voitu pitää yleisesti edustavana.
(196)
Myöhemmässä vaiheessa ilmoittautui eräs toinen tuoja, joka ei kuitenkaan vastannut kyselylomakkeeseen. Kyseinen tuoja väitti, että Turkista tulevaa kirjolohta koskevien tullien käyttöönotto keskeyttäisi sen tuontitoiminnan, mutta ei kuitenkaan tarkentanut tätä väitettä eikä toimittanut mitään tietoja, jotka ovat olennaisia arvioitaessa tulleista mahdollisesti aiheutuvia vaikutuksia sen liiketoimintaan, kuten kannattavuuteen, tuontiin ja jälleenmyyntihintoihin.
(197)
Ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että tasoitustullien käyttöönotto vaikuttaa etuyhteydettömiin tuojiin, mutta tällaisten tullien tarkoituksena on palauttaa tasapuoliset toimintaedellytykset unionin markkinoilla. Myös muita hankintalähteitä on olemassa, ja unionin tuojien olisi pystyttävä vaihtamaan hankintalähteitään vastauksena tullien käyttöönottoon. Kaiken kaikkiaan tutkimuksessa ei käynyt ilmi, että unionin etuyhteydettömille tuojille/kauppiaille aiheutuisi tullien käyttöönotosta merkittäviä kielteisiä vaikutuksia.
(198)
Edellä todetun perusteella ja koska etuyhteydettömiltä tuojilta/kauppiailta ei saatu muita tietoja, komissio katsoi tässä vaiheessa, että toimenpiteiden käyttöönotolla ei olisi yleisesti merkittävää kielteistä vaikutusta etuyhteydettömiin tuojiin/kauppiaisiin.
3. Käyttäjien, kuluttajien ja toimittajien etu
(199)
Vireillepanoilmoituksessa komissio kehotti käyttäjiä ja niitä edustavia järjestöjä sekä kuluttajia edustavia järjestöjä ilmoittautumaan. Lisäksi komissio otti yhteyttä kaikkiin tiedossa oleviin asiaankuuluviin osapuoliin. Yksikään näistä osapuolista ei kuitenkaan ilmoittautunut.
(200)
Vireillepanoilmoituksessa mainitun määräajan päättymisen jälkeen ilmoittautui kaksi osapuolta, jotka ilmoittivat olevansa turkkilaisten kirjolohen tuottajien/jalostajien laitetoimittajia.
(201)
Toinen osapuolista väitti, että tullien käyttöönotto nostaisi loppukuluttajien maksettavaksi tulevia hintoja. Kyseinen osapuoli ei kuitenkaan perustellut tätä väitettä. Tutkimuksessa ei käynyt ilmi, että loppukuluttajille aiheutuisi tullien käyttöönotosta merkittäviä kielteisiä vaikutuksia. Kuten edellä mainittiin, kuluttajajärjestöt eivät toimineet yhteistyössä eivätkä toimittanut mitään tietoja, joiden perusteella toimenpiteiden vaikutusta olisi voitu arvioida yksityiskohtaisesti. Vaikka tasoitustullit voivat vaikuttaa tuontihintoihin, tällainen mahdollinen hinnannousu saattaa joka tapauksessa ainakin osittain tasoittua jakeluketjussa, ja loppukuluttajalle aiheutuva hinnankorotus ei siksi välttämättä ole merkittävä kuluttajien tasolla.
(202)
Lisäksi on otettava huomioon, että tasoitustullien tarkoituksena on palauttaa tasapuoliset toimintaedellytykset unionin markkinoilla mutta ei rajoittaa kohtuuhintaisten tuotteiden tuontia unioniin.
(203)
Kun otetaan huomioon edellä esitetyt seikat sekä se, että käyttäjät ja kuluttajien järjestöt eivät osallistuneet yhteistyöhön tutkimuksessa, ja erityisesti toimenpiteiden taso, komissio katsoi tässä vaiheessa, että toimenpiteiden käyttöönotolla ei kaiken kaikkiaan olisi merkittävää kielteistä vaikutusta käyttäjiin, kuluttajiin tai toimittajiin.
4. Unionin etua koskevat päätelmät
(204)
Edellä esitetyn perusteella komissio tuli siihen johtopäätökseen, ettei tässä vaiheessa tutkimusta ole pakottavia syitä todeta, ettei ole unionin edun mukaista ottaa käyttöön toimenpiteitä Turkista tulevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa.
G. VÄLIAIKAISET TASOITUSTOIMENPITEET
(205)
Tuettua tuontia, vahinkoa, syy-yhteyttä ja unionin etua koskevien komission päätelmien perusteella olisi otettava käyttöön väliaikaiset tasoitustoimenpiteet, jotta tuetusta tuonnista ei aiheutuisi unionin tuotannonalalle enempää vahinkoa.
1. Vahingon korjaava taso (vahinkomarginaali)
(206)
Toimenpiteiden tason määrittämiseksi komissio määritti ensin unionin tuotannonalalle aiheutuvan vahingon poistamiseksi tarvittavan tullin määrän.
(207)
Aiheutuva vahinko poistuisi, jos unionin tuotannonala pystyisi kattamaan tuotantokustannuksensa ja saamaan samankaltaisen tuotteen myynnistä unionin markkinoilla sellaisen voiton (ennen veroja), jonka tällainen tuotannonala voisi kohtuudella saada tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa eli ilman tuetun tuonnin vaikutusta.
(208)
Turkista tuleva tuonti alkoi lisääntyä merkittävässä määrin pääasiassa vuonna 2008 eli ennen tarkastelujaksoa. Unionin tuotannonalan tarkastelujakson alussa vuonna 2010 saavuttaman kannattavuuden tason ei sen vuoksi katsottu olevan edustava. Koska Turkista tulevan tuonnin aiheuttama paine ei ennen vuotta 2008 ollut merkittävää unionin markkinoilla, katsottiin, että ennen kyseistä vuotta saadut voittomarginaalit voisivat olla kohtuullisia. Valituksen tietojen perusteella Tanskan kirjolohentuotantoalan vuosina 2006 ja 2007 saama voittomarginaali keskimäärin saavutti tai ylitti 12 prosentin tason. Näin ollen tässä vaiheessa katsottiin, että voittomarginaalia, joka on 12 prosenttia liikevaihdosta, voitaisiin pitää sellaisena sopivana tasona, jonka unionin tuotannonalan voitiin odottaa saavuttavan ilman vahinkoa aiheuttavaa tuettua tuontia.
(209)
Egeanmeren viejien järjestö ja yksi vientiä harjoittava tuottaja olivat sitä mieltä, että tavoitevoiton olisi oltava pienempi kuin 12 prosenttia sillä perusteella, että i) aiemmissa tutkimuksissa (lohi, isokokoinen kirjolohi) käytetyt tavoitevoitot olivat pienemmät, ii) unionin tuotannonalan tarkastelujakson alussa saama tosiasiallinen voittomarginaali oli myös pienempi ja iii) 12 prosentin voittomarginaali koskee ainoastaan Tanskan kirjolohentuotantoalaa eikä unionin tuotannonalaa kokonaisuudessaan eikä siis ollut edustava. Vientiä harjoittava tuottaja väitti myös, että olisi käytettävä 3 prosentin voittomarginaalia, sillä tuo voitto vastaa koko elintarviketeollisuuden keskimääräistä voittomarginaalia.
(210)
Siltä osin kuin on kyse isokokoista taimenta ja lohta koskeviin tutkimuksiin vertaamisesta, on todettava, että jokaisen tutkimuksen päätelmät on tehtävä sitä koskevien tosiseikkojen perusteella. Tässä tapauksessa kyseessä olevan tutkimuksen asiakirja-aineistossa todettiin olevan riittävästi tietoja, ja näin ollen käytettiin niitä.
(211)
Lisäksi tavoitevoiton samankaltaisen tuotteen myynnistä unionin markkinoilla olisi oltava sellainen, että tämäntyyppinen tuotannonala voisi kohtuudella saada sen tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa eli ilman tuetun tuonnin vaikutusta. Kun otetaan huomioon, että tuettua tuontia esiintyi tarkastelujakson aikana ja jopa ennen sitä huomattavissa määrin, ei voitu katsoa, että kilpailutilanne oli tavanomainen. Edellä mainittuun 12 prosentin voittoon päästiin tilanteessa, jossa unionin markkinoille ei tullut merkittävästi tuontia Turkista, ja tässä vaiheessa sen katsottiin olevan kohtuullinen tavoitevoitto kyseessä olevassa tapauksessa vallitsevissa olosuhteissa.
(212)
Tanskan kirjolohentuotantoalan katsottiin olevan riittävän edustava unionin markkinoiden osalta, sillä Tanska oli yksi tärkeimmistä kirjolohen tuottajamaista unionissa. Sitä käytettiin tavoitevoiton määrittämisessä, koska muita tietoja ei kyseisessä vaiheessa ollut käytettävissä.
(213)
Väitettä, jonka mukaan elintarviketeollisuuden yleinen voittomarginaali oli paljon alhaisempi, ei ollut perusteltu. Komissio katsoi, että Tanskan kirjolohentuotantoalan toteutuneessa voittomarginaalissa näkyisivät joka tapauksessa paremmin tämän tuotannonalan erityspiirteet, joten se olisi tähän tarkoitukseen sopivampi. Elintarviketeollisuus muodostuu erilaisista alaluokista eri markkinasegmenteillä, ja niillä vallitsevat erilaiset markkinaolosuhteet, joita ei välttämättä voi soveltaa kirjolohentuotantoalaan.
(214)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoi tässä vaiheessa, että oli kohtuullista käyttää tavoitevoittomarginaalia, jonka määrä oli 12 prosenttia liikevaihdosta.
(215)
Tämän perusteella komissio laski unionin tuotannonalalle samankaltaisen tuotteen vahinkoa aiheuttamattoman hinnan vähentämällä unionin myyntihinnoista tutkimusajanjaksolla toteutuneen voittomarginaalin ja korvaamalla sen 12 prosentin voittomarginaalilla.
(216)
Sen jälkeen komissio määritti vahingon korjaavan tason vertaamalla hinnan alittavuuden laskemisessa määritettyä otokseen valittujen turkkilaisten vientiä harjoittavien tuottajien painotettua keskimääräistä tuontihintaa otokseen valittujen unionin tuottajien unionin markkinoilla tutkimusajanjaksolla myymän samankaltaisen tuotteen painotettuun keskimääräiseen vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan. Vertailun tuloksena saatu hinnanero ilmaistiin prosentteina painotetusta keskimääräisestä CIF-tuontiarvosta.
(217)
Vahingon korjaava taso määritellään ”liitteessä I mainittujen yritysten” ja ”kaikkien muiden yritysten” osalta samalla tavoin kuin näitä yrityksiä koskeva tukimarginaali (katso johdanto-osan 96 ja 97 kappale).
2. Väliaikaiset toimenpiteet
(218)
Turkista peräisin olevan kirjolohen (Oncorhynchus mykiss), elävänä, kappalepaino enintään 1,2 kg, tai tuoreena, jäähdytettynä, jäädytettynä ja/tai savustettuna joko kokonaisina kaloina tai päättömänä tai fileinä, tuonnissa olisi otettava käyttöön väliaikaiset tasoitustullit perusasetuksen 12 artiklan 1 kohdassa säädetyn alhaisemman tullin säännön mukaisesti. Komissio vertasi vahinkomarginaaleja ja tukimarginaaleja. Tullien määrä olisi asetettava tukimarginaaleista alemman suuruiseksi.
(219)
Edellä esitetyn perusteella väliaikaisen tasoitustullin määrät ovat CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana ilmaistuina seuraavat:
Yritys
Tukimarginaali
Vahinkomarginaali
Tasoitustulli
GMS
7,0 %
27 %
7,0 %
Kilic
9,7 %
41 %
9,7 %
Özpekler
7,1 %
26 %
7,1 %
Ternaeben
9,5 %
20 %
9,5 %
Muut yhteistyössä toimineet yritykset
8,2 %
26 %
8,2 %
Kaikki muut yritykset
9,7 %
41 %
9,7 %
(220)
Edellä esitetyt tasoitustoimenpiteet vahvistetaan arvotullien muodossa eli suhteessa tuonnin arvoon.
(221)
Tässä asetuksessa yrityksille vahvistetut yksilölliset tasoitustullit määritettiin kyseessä olevan tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastivat kyseisten yritysten tutkimuksen aikaista tilannetta. Kyseisiä tulleja voidaan soveltaa yksinomaan asianomaisesta maasta peräisin olevan ja nimettyjen oikeushenkilöiden tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin.
(222)
Jos yritystä ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin olisi sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia. Niihin ei saisi soveltaa yksilöllisiä tasoitustulleja.
(223)
Yritys voi pyytää näiden yksilöllisten tasoitustullien soveltamista, jos se muuttaa myöhemmin nimeään. Pyyntö on osoitettava komissiolle (12). Pyynnön on sisällettävä kaikki asiaankuuluvat tiedot, joiden perusteella voidaan osoittaa, että muutos ei vaikuta yrityksen oikeuteen hyötyä siihen sovellettavasta tullista. Jos yrityksen nimenmuutos ei vaikuta tähän oikeuteen, nimenmuutosta koskeva ilmoitus julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
(224)
Tullien väliset erot aiheuttavat toimenpiteiden kiertämisen riskin, ja sen minimoimiseksi katsotaan tarvittavan erityisiä toimenpiteitä, joiden avulla voidaan varmistaa yksilöllisten tasoitustullien asianmukainen soveltaminen. Niiden yritysten, joihin sovelletaan yksilöllistä tasoitustullia, on esitettävä jäsenvaltioiden tulliviranomaisille pätevä kauppalasku. Laskun on oltava liitteessä II esitettyjen vaatimusten mukainen. Tuontitavaroista, joiden mukana ei ole tällaista kauppalaskua, olisi kannettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettava tasoitustulli.
(225)
Tasoitustullien moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikkiin muihin yrityksiin sovellettavaa jäännöstullia olisi sovellettava sekä tässä tutkimuksessa yhteistyöhön osallistumattomiin vientiä harjoittaviin tuottajiin että tuottajiin, joilla ei ollut unioniin suuntautuvaa vientiä tutkimusajanjakson aikana.
H. LOPPUSÄÄNNÖKSET
(226)
Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi komissio kehottaa asianomaisia osapuolia esittämään kirjallisia huomautuksia ja/tai pyytämään tulemista komission ja/tai kuulemismenettelystä kauppaan liittyvissä menettelyissä vastaavan neuvonantajan kuulemaksi vahvistetussa määräajassa.
(227)
Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevat päätelmät ovat alustavia, ja niitä voidaan muuttaa tutkimuksen lopullisessa vaiheessa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen tasoitustulli tuotaessa Turkista peräisin olevaa kirjolohta (Oncorhynchus mykiss):
-
elävänä, kappalepaino enintään 1,2 kg, tai
-
tuoreena, jäähdytettynä, jäädytettynä ja/tai savustettuna:
-
joko kokonaisina kaloina (päineen), kiduksineen tai ilman kiduksia, perattuna tai perkaamattomana, kappalepaino enintään 1,2 kg, tai
-
päättömänä, kiduksineen tai ilman kiduksia, perattuna tai perkaamattomana, kappalepaino enintään 1 kg, tai
-
fileinä, kappalepaino enintään 400 grammaa,
joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex 0301 91 90, ex 0302 11 80, ex 0303 14 90, ex 0304 42 90, ex 0304 82 90 ja ex 0305 43 00 (Taric-koodit 0301919011, 0302118011, 0303149011, 0304429010, 0304829010 ja 0305430011).
2. Vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava väliaikainen tasoitustulli on seuraavien yritysten tuottamien 1 kohdassa kuvattujen tuotteiden osalta seuraava:
Yritys
Väliaikainen tasoitustulli
Taric-lisäkoodi
-
Akyol Su Ürn.Ürt.Taş.Kom.İth.İhr.Paz.San. ve Tic. Ltd Şti
-
Asya Söğüt Su Ürünleri Üretim Dahili Paz.ve İhr. Ltd.Şti
-
GMS Su Ürünleri Üretim İth. Paz. San. ve Tic. Ltd Şti
-
Gümüşdoga Su Ürünleri Üretim Ihracat Ithalat AŞ
-
Gümüş-Yel Su Ürünleri üretim İhracat ve İthalat Ltd Şti
-
Hakan Komandit Şirketi
-
İskele Su Ürünleri Hayv.Gida Tur.Inş.Paz.Ihr.Ltd.Şti
-
Karaköy Su Ürünleri Üretim Paz.Tic.İhr. ve İth.Ltd.Şti
-
Özgü Su Ürün. Üret. Taş. Komis. İth. İhr. Paz. San. ve Tic. Ltd Şti
7,0 %
B964
BAFA Su Ürünleri Yavru Üretim Merkezi Sanayi Ticaret AŞ
9,7 %
B965
Özpekler İnşaat Taahhüd Dayanıklı Tüketim Malları Su Ürünleri Sanayi ve Ticaret Limited Şirketi
7,1 %
B966
Ternaeben Gida ve Su Ürünleri Ithalat ve Ihracat Sanayi Ticaret AŞ
9,5 %
B967
Liitteessä I mainitut yritykset
8,2 %
Kaikki muut yritykset
9,7 %
B999
3. Edellä 2 kohdassa mainituille yrityksille määritettyjen yksilöllisten polkumyyntitullien soveltaminen edellyttää, että jäsenvaltioiden tulliviranomaisille esitetään pätevä kauppalasku, joka täyttää liitteessä II säädetyt vaatimukset. Jos tällaista kauppalaskua ei esitetä, sovelletaan ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia asiaankuuluvia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
1. Asianomaiset osapuolet voivat yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä pyytää, että niille ilmoitetaan niistä olennaisista tosiseikoista ja huomioista, joiden perusteella tämä asetus annettiin, ja ne voivat saman ajan kuluessa esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää, että komissio kuulee niitä suullisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 597/2009 30 artiklan soveltamista.
2. Kyseiset osapuolet voivat asetuksen (EY) N:o 597/2009 31 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulopäivästä.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Asetuksen 1 artiklaa sovelletaan neljän kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 29 päivänä lokakuuta 2014.