KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 999/2014
af 23. september 2014
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 9, stk. 4, artikel 11, stk. 2 og 5, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
1.1. Gældende foranstaltninger
(1)
Ved forordning (EF) nr. 2022/95 (2) indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af ammoniumnitrat, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3102 30 90 og 3102 40 90, med oprindelse i Rusland. Efter en yderligere undersøgelse, som viste, at tolden var blevet overvæltet, blev foranstaltningerne ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 663/98 (3). Efter en første udløbsundersøgelse og en første interimsundersøgelse i medfør af artikel 11, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 1225/2009 (grundforordningen) indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 658/2002 (4) en endelig antidumpingtold på 47,07 EUR pr. ton på importen af ammoniumnitrat henhørende under KN-kode 3102 30 90 og 3102 40 90 og med oprindelse i Rusland. Efterfølgende blev der i medfør af grundforordningens artikel 11, stk. 3, gennemført en interimsundersøgelse af varedækningen og ved Rådets forordning (EF) nr. 945/2005 (5) indført en endelig antidumpingtold på mellem 41,42 EUR pr. ton og 47,07 EUR pr. ton på importen af gødninger i fast form med et indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 og ex 3105 90 20, med oprindelse i Rusland.
(2)
Efter en anden udløbsundersøgelse og en anden delvis interimsundersøgelse i medfør af grundforordningens artikel 11, stk. 2 og 3, opretholdt Rådet ved forordning (EF) nr. 661/2008 (6) de gældende foranstaltninger. Tolden forblev uændret, undtagen for EuroChem-gruppen (7), for hvilken det faste toldbeløb varierede mellem 28,88 EUR og 32,82 EUR pr. ton.
(3)
Europa-Kommissionen (Kommissionen) godtog ved afgørelse 2008/577/EF (8) de tilsagn, som de russiske producenter JSC Acron og JSC Dorogobuzh, medlemmer af Acron' Holding Company (i det følgende samlet benævnt »Acron«), og EuroChem-gruppen havde afgivet med et kvantitativt loft. Ved afgørelse 2012/629/EU (9) tilbagekaldte Kommissionen sin godkendelse af det tilsagn, som EuroChem-gruppen havde afgivet, da det var umuligt at gennemføre tilsagnet i praksis.
(4)
Ved dom af 10. september 2008 (10), som fortolket ved dom af 9. juli 2009 (11), annullerede Retten forordning (EF) nr. 945/2005 for så vidt angår JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat (Kirovo), som er en del af OJSC UCC UralChem (UralChem). I overensstemmelse hermed ændrede Rådet ved forordning (EF) nr. 989/2009 (12) forordning (EF) nr. 661/2008. Derfor gælder antidumpingtolden (47,07 EUR pr. ton) for så vidt angår virksomheden Kirovo kun for import af ammoniumnitrat, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3102 30 90 og 3102 40 90.
1.2. Anmodning om en udløbsundersøgelse
(5)
Efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb (13) af de gældende antidumpingforanstaltninger modtog Kommissionen en anmodning om indledning af en udløbsundersøgelse af disse foranstaltninger i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2. Anmodningen blev indgivet den 28. marts 2013 af en europæisk sammenslutning af gødningsproducenter, »Fertilisers Europe« (ansøgeren), på vegne af EU-producenter, der tegner sig for mere end 25 % af Unionens samlede produktion af den pågældende vare.
(6)
Anmodningen var begrundet med, at foranstaltningernes udløb sandsynligvis ville medføre fortsat og fornyet dumping og skade for EU-erhvervsgrenen.
(7)
Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod sammenslutningen af russiske gødningsproducenter (RFPA), at kun en vis del af EU-producenterne af gødningssammensætning af ammoniumnitrat (FGAN) støttede anmodningen, og at EU-producenterne af alle sammensætninger af ammoniumnitrat og andre ammoniumnitratgødninger tegner sig for en andel, der er tre gange større end ansøgerens. Denne påstand er dog ubegrundet, da ansøgeren og dem, der støtter anmodningen, producerer FGAN og andre varer, der er omfattet af denne udløbsundersøgelse. Det var derfor ikke kun FGAN-producenter, der støttede anmodningen, men også producenter af andre typer af den pågældende vare, og den kvantitative tærskel for indledning af en undersøgelse var nået.
1.3. Indledning af en udløbsundersøgelse
(8)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en udløbsundersøgelse, og offentliggjorde den 12. juli 2013 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (indledningsmeddelelsen) (14) om indledning af en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2.
(9)
Inden indledningen af undersøgelsen fremsatte RFPA bemærkninger til de gældende foranstaltninger og rejste tvivl om deres lovlighed. På baggrund af de oplysninger, der var blevet fremsendt til Kommissionen inden indledningen, om sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping og skade i tilfælde af foranstaltningernes udløb, påstod samme part, at der ikke var noget grundlag for indledningen af en udløbsundersøgelse.
(10)
Kommissionens tjenestegrene svarede denne interesserede part, at de kun ser nærmere på de synspunkter, der fremføres af andre parter end ansøgeren, når undersøgelsen er blevet indledt.
(11)
For bedre at kunne udøve sin ret til at forsvare sig anmodede samme interesserede part også om adgang til den anmodning om en udløbsundersøgelse i den udgave, der blev indgivet den 28. marts 2013, og som der henvises til i indledningsmeddelelsen, samt til den mangelskrivelse, som Kommissionens tjenestegrene fremsendte til ansøgerne vedrørende deres anmodning om en udløbsundersøgelse. Kommissionens tjenestegrene meddelte den interesserede part, at beslutningen om at indlede en undersøgelse kun var baseret på den konsoliderede udgave af den anmodning, der omfattede svaret på mangelskrivelsen. Tidligere udgaver og udkast er ikke relevante. Det ville derfor ikke være i strid med partens ret til at forsvare sig, at der ikke gives adgang til den oprindelige udgave og mangelskrivelsen. Parten anmodede høringskonsulenten om at gribe ind i denne angivelige overtrædelse af retten til at forsvare sig. Den 4. marts 2014 støttede høringskonsulenten Kommissionens tjenestegrenes holdning.
(12)
Den interesserede part anmodede også om adgang til anmodningen om en udløbsundersøgelse vedrørende to andre sager. Parten påstod, at disse anmodninger var blevet afvist som ubegrundet, og at adgang til disse dokumenter ville gøre det muligt at sammenligne omstændighederne i de to sager med den forestående undersøgelse, at forstå Kommissionens analyse af anmodningens tilstrækkelighed i hver enkel sag og derved gøre det muligt at udøve sin ret til at forsvare sig i tilstrækkelig grad. Kommissionens tjenestegrene fremsendte alle nærmere oplysninger til parten, og den 4. marts 2014 støttede høringskonsulenten Kommissionens tjenestegrenes holdning.
1.4. Undersøgelse
1.4.1. Nuværende undersøgelsesperiode og betragtet periode
(13)
Undersøgelsen af sandsynligheden for fortsat og fornyet dumping omfattede perioden fra den 1. juli 2012 til 30. juni 2013 (den nuværende undersøgelsesperiode eller NUP). Undersøgelsen af de tendenser, der var relevante for vurderingen af sandsynligheden for fornyet skade, omfattede perioden fra den 1. januar 2010 til 30. juni 2013 (den betragtede periode).
(14)
Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod RFPA, at der sammenlignet med den foregående udløbsundersøgelse, der førte til forordning (EF) nr. 661/2008, havde været en ubegrundet ændring i metode, eftersom den betragtede periode i den foregående undersøgelse var længere.
(15)
Ifølge Kommissionen kan de af RFPA påståede omstændigheder ikke betegnes som en ændring i metode i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 9. I hvert fald gøres der opmærksom på det i de følgende beskrevne forhold. Normal praksis i Kommissionen er, at den betragtede periode normalt dækker NUP og de tre foregående kalenderår, medmindre NUP selv dækker en betydelig del af det foregående kalenderår. I den sidstnævnte situation kan der undtagelsesvist tages højde for fire kalenderår. Dette var tilfældet i den foregående udløbsundersøgelse. Påstanden afvises derfor.
1.4.2. Parter, som er berørt af undersøgelsen
(16)
I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen interesserede parter til at kontakte Kommissionen med henblik på at deltage i undersøgelsen. Endvidere underrettede Kommissionen særligt ansøgerne, andre kendte EU-producenter, de kendte eksporterende producenter og myndighederne i Rusland (det pågældende land), kendte importører, leverandører og brugere, forhandlere samt sammenslutninger, som den vidste, var berørt af indledningen, og opfordrede dem til at deltage.
(17)
Interesserede parter havde mulighed for at fremsætte bemærkninger til indledningen af undersøgelsen og for at anmode om en høring med Kommissionen og/eller høringskonsulenten fra Generaldirektoratet for Handel.
1.4.3. Stikprøveudtagning
(18)
I indledningsmeddelelsen anførte Kommissionen, at den måske ville udtage en stikprøve af de interesserede parter i henhold til grundforordningen artikel 17.
a) Stikprøveudtagning af EU-producenter
(19)
Kommissionen meddelte i indledningsmeddelelsen, at den havde udtaget en midlertidig stikprøve af EU-producenter. Kommissionen udtog stikprøven på grundlag af produktionen i Unionen og salgsmængden på EU-markedet af samme vare i NUP. Stikprøven bestod af fire EU-producenter fra Frankrig, Litauen, Polen og Det Forenede Kongerige (15), der tegner sig for ca. 42 % af EU-produktionen og 41 % af salget i EU. Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den midlertidige stikprøve.
(20)
En interesseret part påstod, at den midlertidige stikprøve af EU-producenter kun burde omfatte producenter af ammoniumnitrat, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3102 30 90 og 3102 40 90, som oprindeligt fastsat ved forordning (EF) nr. 2022/95, og ikke også producenter af gødninger i fast form med et indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent, i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 og ex 3105 90 20, som fastsat ved forordning (EF) nr. 945/2005.
(21)
Årsagen til denne påstand var, at dommen afsagt af Retten i Første Instans i sag nr. T-348/05, der er omhandlet i betragtning 4, annullerede forordning (EF) nr. 945/2005, som udvidede varedækningen set i forhold til den oprindelige undersøgelse.
(22)
Denne påstand er ubegrundet. Den pågældende dom annullerede kun forordning (EF) nr. 945/2005 for så vidt angik én russisk eksporterende producent. For alle andre russiske producenter er den gældende varedækning fortsat den, der er fastsat i forordning (EF) nr. 945/2005. Under alle omstændigheder producerer alle EU-producenter i stikprøven ammoniumnitrat, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3102 30 90 og 3102 40 90. Gødninger i fast form, henhørende under de andre KN-koder, produceres af EU-erhvervsgrenen og er blot resultatet af yderligere kemiske aktiviteter eller blandingsaktiviteter med henblik på fremstilling af blandingsgødninger, også benævnt »stabiliserede gødninger« eller »blandinger«, forudsat de har et nitrogenindhold på over 28 vægtprocent eller et indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent.
(23)
Derfor er stikprøven repræsentativ for EU-erhvervsgrenen.
b) Stikprøveudtagning af importører
(24)
For at afgøre om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udtage denne, anmodede Kommissionen ikke forretningsmæssigt forbundne importører om at indgive de i indledningsmeddelelsen angivne oplysninger.
(25)
Ingen ikke forretningsmæssigt forbundne importører besvarede stikprøveskemaet, og derfor var en stikprøveudtagning ikke nødvendig.
c) Stikprøveudtagning af eksporterende producenter i Rusland
(26)
For at afgøre om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udtage denne, anmodede Kommissionen alle eksporterende producenter i Rusland om at indgive de i indledningsmeddelelsen angivne oplysninger. Kommissionen bad endvidere Ruslands faste repræsentation ved Unionen om at identificere og/eller kontakte eventuelle andre eksporterende producenter, der kunne være interesseret i at deltage i undersøgelsen.
(27)
Otte eksporterende producenter i det pågældende land indgav de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. I NUP blev importen til Unionen hovedsageligt foretaget i medfør af de godkendte tilsagn. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 1, udtog Kommissionen en stikprøve bestående af fire eksporterende producenter, som med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. Disse producenter tegnede sig for den største mængde af det samlede eksportsalg. De omfattede de to virksomheder, der eksporterede til Unionen i medfør af tilsagnet i NUP. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 2, blev alle de berørte kendte eksporterende producenter og myndighederne i det pågældende land hørt om udtagningen af stikprøven. Der blev ikke fremsat nogen bemærkninger. Kommissionen besluttede således at fastholde den foreslåede stikprøve og underrettede alle interesserede parter om udtagningen af den endelige stikprøve.
(28)
Kommissionen udvalgte følgende fire virksomheder til at indgå i stikprøven:
-
Acron
-
EuroChem
-
UralChem
-
OJSC SBU Azot (SBU Azot).
(29)
Baseret på besvarelserne af stikprøvespørgeskemaerne repræsenterede stikprøven 88 % af det samlede eksportsalg fra Rusland (til Unionen og til tredjelande) i NUP.
1.4.4. Spørgeskemabesvarelser og kontrolbesøg
(30)
Kommissionen fremsendte spørgeskemaer til alle de russiske eksporterende producenter, der havde bedt herom, samt til EU-producenterne i stikprøven, brugere og erhvervssammenslutninger, der havde givet sig til kende inden for de tidsfrister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(31)
Der blev modtaget spørgeskemabesvarelser fra de fire russiske eksporterende producenter i stikprøven og fra de fire EU-producenter i stikprøven. Én erhvervssammenslutning, der repræsenterer brugere, nemlig National Farmers' Union of England and Wales (NFU), indgav en delvis spørgeskemabesvarelse.
(32)
For så vidt angår russiske eksporterende producenter var det kun Acron, der indgav en fuldstændig spørgeskemabesvarelse. De tre øvrige virksomheder i stikprøven - EuroChem, UralChem og SBU Azot - indgav kun delvise besvarelse og nøjedes med at indgive oplysninger om kapacitet, samlede salgstal ab fabrik og visse oplysninger om deres produktionsomkostninger. På grund af disse delvise besvarelser havde Kommissionen ikke mulighed for at kontrollere salgsoplysningerne eller produktionsomkostningerne fuldt ud.
(33)
Kommissionen meddelte de tre berørte eksporterende producenter i stikprøven, at den havde til hensigt at anvende grundforordningens artikel 18 i forbindelse med de manglende oplysninger, og de gjorde brug af deres ret til at blive hørt af høringskonsulenten. Kommissionen anførte i de fremlæggelser af oplysninger, der specifikt henvendte sig til hver af de tre berørte eksporterende producenter i stikprøven, hvilke af virksomhedernes oplysninger den havde anvendt i sin analyse, samt hvilke oplysninger, den mente, var ufuldstændige, og hvor den derfor havde anvendt »foreliggende faktiske oplysninger« i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18, stk. 1. Nærmere bestemt anvendte Kommissionen samlede salgstal ab fabrik i stedet for detaljerede tal baseret på transaktionsspecifikke oplysninger.
(34)
European Fertilisers Import Association (EFIA), en sammenslutning, der repræsenterer importører, anmodede desuden om at blive anerkendt som en interesseret part på vegne af sine medlemmer og fremsatte skriftlige bemærkninger. Tre individuelle importører oplyste, at de ikke længere importerede gødninger med oprindelse i Rusland.
(35)
Der blev også fremsat skriftlige bemærkninger fra en række sammenslutninger af brugere, navnlig Sammenslutningen af Landbrugsorganisationer i EU (COPA)/Sammenslutningen af Landbrugs-Andelsorganisationer i EU (COGECA), NFU, og fra de franske sammenslutninger AFCOME (Association Française de Commercialisation et de Mélange d'Engrais) og AGPB (Association Générale des Producteurs de Blé et Autres Céréales).
(36)
Kommissionen indhentede og kontrollerede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at kunne træffe en afgørelse om dumping, deraf følgende skade og Unionens interesser. Der blev gennemført kontrolbesøg i henhold til grundforordningens artikel 16 hos følgende virksomheder:
EU-producenter:
-
AB »ACHEMA«, Jonolaukio k., Ruklos sen., Jonavos r., Litauen
-
Grupa Azoty Zakłady Azotowe »Puławy« S.A, Polen
-
Grow How UK limited, Ince, Det Forenede Kongerige
-
YARA France S.A., Frankrig.
Eksporterende producenter i Rusland
-
JSC Acron, JSC Dorogobuzh, den forretningsmæssigt forbundne forhandler ZAO Agronova - Bryansk (Acron)
-
Eurochem MMC OJSC, OJSC Nevinnomyssky Azot og OJSC Novomoskowskaya Joint-Stock Company Azot (EuroChem)
-
OJSC UCC UralChem, Berezniki Azot og Kirovo-Chepetsk Chemical works (UralChem)
-
Kemerovo JSC »Azot« og LLC »Angarsk Nitrogent Fertilizer Plant« (SBU Azot).
Forretningsmæssigt forbundet importør
-
Agronova Europe AG, Schweiz (forretningsmæssigt forbundet til Acron).
1.5. Fremlæggelse af oplysninger
(37)
Den 13. juni 2014 fremlagde Kommissionen de vigtigste kendsgerninger og betragtninger for alle interesserede parter, på grundlag af hvilke den agtede at foreslå opretholdelsen af de gældende antidumpingforanstaltninger, og den opfordrede alle interesserede parter til at fremsætte bemærkninger hertil. De bemærkninger, som de interesserede parter fremsatte, blev undersøgt af Kommissionen og i givet fald taget i betragtning.
(38)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede RFPA igen, at der i løbet af undersøgelsen angiveligt havde fundet en række proceduremæssige uregelmæssigheder sted, og den henviste til Kommissionens afslag på adgang til den oprindelige udgave af den anmodning, som ansøgeren havde indgivet den 28. marts 2013, samt den angiveligt ikke rettidigt bevilgede adgang til det ikke-fortrolige dossier.
(39)
For så vidt angår anmodningen om adgang til den oprindelige anmodning om den fornyede undersøgelse forklarede Kommissionens tjenestegrene flere gange skriftligt og mundtligt, herunder også til møder under ledelse af høringskonsulenten, årsagerne til, at anmodningen ikke kunne imødekommes under det gældende regelsæt.
(40)
For så vidt angår den angiveligt ikke rettidigt bevilgede adgang til det ikke-fortrolige dossier er det Kommissionens opfattelse, at RFPA's ret til at forsvare sig ikke er berørt heraf, selv hvis påstanden havde været berettiget. For det første fremlagde Kommissionen rettidigt væsentlige oplysninger for RFPA, på grundlag af hvilke Kommissionen havde til hensigt at opretholde foranstaltningerne, og den gav RFPA tilstrækkelig tid til at reagere. For det andet havde RFPA inden fremlæggelsen af oplysninger fået bevilget adgang til hele det ikke-fortrolige dossier.
(41)
RFPA påstod også, at de møder, der var blevet afholdt i april og maj 2014 mellem Kommissionens tjenestegrene og ansøgeren, ikke »i modsætning til normal praksis« var blevet optaget i det ikke-fortrolige dossier, og at de fortrolige oplysninger, som ansøgeren indgav i maj 2014, ikke var ledsaget af et tilsvarende ikke-fortroligt sammendrag.
(42)
Det er normal praksis, at interesserede parter, der anmoder om en høring, fremfører deres synspunkter mundtligt og ledsager dem med skriftlig dokumentation. Den ikke-fortrolige udgave af sådan dokumentation lægges ind i det dossier, der stilles til rådighed og gøres tilgængelig for enhver anden interesseret part. Disse dokumenter omfatter protokoller af møder og høringer afholdt af Kommissionens tjenestegrene. Derfor afvises denne påstand som faktuel ukorrekt.
(43)
For så vidt angår den anden påstand var det ikke muligt at indgive den ikke-fortrolige udgave af de fortrolige oplysninger, der blev indgivet i maj 2014, på anden måde uden at afsløre EU-producenternes forretningshemmeligheder. Denne påstand kan derfor heller ikke godtages.
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Den pågældende vare
(44)
Den pågældende vare i denne undersøgelse er den samme som den, der er defineret i forordning (EF) nr. 661/2008, dvs. gødninger i fast form med et indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 og ex 3105 90 20, og med oprindelse i Rusland (herefter benævnt »AN« eller »den pågældende vare«). For så vidt angår AN produceret af JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat (Kirovo) er den pågældende vare dog kun AN, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3102 30 90 og 3102 40 90, jf. forordning (EF) nr. 989/2009.
(45)
Den vigtigste råvare i produktionen af AN er gas, der tegner sig for 70-80 % af de samlede produktionsomkostninger. Formålet med udvidelsen af varedækningen i 2005 var også at dække det ammoniumnitrat, der blev tilsat næringsstofferne phosphor og/eller kalium, efter det var blevet konstateret, at disse blandinger hovedsageligt havde samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og samme agronomiske egenskaber.
(46)
Det bemærkes, at KN-kode 3102 30 90 og 3102 40 90 (henholdsvis »ammoniumnitrat, ikke i vandig opløsning« og »blandinger af ammoniumnitrat med calciumcarbonat eller andre uorganiske stoffer uden gødningsværdi, med indhold af nitrogen på over 28 vægtprocent«) kan indeholde AN anvendt til industriformål (som f.eks. fremstillingen af sprængstoffer) og AN anvendt til landbrugsformål. Begge typer har samme tekniske og kemiske egenskaber, kan nemt erstatte hinanden og anses som værende den pågældende vare.
(47)
Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod repræsentanterne for de russiske myndigheder, at udvidelsen af varedækningen i 2005 er uforenelig med WTO's antidumpingaftale, fordi der ikke var truffet nogen afgørelse i spørgsmålet om dumping, skade og årsagssammenhæng for så vidt angår de yderligere varer, der var omfattet af udvidelsen i 2005.
(48)
Denne påstand er ubegrundet af de grunde, der er nævnt i betragtning 22, og afvises derfor.
2.2. Samme vare
(49)
Som i de foregående undersøgelser konstateredes det, at AN, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i Rusland, og AN, der eksporteres til Unionen fra Rusland, har samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber og anvendelser. De anses derfor for at være samme vare i forbindelse med denne undersøgelse, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.
(50)
Det AN, der fremstilles af EU-erhvervsgrenen, er i henseende til fysiske og tekniske egenskaber samme vare som det AN, der eksporteres til Unionen fra Rusland.
3. SANDSYNLIGHED FOR FORTSAT ELLER FORNYET DUMPING
3.1. Indledende bemærkninger
(51)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 2, undersøgte Kommissionen, om der var sandsynlighed for, at de eksisterende foranstaltningers udløb ville føre til fortsat eller fornyet dumping.
3.2. Dumpingimport i NUP
(52)
Som anført i betragtning 32 var der kun én eksporterende producent (Acron) i stikprøven, der samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. Men som anført i betragtning 3 godtog Kommissionen i 2008 et pristilsagn fra Acron, der stadig var gældende i NUP. På grund af det eksisterende pristilsagn blev Acrons eksportpriser i NUP bestemt af det pristilsagn, der fastsætter en mindsteimportpris. Derfor blev disse eksportpriser ikke betragtet som et pålideligt element i forbindelse med vurderingen af, hvorvidt der var sandsynlighed for fortsat eller fornyet dumping, såfremt antidumpingforanstaltningerne får lov til at udløbe.
(53)
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte RFPA, at dette betyder, at Kommissionen havde konstateret, at der ikke fandt nogen faktisk dumping sted. Det er ikke korrekt. Da de russiske eksporterende producenter i stikprøven ikke samarbejdede fuldt ud, med undtagelse af Acron, havde Kommissionen ikke tilstrækkelige oplysninger til at foretage eventuelle dumpingberegninger på grundlag af virksomhedernes egne oplysninger. Kommissionen kunne have foretaget en dumpingberegning for Acron, men som beskrevet i betragtning i 52, mente den ikke, at virksomhedens oplysninger var pålidelige i forbindelse med denne udløbsundersøgelse.
(54)
Ifølge Acron var Kommissionens argument, at virksomhedens faktiske priser til EU var upålidelige på grund af det gældende pristilsagn, og at de derfor ikke kunne anvendes til at fastsætte en eksportpris, ulovligt. Dette var dog ikke Kommissionens argument. Kommissionen hævdede ikke, at eksportpriserne ikke som sådan kunne anvendes på grund af pristilsagnet, men konstaterede, at sådanne eksportpriser blev betragtet som et upålideligt element i forbindelse med en analyse af sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping for så vidt angår de særlige omstændigheder, der gør sig gældende i denne undersøgelse. Ifølge Kommissionen er eksportpriser, der er baseret på et pristilsagn, ikke en relevant indikator, når eksporterende producenters fremtidige adfærd i forbindelse med fraværet af foranstaltninger og pristilsagn skal analyseres.
(55)
I modsætning til Acrons påstand kan virksomhedens eksportpriser til EU ikke anses for kun at være resultatet af normale markedsvilkår. I hele NUP var Acron den eneste russiske eksporterende producent, der drog fordel af et pristilsagn, da alle andre russiske eksporterende producenter var pålagt en told. Disse elementer havde helt klart indflydelse på Acrons konkurrencemæssige position som eneste russiske leverandør til EU-markedet.
3.3. Sandsynligheden for fornyet dumping
(56)
I lyset af overvejelserne i betragtning 52 til 55 analyserede Kommissionen, om der var bevis for sandsynligheden for fornyet dumping, hvis foranstaltningerne udløber. Den analyserede følgende faktorer: Eksportprisen ved salg fra Rusland til andre markeder, produktionskapacitet og uudnyttet kapacitet i hele Rusland samt EU-markedets og andre tredjelandsmarkeders tiltrækningskraft.
3.3.1. Eksport fra Rusland til andre markeder
(57)
Kommissionen fastslog, at Acrons vejede gennemsnit af eksportprisen ab fabrik til tredjelande som f.eks. Brasilien, Colombia og Peru i NUP var lavere end den gennemsnitlige hjemmemarkedspris ab fabrik, der faktisk blev betalt eller skulle betales i NUP. Acron solgte derfor til dumpingpriser til tredjelandsmarkeder, særligt til Brasilien, der er langt det vigtigste eksportmarked i tredjelandene.
(58)
For så vidt angår de tre andre eksporterende producenter i stikprøven konstaterede Kommissionen også, at deres vejede gennemsnitlige salgspriser ab fabrik til tredjelande som f.eks. Brasilien, Peru, Colombia, Ukraine og Kasakhstan var lavere for alle tre producenter end de gennemsnitlige hjemmemarkedspriser ab fabrik, der blev betalt eller skulle betales i NUP. Derfor solgte de også til dumpingpriser. Denne konstatering var baseret på kontrollerede oplysninger indgivet af russiske eksporterende producenter, der tegnede sig for omkring 80 % af eksporten til tredjelande. Kommissionen behøvede derfor ikke anvende russiske eksportstatistikker, som foreslået af RFPA. Alle fire eksporterende producenter i stikprøven eksporterede til tredjelande til en bæredygtig pris i NUP.
(59)
RFPA påstod, at de oplysninger, der var tilgængelige i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger, tydede på, at der for så vidt angår EuroChem ikke fandt dumping sted eller, at der højest var tale om ubetydelig dumping. Argumentet er ikke relevant. Formålet med analysen er ikke at beregne EuroChems nøjagtige margin, men at afgøre, om der er sandsynlighed for fornyet dumping fra Rusland, hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe. I den sammenhæng afslørede undersøgelsen, at også EuroChems gennemsnitlige priser ab fabrik ved salg til tredjelande var lavere end deres hjemmemarkedspriser ab fabrik, og at der derfor var tale om dumpingpriser. EuroChems prispolitik for salg til tredjelande (priser ved salg til eksport der ligger under hjemmemarkedspriserne) er en relevant faktor, som den overordnede afgørelse om, at der sandsynligvis vil finde fornyet dumping til EU sted, hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe, er baseret på.
(60)
RFPA anførte, at der i forbindelse med dumpingberegningerne ikke var blevet anvendt passende metoder. Som forklaret beregnede Kommissionen ikke dumpingmargener, men sammenlignede blot gennemsnitlige hjemmemarkedspriser ab fabrik med eksportpriser ab fabrik på baggrund af oplysninger fra virksomhederne i stikprøven. I forbindelse med en analyse af sandsynligheden for fornyet dumping er det ikke nødvendigt at beregne nøjagtige dumpingmargener, så der var ingen grund til at anvende cif-priser, som foreslået af RFPA.
(61)
RFPA gjorde gældende, at Kommissionen ikke sammenlignede priser for hver enkel varetype, og at der ikke blev foretaget nogen justering i forhold til handelsleddet. Kommissionen analyserede påstanden og konstaterede en tilsvarende prisforskel, selv hvis sammenligningen var blevet foretaget for hver enkel varetype. Under alle omstændigheder kunne justeringen ikke blive foretaget i forhold til handelsleddet, da virksomhederne i stikprøven, undtagen Acron, kun samarbejdede delvist og ikke indgav tilstrækkeligt detaljerede oplysninger, herunder særligt detaljerede transaktionsspecifikke oplysninger. Denne påstand afvises derfor.
(62)
Eksportsalg til Unionen i NUP kunne ikke anvendes til at bestemme den fremtidige adfærd for så vidt angår de tre andre eksporterende producenter i stikprøven. Grunden hertil var, at EuroChem ligesom Acron i NUP kun eksporterede i henhold til pristilsagnet. EuroChem solgte kun til Unionen i den periode, hvor virksomheden havde et gældende tilsagn, og den blev derimod ikke registeret for noget salg, efter Kommissionen den 11. oktober 2012 trak tilsagnet tilbage ved afgørelse 2012/629/EU. For så vidt angår SBU Azot og UralChem solgte de ikke den pågældende vare til Unionen i NUP.
(63)
Kommissionen fandt det ikke nødvendigt at fastslå, om hjemmemarkedssalg fandt sted i normal handel. De faktiske hjemmemarkedspriser viser da også allerede, at priserne på eksportsalg til tredjelandsmarkeder er dumpet. En undersøgelse af hjemmemarkedssalgets rentabilitet - hvorved den normale værdi ville skulle fastsættes (på grundlag af omkostninger og rimelig fortjeneste), hvis det skulle vise sig, at sådanne salg genererer underskud - kunne derfor kun have ført til en stigning i den normale værdi og således af den dumpingmargen, der var fastsat for eksport til tredjelandsmarkeder.
(64)
I forbindelse med en udløbsundersøgelse og en analyse af sandsynligheden for fornyet dumping er det tilstrækkeligt at fastslå, om der er sandsynlighed for fornyet dumping, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe. Ifølge Kommissionen var det derfor ikke nødvendigt at analysere hjemmemarkedssalgets rentabilitet, og den undersøgte således ikke produktionsomkostningernes pålidelighed i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5.
(65)
I lyset af disse overvejelser konkluderer Kommissionen, at de russiske eksporterende producenter i øjeblikket sælger den pågældende vare til dumpingpriser til tredjelande i Latinamerika, Østeuropa, Afrika og Asien. For så vidt angår de fire eksporterende producenter i stikprøven udgjorde deres gennemsnitlige eksportpris ab fabrik til tredjelande 201 EUR pr. ton i NUP, mens den gennemsnitlige hjemmemarkedssalgspris ab fabrik udgjorde 221 EUR pr. ton. Kommissionen mener derfor, at der er sandsynlighed for, at de russiske eksporterende producenters salg til Unionen også ville være til dumpingpriser, hvis de gældende foranstaltninger ophæves.
(66)
RFPA påstod, at sammenligningen af priser på det russiske hjemmemarked med russiske eksportpriser til tredjelande er meningsløs. I denne henseende mener Kommissionen dog, at disse priser er vigtige indikatorer, når det skal vurderes, hvordan fremtidig eksport til Unionen sandsynligvis vil udvikle sig, hvis foranstaltningerne udløber, idet russisk eksport til de fleste tredjelande ikke er pålagt en antidumpingtold. Eksportpriser til tredjelande er især et vigtigt element i denne overordnede vurdering, da der ikke foreligger pålidelige oplysninger om russisk eksport til Unionen i NUP, som forklaret i betragtning 52.
(67)
I denne henseende hævdede den russiske regering og Acron, at opretholdelsen af foranstaltningerne i forvejen er ulovlig, da sådanne foranstaltninger først og fremmest blev indført med forordning (EF) nr. 661/2008 ved at anvende den påståede ulovlige metode, hvor gaspriserne justeres til at fastsætte den normale værdi.
(68)
Som anført i betragtning 63 mente Kommissionen ikke, at det i denne undersøgelse var nødvendigt at afgøre, om hjemmemarkedssalget fandt sted i normal handel, hvilket muligvis ville betyde, den normale værdi ville skulle beregnes. Som Acron korrekt påpegede i sine bemærkninger efter fremlæggelsen af oplysninger, udelukker dette ikke beregningen af en normal værdi, herunder nødvendige justeringer, i eventuelle fremtidige undersøgelser.
3.3.2. Uudnyttet kapacitet
(69)
Kommissionen fastslog de kendte russiske producenters uudnyttede kapacitet på følgende grundlag. Oplysningerne om uudnyttet kapacitet for så vidt angår de fire virksomheder i stikprøven var baseret på deres spørgeskemabesvarelser og om nødvendigt korrigeret efter kontrolbesøgene. Der blev taget højde for den samlede uudnyttede kapacitet for så vidt angår de anlæg, der fremstiller både ammoniumnitrat anvendt som gødning og ammoniumnitrat anvendt til industriformål (som f.eks. til fremstillingen af sprængstoffer), det såkaldte »Ammoniumnitrat med lav densitet«, der også er den pågældende vare, jf. betragtning 46. Tilsvarende blev der også taget højde for den uudnyttede kapacitet på de anlæg, der kun fremstiller ammoniumnitrat anvendt til industriformål. Endvidere var Kirovos samlede uudnyttede kapacitet inkluderet i beregningen af den uudnyttede kapacitet, da den uudnyttede kapacitet af andre typer ammoniumnitrat, der på nuværende tidspunkt ikke er omfattet af antidumpingforanstaltningerne (16), nemt kan anvendes til at fremstille ammoniumnitrat, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3102 30 90 og 3102 40 90.
(70)
Ud af de resterende fem russiske producenter var der kun én virksomhed, der indsendte et individuelt svar om sin uudnyttede kapacitet til Kommissionen. RFPA indsendte oplysninger for de øvrige.
(71)
I de tilfælde hvor de faktiske produktionstal, som de russiske producenter, der ikke indgik i stikprøven, havde fremlagt, var højere end den indberettede kapacitet, blev den faktiske produktion anvendt som grundlag til at bestemme den faktiske kapacitet. Den indberettede kapacitet var i sådanne tilfælde beregnede kapaciteter (dvs. anlæggets forventede kapacitet), der ikke er blevet berigtiget efter anlæggenes opgradering, der resulterede i en forøget kapacitet.
(72)
På baggrund heraf fastslog Kommissionen, at de russiske eksporterende producenters samlede kapacitet udgjorde 9 592 000 ton i NUP, mens deres faktiske produktion (herunder ammoniumnitrat anvendt til industriformål og andre typer ammoniumnitrat, der på nuværende tidspunkt ikke er omfattet af antidumpingforanstaltningerne (17)) udgjorde 8 519 105 ton.
(73)
Som konsekvens heraf og i modsætning til RFPA's påstande om, at de eksporterende producenters installerede kapacitet udnyttes fuldt ud, havde de eksporterende producenter i NUP en uudnyttet kapacitet på 1 070 000 ton. Den sidstnævnte mængde svarer til 16,9 % af EU-forbruget (baseret på det beregnede forbrug i NUP på 6 350 000 ton, jf. afsnit 5.1 nedenfor).
(74)
I forbindelse med sin fremadrettede analyse fastslog Kommissionen dog også, at kapaciteten steg yderligere efter NUP med omkring 472 000 ton, fordi nogle eksporterende producenter i stikprøven installerede ny kapacitet. Den samlede uudnyttede kapacitet udgjorde dermed 24,3 % af EU-forbruget.
(75)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede RFPA, at der ikke eksisterer nogen uudnyttet kapacitet, eller at Kommissionen i det mindste burde undersøge det faktum, at der ikke eksisterede nogen beregnet kapacitet. RFPA var heller ikke enig i, at der var blevet installeret ny kapacitet efter NUP.
(76)
RFPA og de russiske eksporterende producenter indberettede deres installerede kapacitet på baggrund af en beregnet teoretisk kapacitet, der i nogle tilfælde tager højde for de seneste opgraderinger. Dette stod klart for Kommissionen efter kontrolbesøgene, og den tog højde herfor. For så vidt angår de russiske producenter, der ikke indgik i stikprøven, blev den indberettede beregnede kapacitet godkendt for de russiske producenter, der ikke indgik i stikprøven, og hvis produktion lå under den indberettede kapacitet, som RFPA korrekt anførte i sine bemærkninger efter fremlæggelsen af oplysninger. For så vidt angår andre producenter, der ikke indgik i stikprøven, og hvis indberettede faktiske produktionstal var højere end den indberettede kapacitet, blev den faktiske produktion anvendt som grundlag for at bestemme den reelle kapacitet. RFPA's oplysninger blev anvendt i forbindelse med de tre producenter, der ikke indgik i stikprøven og ikke indsendte nogen oplysninger om kapacitet og produktion.
(77)
Ifølge Kommissionen er dette en klar og sammenhængende tilgang til at bestemme russiske producenters samlede produktionskapacitet af den pågældende vare. Selv om det modsatte blev påstået, blev der anvendt den samme metode over for alle producenter. Hvis den faktiske produktion var højere end den indberettede beregnede kapacitet, f.eks. grundet en opgradering af produktionsanlæggene, ser Kommissionen ingen grund til, at der ikke reelt ikke kan tages højde for sådan yderligere kapacitet, eftersom det er åbenlyst, at den beregnede kapacitet er ukorrekt. Påstanden om, at denne metode angiveligt ikke er normal for markedet, anses ikke som et argument for ikke at tage højde for de faktiske produktionstal. Derudover er måden at beregne EU-erhvervsgrenens kapacitet på, som hævdet af RFPA, irrelevant for at kunne fastslå de russiske producenters samlede produktionskapacitet.
(78)
Blot fordi der i nogle sager ikke blev anvendt den indberettede beregnede kapacitet, og den blev erstattet af aktuelle, hovedsageligt kontrollerede produktionsoplysninger, betyder det ikke, at Kommissionen har anvendt begrebet om bedste foreliggende oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 18, selv om RFPA hævder det modsatte. For så vidt angår kapaciteten har Kommissionen anvendt alle de oplysninger, som de russiske producenter selv har indgivet, men den har anvendt en metode til at beregne den samlede produktionskapacitet, hvorved der ikke kun tages højde for den beregnede kapacitet, men også den faktiske produktion og kapacitet. Denne metode blev fastsat i det generelle dokument til fremlæggelse af oplysninger, og resultatet af metodens anvendelse for så vidt angår hver virksomhed og sågar hvert anlæg blev fremlagt for de pågældende virksomheder. Da Kommissionen fastsatte den samlede produktionskapacitet anvendte den således kun de oplysninger, som russiske producenter og RFPA havde fremlagt. Alle relevante oplysninger blev fremlagt, og der var derfor ingen grund til at ty til andre datakilder.
(79)
Generelt blev de oplysninger om kapacitet og produktion anvendt, som de producenter, der ikke blev undersøgt, indberettede i deres besvarelser. RFPA fremsatte bemærkninger om beregningen af kapaciteten hos visse virksomheder og anlæg. Med hensyn til producenten UralChem Kirovo hævdedes det, at den produktionsmængde i NUP, der blev fastsat i dokumentet til fremlæggelse af oplysninger, var ukorrekt. Kommissionen accepterede denne bemærkning og anvendte i stedet den produktionsmængde, der var angivet i de indsendte oplysninger efter fremlæggelsen af oplysninger. Der blev også taget højde for den tekniske rapport om kapaciteten, der blev fremlagt i forbindelse med kontrolbesøget, og som vedrørte det pågældende anlægs maksimale produktion af AN, som RFPA korrekt påpegede. Producenten UralChem Berezniki oplyste under kontrolbesøget, at der i kapacitetsberegningen blev brugt ti dage på vedligeholdelse. De bemærkninger om yderligere driftsstop, der blev modtaget efter fremlæggelsen af oplysninger, blev ikke begrundet og synes at være baseret på oplysninger fra en anden virksomhed. Bemærkningerne blev derfor afvist.
(80)
Ligeledes blev bemærkninger vedrørende visse flaskehalse i andre anlægs produktionsprocesser ikke underbygget og kunne ikke kontrolleres, og der blev derfor heller ikke taget højde for disse. Med hensyn til et særligt anlæg forekom flaskehalsen at vedrøre produktionen af salpetersyre. Selv under hensyntagen til den påståede maksimale produktion af salpetersyre ville det stadig være muligt at nå den af Kommissionen fastsatte kapacitet, eftersom der i produktionen af ét ton AN er behov for mindre end ét ton salpetersyre.
(81)
Med hensyn til den øgede kapacitet efter NUP hævdede RFPA, at kapacitetsforøgelsen var overvurderet for så vidt angik én producent, der havde investeret i en ny produktionslinje. Kommissionen baserede dog den forventede kapacitet på den engelske oversættelse af en teknisk rapport vedrørende denne nye produktionslinje, som virksomheden havde fremlagt under kontrolbesøget i virksomhedens lokaler, og rapporten blev derfor betragtet som pålidelig.
(82)
Acron hævdede, at den ikke havde nogen uudnyttet kapacitet af betydning, hvilket hovedsageligt skyldtes problemer med adgang til råvarer. Undersøgelsen viste dog, at råvarerne ikke kun blev brugt til fremstillingen af den pågældende vare, men også mange andre varer. I lyset af denne udbredte anvendelse og den dermed forbundne mulighed for nemt at anvende råvarerne i produktionen af den pågældende vare, blev disse angivelige problemer ikke betragtet som et element, der ville begrænse den samlede produktionskapacitet af den pågældende vare.
(83)
Ved at anvende metoden som beskrevet i de foregående betragtninger konkluderer Kommissionen, at der er tale om en betydelig overkapacitet. RFPA og Acrons argumenter kunne ikke begrundes og afvises.
(84)
Ifølge Kommissionen ville bortfaldet af de gældende foranstaltninger medføre, at mindst en del af denne uudnyttede kapacitet sandsynligvis vil blive anvendt og dirigeret til EU-markedet af de følgende grunde.
(85)
For det første er nogle af verdens største eksportmarkeder for AN (som f.eks. USA og Australien) fortsat beskyttet af antidumpingforanstaltninger mod russisk eksport. Derudover er det kinesiske marked stadig lukket for import af AN. Derfor er det usandsynligt eller umuligt, at russiske producenter eksporterer til disse markeder.
(86)
Den 22. maj 2014 offentliggjorde det amerikanske handelsministerium de foreløbige resultater af en administrativ undersøgelse af antidumpingtold (18), hvori det foreslås, at Acron og EuroChem ikke pålægges nogen told for så vidt angår deres eksport af AN til USA. Selv hvis dette forslag godkendes, vil de i øjeblikket gældende foranstaltninger fortsat finde anvendelse på alle andre eksporterende producenter fra Rusland. I henhold til afsnit 751, litra a) stk. 2, i den amerikanske toldtariflov »Tariff Act of 1930« vil ophævelsen af tolden for så vidt angår Acron og EuroChem derudover kun gælde for ét år, og den vil herefter blive underlagt endnu en årlig administrativ undersøgelse, der alt efter udfaldet muligvis vil medføre, at antidumpingtolden genindføres. Endelig har det amerikanske marked for AN, der anvendes som gødning, det seneste årti oplevet et fald på grund af voksende sikkerhedskrav, og fordi leverandørerne ikke længere ønsker at håndtere AN (19). Endvidere har de amerikanske AN-producenter nu adgang til billigere gas på grund af den skifergasudvinding, der er startet de seneste år. Acron og EuroChem vil derfor sandsynligvis møde stærk konkurrence og vil muligvis ikke kunne vinde væsentlige markedsandele i USA.
(87)
RFPA hævdede, at Ruslands andre vigtigste eksportdestinationer for AN, som Latinamerika (særligt Brasilien), Egypten og Tyrkiet stadig vil vokse betydeligt frem til 2017 sammenlignet med 2012. Den citerede en rapport, der forudså en samlet stigning på 15 % i efterspørgslen på AN for så vidt angår Brasilien, Egypten, Peru, Tyrkiet, Ecuador og Colombia samlet set. Stigningen svarer til 749 000 ton (dvs. fra 4 851 000 ton i 2012 til 5 600 000 ton i 2017), der er en gennemsnitlig stigning på 149 800 ton pr. år. Dette udgør dog kun 9,7 % af den beregnede årlige uudnyttede kapacitet for de russiske producenter. Ansøgeren påstod, at det stigende forbrug i disse lande til dels ville blive dækket af den fremtidige produktion på hjemmemarkedet, da de pågældende lande angiveligt har planlagt en række projekter til opbygning af deres egen produktionskapacitet af AN eller andre nitrogenbaserede gødninger. Uanset om disse projekter rent faktisk realiseres og i det mindste delvist dækker det stigende forbrug, er det Kommissionens opfattelse, at det forventede forbrug i de pågældende lande er af en størrelse, der kun til dels ville kunne absorbere de russiske producenters uudnyttede kapacitet.
(88)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede RFPA, at Kommissionen ikke tog hensyn til det stigende forbrug af russisk AN på andre tredjelandsmarkeder, navnlig i områder af det tidligere Sovjetunionen. På ét af de vigtigste markeder i dette område, Ukraine, er importen af russisk AN dog også pålagt en antidumpingtold. I juli 2014 blev tolden forlænget med fem år og toldniveauet forhøjet betydeligt. Så dette marked lukker endda endnu mere for import af russisk AN.
(89)
Derudover er priserne på andre markeder, som f.eks. i Kasakhstan, på et niveau, der gør det mere attraktivt for russiske eksporterende producenter at dirigere deres eksport til Unionen. Disse markeder er også meget mindre end EU-markedet. F.eks. udgør forbruget i Kasakhstan mindre end 4 % af EU-forbruget.
(90)
Endvidere blev det gjort gældende, at den forventede vækst på andre vigtige eksportdestinationer ikke var blevet beregnet korrekt. De anvendte oplysninger var dog baseret på den uafhængige rapport, der blev citeret i betragtning 87. Selv hvis disse tal som påstået skulle vise sig at være anslået for lavt, kan den forventede stigning i efterspørgslen stadig nemt blive dækket, idet kun en del af de russiske producenters uudnyttede kapacitet ville blive anvendt.
(91)
For det andet vil hjemmemarkedet sandsynligvis ikke absorbere den uudnyttede kapacitet. RFPA argumenterede, at forbruget i Rusland i henhold til samme rapport også fortsat ville være stort, at det forventes at stige i fremtiden, og at russiske producenter primært vil forsøge at efterkomme efterspørgslen på hjemmemarkedet. RFPA gentog dette argument efter fremlæggelsen af oplysninger. I NUP udgjorde salget på hjemmemarkedet dog 53 % af de russiske producenters samlede salg, og den forventede årlige stigning på 3 % inden for de næste 5 år (gennemsnitligt ca. 120 000 ton pr. år) kunne nemt blive dækket af den uudnyttede kapacitet, som russiske producenter allerede er i besiddelse af. Den forventede årlige stigning udgør mindre end 7,8 % af den beregnede årlige uudnyttede kapacitet, som de russiske producenter har efter NUP. Endvidere er den fremtidige stigning i forbruget kun en prognose og sker måske ikke eller sker i et langsommere tempo, eftersom der inden for de seneste fem år ifølge samme rapport er registeret betydelige udsving i forbruget på hjemmemarkedet sammenlignet med forbruget i EU eller tredjelande (20).
(92)
For det tredje er Unionen fortsat verdens vigtigste marked for AN, da det tegner sig for ca. 18 % af det globale forbrug. Unionens geografiske nærhed til Rusland samt den kendsgerning, at nogle russiske eksportører har veletablerede distributionskanaler, gør logistisk set eksporten nemmere.
(93)
Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod RFPA, at der burde tages højde for de angivelige tekniske handelshindringer for import af russisk AN til Unionen, navnlig forbuddet mod salg (i Tyskland) eller de strenge regler om opbevaring af AN i visse andre medlemsstater. I modsætning til RFPA's påstand gælder disse hindringer dog både for eksportører fra tredjelande og EU-producenter, uden forskelsbehandling, og de påvirker ikke importen uforholdsmæssigt. Disse hindringer har derudover ikke haft nogen indvirkning på EU-markedets samlede tiltrækningskraft, da det fortsat er blandt verdens største for så vidt angår forbrug. Kommissionen afviser derfor denne påstand.
(94)
Kommissionen konkluderer derfor, at de russiske producenter råder over en betydelig uudnyttet kapacitet, der højst sandsynligt vil blive anvendt til væsentlig øget eksport, hvis foranstaltningerne udløber.
3.3.3. Incitamenter til at omdirigere salgsmængder til Unionen
(95)
Prisniveauet i Unionen er i øjeblikket meget højere end i de vigtige tredjelande, som Rusland lige nu leverer til, og end på det russiske hjemmemarked. For så vidt angår de fire eksporterende producenter i stikprøven var deres gennemsnitlige eksportpris ab fabrik (201 EUR/ton) til tredjelande og den gennemsnitlige pris på hjemmemarkedet ab fabrik (221 EUR/ton) henholdsvis 34 % og 27 % lavere end den gennemsnitlige pris ab fabrik (303 EUR/ton) (se tabel 7) for EU-producenterne i stikprøven og også lavere end den gennemsnitlige pris ab fabrik for import fra Rusland til Unionen (se tabel 2) og fra tredjelande til Unionen (se tabel 3) i NUP.
(96)
Hvis foranstaltningerne ophæves, vil EU-priserne sandsynligvis falde som følge af den stigende import til lavere priser. I lyset af den dybe kløft mellem russiske eksporterende producenters eksportpriser til tredjelande og de priser, som russiske eksporterende producenter, eksporterende producenter fra tredjelande og EU-producenter forlangte på EU-markedet i NUP, synes det usandsynligt, at priserne på EU-markedet vil falde til et niveau, der i øjeblikket ses på de tredjelandsmarkeder, som russiske producenter eksporterer til. De russiske producenter vil derfor sandsynligvis bestræbe sig på at opnå en højere fortjenstmargen ved at sælge til Unionen. Som følge heraf vil de eksporterende producenter sandsynligvis have et incitament til at omdirigere en del af de eksportmængder, der i øjeblikket eksporteres til tredjelande (ca. 3 400 000 ton i NUP, svarende til mere end 50 % af EU-forbruget), til Unionen (21).
3.4. Konklusion
(97)
I lyset af betragtningerne i afsnit 3.3. konkluderer Kommissionen, at der er sandsynlighed for fornyet dumping og en betydelig stigning i eksportmængden til Unionen, hvis de gældende foranstaltninger udløber.
4. DEFINITION AF EU-ERHVERVSGRENEN
(98)
EU-erhvervsgrenen blev defineret som kendte EU-producenter af AN i den betragtede periode.
(99)
Som anført i betragtning (19) blev fire virksomheder udvalgt til en stikprøve. Alle EU-producenter i stikprøven samarbejdede, indsendte spørgeskemabesvarelser inden for tidsfristerne og blev aflagt besøg i løbet af undersøgelsen. Derudover fremsendte Fertilisers Europe yderligere oplysninger om kapacitet, produktion og salg for så vidt angår de samarbejdsvillige producenter, der ikke indgik i stikprøven, samt beregninger for de resterende producenter. Kommissionen krydstjekkede disse oplysninger, hvor det var muligt, med oplysninger indsendt af andre interesserede parter og/eller offentligt tilgængelige oplysninger.
(100)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede RFPA, at den stikprøve, som Kommissionen havde udtaget, ikke var repræsentativ for EU-erhvervsgrenen. I denne påstand hævdes det, at de samme økonomiske indikatorer (navnlig rentabilitet) er forskellige for så vidt angår virksomhederne i stikprøven og den samlede EU-erhvervsgren.
(101)
Denne påstand kan ikke godtages. De fire virksomheder i stikprøven blev udvalgt på et objektivt grundlag ud fra deres produktionsmængde og salg af den pågældende vare i Unionen som fastsat i grundforordningen artikel 17, stk. 1. Stikprøveudtagningen har til formål at gøre det muligt for Kommissionens tjenestegrene at foretage en grundig undersøgelse af nogle af de skadevoldende faktorer for en repræsentativ del af EU-erhvervsgrenen inden for den tid, der er til rådighed. Den kendsgerning, at nogle skadesindikatorer kan være forskellige for så vidt angår virksomhederne i stikprøven og den samlede EU-erhvervsgrenen, betyder ikke, at stikprøven ikke er repræsentativ. Eftersom oplysningerne fra producenterne i stikprøven er blevet kontrolleret ved kontrolbesøg hos de pågældende virksomheder, anses oplysningerne for at være pålidelige. Under alle omstændigheder blev det konkluderet, at EU-erhvervsgrenen ikke var i en skadelig situation i NUP, jf. betragtning 145.
(102)
Derudover påstod RFPA, at nogle af virksomhederne i stikprøven ikke samarbejdede med Kommissionen, da de ikke indsendte visse oplysninger eller kun indsendte delvise eller ukorrekte oplysninger. Som følge heraf anmodede RFPA om, at disse oplysninger ikke anvendtes til at drage konklusioner om EU-erhvervsgrenens situation, og at EU-erhvervsgrenen tillagde den manglende samarbejdsvilje belastende betydning, eller at indikatorerne for den samlede EU-erhvervsgren anvendtes.
(103)
Denne påstand kan ikke godtages. Kommissionen er tilfreds med de oplysninger, som virksomhederne i stikprøven har indsendt, og som er blevet kontrolleret ved kontrolbesøg hos de pågældende virksomheder og udgør en pålidelig del i vurderingen af EU-erhvervsgrenens situation.
5. SITUATIONEN PÅ EU-MARKEDET
5.1. EU-forbruget
(104)
Kommissionen fastsatte det åbenbare EU-forbrug på baggrund af i) EU-erhvervsgrenens salgsmængde på EU-markedet, der var baseret på oplysningerne fra ansøgeren, og ii) importen fra tredjelande, der var baseret på oplysninger fra databasen i henhold til artikel 14, stk. 6 (22).
(105)
EU-forbruget udviklede sig således:
Tabel 1
EU-forbruget (ton)
2010
2011
2012
NUP
Samlet EU-forbrug
7 174 863
6 674 500
6 698 722
6 356 761
Indeks (2010 = 100)
100
93
93
89
Kilde: Oplysninger fra ansøgeren, kontrollerede oplysninger og oplysninger fra databasen i henhold til artikel 14, stk. 6.
(106)
Mellem 2010 og NUP faldt EU-forbruget af AN med 11 %, selv om produktionen af landbrugsprodukter ikke faldt tilsvarende. Der er tre hovedårsager til dette fald. For det første er der sket en forbedring inden for spredningsudstyr og -teknikker, og som følge heraf er der behov for en mindre mængde gødning pr. kvadratmeter land. For det andet kompenseres faldet i AN-forbruget med anvendelsen af andre gødninger som kalkammonsalpeter eller blandingsgødninger. For det tredje begrænser de sikkerhedsmæssige betænkeligheder og strenge regler vedrørende produktion og opbevaring anvendelsen af denne vare.
(107)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anmodede RFPA om de yderligere oplysninger vedrørende datakilderne om forbrug, som Kommissionen havde fremlagt, og den 26. juni 2014 fandt der en høring sted under ledelse af høringskonsulenten. Efterfølgende påstod RFPA, at de af ansøgeren indsendte oplysninger var blevet indgivet for sent i processen, at de ikke var blevet kontrolleret, og at de var i modstrid med de oplysninger, som ansøgeren tidligere havde fremlagt. Desuden påstod RFPA, at disse oplysninger højst sandsynligt ikke indeholdt oplysninger om teknisk ammoniumnitrat og om blandinger af ammoniumnitrat med andre gødningsstoffer eller ikke-gødningsstoffer, eftersom de adskilte sig fra lignende oplysninger, som ansøgeren havde tilgang til og havde fremlagt for sine medlemmer. Derfor burde der ses bort fra disse, og de bedste foreliggende oplysninger burde anvendes i stedet for.
(108)
Denne påstand afvises. Kommissionen anvendte de oplysninger om EU-salg, som ansøgeren havde indsendt, og krydstjekkede oplysningerne med kontrollerede oplysninger fra producenterne i stikprøven. Disse tal blev lagt sammen med importtal med henblik på at fastsætte EU-forbruget. Derfor anses oplysningerne for at være pålidelige.
(109)
RFPA påstod også, at Kommissionens grundlag for beregning af det samlede EU-forbrug var ansat for lavt, og at forbruget ifølge en rapport offentliggjort af en uafhængig markedsanalytiker snarere var stigende end faldende. Nærmere bestemt svarer oplysningerne fra rapporten vedrørende Unionens efterspørgsel efter FGAN og EGAN (eksplosivsammensætning af ammoniumnitrat) for 2010 til Kommissionens oplysninger på omkring 7 100 000 ton, men de følgende år vil førstnævnte tal snarere stige end falde.
(110)
Denne påstand er ubegrundet, eftersom Kommissionen anvendte aktuelle oplysninger fra ansøgeren, som til dels blev kontrolleret, og tilgængelige statistiske oplysninger, og den anser disse oplysninger for at være pålidelige.
5.2. Mængde, priser og markedsandel for importen fra Rusland
(111)
Udviklingen i mængder, markedsandele og gennemsnitspriser vedrørende importen fra Rusland af den pågældende vare kan ses nedenfor:
Tabel 2
Importmængde (ton), markedsandel og priser
2010
2011
2012
NUP
Importmængde (ton)
164 658
134 060
200 542
199 604
Indeks
100
81
122
121
Markedsandel
2,3 %
2 %
3 %
3,1 %
Indeks
100
88
130
137
Gennemsnitlig cif-pris (EUR/ton)
201
258
262
264
Indeks
100
128
130
131
Kilde: Databasen i henhold til artikel 14, stk. 6.
(112)
Importmængden fra Rusland steg med mere end 20 % i den betragtede periode. Markedsandelen steg med mere end 30 % fra 2,3 % i 2010 til 3,1 % i NUP. Cif-priserne steg fra 201 til 264 EUR pr. ton i den betragtede periode. Sammenlignes de gennemsnitlige russiske cif-eksportpriser til Unionen med EU-producenternes gennemsnitlige priser ab fabrik i NUP, ser det ud til, at de russiske priser underbyder EU-priserne. Den gennemsnitlige salgspris ab fabrik hos EU-producenterne i stikprøven ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udgjorde 303 EUR pr. ton i NUP. Som anført i afsnit 3 havde næsten alle eksportende producenter, der solgte den pågældende vare, fået pristilsagn, og deres eksportpriser til EU blev bestemt af disse pristilsagn, der fastsætter minimumsimportpriserne. Derfor kan sådanne eksportpriser ikke anses for at være en pålidelig indikator til at gennemføre en pålidelig og meningsfuld underbudsberegning.
(113)
Efter fremlæggelsen af oplysninger udtalte RFPA, at Kommissionens beregninger af prisunderbud og målprisunderbud er ukorrekte, da de kræver adskillige justeringer (for almindelige toldafgifter, omkostninger efter import, vareforskelle, emballering og handelsled). RFPA bemærkede også, at der sammenlignet med en tidligere udløbsundersøgelse fra 2002 var anvendt en anden metode for så vidt angår brugen af justeringer. RFPA mente desuden, at eksportpriserne til Unionen fra en russisk producent, der ikke drager fordel af et tilsagn, samt eksportpriserne fra en russisk producent, der er fritaget fra antidumpingtold, burde anvendes med henblik på beregning af underbuddet.
(114)
I denne henseende skal det blot bemærkes, at Kommissionen ikke gennemførte nogen beregning af underbud og målprisunderbud af de grunde, der er nævnt i betragtning 112. Disse påstande er derfor ubegrundede.
5.3. Mængde, priser og markedsandel for import fra andre tredjelande
(115)
Importmængden fra andre tredjelande i den betragtede periode fremgår af nedenstående tabel. Tendenserne med hensyn til mængder og pris er også baseret på oplysninger fra Eurostat.
Tabel 3
Importmængde (ton), markedsandel og priser
2010
2011
2012
NUP
Andre tredjelande
Mængde i ton
348 100
312 043
295 139
285 962
Indeks
100
90
85
82
Markedsandel
4,85 %
4,68 %
4,41 %
4,50 %
Indeks
100
96
91
93
Gennemsnitspris (cif)
201
270
279
275
Indeks
100
134
139
137
Kilde: Eurostat.
(116)
AN importeres hovedsageligt fra Ukraine, Georgien og Serbien. Antidumpingforanstaltningerne mod import af AN fra Ukraine udløb i 2012. Den samlede importmængde med oprindelse i andre tredjelande end Rusland faldt, og markedsandelen forblev nogenlunde stabil i den betragtede periode og lå over markedsandelen for importen af varer fra Rusland. Grunden hertil var, at forbruget faldt i samme periode. De samlede gennemsnitspriser ved import fra andre lande steg, og de russiske priser samt EU-priserne fulgte samme tendens.
5.4. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
(117)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 5, undersøgte Kommissionen alle økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation.
(118)
Med henblik på skadesanalysen undersøges EU-erhvervsgrenens økonomiske situation på baggrund af makroøkonomiske indikatorer (produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet, størrelsen af den gældende dumpingmargen og genrejsning efter tidligere dumping) og mikroøkonomiske indikatorer (gennemsnitlige enhedspriser, enhedsomkostninger, arbejdsomkostninger, lagerbeholdninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evnen til at rejse kapital). Førstnævnte er baseret på de oplysninger, som ansøgeren indsendte i den oprindelige anmodning om en fornyet undersøgelse, efterfølgende indsendelser og på statistikker, og de vedrører alle kendte EU-producenter. Sidstnævnte er baseret på oplysninger fra spørgeskemabesvarelser fra EU-producenterne i stikprøven, der blev kontrolleret i løbet af undersøgelsen.
5.4.1. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(119)
Den nuværende udløbsundersøgelse bekræfter resultaterne af de tidligere undersøgelser, der viste, at det er en vanskelig opgave at samle præcise og pålidelige oplysninger om kapacitet og produktion af den pågældende vare. Gødning i fast form opnås i partikuleringsanlægget (prilningstårn) efter produktionen af smeltet/flydende ammoniumnitrat gennem en kemisk synteseproces. Smeltemassen/væsken kan anvendes til at fremstille det faste produkt men også andre forarbejdede produkter, som f.eks. kalkammonsalpeter. Endvidere kan det faste produkt anvendes som gødning, men også til industriformål. Da der findes anlæg, som kan anvendes til flere formål, og som dermed gør det muligt hurtigt at skifte produktionen til eller fra andre gødninger, kan der forekomme statistiske uregelmæssigheder. En lav kapacitetsudnyttelse for så vidt angår den pågældende vare er derfor en mindre relevant indikator for EU-erhvervsgrenens samlede økonomiske situation.
(120)
Med forbehold for disse undtagelser var udviklingen i den samlede EU-produktion, produktionskapaciteten og kapacitetsudnyttelsen således i den betragtede periode:
Tabel 4
Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
2010
2011
2012
NUP
Produktionsmængde (i ton)
6 963 753
6 877 806
7 143 611
6 911 630
Indeks
100
99
103
99
Produktionskapacitet (i ton)
15 132 238
15 292 512
15 499 487
15 475 487
Indeks
100
101
102
102
Kapacitetsudnyttelse
46 %
45 %
46 %
45 %
Indeks
100
98
100
98
Kilde: Oplysninger fra ansøgeren, spørgeskemabesvarelser og kontrollerede spørgeskemabesvarelser.
(121)
EU-erhvervsgrenens produktion af den pågældende vare forblev relativ stabil med omkring 7 000 000 ton mellem 2010 og NUP.
(122)
Produktionskapaciteten forblev også nogenlunde stabil i denne periode. I forbindelse med den produktionskapacitet, som EU-erhvervsgrenen indberettede, er der taget højde for den samlede produktionskapacitet af AN ikke kun for så vidt angår den pågældende vare, men også andre varer. Den faktiske kapacitetsudnyttelse af AN er da også betydeligt højere, når der tages højde for disse andre varer. Ifølge de kontrollerede oplysninger fra EU-producenterne i stikprøven var kapacitetsudnyttelsen f.eks. omkring 20 procentpoint højere i den betragtede periode (fra 72 % i 2010 til 68 % i NUP).
5.4.2. Salgsmængde, markedsandel og vækst
(123)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet og markedsandelen udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 5
Salgsmængde og markedsandel
2010
2011
2012
NUP
Salgsmængde på EU-markedet (i ton)
6 662 106
6 228 396
6 203 041
5 871 195
Indeks
100
93
93
88
Markedsandel
92,9 %
93,3 %
92,6 %
92,4 %
Indeks
100
100
100
99
Kilde: Oplysninger fra ansøgeren, spørgeskemabesvarelser og kontrollerede spørgeskemabesvarelser.
(124)
Salgsmængden til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet faldt med 12 % i NUP sammenlignet med de mængder, der blev solgt i 2010. Denne udvikling stemmer overens med den generelle tendens i retning af et faldende forbrug på EU-markedet af de grunde, der er nævnt i betragtning 106.
(125)
Eftersom både salg og forbrug faldt i den betragtede periode, forblev EU-erhvervsgrenens markedsandel nogenlunde stabil, og derfor oplevede EU-erhvervsgrenen ingen vækst.
5.4.3. Beskæftigelse og produktivitet
(126)
I henhold til kontrollede oplysninger fra de fire EU-producenter i stikprøven udviklede beskæftigelse og produktivitet sig således i den betragtede periode:
Tabel 6
Beskæftigelse og produktivitet
2010
2011
2012
NUP
Antal ansatte
1 253
1 110
1 128
1 105
Indeks
100
89
90
88
Produktivitet (enhed/ansat)
2 390
2 616
2 648
2 579
Indeks
100
109
110
107
Kilde: Kontrollerede spørgeskemabesvarelser
(127)
I den betragtede periode faldt antallet af ansatte i de fire virksomheder i stikprøven med 12 %, når 2010 sammenlignes med NUP. Da dette fald var større end faldet i produktionen, steg de produktiviteten målt som årlig produktion (i ton) pr. ansat pr. år med 7 % mellem 2010 og NUP for så vidt angår EU-producenterne i stikprøven.
5.4.4. Dumpingmargenens størrelse og genrejsning efter tidligere dumping
(128)
Som nævnt i betragtning 52 fastsatte Kommissionen ikke dumpingmargenernes nuværende størrelse, da de russiske importpriser var baseret på tilsagn om mindstepriser og derfor upålidelige for en meningsfuld vurdering af, om der er sandsynlighed for fortsat eller fornyet dumping, hvis antidumpingforanstaltningerne får lov til at udløbe.
(129)
Som det fremgår af de nuværende profitmargener (tabel 10) og store markedsandele (tabel 5), har EU-erhvervsgrenen rejst sig igen efter tidligere dumpingadfærd.
5.4.5. Salgspriser og faktorer, som påvirker hjemmemarkedspriserne
(130)
De vejede gennemsnitlige salgspriser hos EU-producenterne i stikprøven ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 7
Salgspriser i Unionen
2010
2011
2012
NUP
Gennemsnitlig enhedssalgspris i Unionen ab fabrik (EUR/ton)
204
291
305
303
Indeks
100
143
149
149
Enhedsproduktionsomkostninger (EUR/ton)
180-195 (23)
200
216
225
Indeks
100
108
113
Kilde: Kontrollerede oplysninger fra virksomhederne i stikprøven.
(131)
For så vidt angår EU-producenterne i stikprøven steg deres gennemsnitlige nettosalgspris i væsentlig grad mellem 2010 og 2012, men faldt en smule i NUP.
(132)
De gennemsnitlige produktionsomkostninger steg også, hovedsageligt fordi omkostningerne til gas, der er den vigtigste faktor, steg.
5.4.6. Arbejdskraftomkostninger
(133)
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger hos EU-producenterne i stikprøven udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 8
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat
2010
2011
2012
NUP
Gennemsnitsløn pr. ansat (EUR)
31 909
37 764
40 938
41 736
Indeks
100
118
128
131
Kilde: Kontrollerede oplysninger fra virksomhederne i stikprøven.
(134)
Gennemsnitslønnen pr. ansat udviste en stigende tendens i den betragtede periode. Den største stigning fandt sted mellem 2010 og 2011, mens den mellem 2012 og NUP var på 3 procentpoint.
5.4.7. Lagerbeholdninger
(135)
Lagerbeholdningerne hos EU-producenterne i stikprøven udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 9
Lagerbeholdninger
2010
2011
2012
NUP
Slutlagre (i ton)
108 300
151 562
195 351
97 092
Indeks
100
140
180
90
Slutlagre som andel af produktionen
1,56 %
2,20 %
2,73 %
1,40 %
Indeks
100
142
176
90
Kilde: Kontrollerede oplysninger fra virksomhederne i stikprøven.
(136)
Først steg slutlagret betydeligt i 2011 og 2012 sammenlignet med 2010, for derefter at falde med 10 % i NUP sammenlignet med 2010. Sammenlignet med produktionsniveauet fulgte slutlagret samme tendens fra 2010 til NUP.
5.4.8. Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital
(137)
I den betragtede periode udviklede rentabiliteten, likviditeten, investeringerne og investeringsafkastet sig således for EU-producenterne i stikprøven:
Tabel 10
Rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast
2010
2011
2012
NUP
Rentabilitet ved salg i Unionen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (% af omsætningen)
11,7 %
20,8 %
17,6 %
14,4 %
Indeks
100
178
150
123
Likviditet (EUR)
95 605 038
196 626 207
182 421 560
173 543 772
Indeks
100
195
191
182
Investeringer (EUR)
35 761 804
31 532 218
28 032 159
34 502 327
Indeks
100
88
78
96
Investeringsafkast
28,1 %
61 %
53,3 %
44,7 %
Indeks
100
217
190
159
Kilde: Kontrollerede oplysninger fra virksomhederne i stikprøven.
(138)
Kommissionen beregnede rentabiliteten hos EU-producenterne i stikprøven som overskuddet før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udtrykt i procent af omsætningen i forbindelse med sådanne salg.
(139)
I den betragtede periode steg rentabiliteten hos EU-producenterne i stikprøven fra 11,7 % i 2010 til 14,4 % i NUP. I den henseende påstod ansøgeren, at der i forbindelse med analysens målfortjeneste burde tages højde for en så kapitalintensiv industris behov for at opnå en tilfredsstillende forrentning af investeret kapital som forventet af investorerne. Denne påstand kunne ikke godtages, da analysens målfortjeneste skal være begrænset til den fortjeneste, som EU-erhvervsgrenen kunne forvente at opnå under normale konkurrencevilkår uden dumpingimport.
(140)
Nettolikviditeten er EU-producenternes evne til at selvfinansiere deres aktiviteter. Likviditeten steg med 82 % mellem 2010 og NUP, selv om stigningen var mindre i NUP end i 2011 og 2012 (henholdsvis 13 og 5 procentpoint mindre).
(141)
Investeringerne fulgte en faldende tendens. Faldet var betydeligt større i 2011 og 2012, men var kun 4 % mindre i NUP end i 2010. Investeringer havde navnlig til formål at overholde stadig strengere miljømæssige krav.
(142)
Investeringsafkastet er den procentuelle fortjeneste af den bogførte nettoværdi af investeringerne. Den fulgte nogenlunde rentabilitetstendensen i hele den betragtede periode.
(143)
Undersøgelsen afslørede, at EU-producenterne i stikprøven ikke havde vanskeligheder med at rejse kapital.
5.5. Konklusion om EU-erhvervsgrenens situation
(144)
I forordningen (EF) nr. 661/2008 blev det konkluderet, at EU-erhvervsgrenens økonomiske situation ikke led skade, og at de eksisterende antidumpingforanstaltninger for import af den pågældende vare fra Rusland var den vigtigste grund til denne positive situation.
(145)
Resultaterne af den nuværende udløbsundersøgelse bekræfter konklusionerne i den tidligere undersøgelse. Mellem 2010 og NUP var alle økonomiske indikatorer lige positive. EU-forbruget faldt, og importen fra Rusland steg, men EU-erhvervsgrenen formåede at opretholde en betydelig markedsandel og øge sin rentabilitet yderligere, selv om fortjenesten var lavere i 2012 og NUP, end den var i 2011, hvilket derfor antydede en faldende tendens. Produktionsomkostningerne steg hovedsageligt på grund af de stigende gaspriser (det vigtigste råmateriale til produktionen af den pågældende vare), men salgspriserne steg også og gjorde det muligt for EU-erhvervsgrenen at opnå en sund rentabilitet.
(146)
Som forklaret i betragtning 119 ff. kan oplysninger om kapacitetsudnyttelse ikke anvendes til at drage endelige konklusioner for så vidt angår EU-erhvervsgrenens situation, og alt i alt kan det konkluderes, at EU-erhvervsgrenens tilstand overordnet set er sund, og at den på grund af de eksisterende antidumpingforanstaltninger ikke har lidt skade som følge af den russiske eksport af AN.
(147)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede RFPA og repræsentanterne for de russiske myndigheder, at EU-erhvervsgrenens positive situation, herunder dens eksport til tredjelande, støtter en konklusion om, at den ikke har lidt fornyet væsentlig skade. Kommissionen mener dog, at den nuværende positive økonomiske situation for EU-erhvervsgrenen, herunder dens eksportmængde til tredjelande, ikke automatisk udelukker, at situationen kan ændre sig i fremtiden, hvis de gældende foranstaltninger får lov at udløbe.
6. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORNYET SKADE
(148)
For at kunne vurdere sandsynligheden for fornyet skade, hvis de gældende foranstaltninger får lov at udløbe, blev den russiske eksports potentielle indvirkning på EU-markedet og EU-erhvervsgrenen analyseret i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2.
(149)
I analysen blev der fokuseret på forbrugstendenserne på EU-markedet, uudnyttet kapacitet, handelsstrømme, EU-markedets tiltrækningskraft og de russiske producenters prispolitik.
6.1. Forbruget i Unionen
(150)
Sammenlignet med tidligere år faldt Unionens forbrug af den pågældende vare med 11 % i NUP. Dette fald i forbruget af den pågældende vare skyldtes anvendelsen af andre gødninger, landmændenes bedre udnyttelse af AN og sikkerhedsmæssige betænkeligheder. EU-erhvervsgrenen konkurrerer derfor med russiske varer på et marked med et faldende forbrug. Dette vil til gengæld sandsynligvis medføre et nedadgående pres på priserne.
(151)
Efter fremlæggelsen af oplysninger, og som nævnt i betragtning 109, var RFPA uenig med den konklusion, at forbruget i EU af den pågældende vare vil falde i fremtiden. Den rapport, som RFPA henviste til, antyder dog kun en marginal genoprejsning i efterspørgslen på nitrogenholdige gødninger og ikke nødvendigvis et øget forbrug af den pågældende vare. De stadig strengere miljø- og sikkerhedsmæssige krav, der finder anvendelse på opbevaringen og anvendelsen af ammoniumnitrat, det modenhedsniveau, som visse markeder har nået, samt de stadig mere effektive spredningsteknikker antyder, at forbruget af den pågældende vare ikke vil stige inden for den nærmeste fremtid, også selv om gødningsforbruget stiger og i den forbindelse særligt forbruget af nitrogenholdige gødninger. Derfor afvises denne påstand.
6.2. Uudnyttet kapacitet, handelsstrømme, EU-markedets tiltrækningskraft og prispolitik
(152)
I NUP fastsatte Kommissionen Ruslands uudnyttede kapacitet til at udgøre mere end 16,9 % af det samlede EU-forbrug af den pågældende vare (se betragtning 73 til 74). Denne kapacitet er blevet endnu større efter NUP og vurderes nu til at udgøre ca. 24,3 % af EU-forbruget.
(153)
Uden foranstaltningerne vil denne uudnyttede kapacitet højst sandsynligt blive anvendt til at producere betydelige ekstra mængder af AN til eksport til Unionen. Russiske producenter eksporterer allerede halvdelen af deres produktion til tredjelande. Det fremtidige forbrug på det russiske hjemmemarked forventes kun at stige med 3 % pr. år. Russiske eksportpriser ved salg til tredjelandsmarkeder er betydeligt lavere end de nuværende EU-priser. Hvis priserne på EU-markedet holder sig på et niveau, der ligger betydeligt over priserne på disse tredjelandsmarkeder, når foranstaltningerne udløber, vil russiske producenter have et stærkt incitament til ikke kun at anvende deres uudnyttede kapacitet til EU-markedet, men også til at omdirigere noget af deres nuværende eksport til tredjelande til EU-markedet.
(154)
Derudover er der grænser for yderligere russisk eksport til tredjelande. Nogle af de muligvis største eksportmarkeder for AN (Kina, USA og Australien) er ikke tilgængelige for russisk eksport (se betragtning 85). Det er usandsynligt, at den toldfrihed, som muligvis vil blive pålagt to russiske producenter i USA for ét år (se betragtning 86), vil medføre, at en betydelig del af den russiske eksport omdirigeres til USA, da gaspriserne på USA's hjemmemarked er faldet og forventes at forblive på et lav niveau pga. den stigende udnyttelse af skifergas og de eksisterende eksportrestriktioner for så vidt angår skifergas, der medfører, at gaspriserne på USA's hjemmemarked holdes på et lavt niveau (se også betragtning 86). Kinas marked er også stadig lukket for import af AN. Forbruget af AN på de nuværende russiske eksportmarkeder (hovedsageligt Latinamerika og navnlig Brasilien) forventes at vokse, men den russiske uudnyttede kapacitet er i øjeblikket to gange større end den forventede stigning i forbruget på disse markeder, og det er usandsynligt, at dette forventede ekstra forbrug (kun) vil blive dækket af russiske producenter. En række af Ruslands traditionelle eksportmarkeder, som f.eks. Egypten, Tyrkiet, Peru og Brasilien er også ved at opbygge deres egen produktionskapacitet af AN eller af andre nitrogenholdige gødninger (se betragtning 87).
(155)
Under alle omstændigheder har EU-markedet en større tiltrækningskraft end det latinamerikanske på grund af den geografiske nærhed og de veletablerede distributionskanaler. De betydeligt lavere fragtomkostninger resulterer da også i en højere fortjeneste til de russiske eksportører, der, hvis de får valget, ville foretrække at sælge til Unionen, såfremt prisniveauet i Unionen bliver ved med at være højere end i tredjelande.
(156)
I NUP beregnede Kommissionen den ikke skadevoldende pris for EU-erhvervsgrenen ved at lægge produktionsomkostningerne (fastsat på baggrund af kontrollerede oplysninger fra EU-producenterne i stikprøven, jf. tabel 7) sammen med SG&A-omkostningerne og målfortjenesten.
(157)
I henhold til de kontrollerede oplysninger fra de fire EU-producenter i stikprøven udgør SA&G-omkostningerne mellem 5 % og 8 % af produktionsomkostningerne, og målfortjenesten for denne industri udgør 8 %, som fastsat i en tidligere undersøgelse (24).
(158)
Ifølge disse tal lå den ikke skadevoldende pris for EU-erhvervsgrenen på mellem 257 EUR/ton og 264 EUR/ton i NUP.
(159)
Kommissionen konstaterer, at én af de to russiske eksporterende producenter, der i NUP var omfattet af en aftale om pristilsagn, solgte den pågældende vare til en pris, der var højere end minimumsimportprisen i tilsagnet. Samtidig solgte den anden eksporterende producent, der kun var omfattet af tilsagnet i en begrænset periode i NUP, den pågældende vare til en pris, der lå under mindsteimportprisen. Under sådanne omstændigheder er det uklart, hvordan de ville fastsætte deres priser, hvis tilsagnene udløber på samme tid som antidumpingforanstaltningerne. Det konstateres også, at mængderne fra de to eksporterende producenter var ubetydelige i NUP. Endvidere bør der tages højde for, at de andre russiske producenter uden foranstaltningerne sandsynligvis vil vende tilbage til EU-markedet, hvilket vil medføre, at det konkurrencedygtige pristryk på markedet stiger, herunder også for de to eksporterende producenter, der havde fået godkendt tilsagn i NUP.
(160)
Én af de afgørende faktorer for at kunne vurdere sandsynligheden for fornyet skade er den sandsynlige pris på denne yderligere eksport fra virksomheder, der ikke er omfattet af et pristilsagn. I NUP udgjorde russiske eksportpriser til tredjelande i gennemsnit 201 EUR/ton eller var 34 % lavere end EU-producenternes nuværende gennemsnitspris i Unionen. Disse russiske eksportpriser er bæredygtige, jf. betragtning 58. Russisk eksport fra virksomheder, der ikke er omfattet af et pristilsagn, ville uden antidumpingforanstaltninger blive indført på EU-markedet til en gennemsnitlig pris, der ligger under importpriserne fra tredjelande og også under de russiske importpriser i tilsagnet, som ligger i den høje ende af EU-erhvervsgrenens ikke skadevoldende målpris. Ellers ville de ikke være i stand til at vinde yderligere markedsandele. Da det nuværende prisniveau for import fra Rusland, der i øjeblikket er underlagt pristilsagn for så vidt angår én af de eksporterende producenter, svarer til den øvre ende af det ikke skadevoldende prisniveau, mener Kommissionen ud fra de nuværende tilgængelige oplysninger, at denne yderligere import vil finde sted til skadevoldende priser. Uanset EU-erhvervsgrenens nuværende fortjenstmargen ville sådanne sandsynlige priser bringe EU-erhvervsgrenens mulighed for at opnå en normal fortjeneste, som den kunne forvente at opnå uden dumpingimport, i fare.
(161)
Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod RPFA, at sammenligningen af russiske eksportpriser til tredjelande og EU-priser er meningsløs, da salg til samme markeder burde sammenlignes, og passende justeringer for toldsatser, handelsled osv. burde foretages.
(162)
Denne påstand kan ikke godtages. Kommissionen hævder ikke, at russisk eksport vil underbyde EU-priserne med 34 %, hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe. Det er Kommissionens opfattelse, at der er sandsynlighed for, at russisk eksport uden foranstaltninger vil blive indført til Unionen til priser, der ligger under Unionens fremstillingsomkostninger plus en rimelig fortjenstmargen, og derfor vil de være skadevoldende. For de russiske eksportører vil disse priser stadig have større tiltrækningskraft end det nuværende niveau for priser ved salg til tredjemarkeder. De nuværende handelsstrømme vil derfor sandsynligvis blive omdirigeret.
(163)
Undersøgelsen har også vist, at de nuværende produktionsomkostninger, og derfor den nuværende ikke skadevoldende pris, sandsynligvis ikke vil falde inden for den nærmeste tid, da produktionsomkostningerne viste en stigende tendens i den betragtede periode (se tabel 7). I forbindelse med undersøgelsen blev der da heller ikke fundet noget tegn på, at denne tendens kan forventes at ændre sig.
(164)
Efter fremlæggelsen af oplysninger gjorde RFPA opmærksom på, at de dagen før fremlæggelsen havde indgivet oplysninger om faldende gasomkostninger i Unionen. RFPA nævnte især oplysninger fra et førende fagblad for gødningsmarkedet, ifølge hvilket priserne ved EU's gasknudepunkt snarere svarede til priserne på det hollandske gasmarked »Title Transfer Facility« (TTF) end til de ikke-repræsentative Waidhaus-priser. RFPA henviste også til de amerikanske gaspriser og kvartalsrapporten til investorerne for første kvartal 2014 fra Yara International, hvori det fremgår, at virksomheden forventer betydeligt lavere gasomkostninger.
(165)
Kommissionen gør opmærksom på, at det af den økonomiske undersøgelse, som nogle landbrugssammenslutninger har fremlagt (se afsnit 7 om Unionens interesser), fremgår følgende: »Unionens naturgaspriser er højere end i de fleste andre regioner og forventes at stige inden for den nærmeste fremtid«. For så vidt angår faldet i gasomkostningerne, som anført af Yara International, er dette et særtilfælde, da Yara-koncernen er en multinational koncern med adgang til forskellige kilder med billig gas uden for Unionen. Andre producenter af den pågældende vare, herunder navnlig dem i de østlige områder i EU, er afhængige af gas fra Rusland. Derfor er det stadig Kommissionen opfattelse, at der ikke er nogen overbevisende dokumentation for, at gaspriserne vil falde betydeligt for EU-producenterne inden for den nærmeste fremtid.
6.3. Konsekvenser af den forventede importmængde og de prismæssige virkninger, hvis foranstaltningerne ophæves
(166)
Da der vil blive eksporteret en betydelig mængde russisk AN til EU-markedet og til skadevoldende priser, vil EU-producenterne være tvunget til at sænke deres egne prise for at kunne opretholde deres salgsmængder og markedsandele. AN er også en vare, hvor konkurrencen mellem forskellige producenter hovedsageligt er baseret på pris.
(167)
Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod RFPA, at der burde tages højde for de angivelige tekniske handelshindringer for import af russisk AN til Unionen, navnlig forbuddet mod salg (i Tyskland) eller de strenge regler om opbevaring af AN i visse andre medlemsstater. Ifølge Kommissionen skal denne påstand afvises, da disse begrænsninger både vedrører eksportører fra tredjelande og EU-producenter, uden forskelsbehandling.
6.4. Konklusioner
(168)
På baggrund af undersøgelsens resultater, den uudnyttede kapacitet i forbindelse med en beskeden vækst i russisk forbrug, den begrænsede evne til at øge eksporten til tredjelande og EU-markedets tiltrækningskraft skønnes det, at der sandsynligvis vil forekomme fornyet dumpingimport fra Rusland, hvis foranstaltningerne ophæves.
(169)
Undersøgelsen viste også, at EU-erhvervsgrenen på nuværende tidspunkt ikke lider skade. Der er dog ingen tegn på, at denne positive situation vil kunne opretholdes, hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe. I henhold til de markedsanalyser, som ansøgeren fremlagde, har markedspriserne for AN nu tværtimod nået deres højdepunkt og toppen af konjunkturcyklussen. Konjunkturcyklussen samt priserne forventes nu at falde. Nærmere bestemt synes priserne nu at falde efter at have steget støt hvert år siden 2009. Derfor vil det prisniveau og den fortjeneste, som EU-erhvervsgrenen har opnået i den betragtede periode, ikke blive opretholdt i den nærmeste fremtid. Samtidig vil produktionsomkostningerne forblive stabile eller stige yderligere, hvilket vil lægge yderligt pres på EU-erhvervsgrenen. På denne baggrund og grundet det faldende forbrug i Unionen vil en kraftig stigning i importen til meget lavere priser lægge et stort pres på industriens salgspriser og forårsage tab af betydelige markedsandele. Dette vil højst sandsynligt uvægerligt forårsage fornyet væsentlig skade.
(170)
Efter fremlæggelsen af oplysninger kritiserede RFPA Kommissionens anvendelse af den markedsanalyse, som ansøgeren havde fremlagt, og gjorde opmærksom på, at det forventede prisniveau i 2017-2018 vil ligne priserne i 2010 og være højere end priserne i årene inden. RFPA anførte også, at EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige rentabilitet i 2010 lå over målfortjenesten (12,8 %), og at kvartalsrapporten for 2014 fra Yara International viser lovende udsigter.
(171)
På grund af udløbsundersøgelsens fremtidige karakter er det svært at lave præcise prognoser for prisniveauet i 2017 og derefter. Uafhængige markedsanalyser viser dog, at prisniveauerne for den pågældende vare forventes at falde de næste to år. Dette samt produktionsomkostningernes forventede stigning vil sandsynligvis mindske den fortjeneste, som EU-erhvervsgrenen opnår på nuværende tidspunkt. Denne konklusion for prognosen gælder også uanset den kendsgerning, at EU-erhvervsgrenens fortjenstmargen i NUP og den betragtede periode var højere end målfortjenesten på 8 %, som blev fastsat i en tidligere undersøgelse. I den forbindelse er det irrelevant, at den udløbsundersøgelse, der ophævede antidumpingforanstaltningerne mod import af urinstof fra Rusland, ikke fandt nogen sandsynlighed for fornyet skade, eftersom hver sag skal vurderes ud fra sine egne forudsætninger og særlige forhold. Derudover er der i kvartalsrapporten for første kvartal 2014 fra Yara International til investorerne ikke speciel fokus på den pågældende vare, og den bør ikke betragtes som værende repræsentativ for EU-erhvervsgrenens forventninger til den pågældende vare. Derfor afvises denne påstand.
(172)
Repræsentanter for de russiske myndigheder og RFPA påstod, at Kommissionen ikke havde fremlagt positiv dokumentation, der støtter konklusionen om, at der vil ske fornyet dumpingimport af den pågældende vare, der vil forårsage fornyet skade for EU-erhvervsgrenen, hvis de gældende foranstaltninger får lov til at udløbe.
(173)
RFPA påstod også, at Kommissionen ikke havde etableret en årsagssammenhæng mellem foranstaltningernes ophævelse og sandsynligheden for fornyet skade. Tværtimod synes de eksterne elementer, der blev nævnt i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger (faldende forbrug, faldende priser, stigende produktionsomkostninger og lav kapacitetsudnyttelse), at være årsagerne til, at der sandsynligvis vil finde fornyet skade sted.
(174)
Kommissionen er uenig i denne vurdering. Sandsynligheden for fornyet skade, hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe, er hovedsageligt begrundet i sandsynligheden for fornyet dumpingeksport fra Rusland i betydelige mængder og til priser, der, mens de stadig vil være fordelagtige for de russiske eksportører, vil være lavere end EU-priserne. Ved at nævne nogle eksterne faktorer i sin samlede vurdering identificerede Kommissionen blot andre faktorer, der kan have indflydelse på EU-markedet de kommende år og derved på EU-erhvervsgrenens situation, men det gør ikke den konklusion ugyldig, at der sandsynligvis vil finde skadelig dumping sted, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe.
7. UNIONENS INTERESSER
(175)
I henhold til grundforordningens artikel 21 undersøgte Kommissionen, om en opretholdelse af de gældende antidumpingforanstaltninger mod Rusland ville være i strid med Unionens interesser som helhed. Unionens interesser blev fastsat på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, herunder EU-erhvervsgrenens, importørernes og brugernes interesser.
(176)
Alle interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger, jf. grundforordningens artikel 21, stk. 2.
(177)
I den oprindelige undersøgelse blev det fastslået, at det ikke var i strid med Unionens interesser at indføre foranstaltninger. Da denne undersøgelse er en fornyet undersøgelse, og foranstaltningerne har været gældende siden 1995, er det derfor med analysen muligt at vurdere enhver uønsket negativ indvirkning, som de eksisterende antidumpingforanstaltninger har haft på de berørte parter.
(178)
På dette grundlag blev det undersøgt om det til trods for konklusionerne om sandsynligheden for fornyet dumping og fornyet skade var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke var i Unionens interesse at opretholde de gældende foranstaltninger.
7.1. EU-erhvervsgrenens interesser
(179)
De eksisterende foranstaltninger har bidraget til en stor tilbagegang i dumpingimport fra Rusland og har aflastet EU-erhvervsgrenen. Det blev konstateret, at EU-erhvervsgrenen var i en økonomisk set sund situation, der hovedsageligt viste sig ved varig fortjeneste. Det er dog vigtigt at bemærke, at nogle EU-producenters fortjenester allerede er betydeligt mindre end EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige fortjeneste, og at de endda ligger under målfortjenesten på 8 %.
(180)
Hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe, vil EU-erhvervsgrenen højst sandsynligt opleve øget urimelig konkurrence fra de russiske producenter. Ophævelsen af foranstaltninger vil uden tvivl føre til en hurtig forværring af deres økonomiske situation. Det er derfor ikke i EU-erhvervsgrenens interesse at ophæve foranstaltningerne.
7.2. Importørernes interesser
(181)
I forbindelse med den tidligere undersøgelse blev det fastslået, at indførelsen af foranstaltninger sandsynligvis ikke vil have alvorlig negativ indvirkning på situationen for importørerne og brugerne i Unionen. E.F.I.A. gav sig til kende som en interesseret part og anmodede om, at foranstaltningerne får lov at udløbe af følgende grunde:
-
foranstaltningerne har været gældende i næsten 20 år og har haft den ønskede virkning at beskytte EU-producenterne
-
rundet det stigende forbrug på det russiske hjemmemarked, er der ingen risiko for, at russiske produkter vil blive omdirigeret til Unionen
-
der er i brugernes interesse, at de har adgang til forskellige leverandører og dermed har et større udvalg.
(182)
Disse påstande bør afvises. Det er korrekt, at EU-erhvervsgrenen i øjeblikket ikke lider nogen væsentlig skade. En udløbsundersøgelse har dog til formål at besvare spørgsmålet om, hvad der ville ske i fremtiden, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe. I den henseende kan EU-erhvervsgrenens nuværende resultater kun anvendes som afgørende indikator for den fremtidige udvikling, i det omfang de gør det muligt at vurdere den ikke skadevoldende pris.
(183)
Importører og forhandlere i Unionen har adgang til en rækker kilder inden og uden for Unionen, herunder Rusland. Rusland er det eneste land, som der er indført foranstaltninger imod.
7.3. Brugernes interesser
(184)
En række brugere gav sig til kende. Nogle af disse anmodede dog kun om at blive anerkendt som interesserede parter og udtalte sig ikke særligt om Unionens interesser. To nationale sammenslutninger gav udtryk for, at det ikke længere var i deres interesse, at de eksisterende foranstaltninger opretholdes, når de har været gældende så mange år.
(185)
Grundene hertil var følgende:
-
en stor indvirkning, som gødninger har på landmændenes produktionsomkostninger (mellem 7 % og 42 % af deres variable omkostninger afhængigt af afgrødetypen)
-
muligheden for køb af gødninger til en pris, der er ca. 15-20 EUR lavere, end de priser, som EU-producenterne forlanger
-
uligheden for adgang til en lidt anderledes vare (russiske gødningspiller er efter sigende en smule mindre end Unionens og er dermed egnede til anvendelse i visse produktioner)
-
muligheden for adgang til forskellige leverandører, hvorved konkurrencen øges, og oligopoler og prisfastsættelser undgås.
(186)
Disse påstande kan ikke godkendes af samme grunde, der er nævnt i betragtning 182 og 183. Kommissionen har ikke kendskab til nogen konkurrencebegrænsende adfærd blandt EU-producenterne, der konkurrerer frit på EU-markedet.
(187)
Der var ingen landmænd, der besvarede brugerens spørgeskema. Derfor kunne den præcise indvirkning, som gødninger som helhed og især AN har på landmændenes produktionsomkostninger, ikke kontrolleres. Derfor kunne den angivelige store positive indvirkning, som lavere AN-priser har på landmændenes produktionsomkostninger, ikke bekræftes. På baggrund af de oplysninger, der foreligger Kommissionen, udgør AN kun omkring 21 % af det samlede EU-forbrug af alle nitrogenholdige gødninger (ammoniumnitrat, kalkammonsalpeter, urinstof, urinstof AN-opløsning, NPK/NP/NK, osv.) (25). I betragtning af at der også er andre gødninger (med højere kalium- og phosphatindhold), vurderes andelen af AN i alle gødninger, som landmændene i Unionen bruger, at være under 21 %. Det er derfor rimeligt at konkludere, at den indvirkning, som de nuværende foranstaltninger har på Unionens landmænd, ikke er af stor betydning.
(188)
Selv hvis adgangen til billigere gødninger inden for nærmeste fremtid skulle vise sig at være i landmændenes interesse, er der endvidere på kort/mellemlang sigt en sandsynlighed for fornyet skade for EU-erhvervsgrenen med risiko for, at nogle af de mere sårbare EU-producenter fra visse regioner i Unionen måske må indstille deres aktiviteter. Dermed ville brugernes/landmændenes udvalg af leverandører blive endnu mindre, og de vil måske blive afhængige af russisk eksport, hvilket i så fald sandsynligvis vil øge priserne.
(189)
Én brugersammenslutning indsendte en undersøgelse fra en uafhængig økonomisk konsulentvirksomhed, ifølge hvilken ophævelsen af de gældende foranstaltninger vil medføre et fald i EU-priserne på gødninger til fordel for brugerne, en begrænset stigning i importmængder og en svag negativ indflydelse for EU-producenter, der dog vil blive kompenseret af de solide fortjenstmargener, som de i øjeblikket opnår. Det bør dog bemærkes, at nogle af de antagelser, som lægges til grund for vurderingen i den økonomiske undersøgelse, ikke stemmer overens med undersøgelsens resultater. I undersøgelsen blev det fastslået, at eksportprisen på AN fra Rusland til tredjelande er lavere end den estimerede pris i den økonomiske undersøgelse. Værdierne for den fastlagte kapacitet i Rusland og det potentielle forbrug på hjemmemarkedet adskiller sig også fra dem, der er blevet anvendt til at simulere virkningen af foranstaltningernes ophævelse. Vurderingen i undersøgelsen kan derfor kun i begrænset omfang anvendes til at drage afgørende konklusioner.
(190)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anmodede en række sammenslutninger af landmænd om en høring med Kommissionen og fremlagde en let ændret udgave af den i den foregående betragtning nævnte undersøgelse, hvori der tages der hensyn til Kommissionens oplysninger i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger.
(191)
Den ændrede udgave synes at bekræfte Kommissionens antagelse om, at den russiske eksportpris vil falde til et niveau, som ligger i nærheden af priserne på det russiske hjemmemarked, dvs. 221 EUR pr. ton. Dette vil tvinge EU-producenterne til at sænke deres priser for at undgå at miste markedsandele.
(192)
Repræsentanterne for landmændene forklarede deres svære situation, hvor de konkurrerer med landbrugsprodukter fra producenter i tredjelande uden dog i modsætning til EU-producenterne af den pågældende vare at være beskyttet af antidumpingforanstaltninger. Hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe, forventer de, at prisen på den pågældende vare falder, og at de negative konsekvenser for EU-producenterne vil blive opvejet af fordelene for landmændene, der består af en gruppe af brugere, som beskæftiger millioner af mennesker i Unionen. Repræsentanterne for landmændene nævnte også, at hvis prisen på den pågældende vare falder, vil de foretrække at købe den pågældende vare frem for billigere og mere forurenende gødning, som f.eks. urinstof eller opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat. Dette ville være til gavn for miljøet. De foreslog, at hvis foranstaltningerne opretholdes, bør de suspenderes (som var tilfældet i en anden undersøgelse om importen af siliciummangan fra Kina, Kasakhstan og Ukraine (26)).
(193)
Kommissionen overvejede nøje de argumenter, som repræsentanterne for landmændene havde fremlagt. Der er ingen tvivl om, at landmænd i Unionen har adgang til den pågældende vare, som ikke kun fremstilles af russiske eksporterende producenter, men også af EU-producenter og producenter fra tredjelande. Men frem for alt, som bekræftet ved høringen den 19. juni 2014 og i modsætning til antagelsen i den økonomiske undersøgelse, er der ingen garanti for, at et eventuelt indledende potentielt fald i prisen på den pågældende vare (hvis de gældende foranstaltninger får lov at udløbe) vil blive overført til de endelige brugere. Når landmænd køber den pågældende vare, køber de den ofte fra distributører uden at vide, hvor den stammer fra, så længe den opfylder deres krav (for så vidt angår pille- eller granulatstørrelse osv.). Hvis foranstaltningerne får lov at udløbe, er det derfor højst sandsynligt, at der ville ske fornyet skade for EU-producenter af den pågældende vare, men der er ingen garanti for, at brugerne overhovedet ville få nogen gavn heraf.
(194)
Antidumpingforanstaltningerne mod importen af den pågældende vare har eksisteret i mange år og har ikke forårsaget urimeligt store udgifter for landmændene, der kunne have bragt deres eksistens i fare. I forbindelse med analysen af EU's interesser blev proportionalitetsfaktoren ved at opretholde foranstaltningerne vurderet under hensyntagen til forskellige og nogle gange modstridende interesser. Det er i EU-producenternes interesse, at foranstaltningerne opretholdes, da mange af dem ville skulle indstille deres aktiviteter, hvis foranstaltningerne ophæves. Så set ud fra et proportionalitetsperspektiv, eftersom Kommissionen ikke har noget bevis for, at der påløber landmændene urimeligt store udgifter på grund af foranstaltningerne, er det i Unionens interesse, at foranstaltningerne opretholdes. I hvert fald erkendte landmændene, at de ville foretrække at have forskellige leveringskilder, og at det ikke ville være i deres interesse, hvis EU-erhvervsgrenen forsvandt fra markedet.
(195)
Endelig er der som nævnt i betragtning 193 ikke noget bevis for, at ophævelsen af foranstaltninger ville føre til et prisfald for så vidt angår AN, og at dette prisfald ville blive overført til brugerne og dermed føre til et skifte fra AN til andre mere forurenende gødninger. Derfor er den angiveligt positive miljømæssige virkning ikke begrundet. Under alle omstændigheder ville denne miljømæssige virkning ikke være af et sådan omfang, at det ville være imod EU's samlede interesse, at foranstaltningerne opretholdes. For så vidt angår forslaget om at suspendere foranstaltningerne, er dette ikke muligt, fordi kravene i grundforordningens artikel 14, stk. 4, ikke er opfyldt i denne sag.
(196)
På denne baggrund konkluderer Kommissionen, at det ikke ville være i brugernes interesse at ophæve foranstaltningerne, eller at brugernes fordele i det mindste ikke ville kunne opveje de ulemper, som ville opstå for EU-erhvervsgrenen.
7.4. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(197)
I lyset af betragtning 179 til 195 konkluderes det, at der ikke er nogen tvingende grunde i forbindelse med EU's interesser til ikke at opretholde de gældende antidumpingforanstaltninger.
8. ENDELIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(198)
Alle parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for at anbefale, at de gældende foranstaltninger opretholdes. Parterne fik desuden en frist til at fremsætte bemærkninger til ovennævnte fremlæggelse af oplysninger. Indlæg og bemærkninger blev, hvor det var berettiget, taget i betragtning.
(199)
Efter fremlæggelsen af oplysninger foreslog én russisk producent, der ikke blev udvalgt til at indgå i stikprøven, Kommissionen at indlede forhandlinger om et tilsagn og foreslog en mindstepris og et kvantitativt loft. Grundforordningen indeholder dog ikke noget retsgrundlag for at godkende et tilbud om tilsagn i forbindelse med en udløbsundersøgelse, da foranstaltningernes form ikke kan ændres. Den pågældende producent kunne ansøge om en interimsundersøgelse på baggrund af grundforordningens artikel 11, stk. 3, hvis den mener betingelserne for en sådan undersøgelse er opfyldt.
(200)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anmodede Acron-gruppen Kommissionen om at afslutte procedurerne for så vidt angår denne virksomhed, da Acron befinder sig i en anden situation end de andre russiske producenter. Resultaterne af undersøgelsen viser dog, at Acron er i samme situation som de andre russiske producenter. Derudover indeholder grundforordningens artikel 11, stk. 2, ikke noget retsgrundlag for at skelne mellem de forskellige eksporterende producenter.
(201)
Derfor og på baggrund af konklusionerne vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping og skade fastslås det i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, at de antidumpingforanstaltninger mod import af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland, der er indført ved forordning (EF) nr. 661/2008, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 989/2009, bør opretholdes i en periode på yderligere fem år.
(202)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved grundforordningens artikel 15, stk. 1 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 og ex 3105 90 20, og med oprindelse i Rusland.
2. Den endelige antidumpingtold fastsættes til faste beløb som angivet i punkt a), b) og c):
a)
For varer fremstillet af Open Joint Stock Company (OJSC) »Azot«, Novomoskovsk, Rusland, eller Open Joint Stock Company (OJSC) »Nevinnomyssky Azot«, Nevinnomyssk, Rusland, og enten solgt direkte til den første uafhængige kunde i EU eller af EuroСhem Trading GmbH, Zug, Schweiz, eller via Open Joint Stock Company (OJSC) Mineral and Chemical Company »EuroСhem«, Moskva, Rusland, eller EuroСhem Trading GmbH, Zug, Schweiz, til den første uafhængige kunde i EU (Taric-tillægskode A522):
Varebeskrivelse
KN-kode
Taric-kode
Fast toldbeløb (EUR pr. ton)
Ammoniumnitrat, ikke i vandig opløsning
3102 30 90
-
32,82
Blandinger af ammoniumnitrat med calciumcarbonat eller andre uorganiske stoffer uden gødningsværdi, med indhold af nitrogen på over 28 vægtprocent
3102 40 90
-
32,82
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent
3102 29 00
10
32,82
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent
3102 60 00
10
32,82
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent
3102 90 00
10
32,82
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent, uden indhold af phosphor og kalium
3105 10 00
10
32,82
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og/eller indhold af kalium bestemt som K2O på under 3 vægtprocent
3105 10 00
20
31,84
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og/eller indhold af kalium bestemt som K2O på 3 vægtprocent eller derover, men under 6 vægtprocent
3105 10 00
30
30,85
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og/eller indhold af kalium bestemt som K2O på 6 vægtprocent eller derover, men under 9 vægtprocent
3105 10 00
40
29,87
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og/eller indhold af kalium bestemt som K2O på 9 vægtprocent eller derover, men ikke over 12 vægtprocent
3105 10 00
50
28,88
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og indhold af kalium bestemt som K2O på under 3 vægtprocent
3105 20 10
30
31,84
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og/indhold af kalium bestemt som K2O på 3 vægtprocent eller derover, men under 6 vægtprocent
3105 20 10
40
30,85
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og/indhold af kalium bestemt som K2O på 6 vægtprocent eller derover, men under 9 vægtprocent
3105 20 10
50
29,87
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og indhold af kalium bestemt som K2O på 9 vægtprocent eller derover, men ikke over 12 vægtprocent
3105 20 10
60
28,88
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på under 3 vægtprocent
3105 51 00
10
31,84
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på 3 vægtprocent eller derover, men under 6 vægtprocent
3105 51 00
20
30,85
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på 6 vægtprocent eller derover, men under 9 vægtprocent
3105 51 00
30
29,87
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på 9 vægtprocent eller derover, men ikke over 10,40 vægtprocent
3105 51 00
40
29,41
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på under 3 vægtprocent
3105 59 00
10
31,84
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på 3 vægtprocent eller derover, men under 6 vægtprocent
3105 59 00
20
30,85
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på 6 vægtprocent eller derover, men under 9 vægtprocent
3105 59 00
30
29,87
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på 9 vægtprocent eller derover, men ikke over 10,40 vægtprocent
3105 59 00
40
29,41
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af kalium bestemt som K2O på under 3 vægtprocent
3105 90 20
30
31,84
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af kalium bestemt som K2O på 3 vægtprocent eller derover, men under 6 vægtprocent
3105 90 20
40
30,85
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af kalium bestemt som K2O på 6 vægtprocent eller derover, men under 9 vægtprocent
3105 90 20
50
29,87
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af kalium bestemt som K2O på 9 vægtprocent eller derover, men ikke over 12 vægtprocent
3105 90 20
60
28,88
b)
For varer fremstillet af JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat (Taric-tillægskode A959):
Varebeskrivelse
KN-kode
Taric-kode
Fast toldbeløb (EUR pr. ton)
Ammoniumnitrat, ikke i vandig opløsning
3102 30 90
-
47,07
Blandinger af ammoniumnitrat med calciumcarbonat eller andre uorganiske stoffer uden gødningsværdi, med indhold af nitrogen på over 28 vægtprocent
3102 40 90
-
47,07
For varer nævnt i stk. 1, fremstillet af JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat, som ikke er nævnt i tabellen ovenfor, betales der ikke antidumpingtold.
c)
For alle andre virksomheder (Taric-tillægskode A999):
Varebeskrivelse
KN-kode
Taric-kode
Fast toldbeløb (EUR pr. ton)
Ammoniumnitrat, ikke i vandig opløsning
3102 30 90
-
47,07
Blandinger af ammoniumnitrat med calciumcarbonat eller andre uorganiske stoffer uden gødningsværdi, med indhold af nitrogen på over 28 vægtprocent
3102 40 90
-
47,07
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent
3102 29 00
10
47,07
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent
3102 60 00
10
47,07
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent
3102 90 00
10
47,07
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent, uden indhold af phosphor og kalium
3105 10 00
10
47,07
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og/eller indhold af kalium bestemt som K2O på under 3 vægtprocent
3105 10 00
20
45,66
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og/eller indhold af kalium bestemt som K2O på 3 vægtprocent eller derover, men under 6 vægtprocent
3105 10 00
30
44,25
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og/eller indhold af kalium bestemt som K2O på 6 vægtprocent eller derover, men under 9 vægtprocent
3105 10 00
40
42,83
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og/eller indhold af kalium bestemt som K2O på 9 vægtprocent eller derover, men ikke over 12 vægtprocent
3105 10 00
50
41,42
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og indhold af kalium bestemt som K2O på under 3 vægtprocent
3105 20 10
30
45,66
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og/indhold af kalium bestemt som K2O på 3 vægtprocent eller derover, men under 6 vægtprocent
3105 20 10
40
44,25
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og/indhold af kalium bestemt som K2O på 6 vægtprocent eller derover, men under 9 vægtprocent
3105 20 10
50
42,83
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 og indhold af kalium bestemt som K2O på 9 vægtprocent eller derover, men ikke over 12 vægtprocent
3105 20 10
60
41,42
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på under 3 vægtprocent
3105 51 00
10
45,66
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på 3 vægtprocent eller derover, men under 6 vægtprocent
3105 51 00
20
44,25
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på 6 vægtprocent eller derover, men under 9 vægtprocent
3105 51 00
30
42,83
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på 9 vægtprocent eller derover, men ikke over 10,40 vægtprocent
3105 51 00
40
42,17
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på under 3 vægtprocent
3105 59 00
10
45,66
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på 3 vægtprocent eller derover, men under 6 vægtprocent
3105 59 00
20
44,25
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på 6 vægtprocent eller derover, men under 9 vægtprocent
3105 59 00
30
42,83
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af phosphor bestemt som P2O5 på 9 vægtprocent eller derover, men ikke over 10,40 vægtprocent
3105 59 00
40
42,17
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af kalium bestemt som K2O på under 3 vægtprocent
3105 90 20
30
45,66
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af kalium bestemt som K2O på 3 vægtprocent eller derover, men under 6 vægtprocent
3105 90 20
40
44,25
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af kalium bestemt som K2O på 6 vægtprocent eller derover, men under 9 vægtprocent
3105 90 20
50
42,83
Gødninger i fast form med indhold af ammoniumnitrat på over 80 vægtprocent og indhold af kalium bestemt som K2O på 9 vægtprocent eller derover, men ikke over 12 vægtprocent
3105 90 20
60
41,42
3. I tilfælde, hvor varer er blevet beskadiget inden overgangen til fri omsætning, og hvor den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, derfor fordeles med henblik på fastsættelse af toldværdien i henhold til artikel 145 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (27), reduceres det i stk. 2 fastsatte toldbeløb med en procentsats svarende til fordelingen af den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
4. Uanset stk. 1 gælder den endelige antidumpingtold ikke for importerede varer, der overgår til fri omsætning i overensstemmelse med artikel 2.
5. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Importerede varer, der er angivet til overgang til fri omsætning og faktureret af virksomheder, som har afgivet tilsagn, der er godtaget af Kommissionen, og hvis navne er opført i afgørelse 2008/577/EF, som ændret, undtages fra den ved artikel 1 indførte antidumpingtold, forudsat at:
-
varerne er fremstillet, afsendt og faktureret direkte af nævnte virksomheder til den første uafhængige kunde i Unionen, og
-
sådanne importerede varer ledsages af en tilsagnsfaktura, som er en handelsfaktura, som mindst indeholder de elementer og den erklæring, der er fastlagt i bilaget til denne forordning, og
-
de varer, der angives og forelægges toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen på tilsagnsfakturaen.
2. Der opstår en toldskyld på tidspunktet for godtagelsen af angivelsen om overgang til fri omsætning:
-
hvis det i forbindelse med den import, der er beskrevet i stk. 1, fastslås, at én eller flere af betingelserne i nævnte stykke ikke er opfyldt, eller
-
hvis Kommissionen trækker sin godtagelse af tilsagnet tilbage i henhold til artikel 8, stk. 9, i forordning (EF) nr. 1225/2009 med en forordning eller afgørelse, som henviser til særlige transaktioner og erklærer de pågældende tilsagnsfakturaer ugyldige.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 23. september 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 999/2014,
annettu 23 päivänä syyskuuta 2014,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Venäjältä peräisin olevan ammoniumnitraatin tuonnissa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan ja 11 artiklan 2 ja 5 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2022/95 (2) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin Venäjältä peräisin olevan ja tällä hetkellä CN-koodeihin 3102 30 90 ja 3102 40 90 kuuluvan ammoniumnitraatin tuonnissa. Kun lisätutkimuksissa todettiin, että viejät ottivat tullin kantaakseen, toimenpiteitä muutettiin neuvoston asetuksella (EY) N:o 663/98 (3). Asetuksen (EY) N:o 1225/2009, jäljempänä ’perusasetus’, 11 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisen ensimmäisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun ja ensimmäisen välivaiheen tarkastelun perusteella neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 658/2002 (4) käyttöön Venäjältä peräisin olevan ja CN-koodeihin 3102 30 90 ja 3102 40 90 kuuluvan ammoniumnitraatin tuonnissa lopullisen polkumyyntitullin, jonka määrä oli 47,07 euroa tonnilta. Tämän jälkeen suoritettiin perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukainen tuotteen määrittelyyn rajoittunut välivaiheen tarkastelu ja otettiin neuvoston asetuksella (EY) N:o 945/2005 (5) käyttöön lopullinen polkumyyntitulli, jonka suuruus oli 41,42-47,07 euroa tonnilta, tuotaessa Venäjältä peräisin olevia, tällä hetkellä CN-koodeihin 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 ja ex 3105 90 20 kuuluvia kiinteitä lannoitteita, joiden ammoniumnitraattipitoisuus on suurempi kuin 80 painoprosenttia.
(2)
Perusasetuksen 11 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisen toisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun ja toisen välivaiheen tarkastelun perusteella neuvosto piti asetuksella (EY) N:o 661/2008 (6) toimenpiteet voimassa. Tullia ei muutettu, paitsi EuroChem-ryhmän (7) osalta, jonka osalta tulli vahvistettiin 28,88-32,82 euroon tonnilta.
(3)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, hyväksyi päätöksellä 2008/577/EY (8) hintasitoumustarjoukset, joihin sovellettiin enimmäismäärää, venäläisiltä tuottajilta JSC Acron ja JSC Dorogobuzh, jotka kuuluvat Acron' Holding Company -ryhmään (ja joihin viitataan yhteisesti nimityksellä ’Acron’), ja EuroChem-ryhmältä. Komissio peruutti päätöksellä 2012/629/EU (9) EuroChem-ryhmän sitoumuksen hyväksymisen sen toteutuskelvottomuuden vuoksi.
(4)
Unionin yleinen tuomioistuin kumosi 10 päivänä syyskuuta 2008 annetulla tuomiolla (10), jota tulkittiin 9 päivänä heinäkuuta 2009 annetulla tuomiolla (11), asetuksen (EY) N:o 945/2005 siltä osin kuin se koski JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat -yritystä, jäljempänä ’Kirovo’, joka kuuluu osana OJSC UCC UralChem -ryhmään, jäljempänä ’UralChem’. Neuvosto muutti asetusta (EY) N:o 661/2008 tämän vuoksi asetuksella (EY) N:o 989/2009 (12). Näin ollen polkumyyntitullia (47,07 euroa tonnilta) sovelletaan Kirovon osalta ainoastaan sellaisen ammoniumnitraatin tuontiin, joka kuuluu tällä hetkellä CN-koodeihin 3102 30 90 ja 3102 40 90.
1.2 Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelupyyntö
(5)
Nykyisten polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon lähestyvää päättymistä koskevan ilmoituksen (13) julkaisemisen johdosta komissiota pyydettiin panemaan vireille perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukainen kyseisten toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu. Pyynnön esitti 28 päivänä maaliskuuta 2013 unionin lannoitevalmistajien järjestö Fertilizers Europe, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, sellaisten unionin tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa yli 25 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaistuotannosta unionissa.
(6)
Pyyntö perustui siihen, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen johtaisi todennäköisesti polkumyynnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuvan vahingon jatkumiseen ja toistumiseen.
(7)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen Venäjän lannoitevalmistajien järjestö RFPA väitti, että tarkastelupyyntöä tuki vain tietty osuus lannoitteeksi tarkoitetun ammoniumnitraatin (FGAN) unionin tuottajista ja että ammoniumnitraatin kaikkien tuoteluokkien ja muiden ammoniumnitraattilannoitteiden unionin tuottajien osuus on kolminkertainen pyynnön esittäjään verrattuna. Väite on kuitenkin perusteeton, koska pyynnön esittäjä ja pyynnön tukijat tuottavat niin FGAN:ää kuin muitakin tämän tarkastelun piiriin kuuluvia tuotteita. Sen vuoksi pyyntöä tukivat FGAN:n tuottajien lisäksi myös tarkasteltavana olevan tuotteen muiden tuotelajien tuottajat, ja tarkastelun vireillepanoa koskeva määrällinen kynnysarvo saavutettiin.
1.3 Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepano
(8)
Kun komissio oli neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan todennut, että oli olemassa riittävä näyttö toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun panemiseksi vireille, se ilmoitti perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisen tarkastelun vireillepanosta julkaisemalla 12 päivänä heinäkuuta 2013 asiaa koskevan ilmoituksen (14), jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’, Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
(9)
RFPA toimitti huomautuksia voimassa olevista toimenpiteistä ja kiisti niiden laillisuuden ennen tutkimuksen vireillepanoa. Sama osapuoli väitti myös, että toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanolle ei ole perusteita niiden seikkojen perusteella, jotka toimitettiin ennen vireillepanoa komissiolle polkumyynnin ja vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyydestä, jos toimenpiteiden annetaan raueta.
(10)
Komission yksiköt vastasivat kyseiselle osapuolelle tutkivansa tarkasti muiden osapuolten kuin pyynnön esittäjien esittämät näkemykset vasta tutkimuksen vireillepanon jälkeen.
(11)
Sama asianomainen osapuoli pyysi - voidakseen käyttää puolustautumisoikeuttaan paremmin - saada tutustua toimenpiteiden päättymistä koskevan tarkastelupyynnön versioon, joka esitettiin 28 päivänä maaliskuuta 2013 ja johon viitataan vireillepanoilmoituksessa, sekä komission yksikköjen pyynnön esittäjille toimittamaan puutteista ilmoittavaan kirjeeseen, joka koski tarkastelupyyntöä. Komission yksiköt ilmoittivat osapuolelle, että tutkimuksen vireillepanoa koskeva päätös perustui ainoastaan pyynnön vahvistettuun versioon, johon sisältyi vastaus puutteista ilmoittavaan kirjeeseen. Aiemmat versiot ja luonnokset eivät ole merkityksellisiä. Sen vuoksi osapuolen puolustautumisoikeutta ei rikota, vaikka sille ei anneta tutustuttavaksi alustavaa versiota ja kirjettä. Osapuoli pyysi kauppapolitiikan pääosaston kuulemismenettelystä vastaavaa neuvonantajaa puuttumaan tähän väitettyyn puolustautumisoikeuksien rikkomiseen. Neuvonantaja piti voimassa komission yksikköjen kannan 4 päivänä maaliskuuta 2014.
(12)
Kyseinen asianomainen osapuoli pyysi myös saada tutustua toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeviin tarkastelupyyntöihin, jotka liittyivät kahteen muuhun menettelyyn. Osapuoli väitti, että kyseiset pyynnöt hylättiin perusteettomina ja että tutustumalla näihin asiakirjoihin se voisi verrata kyseisten kahden tapauksen olosuhteita nyt käsiteltävänä olevaan tarkasteluun, ymmärtää komission analyysin pyynnön riittävyydestä kussakin tapauksessa ja käyttää näin asianmukaisesti puolustautumisoikeuttaan. Osapuoli sai kaikki selvitykset komission yksiköiltä, ja kuulemisesta vastaava neuvonantaja piti voimassa komission yksikköjen kannan 4 päivänä maaliskuuta 2014.
1.4 Tutkimus
1.4.1 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso ja tarkastelujakso
(13)
Polkumyynnin jatkumista ja toistumista koskeva tutkimus kattoi 1 päivän heinäkuuta 2012 ja 30 päivän kesäkuuta 2013 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’. Vahingon toistumisen todennäköisyyden arvioinnin kannalta merkittävien kehityssuuntien tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2010 ja 30 päivän kesäkuuta 2013 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
(14)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA väitti, että verrattuna edeltävään toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevaan tarkasteluun, jonka perusteella annettiin asetus (EY) N:o 661/2008, menetelmää oli muutettu perusteetta, koska kyseisessä tarkastelussa tarkastelujakso oli pidempi.
(15)
Komissio katsoo, että RFPA:n väittämiä seikkoja ei voida pitää menetelmän muutoksena perusasetuksen 11 artiklan 9 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Huomioon olisi joka tapauksessa otettava seuraavat seikat. Komission käytäntönä on, että tarkastelujakso kattaa yleensä tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson ja kolme edeltävää kalenterivuotta, ellei tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso itsessään kata merkittävää osa edeltävästä kalenterivuodesta. Jälkimmäisessä tilanteessa huomioon voidaan poikkeuksellisesti ottaa neljä kalenterivuotta. Tämä oli tilanne edeltävässä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa. Näin ollen väite hylätään.
1.4.2 Tutkimuksen osapuolet
(16)
Komissio kehotti vireillepanoilmoituksessa asianomaisia osapuolia ottamaan yhteyttä komissioon tutkimukseen osallistumiseksi. Lisäksi komissio ilmoitti nimenomaisesti tutkimuksen vireillepanosta pyynnön esittäjille, muille tiedossa oleville unionin tuottajille, tiedossa oleville vientiä harjoittaville tuottajille ja Venäjän, jäljempänä ’asianomainen maa’, viranomaisille, tiedossa oleville tuojille, tavarantoimittajille ja käyttäjille, kauppiaille sekä järjestöille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kehotti niitä osallistumaan.
(17)
Asianomaisilla osapuolilla oli mahdollisuus esittää huomautuksia tutkimuksen vireillepanosta ja pyytää kuulemista komission ja/tai kauppapolitiikan pääosaston kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan kanssa.
1.4.3 Otanta
(18)
Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se saattaa soveltaa otantaa asianomaisiin osapuoliin perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti.
a) Unionin tuottajia koskeva otanta
(19)
Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se oli valinnut alustavasti otoksen unionin tuottajista. Otoksen valinnassa komissio käytti perusteena samankaltaisen tuotteen unionin tuotantoa ja myyntimäärää unionin markkinoilla tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Otokseen sisältyy neljä unionin tuottajaa, jotka sijaitsevat Ranskassa, Liettuassa, Puolassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (15) ja joiden osuus unionin tuotannosta on 42 prosenttia ja unionin myynnistä 41 prosenttia. Komissio on kehottanut kaikkia asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksiaan alustavasta otoksesta.
(20)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että alustavasti valittuun unionin tuottajien otokseen pitäisi sisältyä ainoastaan sellaisen ammoniumnitraatin tuottajia, joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 3102 30 90 ja 3102 40 90, kuten asetuksessa (EY) N:o 2022/95 alun perin säädettiin, eikä sellaisten kiinteiden lannoitteiden tuottajia, joiden ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia ja jotka tällä hetkellä luokitellaan CN-koodeihin ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 ja ex 3105 90 20, kuten asetuksessa (EY) N:o 945/2005 säädettiin.
(21)
Väitteen syynä oli se, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin viittasi asiassa T-348/05 antamassaan tuomiossa kumotun asetuksen (EY) N:o 945/2005 johdanto-osan 4 kappaleeseen, jolla laajennettiin tuotteen määritelmää alkuperäiseen tutkimukseen verrattuna.
(22)
Tämä väite on perusteeton. Kyseisellä tuomiolla kumottiin asetus (EY) N:o 945/2005 ainoastaan siltä osin, kuin se koski yhtä venäläistä vientiä harjoittavaa tuottajaa. Kaikkien muiden venäläisten tuottajien osalta sovellettava tuotteen määritelmä on edelleen se, joka on täsmennetty asetuksessa (EY) N:o 945/2005. Lisäksi kaikki otokseen valitut unionin tuottajat tuottavat ammoniumnitraattia, joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 3102 30 90 ja 3102 40 90. Unionin tuotannonala tuottaa muihin CN-koodeihin luokiteltavia kiinteitä lannoitteita, jotka on yksinkertaisesti saatu lisäämällä kemikaalia tai sekoittamalla, jotta saadaan moniravinteisia lannoitteita, joista käytetään myös nimitystä ’stabiloidut lannoitteet’ tai ’seokset’; edellytyksenä on, että typpipitoisuus on suurempi kuin 28 painoprosenttia tai ammoniumnitraattipitoisuus on yli 80 painoprosenttia.
(23)
Sen vuoksi kyseessä on unionin tuotannonalaa edustava otos.
b) Tuojien otanta
(24)
Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi etuyhteydettömiä tuojia toimittamaan vireillepanoilmoituksessa täsmennetyt tiedot.
(25)
Yksikään etuyhteydetön tuoja ei vastannut otantalomakkeeseen, eikä otanta näin ollen ollut tarpeen.
c) Venäläisiä vientiä harjoittavia tuottajia koskeva otanta
(26)
Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi kaikkia Venäjällä toimivia vientiä harjoittavia tuottajia toimittamaan vireillepanoilmoituksessa täsmennetyt tiedot. Lisäksi komissio pyysi Venäjän pysyvää edustustoa unionissa yksilöimään muita mahdollisia vientiä harjoittavia tuottajia, jotka voisivat olla kiinnostuneita osallistumaan tutkimukseen, ja/tai ottamaan yhteyttä niihin.
(27)
Kahdeksan vientiä harjoittavaa tuottajaa asianomaisesta maasta toimitti pyydetyt tiedot ja suostui sisällytettäväksi otokseen. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tuonti unioniin tapahtui pääasiassa hyväksyttyjen sitoumusten puitteissa. Perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissio valitsi otokseen neljä vientiä harjoittavaa tuottajaa, jotka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Näillä tuottajilla oli suurin vientimyynnin kokonaismäärä. Otokseen sisältyivät ne kaksi yritystä, joilla oli vientimyyntiä unioniin sitoumuksen puitteissa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti kaikkia tiedossa olleita vientiä harjoittavia tuottajia ja asianomaisen maan viranomaisia kuultiin otoksen valinnasta. Mitään huomautuksia ei esitetty. Näin ollen komissio päätti säilyttää ehdotetun otoksen, ja kaikille asianomaisille osapuolille ilmoitettiin lopullisesti valitusta otoksesta.
(28)
Komissio valitsi otokseen seuraavat neljä yritystä:
-
Acron;
-
EuroChem;
-
UralChem;
-
OJSC SBU Azot, jäljempänä ’SBU Azot’.
(29)
Otoksen osuus Venäjältä (unioniin ja kolmansiin maihin) suuntautuneen vientimyynnin kokonaismäärästä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 88 prosenttia otantalomakkeeseen saatujen vastausten perusteella.
1.4.4 Kyselylomakevastaukset ja tarkastuskäynnit
(30)
Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille venäläisille vientiä harjoittaville tuottajille, jotka olivat niitä pyytäneet, sekä otokseen valituille unionin tuottajille, käyttäjille ja järjestöille, jotka ilmoittautuivat vireillepanoilmoituksessa annetussa määräajassa.
(31)
Vastauksia kyselylomakkeeseen saatiin neljältä otokseen valitulta venäläiseltä vientiä harjoittavalta tuottajalta ja neljältä otokseen valitulta unionin tuottajalta. Yksi käyttäjiä edustava järjestö, National Farmers' Union of England and Wales (NFU), toimitti osittaisen vastauksen.
(32)
Venäläisistä vientiä harjoittavista tuottajista vain Acron toimitti täydellisen vastauksen kyselylomakkeeseen. Muut kolme otokseen valittua yritystä - EuroChem, UralChem ja SBU Azot - toimittivat vain osittaiset vastaukset ja antoivat vain kapasiteettia koskevia tietoja, aggregoituja myyntilukuja noudettuna lähettäjältä -tasolla sekä joitakin tietoja tuotantokustannuksistaan. Komissio ei pystynyt näiden osittaisten vastausten perusteella todentamaan täysimääräisesti niiden myyntitietoja eikä tuotantokustannuksia.
(33)
Komissio ilmoitti kyseisille kolmelle otokseen valitulle vientiä harjoittavalle tuottajalle aikeestaan soveltaa perusasetuksen 18 artiklaa niiden tietojen osalta, joita ne eivät olleet toimittaneet, ja tuottajat ovat käyttäneet oikeuttaan kuulemiseen kuulemisesta vastaavan neuvonantajan kanssa. Lisäksi komissio ilmoitti kullekin kyseiselle kolmelle vientiä harjoittavalle tuottajalle erikseen toimitetussa ilmoitusasiakirjassa, mitä kunkin yrityksen toimittamia tietoja se oli käyttänyt analyysissään ja mitä tietoja se piti puutteellisina ja joiden osalta se oli näin ollen käyttänyt perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytettävissä olevia tietoja. Komissio käytti erityisesti aggregoituja myyntilukuja noudettuna lähettäjältä -tasolla eikä yksityiskohtaisia lukuja, jotka perustuivat liiketapahtumakohtaisiin luetteloihin.
(34)
Eräs tuojia edustava järjestö, European Fertilisers Import Association (EFIA), pyysi, että se tunnustettaisiin asianomaiseksi osapuoleksi jäsentensä puolesta, ja toimitti kirjallisia huomautuksia. Kolme yksittäistä tuojaa ilmoitti lopettaneensa kaiken Venäjältä peräisin olevien lannoitteiden tuonnin.
(35)
Kirjallisia huomautuksia saatiin myös useilta käyttäjien järjestöiltä, kuten Committee of Professional Agricultural Organisations in the EU (COPA)/General Confederation of Agricultural Co-operatives in the EU (COGECA), NFU, sekä ranskalaisilta järjestöiltä AFCOME (Association Française de Commercialisation et de Mélange d'Engrais) ja AGPB (Association Générale des Producteurs de Blé et Autres Céréales).
(36)
Komissio hankki ja tarkasti kaikki polkumyynnin, siitä johtuvan vahingon ja unionin edun määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Perusasetuksen 16 artiklan mukaisia tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin:
Unionin tuottajat
-
AB ’ACHEMA’, Jonolaukio k., Ruklos sen., Jonavos r., Liettua;
-
Grupa Azoty Zakłady Azotowe ”Puławy” S.A, Puola;
-
Grow How UK limited, Ince, Yhdistynyt kuningaskunta;
-
YARA France SA, Ranska.
Venäjällä toimivat vientiä harjoittavat tuottajat
-
JSC Acron, JSC Dorogobuzh, ja siihen etuyhteydessä oleva kauppias ZAO Agronova - Bryansk, jäljempänä ’Acron’;
-
Eurochem MMC OJSC, OJSC Nevinnomyssky Azot and OJSC Novomoskowskaya Joint-Stock Company Azot, jäljempänä ’EuroChem’;
-
OJSC UCC UralChem, Berezniki Azot and Kirovo-Chepetsk Chemical works, jäljempänä ’UralChem’;
-
Kemerovo JSC ”Azot” and LLC ”Angarsk Nitrogent Fertilizer Plant”, jäljempänä ’SBU Azot’.
Etuyhteydessä oleva tuoja
-
Agronova Europe AG, Sveitsi (etuyhteydessä Acroniin).
1.5 Ilmoittaminen osapuolille
(37)
Komissio ilmoitti 13 päivänä kesäkuuta 2014 kaikille asianomaisille osapuolille niistä oleellisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella se aikoi ehdottaa voimassa olevien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden soveltamisen jatkamista, ja kehotti kaikkia asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia. Komissio tarkasteli asianomaisten osapuolten toimittamia huomautuksia ja otti ne huomioon soveltuvin osin.
(38)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA toisti väitteensä, jonka mukaan tarkastelun aikana oli tapahtunut useita menettelyyn liittyviä sääntöjenvastaisuuksia, ja huomautti siitä, että komissio oli kieltäytynyt toimittamasta pyynnön esittäjän 28 päivänä maaliskuuta 2013 toimittamaa pyynnön alkuperäistä versiota, sekä siitä, että ei-luottamuksellisten asiakirjojen toimittaminen oli viivästynyt.
(39)
Tarkastelua koskevaan alkuperäiseen pyyntöön tutustumisen osalta komission yksiköt selittivät useaan kertaan sekä kirjallisesti että suullisesti, mukaan luettuna kokouksessa, jossa puheenjohtajana toimi kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja, syyt, joiden vuoksi pyyntöä ei voitu hyväksyä sovellettavan lainsäädännön mukaisesti.
(40)
Mitä tulee ei-luottamuksellisten asiakirjojen myöhäiseen toimittamiseen, komissio katsoo, että vaikka väite olisikin perusteltu, se ei vaikuttanut RFPA:n puolustautumisoikeuteen. Ensinnäkin komissio ilmoitti RFPA:lle ajoissa olennaisista tosiasioista, joiden perusteella se aikoi suositella toimenpiteiden jatkamista, ja antoi RFPA:lle riittävästi aikaa reagointiin. Toiseksi ennen tätä ilmoittamista RFPA:lle oli annettu mahdollisuus tutustua kaikkiin ei-luottamuksellisiin asiakirjoihin.
(41)
RFPA väitti myös, että vastoin tavanomaista käytäntöä komission yksiköiden ja pyynnön esittäjän kokouksia huhtikuussa ja toukokuussa 2014 ei kirjattu ei-luottamuksellisiin asiakirjoihin ja että pyynnön esittäjän toukokuussa 2014 toimittamien luottamuksellisten tietojen mukana ei ollut riittävää ei-luottamuksellista tiivistelmää.
(42)
On tavanomainen käytäntö, että kuulemista pyytävät asianomaiset osapuolet esittävät kantansa suullisesti ja liittävät mukaan kirjallisia huomautuksia. Tällaisten huomautusten ei-luottamukselliset versiot sisällytetään asiakirjoihin, joihin osapuolet voivat tutustua, ja ne toimitetaan mahdollisten muiden asianomaisten osapuolten saataville. Näihin asiakirjoihin on kirjattu komission yksiköiden järjestämät kokoukset ja kuulemiset. Näin ollen väite hylätään virheellisenä.
(43)
Toisesta väitteestä voidaan todeta, että toukokuussa 2014 toimitettujen luottamuksellisten tietojen ei-luottamuksellista versiota ei voitu toimittaa eri tavalla paljastamatta unionin tuottajien liikesalaisuuksia. Tämän vuoksi tätäkään väitettä ei voida hyväksyä.
2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
2.1 Tarkasteltavana oleva tuote
(44)
Tässä tarkastelussa tarkasteltavana oleva tuote on sama, joka on määritelty neuvoston asetuksessa (EY) N:o 661/2008 eli Venäjältä peräisin olevat kiinteät lannoitteet, joiden ammoniumnitraattipitoisuus on suurempi kuin 80 painoprosenttia ja jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 ja ex 3105 90 20, jäljempänä ’ammoniumnitraatti’ tai ’tarkasteltavana oleva tuote’. JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinatin (Kirovo) tuottaman ammoniumnitraatin osalta tarkasteltavana oleva tuote on asetuksen (EY) N:o 989/2009 mukaisesti kuitenkin vain ammoniumnitraatti, joka kuuluu tällä hetkellä CN-koodeihin 3102 30 90 ja 3102 40 90.
(45)
Ammoniumnitraatin valmistuksessa käytetty pääraaka-aine on kaasu, jonka osuus on 70-80 prosenttia kaikista tuotantokustannuksista. Vuonna 2005 tehdyllä tuotteen määritelmän laajentamisella pyrittiin kattamaan myös ammoniumnitraatti, johon on lisätty fosfori- ja/tai kaliumravinteita, koska havaittiin, että näillä seoksilla on pääasiassa samat fyysiset ja kemialliset perusominaisuudet ja agronomiset ominaisuudet.
(46)
On huomattava, että CN-koodeihin 3102 30 90 (”ammoniumnitraatti muuna kuin vesiliuoksena”) ja 3102 40 90 (”ammoniumnitraatti sekoitettuna kalsiumkarbonaatin tai muiden sellaisten epäorgaanisten aineiden kanssa, jotka eivät ole lannoitteita, typpipitoisuus suurempi kuin 28 painoprosenttia”) voi sisältyä ammoniumnitraatti, jota käytetään teollisiin tarkoituksiin (kuten räjähteiden valmistukseen) ja agronomisiin tarkoituksiin. Molemmilla lajeilla on samat tekniset ja kemialliset ominaisuudet, ne ovat helposti keskenään korvattavissa, ja niitä pidetään tarkasteltavana olevana tuotteena.
(47)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen Venäjän viranomaisten edustajat väittivät, että vuonna 2005 tehty tuotteen määritelmän laajentaminen on vastoin WTO:n polkumyynnin vastaista sopimusta, koska polkumyynnin, vahingon ja syy-yhteyden määrittämistä ei ole tehty vuoden 2005 laajennuksen kattamien lisätuotteiden osalta.
(48)
Väite on perusteeton 22 kappaleessa jo mainituista syistä, minkä vuoksi se hylätään.
2.2 Samankaltainen tuote
(49)
Aiempien tutkimusten tavoin myös nyt todettiin, että Venäjän kotimarkkinoilla tuotettu ja myyty ammoniumnitraatti ja Venäjältä unioniin viety ammoniumnitraatti ovat fyysisiltä ja teknisiltä perusominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan samanlaisia. Tämän vuoksi niitä pidetään tässä tutkimuksessa perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
(50)
Unionin tuotannonalan tuottama ammoniumnitraatti vastaa fyysisiltä ja teknisiltä perusominaisuuksiltaan Venäjältä unioniin vietyä ammoniumnitraattia ja on siis samankaltainen tuote.
3. POLKUMYYNNIN JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
3.1 Alustavat huomautukset
(51)
Perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissio tutki, johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti polkumyynnin jatkumiseen tai toistumiseen.
3.2 Polkumyynnillä tapahtunut tuonti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana
(52)
Kuten 32 kappaleessa todettiin, vain yksi otokseen valittu vientiä harjoittava tuottaja (Acron) toimi täysimääräisesti yhteistyössä tutkimuksessa. Komissio kuitenkin hyväksyi vuonna 2008 Acronin tekemän hintasitoumustarjouksen, joka oli edelleen voimassa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla (ks. 3 kappale). Hintasitoumuksen vuoksi Acronin vientihinnat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla määräytyivät hintasitoumuksella, jolla asetetaan vähimmäistuontihinta. Sen vuoksi näitä vientihintoja ei pidetty luotettavana tekijänä arvioitaessa, jatkuisiko tai toistuisiko polkumyynti todennäköisesti, jos polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden annettaisiin raueta.
(53)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA väitti tämän tarkoittavan sitä, että komissio ei ollut havainnut polkumyyntiä. Tämä ei pidä paikkaansa. Koska otokseen valitut venäläiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät Acronia lukuun ottamatta toimineet täysimääräisesti yhteistyössä, komissiolla ei ollut riittävästi tietoja, jotta se olisi voinut tehdä polkumyyntilaskelmia yritysten omien tietojen perusteella. Acronin osalta se olisi voinut tehdä polkumyyntilaskelmia, mutta kuten 52 kappaleessa selitettiin, komissio ei pitänyt sen tietoja luotettavina tätä toimenpiteiden päättymistä koskevaa tarkastelua varten.
(54)
Acronin mukaan komission väite, jonka mukaan sen tosiasialliset hinnat EU:hun ovat epäluotettavat hintasitoumuksen takia, minkä vuoksi niitä ei voida käyttää vientihinnan määrittämiseen, on laiton. Komissio ei kuitenkaan väittänyt näin. Komissio ei väittänyt, että vientihintoja ei sellaisenaan voitu käyttää hintasitoumuksen takia, vaan päätteli, että tällaiset vientihinnat ovat epäluotettava tekijä analysoitaessa polkumyynnin jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyttä tämän tutkimuksen erityisolosuhteissa. Komissio ei pidä hintasitoumukseen perustuvia vientihintoja merkityksellisenä indikaattorina analysoitaessa vientiä harjoittavien tuottajien tulevaa käyttäytymistä tilanteessa, jossa toimenpiteet ja hintasitoumukset eivät ole voimassa.
(55)
Toisin kuin Acron väitti, sen EU:hun suuntautuvan viennin hintojen ei voida katsoa olevan tulosta ainoastaan tavanomaisista markkinaolosuhteista. Koko tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana Acron oli ainoa venäläinen vientiä harjoittava tuottaja, joka sai etua hintasitoumuksesta, ja kaikkiin muihin venäläisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin sovellettiin tulleja. Nämä tekijät vaikuttivat ilman muuta Acronin kilpailuasemaan ainoana venäläisenä tavarantoimittajana EU:n markkinoille.
3.3 Polkumyynnin toistumisen todennäköisyys
(56)
Ottaen huomioon 52-55 kappaleessa esitetyt huomiot komissio analysoi, oliko näyttöä polkumyynnin toistumisen todennäköisyydestä, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta. Se analysoi seuraavia tekijöitä: Venäjältä muihin kohteisiin suuntautuneen viennin hinta, tuotantokapasiteetti ja käyttämätön kapasiteetti koko Venäjällä sekä unionin markkinoiden ja muiden kolmansien markkinoiden houkuttelevuus.
3.3.1 Vienti Venäjältä muihin kohteisiin
(57)
Komissio vahvisti, että Acronin painotettu keskimääräinen noudettuna lähettäjältä -vientihinta kolmansien maiden, kuten Brasilian, Kolumbian ja Perun, markkinoille tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli alempi kuin tosiasiallinen kotimarkkinoilla maksettu tai maksettava noudettuna lähettäjältä -hinta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Näin ollen Acron myi polkumyyntihinnoilla kolmansien maiden markkinoille, etenkin Brasiliaan, joka on selvästi tärkein näistä vientimarkkinoista.
(58)
Komissio vahvisti myös kolmen muun otokseen valitun vientiä harjoittavan tuottajan osalta, että niiden painotettu keskimääräinen noudettuna lähettäjältä -myyntihinta kolmansiin maihin, kuten Brasiliaan, Peruun, Kolumbiaan, Ukrainaan ja Kazakstaniin, oli kunkin kolmen osalta alempi kuin niiden keskimääräinen kotimarkkinoilla maksettu tai maksettava noudettuna lähettäjältä -hinta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, eli myynti tapahtui polkumyyntihinnoin. Tämä havainto perustui niiden venäläisten vientiä harjoittavien tuottajien toimittamiin todennettuihin tietoihin, joiden osuus kolmansiin maihin suuntautuvasta viennistä oli noin 80 prosenttia. Komissiolla ei ollut näin ollen tarvetta käyttää Venäjän vientitilastoja, kuten RFPA ehdotti. Kaikkien neljän otokseen valitun vientiä harjoittavan tuottajan vientimyynti kolmansiin maihin tapahtui kestävällä hintatasolla tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(59)
RFPA väitti, että ilmoitusasiakirjassa saatavilla olevien tietojen perusteella vaikuttaisi siltä, että Eurochem ei ole harjoittanut polkumyyntiä tai se on ollut enintään vähimmäistasoista. Tämä väite on virheellinen. Analyysin tarkoituksena ei ole laskea Eurochemin täsmällistä polkumyyntimarginaalia vaan määrittää, olisiko venäläisen polkumyynnin toistuminen todennäköistä, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta. Tähän liittyen tutkimuksessa kävi ilmi, että myös Eurochemin osalta keskimääräiset noudettuna lähettäjältä -hinnat kolmansiin maihin olivat alemmat kuin keskimääräiset kotimaiset noudettuna lähettäjältä -hinnat, eli myynti tapahtui polkumyyntihinnoin. Eurochemin hinnoittelupolitiikka kolmansiin maihin suuntautuvan myynnin osalta (vientimyynti kotimarkkinoita alhaisemmin hinnoin) on yksi merkityksellinen tekijä, jota käytetään perustana määritettäessä, toistuuko polkumyynti EU:hun todennäköisesti, jos toimenpiteiden annetaan raueta.
(60)
RFPA väitti, että polkumyyntilaskelmissa ei käytetty asianmukaisia menetelmiä. Kuten on jo selitetty, komissio ei laskenut polkumyyntimarginaaleja vaan yksinkertaisesti vertasi keskimääräisiä noudettuna lähettäjältä -kotimarkkinahintoja noudettuna lähettäjältä -vientihintoihin otokseen valittujen yritysten ilmoittamien tietojen perusteella. Polkumyynnin toistumisen todennäköisyyttä koskevassa analyysissä ei ole tarpeen laskea täsmällisiä polkumyyntimarginaaleja, joten ei ollut mitään syytä käyttää CIF-arvoja, kuten RFPA ehdotti.
(61)
RFPA väitti, että komissio ei verrannut hintoja tuotelajikohtaisesti eikä tehnyt kaupan portaan mukaisia oikaisuja. Komissio tarkasteli väitettä ja havaitsi, että hintaerot olivat samanlaiset, vaikka vertailu tehtäisiin tuotelajikohtaisesti. Kaupan portaan mukaisia oikaisuja ei olisi edes voitu tehdä, koska otokseen valitut yritykset Acronia lukuun ottamatta toimivat yhteistyössä vain osittain eivätkä toimittaneet riittävän yksityiskohtaisia tietoja, etenkään yksityiskohtaisia liiketapahtumakohtaisia luetteloja. Sen vuoksi tämä väite hylätään.
(62)
Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla unioniin suuntautunutta vientimyyntiä ei voitu käyttää kolmen muun otokseen valitun vientiä harjoittavan tuottajan tulevan käyttäytymisen määrittämiseen seuraavassa esitettävistä syistä. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla EuroChem samoin kuin Acron harjoitti vientiä ainoastaan hintasitoumuksen mukaisesti. EuroChemillä oli myyntiä unioniin vain kaudella, jona sen hintasitoumus oli voimassa, eikä mitään myyntiä sen jälkeen, kun komissio peruutti hintasitoumuksen 11 päivänä lokakuuta 2012 päätöksellä 2012/629/EU. SBU Azot ja UralChem eivät puolestaan myyneet tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(63)
Komissio ei pitänyt tarpeellisena määrittää, tapahtuiko kotimarkkinamyynti tavanomaisessa kaupankäynnissä. Tosiasialliset kotimarkkinahinnat itse asiassa osoittavat, että vientimyynti kolmansiin maihin tapahtui polkumyynnillä. Sen vuoksi kotimarkkinamyynnin kannattavuuden tarkastelu, jonka mahdollisena seurauksena normaaliarvo olisi muodostettava laskennallisesti (kustannusten ja kohtuullisen voiton perusteella), jos tällaisen myynnin havaittaisiin olevan tappiollista, olisi ainoastaan voinut johtaa normaaliarvon ja näin ollen polkumyyntimarginaalin kohoamiseen kolmansien maiden markkinoille suuntautuneen vientimyynnin osalta.
(64)
Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun ja polkumyynnin toistumisen todennäköisyyttä koskevan analyysin yhteydessä on riittävää vahvistaa, että polkumyynnin toistuminen on todennäköistä, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta. Tämän vuoksi komissio ei pitänyt tarpeellisena analysoida kotimarkkinamyynnin kannattavuutta, eikä se myöskään arvioinut tuotantokustannusten luotettavuutta perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
(65)
Nämä seikat huomioon ottaen komissio päättelee, että venäläiset vientiä harjoittavat tuottajat myyvät tällä hetkellä tarkasteltavana olevaa tuotetta polkumyyntihinnoin kolmansien maiden markkinoille Latinalaisessa Amerikassa, Itä-Euroopassa, Afrikassa ja Aasiassa. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla neljän otokseen valitun vientiä harjoittavan tuottajan keskimääräinen noudettuna lähettäjältä -vientihinta kolmansiin maihin oli 201 euroa/tonni, kun keskimääräinen noudettuna lähettäjältä -kotimarkkinahinta oli 221 euroa/tonni. Sen vuoksi komissio pitää todennäköisenä, että jos voimassa olevat toimenpiteet kumotaan, venäläiset vientiä harjoittavat tuottajat myisivät myös unioniin polkumyyntihinnoilla.
(66)
RFPA väitti, että Venäjän kotimarkkinahintojen vertaaminen Venäjältä kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hintoihin on merkityksetöntä. Komissio katsoo kuitenkin, että nämä hinnat ovat merkittävä indikaattori arvioitaessa, miten unioniin suuntautuva tuleva vienti todennäköisesti kehittyy, jos toimenpiteiden annetaan raueta, koska Venäjältä useimpiin kolmansiin maihin suuntautuvaan vientiin ei kohdistu polkumyyntitulleja. Vientihinnat kolmansiin maihin ovat tärkeä tekijä tässä yleisarvioinnissa, etenkin kun Venäjältä unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla suuntautuvasta viennistä ei saatu luotettavia tietoja (ks. 52 kappale).
(67)
Venäjän viranomaiset ja Acron väittivät tältä osin, että toimenpiteiden jatkaminen on jo nyt laitonta sillä perusteella, että toimenpiteet otettiin käyttöön asetuksella (EY) N:o 661/2008 soveltamalla väitetysti laitonta oikaisumenetelmää kaasuun normaaliarvoa muodostettaessa.
(68)
Kuten 63 kappaleessa todetaan, komissio ei pitänyt tässä tutkimuksessa tarpeellisena määrittää, tapahtuiko kotimarkkinamyynti tavanomaisessa kaupankäynnissä, minkä mahdollisena seurauksena olisi, että normaaliarvo olisi muodostettava laskennallisesti. Kuten Acron aivan oikein toi esiin huomautuksissaan päätelmistä ilmoittamisen jälkeen, tämä ei estä normaaliarvon laskennallista muodostamista, mukaan luettuna tarvittavat oikaisut, tulevissa tutkimuksissa tarpeen mukaan.
3.3.2 Käyttämätön kapasiteetti
(69)
Komissio vahvisti tiedossa olevien venäläisten tuottajien käyttämättömän kapasiteetin seuraavien tekijöiden perusteella. Neljän otokseen valitun yrityksen käyttämätöntä kapasiteettia koskevat tiedot perustuivat niiden kyselylomakevastauksiin, joita korjattiin tarpeen mukaan tarkastuskäyntien perusteella. Sellaisten tehtaiden osalta, jotka tuottavat sekä lannoitteena että teollisiin tarkoituksiin (kuten räjähteiden valmistukseen) käytettyä ammoniumnitraattia eli nk. pienitiheyksistä ammoniumnitraattia, joka myös on tarkasteltavana oleva tuote 46 kappaleen mukaan, otettiin huomioon niiden käyttämätön kokonaiskapasiteetti. Samalla tavalla otettiin huomioon myös sellaisten tehtaiden käyttämätön kapasiteetti, jotka tuottavat ammoniumnitraattia vain teollisiin tarkoituksiin. Lisäksi Kirovon käyttämätön kokonaiskapasiteetti sisällytettiin käyttämätöntä kapasiteettia koskeviin laskelmiin, koska muuntyyppisen ammoniumnitraatin, joka ei tällä hetkellä kuulu polkumyyntitoimenpiteiden soveltamisalaan (16), käyttämätöntä kapasiteettia voidaan erittäin helposti käyttää tällä hetkellä CN-koodeihin 3102 30 90 ja 3102 40 90 kuuluvan ammoniumnitraatin tuottamiseen.
(70)
Jäljellä olevista viidestä venäläisestä tuottajasta yksi yritys toimitti komissiolle yksilöllisen vastauksen käyttämättömästä kapasiteetistaan. Muiden osalta tiedot toimitti RFPA.
(71)
Jos otoksen ulkopuolisten venäläisten tuottajien toimittamat tosiasialliset tuotantoluvut olivat suuremmat kuin ilmoitettu kapasiteetti, tosiasiallinen tuotanto otettiin perustaksi tosiasiallisen kapasiteetin määrittämistä varten. Näissä tapauksissa ilmoitettu kapasiteetti koski nimelliskapasiteettia (tehtaiden suunniteltu kapasiteetti), jota ei ollut oikaistu sen jälkeen kun tehtaita oli päivitetty niin, että niiden kapasiteetti kasvoi.
(72)
Tällä perusteella komissio vahvisti, että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla venäläisten vientiä harjoittavien tuottajien kokonaiskapasiteetti oli 9 592 000 tonnia ja niiden tosiasiallinen tuotanto (mukaan luettuna teollisiin tarkoituksiin käytetty ammoniumnitraatti ja ammoniumnitraatin muut tyypit, jotka eivät tällä hetkellä kuulu polkumyyntitoimenpiteiden soveltamisalaan (17)) oli 8 519 105 tonnia.
(73)
Näin ollen - ja vastoin RFPA:n väitteitä, jonka mukaan vientiä harjoittavien tuottajien käytössä oleva kapasiteetti on hyödynnetty täysimääräisesti - vientiä harjoittavien tuottajien käyttämätön kapasiteetti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 1,07 miljoonaa tonnia. Jälkimmäinen määrä on 16,9 prosenttia unionin kulutuksesta (tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vahvistetun 6,35 miljoonan tonnin kulutuksen perusteella; ks. 5.1 kohta).
(74)
Komissio kuitenkin vahvisti ennakoivassa analyysissään, että tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen kapasiteetti kasvaisi edelleen noin 472 000 tonnilla, kun jotkin otokseen valitut vientiä harjoittavat tuottajat ottavat käyttöön uutta kapasiteettia. Käyttämättömän kokonaiskapasiteetin osuus unionin kulutuksesta on siis 24,3 prosenttia.
(75)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA väitti edelleen, että käyttämätöntä kapasiteettia ei ole tai ainakin komission olisi otettava analyysissään huomioon, että käyttämätöntä nimelliskapasiteettia ei ole. RFPA oli eri mieltä myös siitä, että tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen olisi kerrytetty uutta kapasiteettia.
(76)
RFPA ja venäläiset vientiä harjoittavat tuottajat ilmoittivat käytössä olevan kapasiteettinsa perustuvan teoreettiseen nimelliskapasiteettiin, jossa ei joissakin tapauksissa otettu huomioon hiljattaisia tehtaiden päivityksiä. Tämä tuli selvästi esiin komission tarkastuskäynneillä, ja se otettiin huomioon. Kuten RFPA täysin oikein totesi huomautuksissaan päätelmistä ilmoittamisen jälkeen, otoksen ulkopuolisten venäläisten tuottajien osalta ilmoitettu nimelliskapasiteetti hyväksyttiin niiden osalta, joiden tuotanto oli ilmoitettua kapasiteettia alempi. Jos muiden otoksen ulkopuolisten tuottajien toimittamat tosiasialliset tuotantoluvut olivat suuremmat kuin ilmoitettu kapasiteetti, tosiasiallinen tuotanto otettiin perustaksi tosiasiallisen kapasiteetin määrittämistä varten. Niiden kolmen otoksen ulkopuolisen tuottajan osalta, jotka eivät toimittaneet mitään tietoja kapasiteetista ja tuotannosta, käytettiin RFPA:n toimittamia tietoja.
(77)
Komissio pitää tätä selkeänä ja johdonmukaisena lähestymistapana määritettäessä tarkasteltavana olevan tuotteen venäläisten tuottajien kokonaistuotantokapasiteettia. Samaa menetelmää sovellettiin kaikkiin tuottajiin, toisin kuin väitettiin. Jos tosiasiallinen tuotanto oli suurempi kuin ilmoitettu nimelliskapasiteetti, esimerkiksi tuotantolaitoksen päivityksen vuoksi, komissio ei näe mitään syytä, miksi tällaista lisäkapasiteettia ei voitaisi tosiasiallisesti ottaa huomioon, koska on ilmeistä, että nimelliskapasiteetti ei anna oikeaa tietoa. Väitettä, jonka mukaan menetelmä ei ole yleinen markkinoilla, ei pidetä syynä olla ottamatta huomioon tosiasiallisia tuotantotietoja. Myöskään tapa, jolla unionin tuotannonalan kapasiteetti on laskettu, kuten RFPA toi esiin, ei ole merkityksellinen määritettäessä venäläisten tuottajien tuotannon kokonaiskapasiteettia.
(78)
Toisin kuin RFPA väitti, ilmoitetun nimelliskapasiteetin käyttämättä jättäminen joissakin tapauksissa ja sen korvaaminen tosiasiallisilla, enimmäkseen todennetuilla, tuotantotiedoilla ei tarkoita sitä, että komissio olisi soveltanut parhaita käytettävissä olevia tietoja perusasetuksen 18 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Kapasiteetin osalta komissio on käyttänyt kaikkia venäläisten tuottajien toimittamia tietoja mutta on soveltanut kokonaistuotantokapasiteetin laskemiseen menetelmää, jossa on otettu huomioon nimelliskapasiteetin lisäksi myös tosiasiallinen tuotanto ja kapasiteetti. Menetelmä esitettiin yleisessä päätelmien ilmoittamista koskevassa asiakirjassa, ja menetelmän soveltamisen tulokset ilmoitettiin kyseisille yrityksille yrityskohtaisesti ja jopa tehdaskohtaisesti. Kokonaistuotantokapasiteetin määrittämisessä komissio on siis käyttänyt vain tietoja, jotka venäläiset tuottajat ja RFPA toimittivat. Kaikki asiaankuuluvat tiedot toimitettiin, eikä tältä osin ollut tarvetta turvautua muihin tietolähteisiin.
(79)
Niiden tuottajien osalta, joiden tiloihin ei tehty tarkastuskäyntiä, käytettiin näiden tuottajien kyselylomakevastauksissa antamia tietoja kapasiteetista ja tuotannosta. RFPA toimitti huomautuksia tiettyjen yritysten ja tehtaiden kapasiteetin laskennasta. Se väitti, että päätelmistä ilmoittamista koskevassa asiakirjassa esitetty Uralchem Kirovon tuotantomäärä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ei ollut oikein. Komissio hyväksyi tämän ja käytti sen sijaan ilmoittamisen jälkeen toimitetuissa huomautuksissa mainittua tuotantomäärää. Tehdaskäynnin aikana annettu kapasiteettia koskeva tekninen raportti, joka liittyi kyseisen tehtaan ammoniumnitraatin enimmäistuotantoon, kuten RFPA aivan oikein toi esiin, otettiin myös huomioon. Uralchem Bereznikin osalta kapasiteettilaskelmissa otettiin huomioon kymmenen päivän huoltoaika, jonka yritys ilmoitti tarkastuskäynnillä. Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen saaduissa huomautuksissa, jotka koskivat muita tuotantoseisokkeja, ei esitetty näyttöä asiasta, ja ne vaikuttivat perustuvan toisen yrityksen tietoihin. Näin ollen nämä huomautukset hylättiin.
(80)
Myöskään muiden tehtaiden tuotantoprosessin pullonkauloja koskevissa huomautuksissa ei esitetty asiasta näyttöä, joten niitä ei voitu todentaa eikä näin ollen ottaa huomioon. Yhden tehtaan tapauksessa tuotannon pullonkaula vaikutti liittyvän typpihapon tuotantoon. Vaikka typpihapon väitetty enimmäistuotanto otettaisiinkin huomioon, komission vahvistama kapasiteetti olisi siltikin mahdollista saavuttaa, kun otetaan huomioon, että yhden ammoniumnitraattitonnin tuottamiseksi tarvitaan vähemmän kuin tonni typpihappoa.
(81)
Mitä tulee kapasiteetin lisäykseen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen, RFPA väitti, että uuteen tuotantolinjaan investoineen yhden tuottajan kapasiteetin lisäys oli yliarvioitu. Arvioidessaan kapasiteettia komissio käytti uutta tuotantolinjaa koskevan teknisen raportin englanninkielistä käännöstä, jonka yritys antoi toimitiloihinsa tehdyn tarkastuskäynnin aikana, ja tämän vuoksi arviota pidetään luotettavana.
(82)
Acron väitti, että sillä ei ole merkittävää käyttämätöntä kapasiteettia pääasiassa raaka-aineiden saantiin liittyvien vaikeuksien vuoksi. Tutkimuksessa kävi kuitenkin ilmi, että raaka-aineita ei käytetty pelkästään tarkasteltavana olevan tuotteen vaan myös monien muiden tuotteiden valmistukseen. Kun otetaan huomioon tämä laajamittainen käyttö ja mahdollisuus siirtää helposti raaka-aineiden käyttö tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon, näitä väitettyjä vaikeuksia ei pidetty tekijänä, joka rajoittaisi tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannon kokonaiskapasiteettia.
(83)
Komissio päätteli edeltävissä kappaleissa kuvatun menetelmän perusteella, että Venäjällä on merkittävää ylikapasiteettia. RFPA:n ja Acronin esittämistä väitteistä ei esitetty näyttöä, ja ne hylätään.
(84)
Komissio katsoo, että jos voimassa olevat toimenpiteet kumottaisiin, ainakin osa käyttämättömästä kapasiteetista todennäköisesti käytettäisiin ja suunnattaisiin unionin markkinoille seuraavista syistä.
(85)
Ensinnäkin jotkin ammoniumnitraatin mahdollisista suurimmista vientimarkkinoista maailmassa (kuten Amerikan yhdysvallat ja Australia) on suojattu Venäjältä tulevalta vienniltä polkumyyntitoimenpiteillä. Lisäksi Kiinan markkinat on edelleen suljettu ammoniumnitraatin tuonnilta. Sen vuoksi venäläiset tuottajat eivät todennäköisesti vie tai eivät pysty viemään kyseisille markkinoille.
(86)
Yhdysvaltojen kauppaministeriö julkaisi 22 päivänä toukokuuta 2014 alustavat tulokset polkumyyntiä koskevasta selvityksestä (Antidumping Duty Administrative Review (18)), jossa ehdotettiin, että Acronin ja EuroChemin ammoniumnitraatin Yhdysvaltoihin suuntautuvaan vientiin sovelletaan nollatullia. Vaikka tämä ehdotus hyväksyttäisiinkin, nyt voimassa olevia tulleja sovelletaan edelleen kaikkiin muihin venäläisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin. Lisäksi Yhdysvaltojen vuoden 1930 tullitariffilain, sellaisena kuin se on muutettuna, jäljempänä ’tariffilaki’, 751(a)(2) §:n mukaan Acronin ja EuroChemin tullien poistamista sovelletaan vain vuoden ajan, minkä jälkeen tehdään toinen vuotuinen hallinnollinen tarkastelu, jonka tulosten seurauksena polkumyyntitullit voidaan ottaa uudelleen käyttöön. Lannoitteena käytettävän ammoniumnitraatin Yhdysvaltojen markkinat ovat supistuneet viime vuosikymmenen aikana, koska turvallisuusvaatimukset ovat kasvaneet ja välittäjät ovat haluttomia käsittelemään ammoniumnitraattia (19). Lisäksi viime vuosina alkaneen liuskekaasun hyödyntämisen ansiosta Yhdysvaltojen ammoniumnitraatin tuottajat saavat nyt edullisempaa kaasua. Sen vuoksi on todennäköistä, että Acroniin ja EuroChemiin kohdistuisi voimakkaampaa kilpailua, eivätkä ne ehkä pysyisi saamaan kovinkaan merkittävää markkinaosuutta Yhdysvalloissa.
(87)
RFPA väitti, että venäläisen ammoniumnitraatin muut tärkeimmät vientimarkkinat, kuten Latinalainen Amerikka (etenkin Brasilia), Egypti ja Turkki kasvavat huomattavasti vuoteen 2017 mennessä vuoteen 2012 verrattuna. Ne siteerasivat raporttia, jossa ennustettiin ammoniumnitraatin kysynnän kasvua 15 prosentilla yhteensä Brasilian, Egyptin, Perun, Turkin, Ecuadorin ja Kolumbian osalta. Kasvu vastaa 749 000:ta tonnia (eli vuoden 2012 tasolta 4,851 miljoonasta tonnista 5,6 miljoonaan tonniin vuonna 2017) eli keskimäärin kasvua on 149 800 tonnia vuodessa. Tämä on kuitenkin vain 9,7 prosenttia venäläisten tuottajien arvioidusta vuotuisesta käyttämättömästä kapasiteetista. Pyynnön esittäjä väittää, että kulutuksen kasvu kyseisissä maissa katettaisiin osittain tulevalla kotimaisella tuotannolla, koska kyseisillä mailla on väitetysti käynnissä useita hankkeita ammoniumnitraatin tai muiden typpipohjaisten lannoitteiden tuotannon oman kapasiteetin hankkimiseksi. Riippumatta siitä, toteutuvatko nämä hankkeet ja katettaisiinko niillä ainakin osittain kulutuksen kasvu, komissio katsoo, että ennustettu kulutus kyseisissä maissa on tasolla, joka mahdollistaisi venäläisten tuottajien käyttämättömän kapasiteetin vastaanottamisen ainoastaan osittain.
(88)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA väitti, että komissio ei ottanut huomioon kulutuksen kasvua venäläisen ammoniumnitraatin markkinoilla muissa kolmansissa maissa, etenkin entisen Neuvostoliiton alueella. Yhdellä alueen suurimmista markkinoista, Ukrainassa, venäläisen ammoniumnitraatin tuontiin sovelletaan kuitenkin myös polkumyyntitulleja. Heinäkuussa 2014 tulleja jatkettiin viiden vuoden ajaksi ja tullien tasoa nostettiin merkittävästi. Näin ollen nämä markkinat ovat sulkeutumassa entistä tiiviimmin venäläisen ammoniumnitraatin tuonnilta.
(89)
Lisäksi hintataso muilla markkinoilla, esimerkiksi Kazakstanissa, on sellainen, että venäläisten vientiä harjoittavien tuottajien kannalta on houkuttelevampaa suunnata vientiä unioniin. Nämä markkinat ovat myös paljon pienemmät kuin unionin markkinat. Esimerkiksi kulutus Kazakstanissa on alle 4 prosenttia unionin kulutuksesta.
(90)
Lisäksi väitettiin, että muiden keskeisten vientimarkkinoiden ennakoitua kasvua ei ollut laskettu oikein. Käytetyt tiedot perustuivat kuitenkin 87 kappaleessa mainittuun riippumattomaan raporttiin. Vaikka nämä tiedot vaikuttaisivatkin aliarvioiduilta, kuten väitettiin, kysynnän ennakoituun kasvuun voidaan silti vastata helposti käyttämällä vain osa venäläisten tuottajien käyttämättömästä kapasiteetista.
(91)
Kotimarkkinat eivät myöskään todennäköisesti pysty ottamaan vastaan käyttämätöntä kapasiteettia. RFPA väitti, että saman raportin mukaan kulutus Venäjällä pysyy myös suurena ja sen ennustetaan kasvavan tulevaisuudessa, ja venäläiset tuottajat pyrkivät ensisijaisesti tyydyttämään kotimarkkinoiden kysynnän. RFPA toisti saman väitteen päätelmistä ilmoittamisen jälkeen. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla kotimarkkinamyynti oli kuitenkin 53 prosenttia venäläisten tuottajien kokonaismyynnistä, ja ennustettu 3 prosentin kasvu kunakin seuraavana viitenä vuotena (keskimäärin 120 000 tonnia vuodessa) voitaisiin helposti kattaa venäläisten tuottajien käyttämättömällä kapasiteetilla. Ennustettu vuotuinen kasvu on alle 7,8 prosenttia venäläisten tuottajien arvioidusta vuotuisesta käyttämättömästä kapasiteetista tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen. Lisäksi kulutuksen tuleva kasvu on vain ennuste eikä sitä ehkä tapahdu tai se tapahtuu hitaammin, koska saman raportin mukaan kotimarkkinoiden kulutuksessa oli viiden edeltävän vuoden aikana merkittäviä vaihteluita verrattuna unionin tai kolmansien maiden kulutukseen (20).
(92)
Unionin markkinat ovat tärkeimmät ammoniumnitraatin markkinat maailmassa, koska unionin osuus globaalista kulutuksesta on noin 18 prosenttia. Sen maantieteellinen läheisyys Venäjään nähden sekä se, että joillakin venäläisillä viejillä on vakiintuneet jakelukanavat unionissa, helpottavat vientiä logistisesti.
(93)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA väitti, että huomioon olisi otettava venäläisen ammoniumnitraatin unioniin vientiä koskevat väitetyt kaupan tekniset esteet, kuten myyntikielto (Saksassa) tai ammoniumnitraatin varastointia koskeva tiukka sääntely joissakin muissa jäsenvaltioissa. Toisin kuin RFPA väittää, kyseisiä rajoituksia sovelletaan sekä kolmansien maiden viejiin että unionin tuottajiin syrjimättömällä tavalla, eivätkä ne vaikuta suhteettomasti tuontiin. Lisäksi näillä rajoituksilla ei ole ollut vaikutusta unionin markkinoiden yleiseen houkuttelevuuteen, koska ne ovat edelleen maailman suurimpien joukossa kulutuksella mitattuna. Siksi komissio hylkää tämän väitteen.
(94)
Näin ollen komissio päättelee, että venäläisillä tuottajilla on merkittävästi käyttämätöntä kapasiteettia, joka erittäin todennäköisesti käytettäisiin unioniin suuntautuvan viennin huomattavaan lisäykseen, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta.
3.3.3 Kannustimet myynnin suuntaamiseen unioniin
(95)
Hintataso unionissa on tällä hetkellä paljon korkeampi kuin tärkeimmissä kolmansissa maissa, joihin Venäjä tällä hetkellä toimittaa, ja Venäjän kotimarkkinoilla. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla neljän otokseen valitun vientiä harjoittavan tuottajan keskimääräinen noudettuna lähettäjältä -vientihinta kolmansiin maihin (201 euroa/tonni) ja keskimääräinen noudettuna lähettäjältä -kotimarkkinahinta (221 euroa/tonni) olivat 34 ja 27 prosenttia alemmat kuin otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräinen noudettuna lähettäjältä -hinta (303 euroa/tonni) (ks. taulukko 7) ja myös alemmat kuin keskimääräinen noudettuna lähettäjältä -hinta Venäjältä unioniin (ks. taulukko 2) ja kolmansista maista unioniin (ks. taulukko 3) suuntautuvassa tuonnissa.
(96)
Jos toimenpiteet kumotaan, unionin hinnat todennäköisesti putoavat, kun alemmin hinnoitellun tuonnin määrä kasvaa. Kun kuitenkin otetaan huomioon venäläisten vientiä harjoittavien tuottajien kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hintojen ja näiden tuottajien, kolmansien maiden vientiä harjoittavien tuottajien ja unionin tuottajien tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla unionin markkinoilla veloittamien hintojen merkittävä ero, vaikuttaa epätodennäköiseltä, että unionin markkinoilla veloitettavat hinnat laskisivat tasolle, joka nyt vallitsee kolmansien maiden markkinoilla, joille venäläiset tuottajat vievät. Vientiä harjoittavat tuottajat pyrkivät näin ollen todennäköisesti saamaan suuremman voittomarginaalin myymällä unioniin. Tämän seurauksena vientiä harjoittavilla tuottajilla on todennäköinen kannustin suunnata osa nykyisestä kolmansiin maihin suuntautuvasta vientimäärästään (noin 3,4 miljoonaa tonnia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla eli yli 50 prosenttia unionin kulutuksesta) unioniin (21).
3.4 Päätelmät
(97)
Ottaen huomioon 3.3 kohdassa esitetyt havainnot komissio päättelee, että polkumyynnin jatkuminen ja unioniin vietyjen määrien merkittävä kasvu on todennäköistä, jos voimassa olevien toimenpiteiden annetaan raueta.
4. UNIONIN TUOTANNONALAN MÄÄRITELMÄ
(98)
Unionin tuotannonala määriteltiin ammoniumnitraatin tiedossa oleviksi tuottajiksi unionissa tarkastelujaksolla.
(99)
Kuten johdanto-osan 19 kappaleessa on todettu, valittiin neljän yrityksen otos. Kaikki otokseen valitut unionin tuottajat toimivat yhteistyössä, toimittivat kyselylomakevastaukset annetuissa määräajoissa, ja niiden toimitiloihin tehtiin tarkastuskäynti tutkimuksen aikana. Lisäksi Fertilisers Europe toimitti lisätietoja otoksen ulkopuolisten tuottajien kapasiteetista, tuotannosta ja myynnistä ja arvioita muista tuottajista. Komissio vertasi mahdollisuuksien mukaan näitä tietoja muiden asianomaisten osapuolten toimittamiin ja/tai julkisesti saatavilla oleviin tietoihin.
(100)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA väitti, että komission valitsema otos ei edustanut unionin tuotannonalaa. Väitteen perustana oli se, että samat taloudelliset indikaattorit (etenkin kannattavuus) eroavat otokseen valittujen yritysten ja koko unionin tuotannonalan välillä.
(101)
Väitettä ei voida hyväksyä. Neljä otokseen valittua yritystä valittiin objektiivisesti niiden tarkasteltavana olevan tuotteen unionin tuotanto- ja myyntimäärän perusteella perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Otannan tarkoituksena on antaa komission yksiköille mahdollisuus tehdä yksityiskohtainen tutkimus joistakin vahinkoon liittyvistä tekijöistä unionin tuotannonalaa edustavalle osalle käytettävissä olevassa ajassa. Se, että joissakin vahinkoindikaattoreissa saattaa olla eroja otokseen valittujen yritysten ja koko unionin tuotannonalan välillä, ei tee otoksesta epäedustavaa. Kun otetaan huomioon, että otokseen valittuja tuottajia koskevat tiedot on todennettu niiden toimitiloihin tehdyssä tarkastuksessa, tietoja pidetään luotettavina. Kuten 145 kappaleessa mainitaan, unionin tuotannonalan ei havaittu olevan vahingollisessa tilanteessa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(102)
RFPA väitti lisäksi, että jotkin otokseen valituista yrityksistä eivät tehneet yhteistyötä komission kanssa, koska ne eivät toimittaneet joitakin tietoja tai toimittivat vain osittaisia ja virheellisiä tietoja. Tämän vuoksi RFPA pyysi, että näitä tietoja ei käytettäisi perustana tehtäessä päätelmiä unionin tuotannonalan tilanteesta ja että unionin tuotannonalan yhteistyön puutteesta olisi tehtävä epäedullisia päätelmiä tai että näiden tietojen sijaan olisi käytettävä koko unionin tuotannonalaa koskevia indikaattoreita.
(103)
Väitettä ei voida hyväksyä. Komissio on tyytyväinen otokseen valittujen yritysten toimittamiin tietoihin, jotka on todennettu niiden toimitiloihin tehdyssä tarkastuksessa ja jotka muodostavat luotettavan osan unionin tuotannonalan tilanteen arvioinnista.
5. TILANNE UNIONIN MARKKINOILLA
5.1 Unionin kulutus
(104)
Komissio vahvisti ilmeisen unionin kulutuksen seuraavien perusteella: i) unionin tuotannonalan myynnin määrä unionin markkinoilla pyynnön esittäjän toimittamien tietojen mukaan ja ii) tuonti kolmansista maista 14 artiklan 6 kohdan mukaisesta tietokannasta (22) saatujen tietojen perusteella.
(105)
Unionin kulutus kehittyi seuraavasti:
Taulukko 1
Unionin kulutus (tonneina)
2010
2011
2012
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Unionin kulutus yhteensä
7 174 863
6 674 500
6 698 722
6 356 761
Indeksi (2010 = 100)
100
93
93
89
Lähde: Pyynnön esittäjän toimittamat tiedot, todennetut tiedot ja 14 artiklan 6 kohdan mukaisen tietokannan tiedot
(106)
Vuoden 2010 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä ammoniumnitraatin kulutus unionissa väheni 11 prosenttia siitä huolimatta, että maataloustuotteiden tuotanto ei vähentynyt vastaavasti. Tähän vähenemiseen on kolme pääasiallista syytä. Ensinnäkin levitysvälineet ja -tekniikka ovat parantuneet, minkä vuoksi lannoitteita tarvitaan vähemmän neliömetriä kohti. Toiseksi ammoniumnitraatin kulutuksen vähenemistä kompensoi muiden lannoitteiden, kuten kalsiumammoniumnitraatin tai lannoiteseosten, käyttö. Kolmanneksi ammoniumnitraatin tuotantoa ja varastointia koskevat turvallisuusongelmat ja tiukat säännöt eivät kannusta tuotteen käyttöön.
(107)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA pyysi lisätietoja komission ilmoittamien kulutustietojen lähteestä, ja 26 päivänä kesäkuuta 2014 järjestettiin kuuleminen, jonka puheenjohtajana toimi kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja. Tämän jälkeen RFPA väitti, että pyynnön esittäjän toimittamat tiedot oli jätetty liian myöhäisessä vaiheessa menettelyä, niitä ei ollut todennettu ja ne olivat epäjohdonmukaisia pyynnön esittäjän aiemmin toimittamien tietojen kanssa. RFPA väitti lisäksi, että näihin tietoihin ei mitä todennäköisimmin sisältynyt tietoja teknisestä ammoniumnitraatista ja ammoniumnitraatin ja muiden lannoitteiden tai ei-lannoitteiden seoksista, koska ne erosivat samanlaisista tiedoista, jotka olivat pyynnön esittäjän saatavilla ja jotka oli toimitettu sen jäsenille. Sen vuoksi nämä tiedot olisi jätettävä huomiotta ja niiden sijaan olisi käytettävä parhaita käytettävissä olevia tietoja.
(108)
Väite hylätään. Komissio käytti pyynnön esittäjän toimittamia tietoja myynnistä EU:ssa ja vertasi niitä otokseen valittujen tuottajien todennettuihin tietoihin. Näihin lisättiin tuontia koskevat tiedot, jotta saatiin unionin kulutus. Sen vuoksi näitä tietoja pidetään luotettavina.
(109)
RFPA väitti myös, että unionin kokonaiskulutusta koskevien komission laskelmien perustana olevat tiedot on aliarvioitu ja että riippumattoman markkina-analyytikon julkaisen raportin mukaan kulutus on pikemmin kasvussa kuin laskussa. Tarkemmin ottaen raportista saadut tiedot, jotka koskevat unionin FGAN:n ja EGAN:n (räjähteeksi tarkoitetun ammoniumnitraatin) kysyntää vuonna 2010, vastaavat komission tietoja (noin 7,1 miljoonaa tonnia), mutta ensin mainittujen tietojen mukaan kysyntä pikemminkin kasvaa kuin supistuu seuraavina vuosina.
(110)
Tämä väite on perusteeton, koska komissio käytti pyynnön esittäjän toimittamia tosiasiallisia tietoja, jotka olivat osittain todennettuja, sekä käytettävissä olevia tilastotietoja, ja pitää näitä tietoja luotettavina.
5.2 Venäjältä tulevan tuonnin määrä, hinta ja markkinaosuus
(111)
Venäjältä tulevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin määrät, markkinaosuudet ja keskihinnat kehittyivät seuraavassa esitetyllä tavalla.
Taulukko 2
Tuontimäärä (tonnia), markkinaosuus ja hinnat
2010
2011
2012
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tuonnin määrä (tonnia)
164 658
134 060
200 542
199 604
Indeksi
100
81
122
121
Markkinaosuus
2,3 %
2 %
3 %
3,1 %
Indeksi
100
88
130
137
Keskimääräinen CIF-hinta (euroa/tonni)
201
258
262
264
Indeksi
100
128
130
131
Lähde: 14 artiklan 6 kohdan mukainen tietokanta
(112)
Venäjältä tulevan tuonnin määrä lisääntyi yli 20 prosenttia tarkastelujaksolla. Sen markkinaosuus kasvoi vuoden 2010 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä yli 30 prosenttia eli 2,3 prosentista 3,1 prosenttiin. CIF-hinnat nousivat tarkastelujaksolla 201 eurosta 264 euroon/tonni. Verrattaessa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla Venäjän keskimääräisiä CIF-vientihintoja unioniin ja unionin tuottajien keskimääräisiä noudettuna lähettäjältä -hintoja vaikuttaa siltä, että Venäjän hinnat alittavat unionin hinnat. Otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräinen noudettuna lähettäjältä -myyntihinta etuyhteydettömille asiakkaille unionissa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 303 euroa tonnilta. Kuten 3 kohdassa todettiin, lähes kaikilla vientiä harjoittavilla tuottajilla, jotka myivät tarkasteltavana olevaa tuotetta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, oli kuitenkin voimassa hintasitoumus, ja niiden vientihinnat EU:hun määräytyivät näissä hintasitoumuksissa asetettujen vähimmäistuontihintojen perusteella. Tämän vuoksi näitä vientihintoja ei voida pitää luotettavana indikaattorina, jonka perusteella voitaisiin tehdä luotettavia ja merkityksellisiä hinnan alittavuutta koskevia laskelmia.
(113)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA huomautti, että hintojen ja viitehintojen alittavuutta koskevat komission laskelmat ovat virheellisiä, koska niissä edellytetään useita oikaisuja (tavanomaisista tulleista, tuonnin jälkeisistä kustannuksista sekä tuotteen, pakkauksen ja kaupan portaan eroista). RFPA huomautti myös, että verrattuna aiempaan toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevaan tarkasteluun vuonna 2002, oikaisujen käyttöä koskevaa menetelmää oli muutettu. RFPA ehdotti vielä, että hinnan alittavuutta koskevissa laskelmissa olisi käytettävä sen venäläisen tuottajan vientimyyntihintoja unioniin, jolla ei ole hintasitoumusta, sekä sen venäläisen tuottajan vientihintoja, joka on vapautettu polkumyyntitulleista.
(114)
Tältä osin on syytä muistaa, että komissio ei tehnyt lainkaan hinnan ja viitehinnan alittavuutta koskevia laskelmia 112 kappaleessa esitetyistä syistä. Sen vuoksi nämä väitteet ovat perusteettomia.
5.3 Muista kolmansista maista tulevan tuonnin määrä, hinnat ja markkinaosuus
(115)
Seuraavassa taulukossa esitetään tuontimäärät muista kolmansista maista tarkastelujaksolla. Myös seuraavat määrät ja hintasuuntaukset perustuvat Eurostatin tietoihin.
Taulukko 3
Tuontimäärä (tonnia), markkinaosuus ja hinnat
2010
2011
2012
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Muut kolmannet maat
Määrä (tonnia)
348 100
312 043
295 139
285 962
Indeksi
100
90
85
82
Markkinaosuus
4,85 %
4,68 %
4,41 %
4,50 %
Indeksi
100
96
91
93
Keskimääräinen hinta (CIF)
201
270
279
275
Indeksi
100
134
139
137
Lähde: Eurostat
(116)
Ammoniumnitraattia tuodaan pääasiassa Ukrainasta, Georgiasta ja Serbiasta. Ukrainasta peräisin olevan ammoniumnitraatin tuontiin sovellettavat polkumyyntitoimenpiteet raukesivat vuonna 2012. Muista kolmansista maista kuin Venäjältä peräisin olevan tuonnin kokonaismäärä väheni ja sen markkinaosuus säilyi melko vakaana tarkastelujaksolla ja ylitti venäläisen tuonnin markkinaosuuden. Tämä selittyy kulutuksen vähenemisellä samalla kaudella. Muista maista tulevan tuonnin keskimääräiset hinnat kohosivat samansuuntaisesti kuin Venäjältä tulevan tuonnin ja unionin hinnat.
5.4 Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne
(117)
Komissio tutki perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikkia sellaisia taloudellisia tekijöitä ja osoittimia, joilla on vaikutusta unionin tuotannonalan tilanteeseen.
(118)
Vahinkoanalyysia varten arvioitiin unionin tuotannonalan taloudellista tilannetta makrotaloudellisten indikaattoreiden pohjalta (tuotanto, tuotantokapasiteetti, kapasiteetin käyttöaste, myyntimäärä, markkinaosuus, kasvu, työllisyys, tuottavuus ja aiemmasta polkumyynnistä toipuminen) sekä mikrotaloudellisten indikaattoreiden pohjalta (keskimääräiset yksikköhinnat, yksikkökustannukset, työvoimakustannukset, varastot, kannattavuus, kassavirta, investoinnit, investointien tuotto ja pääoman saanti). Ensin mainitut perustuvat pyynnön esittäjän alkuperäisessä tarkastelupyynnössä ja myöhemmissä huomautuksissa esittämiin tietoihin sekä tilastoihin, ja ne liittyvät kaikkiin tiedossa oleviin unionin tuottajiin. Jäljempänä mainitut perustuvat otokseen valittujen unionin tuottajien kyselylomakevastauksiin, jotka todennettiin tutkimuksen aikana.
5.4.1 Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(119)
Tässä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa on vahvistettu aiemman tutkimuksen havainnot siitä, että tarkkojen ja luotettavien tietojen kerääminen tarkasteltavana olevan tuotteen kapasiteetista ja tuotannosta on monimutkaista. Kiinteää lannoitetta saadaan rakeistuslaitoksessa (siilossa) sen jälkeen, kun on tuotettu ammoniumnitraattisulate/ammoniumnitraattiliuos kemiallisella synteesillä. Sulatetta/liuosta voidaan käyttää kiinteän tuotteen mutta myös jatkojalostustuotteiden, kuten kalsiumammoniumnitraatin, tuottamiseen. Kiinteää tuotetta voidaan käyttää lannoitteena mutta myös teollisiin tarkoituksiin. Monikäyttöiset laitokset, jotka voivat nopeasti siirtää tuotantoa lannoitteesta toiseen, voivat synnyttää tilastovääristymiä. Alhainen kapasiteetin käyttöaste on sen vuoksi tarkasteltavana olevan tuotteen osalta vähemmän merkityksellinen indikaattori tarkasteltaessa unionin tuotannonalan taloudellista tilannetta.
(120)
Nämä huomioon ottaen unionin tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste kehittyivät kokonaisuudessaan seuraavasti tarkastelujaksolla:
Taulukko 4
Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
2010
2011
2012
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tuotantomäärä (tonnia)
6 963 753
6 877 806
7 143 611
6 911 630
Indeksi
100
99
103
99
Tuotantokapasiteetti (tonnia)
15 132 238
15 292 512
15 499 487
15 475 487
Indeksi
100
101
102
102
Kapasiteetin käyttöaste
46 %
45 %
46 %
45 %
Indeksi
100
98
100
98
Lähde: Pyynnön esittäjältä saadut tiedot, otantakyselyyn annetut vastaukset ja tarkistetut kyselylomakevastaukset
(121)
Unionin tuotannonalan tarkasteltavana olevan tuotteen tuotanto pysytteli melko vakaalla tasolla, noin 7 miljoonassa tonnissa, vuoden 2010 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä.
(122)
Myös tuotantokapasiteetti pysyi melko vakaana koko kyseisen kauden. Unionin tuotannonalan ilmoittamassa tuotantokapasiteetissa otetaan huomioon ammoniumnitraatin koko tuotantokapasiteetti, ei siis pelkästään tarkasteltavana olevan tuotteen vaan myös muiden tuotteiden osalta. Ammoniumnitraatin kapasiteetin käyttöaste on itse asiassa merkittävästi korkeampi, jos nämä muut tuotteet otetaan huomioon. Esimerkiksi otokseen valittujen unionin tuottajien todennettujen tietojen perusteella kapasiteetin käyttöaste tarkastelujaksolla oli noin 20 prosenttiyksikköä korkeampi (vuoden 2010 tasolta 72 prosentista 68 prosenttiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla).
5.4.2 Myynnin määrä, markkinaosuus ja kasvu
(123)
Unionin tuotannonalan myynnin määrä unionin markkinoilla etuyhteydettömille asiakkaille ja markkinaosuus kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 5
Myyntimäärä ja markkinaosuus
2010
2011
2012
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Myyntimäärä unionin markkinoilla (tonnia)
6 662 106
6 228 396
6 203 041
5 871 195
Indeksi
100
93
93
88
Markkinaosuus
92,9 %
93,3 %
92,6 %
92,4 %
Indeksi
100
100
100
99
Lähde: Pyynnön esittäjältä saadut tiedot, otantakyselyyn annetut vastaukset ja tarkistetut kyselylomakevastaukset
(124)
Myyntimäärä unionin markkinoilla etuyhteydettömille asiakkaille laski 12 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla verrattuna vuonna 2010 myytyihin määriin. Tämä noudattelee unionin markkinoiden kulutuksen laskun yleistä suuntausta 106 kappaleessa annetuista syistä.
(125)
Koska sekä myynti että kulutus laskivat tarkastelujaksolla, unionin tuotannonalan markkinaosuus pysyi suhteellisen vakaana, eikä unionin tuotannonala kasvanut näin ollen lainkaan.
5.4.3 Työllisyys ja tuottavuus
(126)
Neljän otokseen valitun unionin tuottajan todennettujen tietojen perusteella työllisyys ja tuottavuus kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 6
Työllisyys ja tuottavuus
2010
2011
2012
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Työntekijöiden lukumäärä
1 253
1 110
1 128
1 105
Indeksi
100
89
90
88
Tuottavuus (yksikköä/työntekijä)
2 390
2 616
2 648
2 579
Indeksi
100
109
110
107
Lähde: Tarkastetut kyselylomakevastaukset
(127)
Tutkimusajanjaksolla työntekijöiden lukumäärä neljässä otokseen valitussa yrityksessä väheni (12 prosenttia vuoden 2010 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä). Koska tämä väheneminen oli suurempi kuin tuotannon väheneminen, otokseen valittujen unionin tuottajien työvoiman tuottavuus - mitattuna tuotoksena (tonnia) työntekijää kohti vuodessa - kasvoi 7 prosenttia vuoden 2010 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä.
5.4.4 Polkumyyntimarginaalin merkittävyys ja toipuminen aiemmasta polkumyynnistä
(128)
Komissio ei siis vahvistanut tämänhetkistä polkumyyntimarginaalin merkittävyyttä (ks. 52 kappale), koska venäläiset tuontihinnat perustuivat vähimmäishintasitoumuksiin ja olivat näin ollen epäluotettavia merkityksellisen arvioinnin tekemiseksi siitä, jatkuuko tai toistuuko polkumyynti todennäköisesti, jos polkumyyntitoimenpiteiden annetaan raueta.
(129)
Unionin tuotannonala on toipunut aiemmasta polkumyynnistä, kuten voittomarginaalit (ks. taulukko 10) ja korkea markkinaosuus (ks. taulukko 5) osoittavat.
5.4.5 Myyntihinnat ja kotimarkkinahintoihin vaikuttavat tekijät
(130)
Otokseen valittujen unionin tuottajien painotetut keskimääräiset yksikkömyyntihinnat etuyhteydettömille asiakkaille unionissa kehittyivät seuraavasti tarkastelujaksolla:
Taulukko 7
Myyntihinnat unionissa
2010
2011
2012
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Keskimääräinen noudettuna lähettäjältä -yksikkömyyntihinta unionissa (euroa/tonni)
204
291
305
303
Indeksi
100
143
149
149
Yksikkökohtaiset tuotantokustannukset (euroa/tonni)
180-195 (23)
200
216
225
Indeksi
100
108
113
Lähde: Otokseen valittujen yritysten tarkastetut tiedot
(131)
Otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset nettomyyntihinnat kohosivat merkittävästi vuosien 2010 ja 2012 välillä mutta laskivat hieman tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(132)
Keskimääräiset tuotantokustannukset kasvoivat myös, pääasiassa tärkeimmän tuotantopanoksen, kaasun, kustannusten kohoamisen vuoksi.
5.4.6 Työvoimakustannukset
(133)
Otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset työvoimakustannukset kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 8
Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti
2010
2011
2012
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Keskipalkka työntekijää kohti (euroa)
31 909
37 764
40 938
41 736
Indeksi
100
118
128
131
Lähde: Otokseen valittujen yritysten tarkastetut tiedot
(134)
Työntekijäkohtaisten keskimääräisten työvoimakustannusten suuntaus oli kasvava tarkastelujaksolla. Suurinta kasvu oli vuosien 2010 ja 2011 välillä, ja vuoden 2012 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä kasvua tapahtui 3 prosenttiyksikköä.
5.4.7 Varastot
(135)
Otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset varastojen tasot kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 9
Varastot
2010
2011
2012
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Loppuvarastot (tonnia)
108 300
151 562
195 351
97 092
Indeksi
100
140
180
90
Loppuvarastot prosentteina tuotannosta
1,56 %
2,20 %
2,73 %
1,40 %
Indeksi
100
142
176
90
Lähde: Otokseen valittujen yritysten tarkastetut tiedot
(136)
Loppuvarastot kasvoivat ensimmäisen kerran merkittävästi vuosina 2011 ja 2012 verrattuna vuoteen 2010 ja sitten vähenivät 10 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla verrattuna vuoteen 2010. Tuotannon tasoon verrattuna loppuvarastot noudattelivat samaa suuntausta vuodesta 2010 tarkastelua koskevalle tutkimusajanjaksolle.
5.4.8 Kannattavuus, kassavirta, investoinnit, investointien tuotto ja pääoman saanti
(137)
Otokseen valittujen unionin tuottajien kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja investointien tuotto kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 10
Kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja investointien tuotto
2010
2011
2012
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Etuyhteydettömille asiakkaille unionissa tapahtuneen myynnin kannattavuus (% liikevaihdosta)
11,7 %
20,8 %
17,6 %
14,4 %
Indeksi
100
178
150
123
Kassavirta (euroa)
95 605 038
196 626 207
182 421 560
173 543 772
Indeksi
100
195
191
182
Investoinnit (euroa)
35 761 804
31 532 218
28 032 159
34 502 327
Indeksi
100
88
78
96
Investointien tuotto
28,1 %
61 %
53,3 %
44,7 %
Indeksi
100
217
190
159
Lähde: Otokseen valittujen yritysten tarkastetut tiedot
(138)
Komissio määritti otokseen valittujen unionin tuottajien kannattavuuden ilmaisemalla samankaltaisen tuotteen myynnistä etuyhteydettömille asiakkaille unionissa saadun nettovoiton ennen veroja prosentteina tämän myynnin liikevaihdosta.
(139)
Otokseen valittujen unionin tuottajien kannattavuus kehittyi vuoden 2010 tasolta 11,7 prosentista 14,4 prosenttiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tältä osin pyynnön esittäjä väitti, että analyysissä käytettävässä tavoitevoitossa olisi otettava huomioon, että erittäin pääomavaltaisen tuotannonalan on saatava sijoitetulle pääomalle tyydyttävä tuotto, jota investoijat odottavat. Väitettä ei voida hyväksyä, koska tavoitevoiton analyysissä on rajoituttava voittoon, joka unionin tuotannonalan voitaisiin odottaa saavan tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa, joissa ei esiinny polkumyyntiä.
(140)
Nettokassavirta osoittaa unionin tuottajien kyvyn rahoittaa toimintaansa itse. Kassavirta kasvoi vuoden 2010 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä 82 prosenttia, vaikkakin se tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli hieman pienempi kuin vuosina 2011 (13 prosenttiyksikköä pienempi) ja 2012 (5 prosenttiyksikköä pienempi).
(141)
Investointien suuntaus oli laskeva. Lasku oli merkittävämpää vuosina 2011 ja 2012 mutta vain - 4 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla verrattuna vuoteen 2010. Investoinnit liittyivät pääasiassa yhä tiukempien ympäristövaatimusten noudattamiseen.
(142)
Investointien tuotto on voitto (prosentteina) investointien nettokirjanpitoarvosta. Se noudatteli pääpiirteissään kannattavuuden suuntausta koko tarkastelujaksolla.
(143)
Tutkimuksessa ei havaittu, että otokseen valituilla unionin tuottajilla olisi ollut vaikeuksia saada pääomaa.
5.5 Unionin tuotannonalan tilannetta koskevat päätelmät
(144)
Asetuksessa (EY) N:o 661/2008 pääteltiin, että unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne ei ollut vahingollinen ja että Venäjältä tuotavaan tarkasteltavana olevaan tuotteeseen kohdistuvat polkumyyntitoimenpiteet olivat tämän positiivisen tilanteen pääasiallinen syy.
(145)
Tämän toimenpiteiden päättymistä koskevan tarkastelun tuloksissa vahvistetaan aiemman tutkimuksen päätelmät. Taloudelliset indikaattorit olivat yhtä myönteisiä vuoden 2010 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Unionin kulutus väheni ja tuonti Venäjältä lisääntyi, mutta unionin tuotannonala onnistui säilyttämään merkittävän markkinaosuuden ja kasvattamaan edelleen kannattavuuttaan, vaikkakin voitot vuonna 2012 ja tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla olivat alemmat kuin vuonna 2011, mikä osoittaa laskevaa suuntausta. Tuotantokustannukset kasvoivat, mikä johtui pääasiassa kaasun (tarkasteltavana olevan tuotteen pääraaka-aineen) hintojen kohoamisesta, mutta myös myyntihinnat kohosivat ja mahdollistivat sen, että unionin tuotannonalan kannattavuus oli terveellä tasolla.
(146)
Kuten 119 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa selitettiin, kapasiteetin käyttöastetta koskevista tiedoista ei voida tehdä ratkaisevia päätelmiä unionin tuotannonalan tilanteesta, ja kokonaisuudessaan voidaan päätellä vain, että yleisesti unionin tuotannonalan tilanne on terve, eikä sille aiheudu vahinkoa Venäjältä peräisin olevan ammoniumnitraatin viennistä polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon ansiosta.
(147)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA ja Venäjän viranomaisten edustajat väittivät, että unionin tuotannonalan myönteinen tilanne, mukaan luettuna sen vienti kolmansiin maihin, tukee päätelmää, jonka mukaan merkittävä vahinko ei ole toistunut. Komissio kuitenkin katsoo, että unionin tuotannonalan tämänhetkinen positiivinen taloudellinen tilanne, mukaan luettuna sen vientimyynnin määrä kolmansiin maihin, ei automaattisesti estä sitä, että tilanne muuttuisi tulevaisuudessa, jos voimassa olevien toimenpiteiden annetaan raueta.
6. VAHINGON TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
(148)
Jotta voitiin arvioida vahingon toistumisen todennäköisyys siinä tapauksessa, että nyt voimassa olevien toimenpiteiden annetaan raueta, Venäjältä peräisin olevan viennin mahdollisia vaikutuksia unionin markkinoihin ja unionin tuotannonalaan tarkasteltiin perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(149)
Tarkastelussa keskityttiin kulutuksen kehityssuuntauksiin unionin markkinoilla, käyttämättömään kapasiteettiin, kauppavirtoihin ja unionin markkinoiden houkuttelevuuteen sekä venäläisten tuottajien hinnoittelukäytäntöön.
6.1 Kulutus unionissa
(150)
Tarkasteltavana olevan tuotteen kulutus unionissa supistui 11 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla edeltäviin vuosiin verrattuna. Tarkasteltavana olevan tuotteen kulutuksen vähenemiseen on vaikuttanut muiden lannoitteiden käyttö, ammoniumnitraatin tehokkaampi käyttö viljelijöiden parissa sekä turvallisuuteen liittyvät näkökohdat. Tämän vuoksi unionin tuotannonala kilpailee venäläisten tuotteiden kanssa supistuvilla markkinoilla. Tämä puolestaan aiheuttaa todennäköisesti alenevaa painetta hintoihin.
(151)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen ja kuten 109 kappaleessa mainittiin, RFPA vastusti päätelmää, jonka mukaan tarkasteltavana olevan tuotteen kulutus EU:ssa vähenee jatkossa. Raportissa, johon RFPA viittaa, todetaan kuitenkin, että typpilannoitteiden kysyntä saattaa elpyä hieman, mutta tämä ei välttämättä tarkoita tarkasteltavana olevan tuotteen kysynnän kasvua. Ammoniumnitraatin varastointiin ja käyttöön sovellettavat yhä tiukemmat ympäristö- ja turvallisuusvaatimukset, joidenkin markkinoiden kehittyneisyys sekä yhtä tehokkaammat levitystekniikat viittaavat siihen, että vaikka lannoitteiden ja eritoten typpilannoitteiden kysyntä kasvaisikin, tarkasteltavana olevan tuotteen kysyntä ei kasva lähitulevaisuudessa. Sen vuoksi väite hylätään.
6.2 Käyttämätön kapasiteetti, kauppavirrat, unionin markkinoiden houkuttelevuus ja hinnoittelukäytäntö
(152)
Komissio vahvisti, että Venäjän käyttämätön kapasiteetti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli yli 16,9 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaiskulutuksesta unionissa (ks. 73 ja 74 kappale). Kyseinen kapasiteetti on vielä kasvanut tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen ja on nyt arviolta 24,3 prosenttia unionin kulutuksesta.
(153)
Jos toimenpiteet eivät ole voimassa, käyttämätön kapasiteetti mitä todennäköisimmin käytetään tuottamaan ammoniumnitraatin merkittäviä lisämääriä vietäväksi unioniin. Venäläiset tuottajat vievät nyt puolet tuotannostaan kolmansiin maihin. Kotimarkkinakulutuksen Venäjällä odotetaan kasvavan jatkossa vain 3 prosenttia vuosittain. Vientihinnat Venäjältä kolmansien maiden markkinoille ovat merkittävästi alemmat kuin unionin nykyhinnat. Jos hinnat unionin markkinoilla pysyvät merkittävästi korkeampina kuin kolmansien maiden markkinoilla toimenpiteiden raukeamisen jälkeen, venäläisillä tuottajilla on voimakas kannustin viedä käyttämätöntä kapasiteettiaan unionin markkinoille mutta tämän lisäksi myös suunnata osa kolmansiin maihin suuntautuvasta viennistä unionin markkinoille.
(154)
Lisäksi Venäjältä kolmansiin maihin suuntautuvaan lisävientiin kohdistuu rajoituksia. Jotkin mahdollisista suurimmista ammoniumnitraatin vientimarkkinoista (Kiina, Yhdysvallat ja Australia) on suljettu venäläiseltä tuonnilta (ks. 85 kappale). On epätodennäköistä, että mahdollisuus vahvistaa nollatullit kahdelle venäläiselle tuottajalle Yhdysvalloissa vuodeksi (ks. 86 kappale), johtaa merkittävään venäläisen viennin siirtämiseen Yhdysvaltojen markkinoille, koska Yhdysvalloissa kotimaisen kaasun hinnat ovat laskeneet ja niiden odotetaan pysyvän matalalla tasolla liuskekaasun kasvavan hyödyntämisen ja liuskekaasun vientirajoitusten vuoksi (ks. edelleen 86 kappale). Myös Kiinan markkinat on edelleen suljettu ammoniumnitraatin tuonnilta. Ammoniumnitraatin kulutuksen Venäjän nykyisillä vientimarkkinoilla (pääasiassa Latinalainen Amerikka ja erityisesti Brasilia) odotetaan kasvavan, mutta Venäjän käyttämätön kapasiteetti on tällä hetkellä yli kaksinkertainen näiden markkinoiden ennustettuun kulutuksen lisääntymiseen nähden, ja on epätodennäköistä, että pelkästään venäläiset tuottajat kattaisivat odotetun lisäkulutuksen. Useat perinteiset Venäjän vientimarkkinat, kuten Egypti, Turkki, Peru ja Brasilia, ovat myös luomassa omaa kapasiteettia ammoniumnitraatin tai muiden typpipohjaisten lannoitteiden valmistamiseksi (ks. 87 kappale).
(155)
Unionin markkinat ovat joka tapauksessa houkuttelevammat kuin Latinalaisen Amerikan markkinat maantieteellisen läheisyyden ja vakiintuneiden jakelukanavien ansiosta. Merkittävästi alhaisemmat rahtikustannukset tarjoavat suuremmat voitot venäläisille viejille, jotka - jos ne voivat valita - myyvät mieluummin unioniin, edellyttäen että hintataso unionissa pysyy korkeampana kuin kolmansissa maissa.
(156)
Komissio vahvisti vahinkoa aiheuttamattoman hinnan tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla unionin tuotannonalalle lisäämällä tuotantokustannuksiin (määritetty otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastettujen tietojen perusteella; ks. taulukko 7) myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä tavoitevoiton.
(157)
Neljän otokseen valitun unionin tuottajan tarkastettujen tietojen perusteella myynti- hallinto- ja yleiskustannukset ovat 5-8 prosenttia tuotantokustannuksista ja tuotannonalan tavoitevoitto on 8 prosenttia, kuten edellisessä tutkimuksessa (24) vahvistettiin.
(158)
Näiden lukujen perusteella unionin tuotannonalan vahinkoa aiheuttamaton hinta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 257-264 euroa/tonni.
(159)
Komissio muistuttaa, että toinen kahdesta venäläisestä vientiä harjoittavasta tuottajasta, joihin sovellettiin hintasitoumusta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, myi tarkasteltavana olevaa tuotetta hintasitoumuksen mukaisen vähimmäistuontihinnan ylittävällä hinnalla. Toisaalta toinen vientiä harjoittava tuottaja, johon hintasitoumusta sovellettiin vain jonkin aikaa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, myi tuotetta alle vähimmäistuontihinnan. Näissä olosuhteissa on epäselvää, miten ne määrittäisivät hintansa, jos sitoumus raukeaisi samaan aikaan kuin polkumyyntitullit. On myös huomattava, että näiden kahden vientiä harjoittavan tuottajan myymät määrät eivät olleet merkittävät tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Lisäksi on pidettävä mielessä, että EU:n markkinoille tulee uudelleen todennäköisesti muitakin venäläisiä tuottajia toimenpiteiden poistuessa, mikä lisää hintojen kilpailupainetta markkinoilla, myös niiden kahden vientiä harjoittavan tuottajan osalta, joiden sitoumukset olivat voimassa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(160)
Yksi ratkaisevista tekijöistä arvioitaessa vahingon toistumisen todennäköisyyttä on se, millä hinnalla hintasitoumusten ulkopuolisten yritysten lisävienti todennäköisesti tapahtuisi. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla Venäjän vientihinnat kolmansiin maihin olivat keskimäärin 201 euroa/tonni eli 34 prosenttia alemmat kuin tämänhetkinen keskimääräinen hinta, jolla unionin tuottajat myyvät unionissa. Kyseiset Venäjän vientihinnat ovat kestävällä tasolla (ks. 58 kappale). On todennäköistä, että sellaisista venäläisistä yrityksistä, joihin hintasitoumusta ei sovelleta, tulisi polkumyyntitoimenpiteiden puuttuessa unionin markkinoille vientiä hinnoilla, jotka ovat keskimäärin alle kolmansista maista tulevan tuonnin hintojen ja myös alle Venäjältä hintasitoumuksen mukaisesti tulevan tuonnin hintojen, jotka ovat unionin tuotannonalan vahinkoa aiheuttamattoman tavoitehinnan yläpäässä. Muutoin ne eivät pystyisi kasvattamaan markkinaosuuttaan. Koska yhden vientiä harjoittavan tuottajan hintasitoumuksen mukaisen venäläisen tuonnin tämänhetkinen hintataso vastaa vahinkoa aiheuttamattoman hintatason yläpäätä, komissio katsoo käytettävissään olevien tietojen perusteella, että on todennäköistä, että lisätuonti tapahtuisi vahinkoa aiheuttavaan hintaan. Unionin tuotannonalan tämänhetkisestä voittotasosta huolimatta tällaiset todennäköiset hinnat vaarantaisivat unionin tuotannonalan kyvyn saavuttaa normaali voitto, joka sen odotetaan saavuttavan ilman polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia.
(161)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA väitti, että venäläisten vientihintojen vertaaminen kolmansien maiden ja unionin hintoihin on merkityksetöntä, koska vertailu olisi tehtävä samoilla markkinoilla tapahtuneen myynnin välillä ja olisi tehtävä asianmukaiset oikaisut esimerkiksi tullien ja kaupan portaan osalta.
(162)
Väitettä ei voida hyväksyä. Komissio ei väitä, että jos toimenpiteiden annetaan raueta, venäläinen vienti alittaisi unionin hinnat 34 prosentilla. Komissio pitää todennäköisenä, että hintataso, jolla venäläistä vientiä tulisi unionin markkinoille ilman toimenpiteiden voimassaoloa, olisi alle unionin valmistuskustannusten, joihin on lisätty kohtuullinen voittomarginaali, ja näin ollen vahinkoa aiheuttava. Hintataso olisi edelleen houkuttelevampi venäläisten viejien kannalta kuin kolmansien maiden markkinoille suuntautuvan myynnin nykyinen hintataso. Näin ollen on todennäköisestä, että nykyisten kauppavirtojen suunta muuttuu.
(163)
Tutkimuksessa on myös osoitettu, että nykyiset tuotantokustannukset ja näin ollen nykyinen vahinkoa aiheuttamaton hinta eivät todennäköisesti alene lyhyellä aikavälillä, kun otetaan huomioon tuotantokustannusten nouseva suuntaus tarkastelujaksolla (ks. taulukko 7). Tutkimuksessa ei tullut esiin mitään merkkejä siitä, että suuntaus olisi todennäköisesti muuttumassa.
(164)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA korosti, että päivää ennen päätelmistä ilmoittamista se oli toimittanut tietoja kaasukustannusten alenemisesta unionissa. RFPA toi erityisesti esiin tiedot johtavassa lannoitemarkkinajulkaisussa, jossa ilmoitettiin EU:n kaasukaupan keskusten hinnat Alankomaiden kaasumarkkinahintoina (Title Transfer Facility -TTF) eikä ei-edustavina Waidhausin hintoina. RFPA esitti myös Yhdysvaltojen kaasunhintoja ja Yara Internationalin vuoden 2014 ensimmäistä neljännestä koskevan investoijille suunnatun raportin, jossa mainittiin, että yrityksen kaasukustannukset ovat merkittävästi aiempaa alemmat.
(165)
Komissio haluaa tuoda esiin, että joidenkin viljelijäjärjestöjen (ks. 7 kohta, unionin etu) toimittamassa taloustutkimuksessa todetaan seuraavaa: ”[l]uonnonkaasun hinnat unionissa ovat korkeammat kuin useimmilla muilla alueilla ja niiden odotetaan nousevan lähitulevaisuudessa”. Yara Internationalin ilmoittama kaasunhintojen lasku on poikkeus, koska Yara kuuluu monikansalliseen ryhmään, joka saa edullista kaasua useista lähteistä unionin ulkopuolelta. Muut tarkasteltavana olevan tuotteen tuottajat, ja etenkin unionin itäisillä alueilla sijaitsevat, käyttävät venäläistä kaasua. Sen vuoksi komissio katsoo edelleen, ettei ole vakuuttavaa näyttöä siitä, että unionin tuottajien kaasunhinnat laskisivat merkittävästi lähitulevaisuudessa.
6.3 Arvioitujen tuontimäärien ja -hintojen vaikutukset, jos toimenpiteet kumotaan
(166)
Koska venäläistä ammoniumnitraattia vietäisiin unionin markkinoille merkittäviä määriä vahinkoa aiheuttavilla hinnoilla, unionin tuottajien olisi pakko alentaa omia hintojaan säilyttääkseen myyntimääränsä ja markkinaosuutensa. Ammoniumnitraatti on hyödyketuote, ja eri tuottajien välinen kilpailu perustuu pääasiassa hintaan.
(167)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA väitti, että huomioon olisi otettava venäläisen ammoniumnitraatin unioniin vientiä koskevat väitetyt kaupan tekniset esteet, kuten myyntikielto (Saksassa) tai ammoniumnitraatin varastointia koskeva tiukka sääntely joissakin muissa jäsenvaltioissa. Koska rajoituksia sovelletaan sekä kolmansien maiden viejiin että unionin tuottajiin syrjimättömästi, komissio katsoo, että väite olisi hylättävä.
6.4 Päätelmät
(168)
Kun otetaan huomioon tutkimuksen havainnot, Venäjän käyttämätön kapasiteetti yhdessä kulutuksen vaatimattoman kasvun kanssa, rajoitetut mahdollisuudet lisätä vientiä kolmansiin maihin ja unionin markkinoiden houkuttelevuus, katsotaan, että jos toimenpiteet kumotaan, polkumyynti Venäjältä todennäköisesti toistuu.
(169)
Tutkimuksessa kävi myös ilmi, että unionin tuotannonalan tilanne on tällä hetkellä sellainen, että sille ei aiheudu vahinkoa. Ei ole kuitenkaan mitään osoitusta siitä, että positiivinen tilanne jatkuisi, jos toimenpiteiden annetaan raueta. Päinvastoin, pyynnön esittäjän toimittaman markkina-analyysin mukaan ammoniumnitraatin markkinahinnat ovat korkeimmillaan ja suhdannevaihe on huipussaan. Suhdannevaiheen samoin kuin hintojen odotetaan nyt laskevan. Erityisesti hinnat, jotka ovat nousseet vakaasti vuodesta 2009 lähtien, vaikuttavat nyt olevan laskussa. Sen vuoksi hintatasoa ja voittoa, jotka unionin tuotannonala saavutti tarkastelujaksolla, ei saavuteta lähitulevaisuudessa. Samaan aikaan tuotantokustannukset pysyvät vakaina tai nousevat edelleen ja supistavat näin unionin tuotannonalan voittomarginaalia. Tämän skenaarion mukaisesti ja kun otetaan huomioon kulutuksen väheneminen unionissa, tuonnin merkittävä lisääntyminen unionin hinnat alittavilla hinnoilla aiheuttaa suurta painetta unionin tuotannonalan myyntihintoihin ja merkittävän markkinaosuuden menetyksen. Kaikella todennäköisyydellä tämä aiheuttaa väistämättä merkittävän vahingon toistumisen.
(170)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen RFPA arvosteli komissiota nojautumisesta pyynnön esittäjän toimittamaan markkina-analyysiin ja huomautti, että ennustettu hintataso vuosina 2017-2018 on samanlainen kuin vuonna 2010 ja korkeampi kuin edeltävinä vuosina. RFPA toi myös esiin, että vuonna 2010 unionin tuotannonalan keskimääräinen kannattavuus ylitti tavoitevoiton (12,8 %), ja muistutti, että Yara Internationalin neljännesvuosittaisessa raportissa 2014 esitettiin lupaavia näkymiä.
(171)
Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun ennakoivan luonteen vuoksi on vaikea tehdä tarkkoja päätelmiä ennustetuista hintatasoista vuonna 2017 ja sen jälkeen. Riippumattoman markkina-analyysin mukaan tarkasteltavana olevan tuotteen hintojen odotetaan kuitenkin putoavan seuraavien kahden vuoden aikana. Näin ollen kun otetaan huomioon tuotantokustannusten odotettu kohoaminen, unionin tuotannonalan tällä hetkellä saama voitto todennäköisesti pienenee. Nämä ennakoivat päätelmät pätevät siitä huolimatta, että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ja tarkastelujaksolla unionin tuotannonalan saama voitto oli suurempi kuin aiemmassa tutkimuksessa vahvistettu 8 prosentin tavoitevoitto. Se, että Venäjältä tuotavaan ureaan sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa vahingon toistumista ei pidetty todennäköisenä, ei ole merkityksellistä, koska jokaista tapausta on arvioitava tapauskohtaisesti ja omien erityispiirteidensä perusteella. Lisäksi Yara Internationalin investoijille tarkoitetussa neljännesvuosikatsauksessa 2014 ei käsitellä erityisesti tarkasteltavana olevaa tuotetta eikä sitä pitäisi pitää vertailukohtana unionin tuotannonalan odotuksiin nähden tarkasteltavana olevan tuotteen osalta. Sen vuoksi väite hylätään.
(172)
Venäjän viranomaisten edustajat ja RFPA väittivät, että komissio ei onnistunut antamaan positiivista näyttöä sen päätelmän tueksi, että jos voimassa olevien toimenpiteiden annetaan raueta, tarkasteltavana olevan tuotteen polkumyyntituonti ja näin ollen unionin tuotannonalalle aiheutuva vahinko toistuu.
(173)
RFPA väitti myös, että komissio ei ollut vahvistanut toimenpiteiden päättymisen ja vahingon toistumisen todennäköisyyden välistä syy-yhteyttä. Sen mukaan päätelmien ilmoittamista koskevassa asiakirjassa esitetyt ulkoiset tekijät (vähenevä kulutus, laskevat hinnat, kasvavat tuotantokustannukset, alhainen kapasiteetin käyttöaste) vaikuttavat olevan vahingon toistumisen todennäköisyyden syy.
(174)
Komissio ei yhdy tähän arvioon. Jos toimenpiteiden annetaan raueta, vahingon toistumisen todennäköisyyden perustana on Venäjältä tulevan polkumyyntituonnin todennäköinen toistuminen merkittävissä määrin ja hinnoilla, jotka ovat alemmat kuin unionin hinnat mutta edelleen kannattavat venäläisille viejille. Mainitsemalla joitakin ulkoisia tekijöitä arvioinnissaan komissio vain yksilöi muita tekijöitä, joilla saattaa olla tulevina vuosina vaikutusta unionin markkinoihin ja näin ollen unionin tuotannonalan tilanteeseen, mutta tämä ei tee pätemättömäksi päätelmää, jonka mukaan vahinkoa aiheuttava polkumyynti todennäköisesti toistuu, jos toimenpiteiden annetaan raueta.
7. UNIONIN ETU
(175)
Perusasetuksen 21 artiklan mukaisesti komissio tarkasteli, olisiko Venäjään kohdistuvien voimassa olevien polkumyyntitoimenpiteiden jatkaminen kokonaisuudessaan unionin edun vastaista. Unionin etua määritettäessä arvioitiin kaikki asiaan liittyvät etunäkökohdat eli unionin tuotannonalan, tuojien ja käyttäjien edut.
(176)
Kaikille asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa perusasetuksen 21 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(177)
Alkuperäisessä tutkimuksessa todettiin, ettei toimenpiteiden käyttöönotto ole unionin edun vastaista. Koska kyseessä on tarkastelua koskeva tutkimus ja toimenpiteet ovat olleet voimassa vuodesta 1995 lähtien, analyysissä voidaan arvioida voimassa olevien toimenpiteiden mahdollisia kielteisiä vaikutuksia eri osapuoliin.
(178)
Tällä perusteella tutkittiin, oliko polkumyynnin toistumisen ja vahingon toistumisen todennäköisyyttä koskevista päätelmistä huolimatta olemassa pakottavia syitä, joiden johdosta olisi pääteltävä, että toimenpiteiden voimassa pitäminen ei ole unionin edun mukaista.
7.1 Unionin tuotannonalan etu
(179)
Voimassa olevilla toimenpiteillä on vähennetty voimakkaasti Venäjältä polkumyynnillä tulevaa tuontia ja helpotettu unionin tuotannonalan tilannetta. Unionin tuotannonalan taloudellisen tilanteen havaittiin olevan terve, mikä tuli pääasiassa esiin siinä, että sen toiminta oli voitollista. On kuitenkin syytä huomata, että joidenkin unionin tuottajien voitto on jo merkittävästi alempi kuin unioni tuotannonalan keskimäärin saama voitto ja jopa alempi kuin 8 prosentin tavoitevoitto.
(180)
Jos toimenpiteiden annetaan raueta, unionin tuotannonalaan kohdistuu mitä todennäköisimmin lisääntyvää epätervettä kilpailua venäläisten tuottajien taholta. Toimenpiteiden päättäminen johtaisi epäilemättä unionin tuotannonalan taloudellisen tilanteen nopeaan heikkenemiseen. Toimenpiteiden päättäminen ei ole näin ollen unionin tuotannonalan edun mukaista.
7.2 Tuojien etu
(181)
Aiemmassa tutkimuksessa havaittiin, että toimenpiteiden käyttöönotolla ei todennäköisesti ole vakavaa kielteistä vaikutusta unionin tuojien ja käyttäjien tilanteeseen. E.F.I.A. ilmoittautui asianomaiseksi osapuoleksi ja pyysi, että toimenpiteiden annetaan raueta esimerkiksi seuraavista syistä:
-
toimenpiteet ovat olleet voimassa lähes 20 vuotta ja niillä on saavutettu haluttu vaikutus eli on suojattu unionin tuottajia;
-
Venäjän kotimaisen kulutuksen kasvun vuoksi ei ole riskiä, että venäläisiä tuotteita suunnattaisiin uudelleen unionin markkinoille;
-
on käyttäjien edun mukaista, että on eri hankintalähteitä valinnanvaran lisäämiseksi.
(182)
Nämä väitteet olisi hylättävä. On totta, että unionin tuotannonalaan ei tällä hetkellä kohdistu merkittävää vahinkoa. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa pyritään kuitenkin vastaamaan kysymykseen, mitä tapahtuu jatkossa, jos toimenpiteiden annetaan raueta. Unionin tuotannonalan tämänhetkistä tilannetta voidaan tältä osin pitää vain osoituksena siitä, mitä tulevaisuudessa voisi tapahtua, sikäli että se antaa mahdollisuuden arvioida vahinkoa aiheuttamattoman hinnan tason.
(183)
Unionin tuojat ja kauppiaat voivat käyttää useita hankintalähteitä niin unionin sisällä kuin sen ulkopuolellakin, mukaan luettuna Venäjä. Venäjä on ainoa maa, jota kohtaan on voimassa toimenpiteitä.
7.3 Käyttäjien etu
(184)
Useat käyttäjien järjestöt ilmoittautuivat. Jotkin niistä kuitenkin vain pyysivät tunnustamista asianomaiseksi osapuoleksi eivätkä ottaneet kantaa unionin etuun. Kaksi kansallista järjestöä toi esiin, että toimenpiteiden oltua voimassa niin monta vuotta ei ole enää niiden edun mukaista pitää niitä voimassa.
(185)
Niiden esiin ottamat syyt olivat seuraavat:
-
lannoitteiden merkittävä vaikutus viljelijöiden tuotantokustannuksiin (7-42 prosenttia muuttuvista kustannuksista sadon tyypin mukaan),
-
mahdollisuus ostaa lannoitteita hinnalla, joka on 15-20 euroa edullisempi kuin unionin tuottajien veloittama hinta,
-
mahdollisuus saada hieman erilaista tuotetta (venäläisten rakeiden sanotaan olevan hieman pienempiä kuin unionin rakeiden ja näin sopivia käytettäväksi tietyssä tuotannossa) ja
-
mahdollisuus hankkia useilta tavarantoimittajilta, millä lisätään kilpailua ja vältetään oligopolistiset tilanteet ja hinnoista sopiminen.
(186)
Näitä väitteitä ei voida hyväksyä 182 ja 183 kappaleessa esitetyistä syistä. Komissio ei ole tietoinen mistään kilpailun vastaisista käytännöistä unionin tuottajien keskuudessa, vaan ne kilpailevat vapaasti unionin markkinoilla.
(187)
Käyttäjille suunnattuun kyselylomakkeeseen ei saatu vastauksia viljelijöiltä. Sen vuoksi lannoitteiden tarkkaa vaikutusta kokonaisuudessaan ja erityisesti ammoniumnitraatin vaikutusta viljelijöiden tuotantokustannuksiin ei voitu todentaa. Näin ollen väitettyä ammoniumnitraatin alempien hintojen suurta positiivista vaikutusta viljelijöiden tuotantokustannuksiin ei voitu vahvistaa. Komission käytössä olevien tietojen perusteella ammoniumnitraatin osuus kaikkien typpeä sisältävien lannoitteiden (esim. ammoniumnitraatti, kalsiumammoniumnitraatti, urea, urea-ammoniumnitraattiliuos, NPK/NP/NK) kokonaiskulutuksesta unionissa on kuitenkin vain noin 21 prosenttia (25). Kun otetaan huomioon, että on muitakin lannoitteita (jotka sisältävät enemmän kaliumia ja fosfaattia), ammoniumnitraatin osuus kaikista unionin viljelijöiden käyttämistä lannoitteista on arviolta vieläkin pienempi kuin 21 prosenttia. Tämän vuoksi on kohtuullista päätellä, että voimassa olevien toimenpiteiden vaikutus unionin viljelijöihin kokonaisuudessaan ei ole merkittävä.
(188)
Lisäksi vaikka erittäin lyhyellä aikavälillä edullisempien lannoitteiden saanti vaikuttaisikin olevan viljelijöiden edun mukaista, lyhyellä/keskipitkällä aikavälillä on todennäköistä, että unionin tuotannonalalle aiheutuva vahinko toistuu, ja riskinä on, että jotkin heikommassa asemassa olevat unionin tuottajat, jotka sijaitsevat unionin tietyillä alueilla, saattavat joutua lopettamaan toimintansa. Näin ollen käyttäjillä/viljelijöillä olisi jatkossa vieläkin vähemmän valinnanvaraa tavarantoimittajista, ja ne saattaisivat joutua riippuvaisiksi venäläisestä viennistä, mikä todennäköisesti kohottaisi hintoja.
(189)
Yksi käyttäjien järjestö toimitti riippumattoman talousalan konsultin tekemän tutkimuksen, jonka mukaan voimassa olevien toimenpiteiden päättäminen johtaisi lannoitteiden hinnan laskuun käyttäjien eduksi, tuontimäärien vähäiseen lisääntymiseen ja unionin tuottajiin kohdistuvaan hienoisesti negatiiviseen vaikutukseen, jota kuitenkin kompensoisivat vankat voittomarginaalit, joita ne nyt saavat. On kuitenkin huomattava, että jotkin olettamuksista, joihin talousalan tutkimuksessa tehdyssä arvioinnissa viitattiin, eivät vastaa tutkimuksen havaintoja. Tutkimuksessa vahvistettiin, että Venäjältä kolmansiin maihin viedyn ammoniumnitraatin hinta on alempi kuin kyseisessä tutkimuksessa arvioitu hinta. Samoin vahvistettu venäläinen kapasiteetti ja kotimaisen kulutuksen mahdolliset arvot eroavat niistä, joita käytettiin simuloitaessa toimenpiteiden kumoamisen vaikutusta. Tutkimuksessa tehtyä arviointiin ei voida näin ollen täysin luottaa tehtäessä ratkaisevia päätelmiä.
(190)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen jotkin viljelijöiden järjestöt pyysivät kuulemista komission kanssa ja toimittivat edellisessä kappaleessa tarkoitetusta tutkimuksesta hieman tarkistetun version, jossa otetaan huomioon komission päätelmien ilmoittamista koskevassa asiakirjassa antamat tiedot.
(191)
Tarkistettu tutkimus vaikuttaa vahvistan komission olettamuksen, jonka mukaan venäläiset vientihinnat laskisivat suunnilleen venäläisten kotimarkkinahintojen tasolle eli 221 euroon/tonni. Tämä pakottaisi unionin tuottajat laskemaan hintojaan, jotteivät ne menetä markkinaosuuttaan.
(192)
Viljelijöiden edustajat selittivät vaikeaa tilannettaan, kun ne kilpailevat kolmansien maiden maataloustuottajien kanssa eivätkä saa suojaa polkumyyntitulleista toisin kuin tarkasteltavana olevan tuotteen unionin tuottajat. Ne odottavat, että jos toimenpiteiden annetaan raueta, tarkasteltavana olevan tuotteen hinta laskisi ja unionin tuottajiin kohdistuvat negatiiviset vaikutukset kumoutuisivat viljelijöiden saamina etuina; kyseessä on käyttäjäryhmä, joka työllistää miljoonia ihmisiä unionissa. Viljelijöiden edustajat mainitsivat myös, että jos tarkasteltavana olevan tuotteen hinta laskisi, ne ostaisivat mieluummin tarkasteltavana olevaa tuotetta kuin muita edullisempia mutta saastuttavampia lannoitteita, kuten ureaa tai urea- ja ammoniumnitraattiliuosta. Tämä hyödyttäisi ympäristöä. Ne ehdottivat, että jos toimenpiteet pidetään voimassa, ne suspendoitaisiin (samoin kuin tehtiin Kiinasta, Kazakstanista ja Ukrainasta peräisin olevan piimangaanin tuontia koskevassa tutkimuksessa (26)).
(193)
Komissio tarkasteli huolellisesti viljelijöiden järjestöjen esittämiä väitteitä. On selvää, että unionin viljelijöillä on mahdollisuus hankkia sekä unionin tuottajien että muiden kolmansien maiden tuottajien kuin venäläisten vientiä harjoittavien tuottajien valmistamaa tarkasteltavana olevaa tuotetta. Mutta ennen kaikkea - kuten vahvistettiin 19 päivänä kesäkuuta 2014 järjestetyssä kuulemisessa - ja vastoin talousalan tutkimuksessa tehtyä olettamusta ei ole mitään takeita siitä, että tarkasteltavana olevan tuotteen mahdollinen alkuvaiheen hinnanlasku (jos toimenpiteiden annettaisiin raueta) siirtyisi loppukäyttäjien eduksi. Kun viljelijät ostavat tarkasteltavana olevaa tuotetta, ne ostavat sitä erittäin usein jakelijoilta eivätkä ole edes tietoisia sen alkuperästä, kunhan se vain täyttää heidän vaatimuksensa (esim. raekoon suhteen). Jos toimenpiteiden annetaan raueta, on näin ollen erittäin todennäköistä, että tarkasteltavana olevan tuotteen unionin tuottajiin kohdistuva vahinko toistuisi, muttei ole mitään takeita siitä, että käyttäjät saisivat etua.
(194)
Tarkasteltavana olevan tuotteen tuontia koskevat polkumyyntitoimenpiteet ovat olleet voimassa monia vuosia ilman viljelijöihin kohdistuvia kohtuuttomia kustannuksia, jotka olisivat voineet vaarantaa niiden olemassaolon. Analysoitaessa unionin etua arvioidaan toimenpiteiden voimassaolon oikeasuhteisuutta ottaen huomioon erilaiset ja toisinaan ristiriidassa olevat edut. Toimenpiteiden pitäminen voimassa on unionin tuottajien edun mukaista, koska toimenpiteiden kumoamisen vuoksi monet niistä joutuisivat lopettamaan toimintansa. Joten oikeasuhteisuuden näkökulmasta on unionin edun mukaista pitää toimenpiteet voimassa, koska komissiolla ei ole näyttöä siitä, että toimenpiteestä aiheutuisi viljelijöille suhteettomia kustannuksia. Viljelijät tunnustavat joka tapauksessa, että ne pitäisivät parempana tilannetta, jossa niillä on useita hankintalähteitä ja että unionin tuotannonalan häviäminen ei olisi niiden edun mukaista.
(195)
Ei myöskään ole mitään näyttöä siitä, että toimenpiteiden kumoaminen johtaisi ammoniumnitraatin hinnanalennukseen, joka siirtyisi käyttäjien eduksi, jolloin ammoniumnitraatti korvattaisiin muilla saastuttavammilla lannoitteilla (ks. 193 kappale). Väitetyn positiivisen ympäristövaikutuksen tueksi ei ole näin ollen esitetty näyttöä. Mahdollinen positiivinen ympäristövaikutus ei kuitenkaan olisi niin merkittävä, että se kumoaisi unionin yleisen edun, jonka mukaista toimenpiteiden voimassa pitäminen on. Toimenpiteiden suspendointia koskevasta ehdotuksesta on todettava, että se ei ole mahdollista, koska perusasetuksen 14 artiklan 4 kohtaan kirjatut oikeudelliset vaatimukset eivät täyty tässä tapauksessa.
(196)
Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että toimenpiteiden voimassaolon päättäminen ei olisi käyttäjien edun mukaista tai ainakaan käyttäjien saamat lisäedut eivät olisi suuremmat kuin unionin tuotannonalalle aiheutuvat lisäkustannukset.
7.4 Unionin etua koskevat päätelmät
(197)
Edellä 179-195 kappaleessa esitetyn perusteella päätellään, ettei ole pakottavia unionin etua koskevia syitä olla jatkamatta nykyisten polkumyyntitoimenpiteiden voimassaoloa.
8. LOPULLISET POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET
(198)
Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä oleellisista seikoista ja huomioista, joiden perusteella voimassa olevien toimenpiteiden soveltamisen jatkamista aiottiin suositella. Lisäksi asetettiin määräaika, jonka kuluessa osapuolilla oli mahdollisuus esittää huomautuksia ilmoitettujen tietojen johdosta. Toimitetut tiedot ja huomautukset otettiin asianmukaisesti huomioon aina, kun se oli perusteltua.
(199)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yksi venäläinen tuottaja, jota ei valittu otokseen, pyysi komissiota aloittamaan neuvottelut sitoumuksesta ja ehdotti vähimmäishintaa ja enimmäismäärää. Perusasetuksessa ei kuitenkaan ole oikeusperustaa sitoumustarjouksen hyväksymiseksi toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun yhteydessä, koska toimenpiteiden muotoa ei voida muuttaa. Kyseinen venäläinen tuottaja voi pyytää perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaista välivaiheen tarkastelua, jos se katsoo, että tällaista tarkastelua koskevat ehdot täyttyvät.
(200)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen Acron-ryhmä pyysi komissiota päättämään menettelyn ryhmän osalta, koska Acron on eri tilanteessa muihin venäläisiin tuottajiin nähden. Tarkastelun havaintojen mukaan Acron on kuitenkin samassa tilanteessa kuin muut venäläiset tuottajat. Lisäksi perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdassa ei ole oikeusperustaa, jonka mukaan voitaisiin tehdä ero vientiä harjoittavien eri tuottajien välille.
(201)
Näin ollen kun otetaan huomioon polkumyynnin ja vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyttä koskevat päätelmät, voidaan todeta, että perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti asetuksella (EY) N:o 661/2008, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 989/2009, käyttöön otetut Venäjältä peräisin olevan ammoniumnitraatin tuontiin sovellettavat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet olisi pidettävä voimassa vielä viiden vuoden ajan.
(202)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tuotaessa Venäjältä peräisin olevia tällä hetkellä CN-koodeihin 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 ja ex 3105 90 20 kuuluvia kiinteitä lannoitteita, joiden ammoniumnitraattipitoisuus on suurempi kuin 80 painoprosenttia.
2. Lopullinen polkumyyntitulli on a, b ja c alakohdan mukaisesti vahvistettu kiinteä määrä:
a)
Tuotteet, jotka on valmistanut Open Joint Stock Company (OJSC) ”Azot”, Novomoskovsk, Venäjä, tai Open Joint Stock Company (OJSC) ”Nevinnomyssky Azot”, Nevinnomyssk, Venäjä, ja jotka joko on myyty suoraan ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle yhteisössä tai myyjänä on EuroСhem Trading GmbH, Zug, Sveitsi, taikka joiden myynti on tapahtunut yritysten Open Joint Stock Company (OJSC) Mineral and Chemical Company ’EuroСhem’, Moskova, Venäjä, ja EuroСhem Trading GmbH, Zug, Sveitsi, välityksellä ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle unionissa (Taric-lisäkoodi A522):
Tavaran kuvaus
CN-koodi
Taric-koodi
Kiinteä tulli (euroa tonnilta)
Ammoniumnitraatti muuna kuin vesiliuoksena
3102 30 90
-
32,82
Ammoniumnitraatti sekoitettuna kalsiumkarbonaatin tai muiden sellaisten epäorgaanisten aineiden kanssa, jotka eivät ole lannoitteita, typpipitoisuus suurempi kuin 28 painoprosenttia
3102 40 90
-
32,82
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia
3102 29 00
10
32,82
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia
3102 60 00
10
32,82
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia
3102 90 00
10
32,82
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, eivät sisällä fosforia eivätkä kaliumia
3105 10 00
10
32,82
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja/tai kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna pienempi kuin 3 painoprosenttia
3105 10 00
20
31,84
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja/tai kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 3 painoprosenttia mutta pienempi kuin 6 painoprosenttia
3105 10 00
30
30,85
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja/tai kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 6 painoprosenttia mutta pienempi kuin 9 painoprosenttia
3105 10 00
40
29,87
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja/tai kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 9 painoprosenttia mutta enintään 12 painoprosenttia
3105 10 00
50
28,88
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna pienempi kuin 3 painoprosenttia
3105 20 10
30
31,84
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 3 painoprosenttia mutta pienempi kuin 6 painoprosenttia
3105 20 10
40
30,85
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 6 painoprosenttia mutta pienempi kuin 9 painoprosenttia
3105 20 10
50
29,87
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 9 painoprosenttia mutta enintään 12 painoprosenttia
3105 20 10
60
28,88
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna pienempi kuin 3 painoprosenttia
3105 51 00
10
31,84
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna vähintään 3 painoprosenttia mutta pienempi kuin 6 painoprosenttia
3105 51 00
20
30,85
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna vähintään 6 painoprosenttia mutta pienempi kuin 9 painoprosenttia
3105 51 00
30
29,87
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna vähintään 9 painoprosenttia mutta enintään 10,40 painoprosenttia
3105 51 00
40
29,41
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna pienempi kuin 3 painoprosenttia
3105 59 00
10
31,84
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna vähintään 3 painoprosenttia mutta pienempi kuin 6 painoprosenttia
3105 59 00
20
30,85
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna vähintään 6 painoprosenttia mutta pienempi kuin 9 painoprosenttia
3105 59 00
30
29,87
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna vähintään 9 painoprosenttia mutta enintään 10,40 painoprosenttia
3105 59 00
40
29,41
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna pienempi kuin 3 painoprosenttia
3105 90 20
30
31,84
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 3 painoprosenttia mutta pienempi kuin 6 painoprosenttia
3105 90 20
40
30,85
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 6 painoprosenttia mutta pienempi kuin 9 painoprosenttia
3105 90 20
50
29,87
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 9 painoprosenttia mutta enintään 12 painoprosenttia
3105 90 20
60
28,88
b)
Tuotteet, jotka on tuottanut JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat (Taric-lisäkoodi A959):
Tavaran kuvaus
CN-koodi
Taric-koodi
Kiinteä tulli (euroa tonnilta)
Ammoniumnitraatti muuna kuin vesiliuoksena
3102 30 90
-
47,07
Ammoniumnitraatti sekoitettuna kalsiumkarbonaatin tai muiden sellaisten epäorgaanisten aineiden kanssa, jotka eivät ole lannoitteita, typpipitoisuus suurempi kuin 28 painoprosenttia
3102 40 90
-
47,07
Polkumyyntitullia ei sovelleta 1 kohdassa mainittuihin tuotteisiin, jotka on tuottanut JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat ja joita ei ole mainittu edellä olevassa taulukossa.
c)
Kaikki muut yritykset (Taric-lisäkoodi A999):
Tavaran kuvaus
CN-koodi
Taric-koodi
Kiinteä tulli (euroa tonnilta)
Ammoniumnitraatti muuna kuin vesiliuoksena
3102 30 90
-
47,07
Ammoniumnitraatti sekoitettuna kalsiumkarbonaatin tai muiden sellaisten epäorgaanisten aineiden kanssa, jotka eivät ole lannoitteita, typpipitoisuus suurempi kuin 28 painoprosenttia
3102 40 90
-
47,07
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia
3102 29 00
10
47,07
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia
3102 60 00
10
47,07
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia
3102 90 00
10
47,07
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, eivät sisällä fosforia eivätkä kaliumia
3105 10 00
10
47,07
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja/tai kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna pienempi kuin 3 painoprosenttia
3105 10 00
20
45,66
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja/tai kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 3 painoprosenttia mutta pienempi kuin 6 painoprosenttia
3105 10 00
30
44,25
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja/tai kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 6 painoprosenttia mutta pienempi kuin 9 painoprosenttia
3105 10 00
40
42,83
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja/tai kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 9 painoprosenttia mutta enintään 12 painoprosenttia
3105 10 00
50
41,42
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna pienempi kuin 3 painoprosenttia
3105 20 10
30
45,66
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 3 painoprosenttia mutta pienempi kuin 6 painoprosenttia
3105 20 10
40
44,25
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 6 painoprosenttia mutta pienempi kuin 9 painoprosenttia
3105 20 10
50
42,83
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna ja kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 9 painoprosenttia mutta enintään 12 painoprosenttia
3105 20 10
60
41,42
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna pienempi kuin 3 painoprosenttia
3105 51 00
10
45,66
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna vähintään 3 painoprosenttia mutta pienempi kuin 6 painoprosenttia
3105 51 00
20
44,25
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna vähintään 6 painoprosenttia mutta pienempi kuin 9 painoprosenttia
3105 51 00
30
42,83
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna vähintään 9 painoprosenttia mutta enintään 10,40 painoprosenttia
3105 51 00
40
42,17
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna pienempi kuin 3 painoprosenttia
3105 59 00
10
45,66
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna vähintään 3 painoprosenttia mutta pienempi kuin 6 painoprosenttia
3105 59 00
20
44,25
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna vähintään 6 painoprosenttia mutta pienempi kuin 9 painoprosenttia
3105 59 00
30
42,83
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, fosforipitoisuus P2O5:na laskettuna vähintään 9 painoprosenttia mutta enintään 10,40 painoprosenttia
3105 59 00
40
42,17
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna pienempi kuin 3 painoprosenttia
3105 90 20
30
45,66
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 3 painoprosenttia mutta pienempi kuin 6 painoprosenttia
3105 90 20
40
44,25
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 6 painoprosenttia mutta pienempi kuin 9 painoprosenttia
3105 90 20
50
42,83
Kiinteät lannoitteet, ammoniumnitraattipitoisuus suurempi kuin 80 painoprosenttia, kaliumpitoisuus K2O:na laskettuna vähintään 9 painoprosenttia mutta enintään 12 painoprosenttia
3105 90 20
60
41,42
3. Jos tavarat ovat vahingoittuneet ennen niiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen, mistä syystä niistä tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa hintaa on suhteutettu tullausarvon määrittämiseksi komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (27) 145 artiklan mukaisesti, 2 kohdassa säädettyä polkumyyntitullia alennetaan prosenttimäärällä, joka vastaa tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan suhteutusta.
4. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, lopullista polkumyyntitullia ei kanneta 2 artiklan mukaisesti vapaaseen liikkeeseen luovutetuista tuontituotteista.
5. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
1. Vapaaseen liikkeeseen luovutettavaksi ilmoitetut tuontituotteet, joita koskevan kauppalaskun ovat laatineet komission hyväksymän sitoumuksen antaneet, päätöksessä 2008/577/EY, sellaisena kuin se on muutettuna, luetellut yritykset, vapautetaan 1 artiklalla käyttöön otetuista polkumyyntitulleista seuraavin ehdoin:
-
nämä yritykset ovat valmistaneet asianomaiset tuontituotteet, lähettäneet ne ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle unionissa ja laskuttaneet tätä niistä suoraan; ja
-
tuonnin mukana on sitoumuslasku, joka on kauppalasku, joka sisältää ainakin tämän asetuksen liitteessä tarkoitetut tiedot ja siinä määrätyn ilmoituksen; ja
-
tulliviranomaisille tulliselvitystä varten esitettävät tavarat vastaavat täsmälleen sitoumuslaskussa esitettyä kuvausta.
2. Tullivelka syntyy vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen vastaanottohetkellä,
-
kun 1 kohdassa kuvattujen tuontituotteiden osalta todetaan, että yksi tai useampi kyseisessä kohdassa mainituista ehdoista ei täyty; tai
-
kun komissio peruuttaa sitoumukselle myönnetyn hyväksynnän neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 8 artiklan 9 kohdan nojalla asetuksella tai päätöksellä, jossa viitataan tiettyihin tuontitapahtumiin ja ilmoitetaan, että kyseinen sitoumuslasku ei ole pätevä.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Brysselissä 23 päivänä syyskuuta 2014.