KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1081/2012
af 9. november 2012
til Rådets forordning (EF) nr. 116/2009 om udførsel af kulturgoder
(kodifikation)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 116/2009 af 18. december 2008 om udførsel af kulturgoder (1), særlig artikel 7, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens forordning (EØF) nr. 752/93 af 30. marts 1993 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 3911/92 om udførsel af kulturgoder (2) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (3). Forordningen bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.
(2)
Det er påkrævet at have gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 116/2009, der bl.a. vedrører indførelsen af en ordning for udførselstilladelser, som finder anvendelse på visse kategorier af kulturgoder, der er nærmere angivet i bilag I til forordningen.
(3)
For at sikre ensartetheden af den formular, der anvendes ved udstedelsen af den i nævnte forordning omhandlede udførselstilladelse, er det nødvendigt at have regler for udfærdigelse, udstedelse og anvendelse af formularen. Der bør derfor være en model for ovennævnte tilladelse til rådighed.
(4)
For at undgå unødvendigt administrativt arbejde er der behov for begrebet åbne tilladelser for ansvarlige personers eller organisationers midlertidige udførsel af kulturgoder til anvendelse og/eller udstilling i tredjelande.
(5)
De medlemsstater, der ønsker at drage fordel af disse faciliteter, bør kunne gøre dette, for så vidt angår deres egne kulturgoder, personer og organisationer. De betingelser, der skal opfyldes, er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat. Medlemsstaterne bør kunne vælge at anvende åbne tilladelser eller lade være og fastlægge de betingelser, der skal opfyldes for udstedelse af dem.
(6)
Udførselstilladelsen bør udfærdiges på et af EU's officielle sprog.
(7)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er omhandlet i artikel 8 i forordning (EF) nr. 116/2009 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFSNIT I
FORMULAREN
Artikel 1
1. Der findes tre typer tilladelser til udførsel af kulturgoder, som udstedes og anvendes i henhold til bestemmelserne i forordning (EF) nr. 116/2009 og nærværende forordning:
a)
standardtilladelsen
b)
den specifikke åbne tilladelse
c)
den generelle åbne tilladelse.
2. Anvendelsen af udførselstilladelserne berører på ingen måde de forpligtelser, der er forbundet med udførselsformaliteterne eller de dertil knyttede dokumenter.
3. Formularen, der anvendes til ansøgning om udførselstilladelse, udleveres, efter anmodning, af de(n) i artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 116/2009 omhandlede kompetente myndighed(er).
Artikel 2
1. Standardtilladelsen skal normalt anvendes for enhver udførsel, der er omfattet af forordning (EF) nr. 116/2009.
Imidlertid kan medlemsstaterne hver især beslutte, om de ønsker at udstede specifikke eller generelle åbne tilladelser, som kan anvendes i stedet for standardtilladelsen, hvis de særlige betingelser, der gælder for dem, er opfyldt, jf. artikel 10 og 13.
2. En specifik åben tilladelse dækker en bestemt persons eller organisations gentagne midlertidige udførsel af et bestemt kulturgode, jf. artikel 10.
3. En generel åben tilladelse dækker enhver midlertidig udførsel af et hvilket som helst af de kulturgoder, der indgår som led i et museums eller anden institutions faste udstilling, jf. artikel 13.
4. En medlemsstat kan når som helst tilbagekalde enhver specifik eller generel åben tilladelse, hvis de betingelser, hvorpå den er udstedt, ikke længere er til stede. Den underretter straks Kommissionen, hvis den udstedte tilladelse ikke leveres tilbage og vil kunne anvendes uregelmæssigt. Kommissionen underretter straks de øvrige medlemsstater herom.
5. Medlemsstaterne kan indføre enhver rimelig foranstaltning på deres nationale territorium, som de finder nødvendig for at kontrollere anvendelsen af deres egne åbne tilladelser.
AFSNIT II
STANDARDTILLADELSEN
Artikel 3
1. Standardtilladelser udstedes på den formular, der findes som model i bilag I. Til formularen anvendes hvidt, træfrit, skrivefast papir, der vejer mindst 55 g/m2.
2. Formularernes format er 210 × 297 mm.
3. Formularerne trykkes eller udfærdiges elektronisk og udfyldes på et af EU's officielle sprog, der vælges af den udstedende medlemsstats kompetente myndigheder.
De kompetente myndigheder i en anden medlemsstat, hvor formularen skal forelægges, kan anmode om, at det oversættes til det officielle sprog eller til et af de officielle sprog i denne medlemsstat. I sådanne tilfælde betaler indehaveren af tilladelsen omkostningerne forbundet med oversættelsen.
4. Det tilkommer de enkelte medlemsstater:
a)
at udføre, eller lade udføre, trykningen af formularen, der skal være forsynet med en påtegning, der angiver navn og adresse på trykkeriet, eller et tegn, der gør det muligt at identificere dette trykkeri
b)
at træffe alle de nødvendige foranstaltninger med henblik på at undgå forfalskning af formularen. De muligheder for identifikation, der er iværksat med henblik herpå af medlemsstaterne, sendes til Kommissionens tjenestegrene, der videresender disse til de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater.
5. Formularen skal fortrinsvis udfyldes ved en mekanisk eller elektronisk fremgangsmåde, men den kan dog også udfyldes enten på skrivemaskine eller med læselig håndskrift; i sidstnævnte tilfælde skal den udfyldes med blæk og blokbogstaver.
Hvilken fremgangsmåde der end anvendes, må der ikke forefindes raderinger eller andre rettelser.
Artikel 4
1. Med forbehold af stk. 3 udstedes der en særskilt udførselstilladelse for hver forsendelse af kulturgoder.
2. I stk. 1 forstås ved »forsendelse«: et enkelt kulturgode eller flere kulturgoder.
3. Når en forsendelse består af flere kulturgoder, skal de kompetente myndigheder afgøre, om det er nødvendigt med en eller flere udførselstilladelser for forsendelsen.
Artikel 5
Formularen består af tre eksemplarer:
a)
et eksemplar, der udgør ansøgningen, og som er forsynet med tallet 1
b)
et eksemplar, der er beregnet for indehaveren af tilladelsen, og som er forsynet med tallet 2
c)
et eksemplar, der er beregnet til at blive sendt til den udstedende myndighed, og som er forsynet med tallet 3.
Artikel 6
1. Ansøgeren udfylder rubrikkerne 1, 3, 6 til 21, 24 og i givet fald 25 i ansøgningen og i de andre eksemplarer, bortset fra den eller de rubrikker, der er givet tilladelse til at fortrykke.
Medlemsstaterne kan dog bestemme, at kun ansøgningen skal udfyldes.
2. Ansøgningen skal være vedlagt:
a)
dokumentation med alle relevante oplysninger om kulturgodet (-goderne) og dettes (disses) retlige status på tidspunktet for ansøgningen, i givet fald ved hjælp af bilag (regninger, ekspertudtalelser osv.)
b)
et fotografi, eller i givet fald og på forlangende af den kompetente myndighed flere behørigt attesterede farvefotografier, af de(t) relevante kulturgode(r) (mindste format: 8 cm × 12 cm).
I stedet for dette krav kan der i givet fald og på forlangende af den kompetente myndighed stilles krav om forelæggelse af en detaljeret fortegnelse over kulturgodet (kulturgoderne).
3. Den kompetente myndighed kan med henblik på udstedelse af udførselstilladelsen forlange forevisning af de(t) kulturgode(r), der skal udføres.
4. Omkostninger forbundet med anvendelsen af stk. 2 og 3 pålægges ansøgeren af udførselstilladelsen.
5. Med henblik på bevilling af udførselstilladelsen forelægges den behørigt udfyldte formular for den myndighed, som medlemsstaterne har udpeget i henhold til artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 116/2009. Når denne myndighed bevilliger udførslen, opbevarer den eksemplar nr. 1 af formularen.
Artikel 7
De eksemplarer af udførselstilladelsen, der forelægges som støtte for udførselsangivelsen, er:
a)
det eksemplar, der er beregnet for indehaveren af tilladelsen
b)
det eksemplar, der skal sendes til den udstedende myndighed.
Artikel 8
1. Det toldsted, der er bemyndiget til at modtage udførselsangivelsen, sikrer sig, at de oplysninger, der er anført på angivelsen eller i givet fald på ATA-carnetet, svarer til dem, der er anført på udførselstilladelsen, og at en reference til sidstnævnte er anført i rubrik 44 på udførselsangivelsen eller på talonen i ATA-carnetet.
Toldstedet træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på identifikation. Disse foranstaltninger kan bestå af påsættelse af et segl eller toldstedets stempel. Det eksemplar af udførselstilladelsen, der skal sendes til den udstedende myndighed, vedlægges eksemplar nr. 3 i enhedsdokumentet.
2. Efter at have udfyldt rubrik 23 i eksemplar 2 og 3 leverer det toldsted, der er bemyndiget til at modtage udførselsangivelsen, det eksemplar, der er beregnet for indehaveren af tilladelsen, tilbage til eksportøren eller dennes befuldmægtigede repræsentant.
3. Det eksemplar af tilladelsen, der skal sendes til den udstedende myndighed, skal ledsage forsendelsen til udgangstoldstedet i EU's toldområde.
Toldstedet sætter sit stempel i rubrik 26 i eksemplaret og returnerer det til den udstedende myndighed.
Artikel 9
1. En udførselstilladelse er højst gyldig i tolv måneder regnet fra udstedelsesdatoen.
2. I tilfælde af anmodning om midlertidig udførsel kan de kompetente myndigheder fastsætte en frist, inden for hvilken kulturgodet (-goderne) skal være genindført i den udstedende medlemsstat.
3. Når en udførselstilladelse er udløbet uden at være blevet benyttet, skal indehaveren heraf straks sende samtlige eksemplarer tilbage til den udstedende myndighed.
AFSNIT III
SPECIFIKKE ÅBNE TILLADELSER
Artikel 10
1. Specifikke åbne tilladelser kan udstedes for et specifikt kulturgode, som eventuelt udføres midlertidigt fra Unionen på regelmæssigt grundlag med henblik på anvendelse og/eller udstilling i et tredjeland. Kulturgodet skal være ejet af den særlige person eller organisation, der anvender og/eller udstiller godet, eller være i vedkommendes lovlige besiddelse.
2. En tilladelse kan kun udstedes, hvis myndighederne finder det godtgjort, at den pågældende person eller organisation kan stille alle de garantier, der betragtes som nødvendige for, at godet tilbagesendes til EU i god stand, og at godet kan beskrives eller mærkes på en sådan måde, at der ikke ved den midlertidige udførsel kan være nogen tvivl om, at det udførte gode er det, der er beskrevet i den specifikke åbne tilladelse.
3. En tilladelse kan ikke være gyldig i en periode på over fem år.
Artikel 11
Tilladelsen forelægges til støtte for en skriftlig udførselsangivelse eller skal i andre tilfælde efter anmodning kunne forelægges sammen med kulturgoderne med henblik på kontrol. De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor tilladelsen forelægges, kan anmode om at få den oversat til medlemsstatens officielle sprog. I så tilfælde afholdes udgifterne hertil af tilladelsens indehaver.
Artikel 12
1. Det toldsted, der er bemyndiget til at acceptere udførselsangivelsen, sikrer sig, at de forelagte goder er dem, der er beskrevet i udførselstilladelsen, og at der henvises til denne tilladelse i rubrik 44 i udførselsangivelsen, hvis en skriftlig angivelse er påkrævet.
2. Hvis en skriftlig angivelse er påkrævet, skal tilladelsen vedhæftes genpart 3 i det administrative enhedsdokument og ledsage goderne til udgangstoldstedet i EU's toldområde. Hvis genpart 3 i det administrative enhedsdokument stilles til eksportørens eller dennes repræsentants disposition, stilles tilladelsen også til rådighed for denne med henblik på anvendelse ved en senere lejlighed.
AFSNIT IV
GENERELLE ÅBNE TILLADELSER
Artikel 13
1. Generelle åbne tilladelser kan udstedes til museer eller andre institutioner til at dække midlertidig udførsel af ethvert af de goder, der hører til den faste samling, som eventuelt udføres midlertidigt fra EU på regelmæssigt grundlag med henblik på udstilling i et tredjeland.
2. En tilladelse kan kun udstedes, hvis de kompetente myndigheder finder det godtgjort, at institutionen kan stille alle de garantier, der betragtes som nødvendige for, at godet kan sendes tilbage til EU i god stand. Tilladelsen kan anvendes til at dække en hvilken som helst kombination af goder i den faste samling ved enhver tænkelig midlertidig udførselstransaktion. Den kan anvendes til en række forskellige kombinationer af goder enten efter hinanden eller samtidig.
3. En tilladelse kan ikke være gyldig i en periode på over fem år.
Artikel 14
Tilladelsen forelægges til støtte for udførselsangivelsen.
De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor tilladelsen forelægges, kan anmode om at få den oversat til medlemsstatens officielle sprog. I så tilfælde afholdes udgifterne hertil af tilladelsens indehaver.
Artikel 15
1. Det toldsted, der er bemyndiget til at acceptere udførselsangivelsen, sikrer sig, at tilladelsen forelægges sammen med en fortegnelse over de goder, der udføres, og som også er beskrevet i udførselsangivelsen. Fortegnelsen forelægges på papir med institutionens brevhoved, og hver side skal underskrives af en af personerne fra institutionen og med angivelse af dennes navn i tilladelsen. Hver side stemples med institutionens stempel, som ligeledes er påført tilladelsen. Der henvises til tilladelsen i rubrik 44 i udførselsangivelsen.
2. Tilladelsen vedhæftes genpart 3 i det administrative enhedsdokument og skal ledsage forsendelsen til udgangstoldstedet i EU's toldområde. Hvis genpart 3 i det administrative enhedsdokument stilles til eksportørens eller dennes repræsentants disposition, stilles tilladelsen også til rådighed for denne med henblik på anvendelse ved en senere lejlighed.
AFSNIT V
FORMULARER TIL ÅBNE TILLADELSER
Artikel 16
1. Specifikke åbne tilladelser udstedes på den formular, der er vist som model i bilag II.
2. Generelle åbne tilladelser udstedes på den formular, der er vist som model i bilag III.
3. Formularen til tilladelsen trykkes eller udfærdiges elektronisk på et af EU's officielle sprog.
4. Tilladelsens format er 210 × 297 mm, idet der tillades en maksimumstolerance på minus 5 mm og plus 8 mm for længden.
Der anvendes hvidt, træfrit, skrivefast papir med en vægt på mindst 55 g/m2. Forsiden af originalen skal være forsynet med et lyseblåt gulliocheret bundtryk, som gør enhver forfalskning med mekaniske eller kemiske midler synlig.
5. Det andet eksemplar af tilladelsen, som ikke skal være forsynet med gulliocheret bundtryk, er udelukkende til eksportørens eget brug eller til dennes bogholderi.
Den pågældende medlemsstat foreskriver, hvilken ansøgningsformular der skal anvendes.
6. Medlemsstaterne kan forbeholde sig ret til selv at trykke formularerne til tilladelserne eller lade dem trykke af godkendte trykkerier. I sidstnævnte tilfælde skal godkendelsen fremgå af hver enkelt formular.
Hver formular skal være påtrykt trykkeriets navn og adresse eller et kendetegn, som gør det muligt at identificere dette. Det skal ydermere være påtrykt eller påstemplet et løbenummer i identifikationsøjemed.
7. Medlemsstaterne er ansvarlige for at træffe enhver foranstaltning, der er nødvendig for at undgå forfalskning af tilladelserne.
De muligheder for identifikation, medlemsstaterne har valgt at benytte sig af, meddeles Kommissionens tjenestegrene, der videresender disse til de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater.
8. Tilladelserne skal udfyldes ad mekanisk eller elektronisk vej. I særlige tilfælde kan de udfyldes med blokbogstaver skrevet med sort kuglepen.
I tilladelserne må der ikke findes raderinger, overskrevne ord eller andre rettelser.
AFSNIT VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 17
Forordning (EØF) nr. 752/93 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag V.
Artikel18
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. november 2012.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1081/2012,
annettu 9 päivänä marraskuuta 2012,
kulttuuriesineiden viennistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 116/2009 soveltamista koskevista säännöksistä
(kodifikaatio)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon kulttuuriesineiden viennistä 18 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 116/2009 (1) ja erityisesti sen 7 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Kulttuuriesineiden viennistä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3911/92 soveltamista koskevista säännöksistä 30 päivänä maaliskuuta 1993 annettua komission asetusta (ETY) N:o 752/93 (2) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osilta (3). Sen vuoksi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava mainittu asetus.
(2)
On tarpeen antaa asetuksen (EY) N:o 116/2009 soveltamista koskevia säännöksiä, joissa säädetään muun muassa sellaisen vientilupajärjestelmän käyttöön ottamisesta, jota sovelletaan tiettyihin mainitun asetuksen liitteessä I määriteltyihin kulttuuriesineiden luokkiin.
(3)
Mainitussa asetuksessa säädettyjen vientilupien antamisessa käytettävien lomakkeiden yhtenäisyyden varmistamiseksi on tarpeen määrittää lomakkeen laatimista, antamista ja käyttöä koskevat säännöt. Tätä varten olisi mainittua lupaa varten oltava käytössä malli.
(4)
Tarpeettoman hallinnollisen työn vähentämiseksi tarvitaan avoimet vientiluvat, jotta vastuulliset henkilöt tai järjestöt voivat viedä tilapäisesti kulttuuriesineitä kolmansissa maissa tapahtuvaan käyttöön ja/tai niissä järjestettäviin näyttelyihin.
(5)
Jäsenvaltioiden, jotka haluavat hyötyä näistä eduista, olisi voitava menetellä näin omien kulttuuriesineittensä, henkilöidensä ja organisaatioidensa osalta. Täytettävät ehdot vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen. Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus valita avointen vientilupien käyttämisen tai käyttämättä jättämisen välillä ja säätää niiden antamista koskevista edellytyksistä.
(6)
Vientilupa olisi laadittava jollakin unionin virallisista kielistä.
(7)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksen (EY) N:o 116/2009 8 artiklassa tarkoitetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I JAKSO
LOMAKE
1 artikla
1. Kulttuuriesineiden vientiä varten on kolmenlaisia lupia, joita annetaan ja käytetään asetuksen (EY) N:o 116/2009 ja tämän asetuksen mukaisesti:
a)
tavallinen vientilupa;
b)
erityinen avoin vientilupa;
c)
yleinen avoin vientilupa.
2. Vientiluvan käyttö ei millään tavoin vaikuta vientimuodollisuuksia tai niihin liittyviä asiakirjoja koskeviin velvoitteisiin.
3. Asetuksen (EY) N:o 116/2009 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen toimittaa vientilupalomakkeen pyynnöstä.
2 artikla
1. Normaalisti tavallista vientilupaa käytetään kaikkeen asetuksen (EY) N:o 116/2009 mukaiseen vientiin.
Kukin jäsenvaltio saa kuitenkin päättää, myöntääkö se erityisiä tai yleisiä avoimia vientilupia, joita voidaan käyttää tavallisen vientiluvan sijasta, jos niihin liittyvät 10 ja 13 artiklan mukaiset erityisedellytykset täyttyvät.
2. Erityinen avoin vientilupa koskee 10 artiklan mukaisesti yksityishenkilön tai järjestön tietyn kulttuuriesineen toistuvaa väliaikaista vientiä.
3. Yleinen avoin vientilupa koskee 13 artiklan mukaisesti kaikkien niiden kulttuuriesineiden väliaikaista vientiä, jotka kuuluvat tietyn museon tai muun laitoksen pysyvään kokoelmaan.
4. Jäsenvaltio voi milloin tahansa peruuttaa kaikki erityiset tai yleiset avoimet vientiluvat, jos niiden antamisen edellytyksenä olleet ehdot eivät enää täyty. Se ilmoittaa komissiolle välittömästi, että annettu vientilupa ei ole voimassa ja että sitä voidaan käyttää väärin. Komissio ilmoittaa välittömästi asiasta muille jäsenvaltioille.
5. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön kaikki alueellaan tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet valvoakseen omien avointen lupiensa käyttöä.
II JAKSO
TAVALLINEN VIENTILUPA
3 artikla
1. Tavallisten vientilupien antamisessa käytettävä lomake on liitteessä I olevan mallin mukainen. Lomaketta varten käytettävä paperi on valkoinen, mekaanista massaa sisältämätön ja kirjoituspaperiksi viimeistelty paperi, jonka paino on vähintään 55 grammaa neliömetriltä.
2. Lomakkeen mitat ovat 210 × 297 millimetriä.
3. Lomake painetaan tai luodaan sähköisesti ja täytetään jollakin luvan antavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten määräämällä unionin virallisella kielellä.
Sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa lomake esitetään, voivat pyytää siitä käännöksen tämän jäsenvaltion viralliselle kielelle tai jollekin sen virallisista kielistä. Tällöin mahdollisista käännöskustannuksista vastaa luvanhaltija.
4. Jäsenvaltioiden tehtävänä on:
a)
painaa tai painattaa lomake, jossa on mainittava painajan nimi ja osoite tai painajan tunnistamisen mahdollistava tunnus;
b)
toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet lomakkeen väärentämisen estämiseksi. Jäsenvaltioissa tätä varten käyttöön otetut tunnistamiskeinot on ilmoitettava komissiolle, joka antaa ne tiedoksi muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
5. Lomake on täytettävä mieluiten mekaanista tai elektronista välinettä käyttäen, mutta se voidaan täyttää myös selkeästi käsin; jälkimmäisessä tapauksessa se on täytettävä mustekynällä tekstaamalla.
Lomakkeen täyttötavasta riippumatta lomake ei saa sisältää raaputtamalla, päällekirjoittamalla tai muulla tavalla tehtyjä muutoksia.
4 artikla
1. Jokaiselle kulttuuriesineitä sisältävälle lähetykselle annetaan erillinen vientilupa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa lähetyksellä voidaan tarkoittaa joko yksittäistä kulttuuriesinettä tai useita kulttuuriesineitä.
3. Jos lähetys koostuu useasta kulttuuriesineestä, toimivaltaisten viranomaisten on määrättävä, onko kyseiselle lähetykselle annettava yksi vai useampi vientilupa.
5 artikla
Lomake täytetään kolmena kappaleena:
a)
yksi kappale on hakemus ja merkitään numerolla 1;
b)
yksi kappale annetaan luvanhaltijalle ja merkitään numerolla 2;
c)
yksi kappale palautetaan luvan antaneelle viranomaiselle ja merkitään numerolla 3.
6 artikla
1. Hakijan on täytettävä hakemuksen ja muiden kappaleiden kohdat 1, 3, 6-21, 24 sekä tarvittaessa 25, lukuun ottamatta kohtaa tai kohtia, joiden esitäyttäminen on sallittu.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin määrätä, että pelkästään hakemus on täytettävä.
2. Hakemukseen on liitettävä:
a)
asiakirjat, jotka sisältävät olennaiset tiedot kulttuuriesineestä ja sen oikeudellisesta asemasta hakemusta tehtäessä, tarvittaessa todistein (esimerkiksi laskuin tai asiantuntijalausunnoin) varustettuina;
b)
yksi tai tarvittaessa ja toimivaltaisten viranomaisten harkinnan mukaan useampi asianmukaisesti oikeaksi todistettu mustavalkoinen tai värillinen kyseistä kulttuuriesinettä esittävä valokuva (vähimmäismitat: 8 × 12 senttimetriä).
Tämä vaatimus voidaan tarvittaessa ja toimivaltaisten viranomaisten harkinnan mukaan korvata myös yksityiskohtaisella kulttuuriesineiden luettelolla.
3. Toimivaltaiset viranomaiset voivat vientiluvan antamista varten vaatia, että maasta vietävä kulttuuriesine näytetään.
4. Edellä 2 ja 3 kohdan soveltamisesta aiheutuvista kustannuksista vastaa vientiluvan hakija.
5. Asianmukaisesti täytetty lomake esitetään vientiluvan antamista varten asetuksen (EY) N:o 116/2009 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti nimetylle toimivaltaiselle viranomaiselle. Kun vientilupa on annettu, luvan antanut viranomainen säilyttää itsellään lomakkeen numerolla 1 merkityn kappaleen ja palauttaa muut kappaleet hakijalle, josta tulee vientiluvan haltija, tai tämän valtuutetulle edustajalle.
7 artikla
Vienti-ilmoituksen tueksi esitettävät vientiluvan kappaleet ovat:
a)
luvanhaltijan kappale;
b)
luvan antaneelle viranomaiselle palautettava kappale.
8 artikla
1. Vienti-ilmoituksen vastaanottava toimivaltainen tullitoimipaikka varmistaa, että vienti-ilmoituksessa tai tarpeen mukaan ATA-carnet’ssa oleva selvitys vastaa vientiluvassa olevaa selvitystä ja että vienti-ilmoituksen kohdassa 44 tai ATA-carnet’n kannassa on viittaus vientilupaan.
Tullitoimipaikka toteuttaa aiheelliset tunnistamistoimenpiteet. Tällaisia toimenpiteitä voivat olla tullitoimipaikan sinetillä tai leimalla varustaminen. Vientiluvan antaneelle viranomaiselle palautettava lomakkeen kappale on liitettävä hallinnollisen yhtenäisasiakirjan numerolla 3 merkittyyn kappaleeseen.
2. Täytettyään numeroilla 2 ja 3 merkittyjen kappaleiden kohdan 23 vienti-ilmoituksen vastaanottava toimivaltainen tullitoimipaikka palauttaa luvanhaltijan kappaleen tavaranhaltijalle tai tämän edustajalle.
3. Vientiluvan antaneelle viranomaiselle palautettava kappale on toimitettava lähetyksen mukana siihen tullitoimipaikkaan, jonka kautta lähetys viedään unionin tullialueelta.
Tullitoimipaikka varustaa kyseisen kappaleen kohdan 26 leimallaan ja palauttaa kappaleen luvan antaneelle viranomaiselle.
9 artikla
1. Vientilupa voi olla voimassa enintään kaksitoista kuukautta antamispäivästä.
2. Kun hakemus koskee väliaikaista vientilupaa, toimivaltaiset viranomaiset voivat asettaa määräajan, jonka kuluessa kulttuuriesine on jälleentuotava luvan antaneeseen jäsenvaltioon.
3. Jos vientiluvan voimassaoloaika päättyy tai vientilupaa ei ole käytetty, vientiluvan haltijan on välittömästi palautettava hallussaan olevat luvan kappaleet luvan antaneelle viranomaiselle.
III JAKSO
ERITYISET AVOIMET VIENTILUVAT
10 artikla
1. Erityisiä avoimia vientilupia myönnetään tietylle kulttuuriesineelle, joka tullaan todennäköisesti viemään unionista tilapäisesti toistuvasti käytettäväksi ja/tai näytteille pantavaksi kolmannessa maassa. Kulttuuriesineen on oltava sen yksityishenkilön tai organisaation oma tai laillisesti omistama, joka käyttää tai asettaa näytteille kyseisen esineen.
2. Vientilupa myönnetään ainoastaan, jos viranomaiset ovat vakuuttuneita siitä, että asianomainen henkilö tai organisaatio antaa kaikki tarvittavat vakuudet siitä, että tavara palautetaan unioniin hyvässä kunnossa ja että tavara voidaan kuvata tai merkitä niin, että tilapäisen viennin ajankohtana ei ole epäilystä siitä, että vietävä tavara on sama kuin erityisessä avoimessa vientiluvassa kuvattu.
3. Vientilupa voi olla voimassa enintään viisi vuotta.
11 artikla
Vientilupa on esitettävä kirjallisen vienti-ilmoituksen kanssa tai muissa tapauksissa sen on oltava vaadittaessa esitettävissä tutkittavaksi tuotavan kulttuuriesineen kanssa.
Sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa lupa esitetään, voivat pyytää siitä käännöksen tämän jäsenvaltion viralliseen kieleen tai johonkin sen virallisista kielistä. Tällöin mahdollisista käännöskustannuksista vastaa luvan haltija.
12 artikla
1. Vienti-ilmoituksen vastaanottava toimivaltainen tullitoimipaikka varmistaa, että vietävät tavarat vastaavat vientiluvassa olevaa selvitystä ja että vienti-ilmoituksen kohdassa 44 on viittaus vientilupaan, jos vaaditaan kirjallinen ilmoitus.
2. Jos kirjallinen ilmoitus vaaditaan, vientilupa on liitettävä yhtenäisen hallinnollisen asiakirjan numerolla 3 merkittyyn kappaleeseen ja se on toimitettava tavaran mukana siihen tullitoimipaikkaan, jonka kautta lähetys viedään unionin tullialueelta. Kun yhtenäisen hallinnollisen asiakirjan numerolla 3 merkitty kappale annetaan viejän tai hänen edustajansa käyttöön, vientilupa on myös annettava tälle myöhempää käyttöä varten.
IV JAKSO
YLEISET AVOIMET VIENTILUVAT
13 artikla
1. Yleisiä avoimia vientilupia annetaan museoille tai muille laitoksille kaikkien niiden pysyvään kokoelmaan kuuluvien kulttuuriesineiden tilapäistä vientiä varten, joita todennäköisesti tullaan viemään unionista tilapäisesti toistuvasti näytteille pantavaksi kolmannessa maassa.
2. Vientilupa annetaan ainoastaan, jos viranomaiset ovat vakuuttuneita siitä, että laitos antaa kaikki tarvittavat vakuudet siitä, että tavara palautetaan unioniin hyvässä kunnossa. Vientilupaa voidaan käyttää pysyvän kokoelman kaikkien esineryhmien milloin tahansa tapahtuvaan tilapäiseen vientiin. Sitä voidaan käyttää erilaisiin esineryhmiin joko peräkkäin tai samanaikaisesti.
3. Vientilupa voi olla voimassa enintään viisi vuotta.
14 artikla
Vientilupa on esitettävä vienti-ilmoituksen kanssa.
Sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa lupa esitetään, voivat pyytää siitä käännöksen tämän jäsenvaltion viralliseen kieleen tai johonkin sen virallisista kielistä. Tällöin mahdollisista käännöskustannuksista vastaa luvan haltija.
15 artikla
1. Vienti-ilmoituksen vastaanottava toimivaltainen tullitoimipaikka varmistaa, että vientilupa esitetään yhdessä vietävien tavaroiden luettelon kanssa, jotka vastaavat myös vienti-ilmoituksessa olevaa selvitystä. Luettelon on oltava paperilla, johon on painettu laitoksen nimi ja osoite, ja vientiluvassa mainittavan laitoksen edustajan on allekirjoitettava kaikki sivut. Kaikki sivut on myös varustettava vientiluvassa asianomaiseen kohtaan sijoitetulla laitoksen leimalla. Vienti-ilmoituksen kohtaan 44 on tehtävä viittaus vientilupaan.
2. Vientilupa on liitettävä yhtenäisen hallinnollisen asiakirjan numerolla 3 merkittyyn kappaleeseen ja se on toimitettava tavaraerän mukana siihen tullitoimipaikkaan, jonka kautta lähetys viedään unionin tullialueelta. Kun yhtenäisen hallinnollisen asiakirjan numerolla 3 merkitty kappale annetaan viejän tai hänen edustajansa käyttöön, vientilupa on myös annettava tälle myöhempää käyttöä varten.
V JAKSO
AVOINTEN VIENTILUPIEN LOMAKKEET
16 artikla
1. Erityiset avoimet vientiluvat annetaan lomakkeella, jonka malli on liitteessä II.
2. Yleiset avoimet vientiluvat annetaan lomakkeella, jonka malli on liitteessä III.
3. Hakemuslomake on painettava tai luotava sähköisesti yhdellä tai useammalla unionin virallisella kielellä.
4. Vientiluvan koon on oltava 210 × 297 millimetriä ja pituuden osalta hyväksytään enintään - 5 ja + 8 millimetrin suuruinen poikkeama.
Käytettävän paperin on oltava valkoista, hiokkeetonta liimakäsiteltyä kirjoituspaperia, jonka paino on vähintään 55 grammaa neliömetriltä. Siinä on oltava vaaleansininen painettu aaltomainen taustakuvio, joka tekee kaiken mekaanisin tai kemiallisin keinoin tapahtuneen väärentämisen selvästi havaittavaksi.
5. Vientiluvan toinen kappale, jossa ei saa olla painettua aaltomaista taustakuviota, on ainoastaan viejän omaa käyttöä tai kirjanpitoa varten.
Asianomaiset jäsenvaltiot määräävät käytettävästä hakemuslomakkeesta.
6. Jäsenvaltiolla on oikeus painaa lupalomakkeita tai antaa niiden painaminen hyväksymiensä kirjapainojen tehtäväksi. Jälkimmäisessä tapauksessa tämä hyväksymismerkintä on oltava lomakkeessa.
Kukin lomake on varustettava kirjapainon nimellä ja osoitteella tai merkillä, josta kirjapaino voidaan tunnistaa. Siinä on myös oltava painettu tai leimattu sarjanumero, josta se voidaan tunnistaa.
7. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet lupien väärentämisen estämiseksi.
Tätä varten jäsenvaltioissa käyttöön otetut tunnistamiskeinot on ilmoitettava komissiolle, joka antaa ne tiedoksi muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
8. Luvat on täytettävä mekaanista tai elektronista välinettä käyttäen. Poikkeuksellisesti ne voidaan täyttää myös suuraakkosin mustalla kuulakärkikynällä tekstaamalla.
Ne eivät saa sisältää raaputtamalla, päällekirjoittamalla tai muulla tavalla tehtyjä muutoksia.
VI JAKSO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
17 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 752/93.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä V olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
18 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 9 päivänä marraskuuta 2012.