KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 19. marts 2014
om et specifikt kontrol- og inspektionsprogram for fiskeri efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, sværdfisk i Middelhavet og sardin og ansjos i den nordlige del af Adriaterhavet
(meddelt under nummer C(2014) 1717)
(2014/156/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 af 20. november 2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, om ændring af forordning (EF) nr. 847/96, (EF) nr. 2371/2002, (EF) nr. 811/2004, (EF) nr. 768/2005, (EF) nr. 2115/2005, (EF) nr. 2166/2005, (EF) nr. 388/2006, (EF) nr. 509/2007, (EF) nr. 676/2007, (EF) nr. 1098/2007, (EF) nr. 1300/2008, (EF) nr. 1342/2008 og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1627/94 og (EF) nr. 1966/2006 (1), særlig artikel 95, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EF) nr. 1224/2009 finder anvendelse på alle aktiviteter, der er omfattet af den fælles fiskeripolitik, og som udføres på medlemsstaternes område eller i EU-farvande eller af EU-fiskerfartøjer eller, uden at det berører flagmedlemsstatens primære ansvar, af medlemsstaternes statsborgere, og fastsætter bl.a., at medlemsstaterne skal sikre, at kontrol, inspektion og håndhævelse udføres uden forskelsbehandling med hensyn til sektorer, fartøjer eller personer og på basis af risikostyring.
(2)
Ved Rådets forordning (EF) nr. 302/2009 (2) fastsættes der generelle regler for Unionens anvendelse af en flerårig genopretningsplan for almindelig tun (Thunnus thynnus), som Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) har fremsat henstilling om.
(3)
Ved Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006 (3) fastsættes der regler vedrørende tekniske foranstaltninger, forvaltningsplaner og specifikke foranstaltninger gældende for stærkt vandrende arter med henblik på bevarelse, forvaltning og udnyttelse af de levende akvatiske ressourcer.
(4)
På sit 37. årsmøde i maj 2013 vedtog Den Almindelige Kommission for Fiskeriet i Middelhavet (GFCM) henstilling GFCM 37/2013/1 (4) om en flerårig forvaltningsplan for fiskeriet efter små pelagiske bestande i GFCM's geografiske underområde 17 (den nordlige del af Adriaterhavet) og om midlertidige bevarelsesforanstaltninger for fiskeriet efter små pelagiske bestande i underområde 18 (den sydlige del af Adriaterhavet).
(5)
På sit årsmøde i 2011 vedtog ICCAT henstilling [11-03] (5) vedrørende forvaltningsforanstaltninger for sværdfisk i Middelhavet. Bestemmelser i henstillinger, der er vedtaget af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, er bindende for medlemsstaterne og derfor relevante for nærværende afgørelse, som vedrører medlemsstaternes planlægning og gennemførelse af kontrol og inspektion af de aktiviteter, der udøves inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik.
(6)
I henhold til artikel 95 i forordning (EF) nr. 1224/2009 kan Kommissionen i samråd med de berørte medlemsstater fastsætte, hvilke fiskerier der skal omfattes af et specifikt kontrol- og inspektionsprogram. Det specifikke kontrol- og inspektionsprogram skal indeholde mål, prioriteringer og procedurer samt benchmarks for inspektionsaktiviteterne, som skal fastlægges på grundlag af risikostyring og revideres med jævne mellemrum på grundlag af en analyse af de opnåede resultater. De berørte medlemsstater skal træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at det specifikke kontrol- og inspektionsprogram gennemføres, især hvad angår de nødvendige menneskelige og materielle ressourcer og de perioder og områder, hvor de skal anvendes.
(7)
I artikel 95, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1224/2009 fastsættes det, at det specifikke kontrol- og inspektionsprogram skal indeholde benchmarks for inspektionsaktiviteterne, der skal udarbejdes på basis af risikostyring. Med henblik herpå bør der fastlægges fælles risikovurderings- og risikostyringskriterier for kontrol, inspektion og verifikation, således at der rettidigt kan foretages risikoanalyser og overordnede vurderinger af relevante kontrol- og inspektionsoplysninger. De fælles kriterier skal sikre en harmoniseret strategi for inspektion og verifikation i alle medlemsstaterne og skabe lige vilkår for alle operatører.
(8)
Det specifikke kontrol- og inspektionsprogram bør indføres for perioden fra den 16. marts 2014 til den 15. marts 2018 og bør gennemføres af Grækenland, Spanien, Frankrig, Kroatien, Italien, Cypern, Malta, Portugal og Slovenien.
(9)
I henhold til artikel 98, stk. 1 og 3, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011 (6) skal medlemsstaternes ansvarlige myndigheder indføre en risikobaseret metode til udvælgelse af fartøjer til inspektion, idet alle tilgængelige oplysninger udnyttes, jf. dog bestemmelserne i flerårige planer, og på basis af en risikobaseret kontrol- og håndhævelsesstrategi gennemføre de nødvendige inspektionsaktiviteter på en objektiv måde for at forebygge, at fiskevarer fra fiskeri, der ikke er foreneligt med den fælles fiskeripolitiks regler, opbevares om bord, omlades, landes, forarbejdes, transporteres, oplagres eller markedsføres.
(10)
EU-Fiskerikontrolagenturet (EFCA), der er nedsat ved Rådets forordning (EF) nr. 768/2005 (7), har til opgave at samordne gennemførelsen af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram efter en fælles ressourceanvendelsesplan, som gennemfører mål, prioriteringer, procedurer og benchmarks gældende for inspektionsaktiviteter, der er fastlagt i det specifikke kontrol- og inspektionsprogram, og at udpege de kontrol- og inspektionsressourcer, som de berørte medlemsstater kunne slå sammen. Sammenhængen mellem de procedurer, der er fastlagt i det specifikke kontrol- og inspektionsprogram, og dem, der er fastlagt i den fælles ressourceanvendelsesplan, bør derfor præciseres.
(11)
For at harmonisere kontrol- og inspektionsprocedurerne for fiskeriet efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, sværdfisk i Middelhavet og sardin og ansjos i den nordlige del af Adriaterhavet, og for at det skal lykkes at gennemføre de flerårige planer og forvaltningsforanstaltninger for disse bestande og fiskeriet efter disse bestande, bør der udarbejdes regler for de kontrol- og inspektionsaktiviteter, som skal gennemføres af de kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater, herunder for gensidig adgang til relevante oplysninger. Med henblik herpå bør der fastsættes målbenchmarks og mål, som fastlægger, hvor vidtrækkende kontrol- og inspektionsaktiviteterne skal være, og hvilke aktiviteter der først og fremmest skal kontrolleres og inspiceres.
(12)
De berørte medlemsstaters fælles inspektions- og overvågningsaktiviteter bør gennemføres i overensstemmelse med fælles ressourceanvendelsesplaner udarbejdet af EFCA for at sikre ensartede kontrol-, inspektions- og overvågningsmetoder og bidrage til en bedre koordinering af de kontrol-, inspektions- og overvågningsaktiviteter, som udføres af de pågældende medlemsstaters kompetente myndigheder.
(13)
Resultaterne af anvendelsen af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram bør vurderes ved hjælp af årlige evalueringsrapporter, som hver berørt medlemsstat forelægger for Kommissionen og EFCA.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er fastsat i samråd med de berørte medlemsstater. Denne afgørelse bør derfor rettes til disse medlemsstater.
(15)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for Fiskeri og Akvakultur -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og definitioner
Ved denne afgørelse indføres der et specifikt kontrol- og inspektionsprogram for fiskeri efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, sværdfisk i Middelhavet og sardin og ansjos i den nordlige del af Adriaterhavet.
I det følgende henvises der til det østlige Atlanterhav, Middelhavet og den nordlige del af Adriaterhavet som »de berørte områder«.
Med henblik på denne afgørelse forstås der ved:
a)
»Den nordlige del af Adriaterhavet«: det område, der er defineret som sådan i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1343/2011 (8).
b)
»Middelhavet«: FAO-underområde 37.1, 37.2 og 37.3 (FAO - FN's Levnedsmiddel-og Landbrugsorganisation)
c)
»Det østlige Atlanterhav«: ICES-underområde VII, VIII, IX og X som defineret i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 218/2009 (9) (ICES - Det Internationale Havundersøgelsesråd) og FAO-afsnit 34.1.2.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Det specifikke kontrol- og inspektionsprogram omfatter navnlig følgende aktiviteter:
a)
fiskeri som defineret i artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1224/2009 i de berørte områder
b)
fiskerirelaterede aktiviteter, herunder opdræt, vejning, forarbejdning, afsætning, transport og oplagring af fiskevarer
c)
sportsfiskeri og rekreativt fiskeri
d)
import som defineret i artikel 2, nr. 11), i Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 (10)
e)
eksport som defineret i artikel 2, nr. 13), i forordning (EF) nr. 1005/2008.
2. Det specifikke kontrol- og inspektionsprogram anvendes indtil den 15. marts 2018.
3. Det specifikke kontrol- og inspektionsprogram gennemføres af Grækenland, Spanien, Frankrig, Kroatien, Italien, Cypern, Malta, Portugal og Slovenien (i det følgende benævnt »de berørte medlemsstater«).
KAPITEL II
MÅL, PRIORITERINGER, PROCEDURER OG BENCHMARKS
Artikel 3
Mål
1. Det specifikke kontrol- og inspektionsprogram skal sikre en ensartet og effektiv gennemførelse af bevarelses- og kontrolforanstaltningerne for de bestande, der er omhandlet i artikel 1.
2. Kontrol- og inspektionsaktiviteter, der udføres inden for rammerne af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram, skal navnlig have til formål at sikre overensstemmelse med følgende:
a)
forvaltningen af fiskerimuligheder og eventuelle særlige betingelser i forbindelse hermed, herunder overvågningen af kvoteudnyttelse, fiskeriindsatsordning og de tekniske foranstaltninger, der gælder i de berørte områder
b)
rapporteringsforpligtelser for fiskeri, særlig når det gælder pålideligheden af de registrerede og rapporterede oplysninger
c)
forpligtelsen til at lande alle fangster gældende for de bestande og de områder, der er berørt af denne afgørelse, og som er omfattet af landingsforpligtelsen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 (11)
d)
specifikke bestemmelser vedtaget af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer vedrørende de bestande og områder, der er berørt af denne afgørelse.
Artikel 4
Prioriteringer
1. De berørte medlemsstater udfører i henhold til artikel 4, nr. 18, i forordning (EF) nr. 1224/2009 og artikel 98 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011 om kontrol og inspektion af fiskeri, der udøves af fiskerfartøjer, og fiskerirelaterede aktiviteter, der udøves af andre operatører, på grundlag af en risikostyringsstrategi.
2. Hvert fiskerfartøj, gruppe af fiskerfartøjer, kategori af fiskeredskaber, operatør eller fiskerirelaterede aktivitet underkastes for hver bestand, der er omhandlet i artikel 1, kontrol og inspektion i henhold til den prioritering, der er fastlagt i stk. 3.
3. Hver berørt medlemsstat fastsætter en prioritering på grundlag af resultaterne af den risikovurdering, som gennemføres efter procedurerne i artikel 5.
Artikel 5
Procedurer for risikovurdering
1. De berørte medlemsstater vurderer risikoen med hensyn til de berørte bestande og område(r) på grundlag af tabellen i bilag I.
2. Ved risikovurderingen vurderer hver berørt medlemsstat på grundlag af tidligere erfaringer og ud fra alle tilgængelige og relevante oplysninger sandsynligheden for, at reglerne ikke overholdes, og i så fald de mulige følger heraf. Ved at kombinere disse faktorer vurderer hver berørt medlemsstat risikoen (som »meget lav«, »lav«, »middel«, »høj« eller »meget høj«) for hver af de nævnte inspektionskategorier i artikel 4, stk. 2.
3. Hvis et fiskerfartøj fører et flag tilhørende en medlemsstat, som ikke er en af de berørte medlemsstater, eller hvis et tredjelandsfiskerfartøj fisker i de områder, der er omhandlet i artikel 1, fastsættes der et risikoniveau for det pågældende fartøj i henhold til stk. 3. Hvis der ingen oplysninger foreligger, og hvis ikke dets flagstatsmyndigheder som krævet i henhold til artikel 9 fremlægger resultatet af den risikovurdering, som de selv har gennemført i henhold til artikel 4, stk. 2 og 3, og som fører til et andet risikoniveau, betragtes det pågældende fartøj som et fartøj, hvortil der er knyttet en »meget høj« risiko.
Artikel 6
Risikostyringsstrategi
1. Hver berørt medlemsstat fastlægger på grundlag af sin risikovurdering en risikostyringsstrategi, som har til formål at sikre, at reglerne overholdes. Denne strategi omfatter udvælgelse, beskrivelse og tildeling af passende, omkostningseffektive kontrolinstrumenter og inspektionsressourcer, der er tilpasset den type risiko, og det skønnede risikoniveau, der er tale om, samt opfyldelsen af målbenchmarks.
2. Den i stk. 1 omhandlede risikostyringsstrategi koordineres på regionalt plan ved hjælp af en fælles ressourceanvendelsesplan som omhandlet i artikel 2, litra c), i forordning (EF) nr. 768/2005.
Artikel 7
Sammenhængen med procedurerne for de fælles ressourceanvendelsesplaner
1. Inden for rammerne af en fælles ressourceanvendelsesplan meddeler hver berørt medlemsstat i givet fald EFCA resultaterne af den risikovurdering, som medlemsstaten har udført i henhold til artikel 5, stk. 3, med angivelse af de anslåede risikoniveauer med dertil svarende inspektionsmål.
2. Hvor det er relevant, ajourføres de i stk. 1 omhandlede risikoniveauer og inspektionsmål med de oplysninger, som indsamles i forbindelse med den fælles inspektion og overvågning. EFCA underrettes straks efter afslutningen af hver ajourføring.
3. EFCA anvender oplysningerne fra de berørte medlemsstater til at koordinere risikostyringsstrategien på regionalt plan, jf. artikel 6, stk. 2.
Artikel 8
Målbenchmarks
1. Uden at dette berører de målbenchmarks, der er fastsat i bilag I til forordning (EF) nr. 1224/2009 og i artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1005/2008, fastsættes der målbenchmarks for fiskerfartøjer, faststående net eller andre operatører, hvortil der er knyttet en »høj« eller en »meget høj« risiko, som anført i bilag II.
2. For nogle af de arter, der er omfattet af denne afgørelse, fastsættes der kontrolmål for samtlige risikoniveauer i bilag II.
3. Målbenchmarks for fiskerfartøjer, faststående net eller andre operatører, hvortil der er knyttet en »meget lav«, »lav« eller »middel« risiko, fastlægges af de berørte medlemsstater gennem det nationale kontrolhandlingsprogram, der er omhandlet i artikel 46 i forordning (EF) nr. 1224/2009, og de nationale foranstaltninger, der er omhandlet i samme forordnings artikel 95, stk. 4.
4. Uanset stk. 1 og 2 kan medlemsstaten i stedet anvende andre målbenchmarks, som indebærer en højere grad af overholdelse af reglerne, forudsat at:
a)
en indgående analyse af fiskeriet eller de fiskerirelaterede aktiviteter og spørgsmål vedrørende håndhævelse berettiger til at fastsætte målbenchmarks, der indebærer en højere grad af overholdelse af reglerne
b)
de benchmarks, som indebærer en højere grad af overholdelse af reglerne, meddeles Kommissionen, og sidstnævnte ikke gør indsigelse mod dem inden for en frist på 90 dage, at de ikke er diskriminerende, og at de ikke påvirker mål, prioriteringer og risikobaserede procedurer, som er fastlagt i det specifikke kontrol- og inspektionsprogram.
5. Samtlige målbenchmarks og mål vurderes hvert år på grundlag af de evalueringsrapporter, der er omhandlet i artikel 13, stk. 1, og revideres i givet fald i forbindelse med den evaluering, der er omhandlet i artikel 13, stk. 4.
6. Hvor det er relevant, gennemføres de målbenchmarks, der er omhandlet i denne artikel, ved hjælp af en fælles ressourceanvendelsesplan.
KAPITEL III
GENNEMFØRELSE
Artikel 9
Samarbejde medlemsstaterne imellem og med tredjelande
1. De berørte medlemsstater samarbejder med hinanden om gennemførelsen af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram.
2. Når det er relevant, samarbejder alle de øvrige medlemsstater med de berørte medlemsstater.
3. Medlemsstaterne kan samarbejde med tredjelandes kompetente myndigheder om gennemførelsen af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram.
Artikel 10
Fælles inspektion og overvågning
1. For at gøre deres nationale fiskerikontrolsystemer mere effektive og virkningsfulde gennemfører de berørte medlemsstater fælles inspektion og overvågning i farvande under deres jurisdiktion og, hvor det er relevant, på deres område. Sådanne aktiviteter gennemføres i givet fald inden for rammerne af de fælles ressourceanvendelsesplaner, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 768/2005.
2. Hvad angår fælles inspektion og overvågning, skal de pågældende medlemsstater:
a)
sørge for, at embedsmænd fra andre berørte medlemsstater tilbydes at deltage i fælles inspektions- og overvågningsaktiviteter
b)
fastlægge fælles operative procedurer for deres overvågningsfartøjer
c)
udpege kontaktpunkter som omhandlet i artikel 80, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1224/2009, hvis det er relevant.
3. Embedsmænd og EU-fiskerikontrollører kan deltage i den fælles inspektion og overvågning.
Artikel 11
Dataudveksling
1. Med henblik på gennemførelse af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram sikrer hver berørt medlemsstat direkte elektronisk udveksling af de oplysninger, der er omhandlet i artikel 111 i forordning (EF) nr. 1224/2009 og i bilag XII til gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011, med andre berørte medlemsstater og med EFCA.
2. De i stk. 1 omhandlede oplysninger skal have relation til fiskeri og fiskerirelaterede aktiviteter udøvet i de områder, der er omfattet af det specifikke kontrol- og inspektionsprogram.
Artikel 12
Oplysninger
1. I afventning af en fuldstændig gennemførelse af afsnit XII, kapitel III, i forordning (EF) nr. 1224/2009 sender hver berørt medlemsstat elektronisk i overensstemmelse med det format, der er angivet i bilag III til nærværende afgørelse, Kommissionen og EFCA følgende oplysninger:
a)
identifikationsoplysninger for hver kontrol eller inspektion, der er gennemført med angivelse af dato og type
b)
identifikation af hvert fiskerfartøj (EU-flåderegisternummer), faststående net, køretøj eller operatør (selskabets navn), som har været genstand for kontrol eller inspektion
c)
hvilken type fiskeredskab der er inspiceret, når det er relevant, og
d)
hvis der er konstateret en eller flere alvorlige overtrædelser:
i)
hvilken type overtrædelse, der er tale om, med angivelse af
ii)
aktuel status med hensyn til opfølgning af den eller de konstaterede overtrædelser (navnlig om sagen er ved at blive undersøgt, om der er tale om en verserende retssag eller en appel) og
iii)
eventuelle sanktioner pålagt som følge af overtrædelserne: bødestørrelse, værdi af beslaglagt fisk og/eller redskaber, antal point tildelt i henhold til artikel 126, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011, eller andre typer af sanktioner.
2. Oplysningerne i stk. 1 meddeles for hver kontrol eller inspektion og skal fortsat anføres og ajourføres i hver rapport, indtil sagerne er afsluttet i henhold til den berørte medlemsstats lovgivning. Hvis der ikke træffes foranstaltninger, efter at der er konstateret en alvorlig overtrædelse, skal der vedlægges en forklaring.
3. Når det gælder fiskeriet efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet og sværdfisk i Middelhavet, skal de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, sendes elektronisk til Kommissionen og EFCA den 15. september og ajourføres den 31. januar det følgende år.
4. Når det gælder fiskeriet efter sardin og ansjos i den nordlige del af Adriaterhavet, skal de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, sendes elektronisk til Kommissionen og EFCA den 15. april og ajourføres den 31. januar det følgende år.
Artikel 13
Evaluering
1. Hver berørt medlemsstat forelægger senest den 31. marts i året efter det relevante kalenderår, Kommissionen og EFCA en evalueringsrapport vedrørende effektiviteten af de kontrol- og inspektionsaktiviteter, som er gennemført inden for rammerne af dette specifikke kontrol- og inspektionsprogram.
2. Evalueringsrapporten i stk. 1 skal mindst indeholde de oplysninger, der er angivet i bilag IV. De berørte medlemsstater kan i deres evalueringsrapport medtage andre foranstaltninger såsom uddannelses- eller oplysningstiltag, som tager sigte på en nøjere overholdelse af reglerne, når det gælder fiskerfartøjer, faststående net og andre operatører.
3. EFCA skal ved den årlige vurdering af, hvor effektiv den fælles ressourceanvendelsesplan har været, jf. artikel 14 i forordning (EF) nr. 768/2005, tage hensyn til de i stk. 1 omhandlede evalueringsrapporter.
4. Kommissionen indkalder én gang om året til et møde i Komitéen for Fiskeri og Akvakultur for at evaluere, om det specifikke kontrol- og inspektionsprogram er egnet, fyldestgørende og effektivt, og for på grundlag af de i stk. 1 omhandlede evalueringsrapporter at vurdere, hvilken samlet virkning programmet har for overholdelsen af reglerne, når det gælder fiskerfartøjer, faststående net og andre operatører. De målbenchmarks og mål, som er anført i bilag II, kan revideres i overensstemmelse hermed.
Artikel 14
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. marts 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS,
annettu 19 päivänä maaliskuuta 2014,
Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakantojen kalastusta, Välimeren miekkakalakantojen kalastusta ja pohjoisen Adrianmeren sardiini- ja sardellikantojen kalastusta koskevasta yksittäisestä valvonta- ja tarkastusohjelmasta
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 1717)
(2014/156/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, asetusten (EY) N:o 847/96, (EY) N:o 2371/2002, (EY) N:o 811/2004, (EY) N:o 768/2005, (EY) N:o 2115/2005, (EY) N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007, (EY) N:o 676/2007, (EY) N:o 1098/2007, (EY) N:o 1300/2008 ja (EY) N:o 1342/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94 ja (EY) N:o 1966/2006 kumoamisesta 20 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1224/2009 (1) ja erityisesti sen 95 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetusta (EY) N:o 1224/2009 sovelletaan kaikkiin jäsenvaltioiden alueella tai unionin vesillä toteutettuihin taikka unionin kalastusalusten tai, lippujäsenvaltion ensisijaista vastuuta rajoittamatta, jäsenvaltioiden kansalaisten toteuttamiin yhteisen kalastuspolitiikan alaan, jäljempänä ’YKP’, kuuluviin toimiin, ja siinä säädetään erityisesti, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvonta, tarkastukset ja täytäntöönpanon valvonta toteutetaan eri aloja, aluksia tai henkilöitä syrjimättä ja riskinhallinnan pohjalta.
(2)
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 302/2009 (2) annetaan Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) suositteleman tonnikalan (Thunnus thynnus) elvytyssuunnitelman soveltamista koskevat yleiset säännöt, joita unionin on noudatettava.
(3)
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1967/2006 (3) vahvistetaan laajasti vaeltavien kalakantojen osalta tekniset toimenpiteet, hoitosuunnitelmat ja erityiset toimenpiteet, joiden tavoitteena on elollisten vesiluonnonvarojen säilyttäminen, hoito ja hyödyntäminen.
(4)
Välimeren yleinen kalastuskomissio (GFCM) hyväksyi toukokuussa 2013 pitämässään 37. vuosikokouksessa suosituksen GFCM 37/2013/1 (4) pienten pelagisten kantojen monivuotisesta hoitosuunnitelmasta GFCM:n maantieteellisellä osa-alueella 17 (pohjoinen Adrianmeri) ja pienten pelagisten kantojen kalastuksessa sovellettavista siirtymäkauden säilyttämistoimenpiteistä maantieteellisellä osa-alueella 18 (eteläinen Adrianmeri).
(5)
ICCAT hyväksyi vuoden 2011 vuosikokouksessaan suosituksen [11-03] (5) Välimeren miekkakalan hoitotoimenpiteistä. Alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen hyväksymien suositusten säännökset sitovat jäsenvaltioita ja ovat sen vuoksi tämän päätöksen kannalta merkityksellisiä, sillä tämä päätös koskee tapaa, jolla jäsenvaltioiden on suunniteltava, aikataulutettava ja toteutettava YKP:n osana toteutettujen toimintojen valvonta ja tarkastukset.
(6)
Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 95 artiklassa säädetään komission mahdollisuudesta päättää yhdessä asianomaisen jäsenvaltion kanssa, mihin kalastuksiin sovelletaan yksittäisiä valvonta- ja seurantaohjelmia. Tällaisessa yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa on esitettävä tarkastustoimien tavoitteet, ensisijaiset kohteet, menettelyt ja vertailuarvot, jotka vahvistetaan riskinhallinnan perusteella ja joita tarkistetaan ajoittain saavutettujen tulosten tarkastelun perusteella. Asianomaisten jäsenvaltioiden edellytetään hyväksyvän tarvittavat toimenpiteet yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman täytäntöönpanon varmistamiseksi erityisesti tarvittavan henkilöstön ja kaluston sekä ohjelmien toteuttamisaikojen ja -alueiden osalta.
(7)
Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 95 artiklan 2 kohdassa säädetään, että yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa on esitettävä tarkastustoimia koskevat vertailuarvot, jotka on vahvistettava riskinhallinnan perusteella. Tätä varten on aiheellista vahvistaa tarkastus-, seuranta- ja varmennustoimia varten yhteiset riskien arviointi- ja hallintaperusteet, jotta varmistetaan oikea-aikaiset riskianalyysit sekä valvonta- ja seurantatietojen kokonaisvaltaiset arvioinnit. Yhteisillä perusteilla pyritään varmistamaan yhdenmukaiset tarkastukset ja varmennukset kaikissa jäsenvaltioissa sekä luomaan tasapuoliset toimintaedellytykset kaikille toimijoille.
(8)
Yksittäinen valvonta- ja seurantaohjelma olisi vahvistettava 16 päivän maaliskuuta 2014 ja 15 päivän maaliskuuta 2018 väliseksi kaudeksi, ja se olisi pantava täytäntöön Espanjassa, Italiassa, Kreikassa, Kroatiassa, Kyproksella, Maltalla, Portugalissa, Ranskassa ja Sloveniassa.
(9)
Komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 404/2011 (6) 98 artiklan 1 ja 3 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on otettava käyttöön riskiperusteinen lähestymistapa tarkastuskohteiden valitsemiseksi kaikkien käytettävissä olevien tietojen perusteella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta monivuotisissa suunnitelmissa olevien sääntöjen soveltamista, ja jollei riskiperusteisesta valvonta- ja täytäntöönpanostrategiasta muuta johdu, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on suoritettava tarvittavat tarkastustoimet puolueettomasti voidakseen estää sellaisten kalastustuotteiden pitämisen aluksella, jälleenlaivauksen, purkamisen, jalostamisen, kuljetuksen, varastoinnin, kaupan pitämisen ja istutuksen, jotka ovat peräisin YKP:n sääntöjen vastaisesta kalastuksesta.
(10)
Neuvoston asetuksella (EY) N:o 768/2005 (7) perustettu Euroopan kalastuksenvalvontavirasto koordinoi yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman toteuttamista yhteiskäyttösuunnitelmalla, jolla pannaan täytäntöön yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa määritellyt tarkastustoimien tavoitteet, ensisijaiset kohteet, menettelyt ja vertailuarvot ja yksilöidään ne valvonta- ja tarkastusresurssit, jotka kukin asianomainen jäsenvaltio voisi koota yhteen. Sen vuoksi olisi selkeytettävä yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa sekä yhteiskäyttösuunnitelmassa määriteltyjen menettelyjen välisiä suhteita.
(11)
Jotta voitaisiin yhdenmukaistaa Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakantojen kalastusta, Välimeren miekkakalakantojen kalastusta ja pohjoisen Adrianmeren sardiini- ja sardellikantojen kalastusta koskevat valvonta- ja tarkastusmenettelyt ja varmistaa kyseisiä kantoja ja niiden kalastusta koskevien monivuotisten suunnitelmien onnistuminen, on aiheellista laatia säännöt, jotka koskevat asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten valvonta- ja tarkastustoimia, mukaan lukien asiaankuuluvien tietojen vastavuoroinen saatavuus. Tätä varten olisi vahvistettava valvonta- ja tarkastustoimien intensiteettiä ja ensisijaisuuksia koskevat tavoitevertailuarvot ja tavoitteet.
(12)
Asianomaisten jäsenvaltioiden väliset yhteiset tarkastus- ja valvontatoimet olisi tapauksen mukaan toteutettava Euroopan kalastuksenvalvontaviraston laatimien yhteiskäyttösuunnitelmien mukaisesti tarkastus- ja valvontakäytäntöjen yhdenmukaisuuden lisäämiseksi ja kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisten tarkastus- ja valvontatoimien koordinoinnin kehittämiseksi.
(13)
Yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman soveltamisesta saatuja tuloksia olisi arvioitava kunkin asianomaisen jäsenvaltion komissiolle ja Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle toimittamissa vuosittaisissa arviointikertomuksissa.
(14)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet on laadittu yhdessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa. Tämä päätös olisi sen vuoksi osoitettava kyseisille jäsenvaltioille.
(15)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat kalastus- ja vesiviljelyalan komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja määritelmät
Tässä päätöksessä vahvistetaan yksittäinen valvonta- ja seurantaohjelma, jota sovelletaan Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakantojen, Välimeren miekkakalakalakantojen ja pohjoisen Adrianmeren sardiini- ja sardellikantojen kalastukseen.
Itä-Atlantista, Välimerestä ja pohjoisesta Adrianmerestä käytetään jäljempänä nimitystä ’asianomaiset alueet’.
Tässä päätöksessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
’Pohjoisella Adrianmerellä’ tarkoitetaan tällaiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1343/2011 (8) liitteessä I määriteltyä aluetta.
b)
’Välimerellä’ tarkoitetaan YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) suuralueita 37.1, 37.2 ja 37.3.
c)
’Itä-Atlantilla’ tarkoitetaan Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) alueita VII, VIII, IX, X, sellaisina kuin ne määritellään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 218/2009 (9) liitteessä III, ja FAO:n osa-aluetta 34.1.2.
2 artikla
Soveltamisala
1. Yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman on katettava erityisesti seuraavat toimet:
a)
asetuksen (EY) N:o 1224/2009 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kalastustoiminta asianomaisilla alueilla;
b)
kalastukseen liittyvä toiminta, mukaan lukien vesiviljely, kalastustuotteiden punnitseminen, jalostus, kaupan pitäminen, kuljetus ja varastointi;
c)
urheilu- ja virkistyskalastus;
d)
tuonti, sellaisena kuin se on määritelty neuvoston asetuksen (EY) N:o 1005/2008 (10) 2 artiklan 11 kohdassa;
e)
vienti, sellaisena kuin se on määritelty asetuksen (EY) N:o 1005/2008 2 artiklan 13 kohdassa.
2. Yksittäistä valvonta- ja seurantaohjelmaa sovelletaan 15 päivään maaliskuuta 2018.
3. Yksittäinen valvonta- ja seurantaohjelma pannaan täytäntöön Espanjassa, Italiassa, Kreikassa, Kroatiassa, Kyproksella, Maltalla, Portugalissa, Ranskassa ja Sloveniassa, jäljempänä ’asianomaiset jäsenvaltiot’.
II LUKU
TAVOITTEET, ENSISIJAISET KOHTEET, MENETTELYT JA VERTAILUARVOT
3 artikla
Tavoitteet
1. Yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa on varmistettava 1 artiklassa tarkoitettuihin kalakantoihin sovellettavien säilyttämis- ja valvontatoimenpiteiden yhdenmukainen ja tehokas täytäntöönpano.
2. Yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman mukaisesti toteutettavien valvonta- ja tarkastustoimien tavoitteena on erityisesti varmistaa, että seuraavia säännöksiä noudatetaan:
a)
kalastusmahdollisuuksien hallinnointi ja niihin liittyvät mahdolliset erityisedellytykset, mukaan lukien kiintiöiden käytön, pyyntiponnistusjärjestelmän ja teknisten toimenpiteiden seuranta asianomaisilla alueilla;
b)
kalastustoimintaan sovellettavat ilmoitusvelvoitteet, erityisesti kirjattujen ja ilmoitettujen tietojen luotettavuuden osalta;
c)
velvoite purkaa kaikki saaliit, joihin sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 (11) mukaista purkamisvelvoitetta, tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen ja alueiden osalta;
d)
alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen ja alueiden osalta hyväksymät erityiset määräykset.
4 artikla
Ensisijaiset kohteet
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on kohdistettava kalastusalusten harjoittamaan kalastustoimintaan ja muiden toimijoiden harjoittamaan kalastukseen liittyvään toimintaan valvonta- ja tarkastustoimia riskinhallintastrategian perusteella asetuksen (EY) N:o 1224/2009 4 artiklan 18 kohdan ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 404/2011 98 artiklan mukaisesti.
2. Kuhunkin kalastusalukseen, kalastusalusten ryhmään, pyydysluokkaan, toimijaan tai kalastukseen liittyvään toimintaan kohdistetaan kunkin 1 artiklassa tarkoitetun kannan osalta valvontaa ja tarkastuksia 3 kohdan nojalla vahvistetun prioriteettitason mukaisesti.
3. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on vahvistettava prioriteettitaso 5 artiklassa säädettyjä menettelyjä noudattaen toteutetun riskinarvioinnin tulosten perusteella.
5 artikla
Riskinarviointimenettelyt
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on arvioitava kyseisiin kantoihin ja asianomaiseen alueeseen / asianomaisiin alueisiin liittyviä riskejä liitteessä I esitetyn taulukon perusteella.
2. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion toteuttamassa riskinarvioinnissa on otettava aiempien kokemusten ja kaikkien käytettävissä olevien ja merkityksellisten tietojen perusteella huomioon todennäköisyys, jolla laiminlyönti tapahtuu, ja jos se tapahtuu, sen mahdollinen vaikutus / mahdolliset vaikutukset. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on nämä tietoyksiköt yhdistettyään arvioitava riskin tasoa (”hyvin alhainen”, ”alhainen”, ”keskitasoinen”, ”korkea” tai ”hyvin korkea”) kunkin 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tarkastusluokan osalta.
3. Jos jonkin jäsenvaltion, joka ei ole asianomainen jäsenvaltio, lipun alla purjehtiva kalastusalus tai kolmannen maan kalastusalus toimii 1 artiklassa tarkoitetulla alueella / tarkoitetuilla alueilla, sille on vahvistettava riskitaso 3 kohdan mukaisesti. Jos tietoja ei ole, alusta on pidettävä ”hyvin korkean” riskitason kalastusaluksena, jolleivät lippuvaltion viranomaiset toimita 9 artiklan mukaisesti oman, 4 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti laaditun riskinarviointinsa tuloksia, jotka johtavat erilaiseen riskitasoon.
6 artikla
Riskinhallintastrategia
1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on riskinarviointinsa perusteella määriteltävä säännösten noudattamisen varmistamiseen keskittyvä riskinhallintastrategia. Tähän strategiaan on sisällyttävä myös asianmukaisten kustannustehokkaiden valvontavälineiden ja tarkastuskeinojen määrittely, kuvaus ja jakaminen suhteessa kunkin riskin luonteeseen ja arvioituun tasoon, sekä tavoitevertailuarvojen saavuttaminen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua riskinhallintastrategiaa on koordinoitava alueellisella tasolla asetuksen (EY) N:o 768/2005 2 artiklan c alakohdassa määritellyllä yhteiskäyttösuunnitelmalla.
7 artikla
Suhde yhteiskäyttösuunnitelmia koskeviin menettelyihin
1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on yhteiskäyttösuunnitelman puitteissa toimitettava Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle tarvittaessa 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti laaditun riskinarvioinnin tulokset ja erityisesti luettelo arvioiduista riskitasoista ja vastaavista tarkastuskohteista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut riskitasot ja kohdeluettelot päivitetään tarvittaessa käyttämällä yhteisten tarkastus- ja valvontatoimien aikana kerättyjä tietoja. Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle on ilmoitettava kustakin päivityksestä viipymättä sen jälkeen, kun se on saatettu loppuun.
3. Euroopan kalastuksenvalvontaviraston on käytettävä asianomaisilta jäsenvaltioilta saamiaan tietoja koordinoidakseen riskinhallintastrategiaa alueellisella tasolla 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
8 artikla
Tavoitevertailuarvot
1. Tavoitevertailuarvot ”korkean” ja ”hyvin korkean” riskitason kalastusalusten, rysien tai muiden toimijoiden osalta määritellään liitteessä II, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1224/2009 liitteessä I ja asetuksen (EY) N:o 1005/2008 9 artiklan 1 kohdassa määriteltyjen tavoitevertailuarvojen soveltamista.
2. Joidenkin tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien lajien osalta kaikkien riskitasojen valvontatavoitteet vahvistetaan liitteessä II.
3. Asianomaiset jäsenvaltiot määrittelevät tavoitevertailuarvot ”hyvin alhaisen”, ”alhaisen” ja ”keskitasoisen” riskitason kalastusalusten, rysien tai muiden toimijoiden osalta asetuksen (EY) N:o 1224/2009 46 artiklassa tarkoitettujen kansallisten valvontaohjelmien ja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 95 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen kansallisten toimenpiteiden avulla.
4. Poiketen siitä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat vaihtoehtoisesti soveltaa erilaisia, parempina vaatimustenmukaisuustasoina ilmaistuja tavoitevertailuarvoja edellyttäen, että
a)
tarvetta asettaa tavoitevertailuarvot parempien vaatimustenmukaisuustasojen muodossa perustellaan kalastusta tai kalastukseen liittyvää toimintaa ja täytäntöönpanon valvontaan liittyviä seikkoja koskevalla yksityiskohtaisella analyysillä,
b)
parempina vaatimustenmukaisuustasoina ilmaistut vertailuarvot ilmoitetaan komissiolle, eikä komissio vastusta niitä 90 päivän kuluessa, ja että ne eivät ole syrjiviä eivätkä vaikuta yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa määriteltyihin tavoitteisiin, ensisijaisiin kohteisiin ja riskiperusteisiin menettelyihin.
5. Kaikkia tavoitevertailuarvoja ja tavoitteita on arvioitava vuosittain 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen arviointikertomusten pohjalta, ja niitä on tarvittaessa tarkistettava 13 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun arvioinnin yhteydessä.
6. Tässä artiklassa tarkoitetut tavoitevertailuarvot on tarvittaessa sisällytettävä yhteiskäyttösuunnitelmaan.
III LUKU
TÄYTÄNTÖÖNPANO
9 artikla
Yhteistyö jäsenvaltioiden välillä ja kolmansien maiden kanssa
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on tehtävä keskenään yhteistyötä yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman täytäntöönpanemiseksi.
2. Kaikkien muiden jäsenvaltioiden on tarvittaessa tehtävä yhteistyötä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa.
3. Jäsenvaltiot voivat tehdä yhteistyötä kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman täytäntöönpanemiseksi.
10 artikla
Yhteiset tarkastus- ja valvontatoimet
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on kansallisten kalastuksenvalvontajärjestelmiensä tehokkuuden ja vaikuttavuuden lisäämiseksi toteutettava yhteisiä tarkastus- ja valvontatoimia lainkäyttövaltaansa kuuluvilla vesillä ja tarvittaessa alueellaan. Tapauksen mukaan nämä toimet on toteutettava asetuksen (EY) N:o 768/2005 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen yhteiskäyttösuunnitelmien puitteissa.
2. Yhteisten tarkastus- ja valvontatoimien toteuttamiseksi kunkin asianomaisen jäsenvaltion on
a)
varmistettava, että muiden asianomaisten jäsenvaltioiden virkamiehet kutsutaan mukaan yhteisiin tarkastus- ja valvontatoimiin;
b)
vahvistettava yhteisiä toimia koskevat menettelyt, joita sovelletaan niiden valvonta-aluksiin;
c)
tarvittaessa nimettävä asetuksen (EY) N:o 1224/2009 80 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut yhteyshenkilöt.
3. Virkamiehet ja unionin tarkastajat voivat osallistua yhteisiin tarkastus- ja valvontatoimiin.
11 artikla
Tietojenvaihto
1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman täytäntöönpanemiseksi varmistettava asetuksen (EY) N:o 1224/2009 111 artiklassa ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 404/2011 liitteessä XII tarkoitettu tietojen suora sähköinen vaihto muiden asianomaisten jäsenvaltioiden ja Euroopan kalastuksenvalvontaviraston kanssa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen on liityttävä yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman kattamalla alueella / kattamilla alueilla harjoitettuun kalastustoimintaan ja kalastukseen liittyvään toimintaan.
12 artikla
Ilmoitukset
1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on siihen saakka, kun asetuksen (EY) 1224/2009 XII osaston III luku on pantu täysimääräisesti täytäntöön, toimitettava sähköisesti tämän päätöksen liitteessä III olevan mallin mukaisesti komissiolle ja Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle seuraavat tiedot:
a)
toteutettujen valvonta- tai tarkastustoimien yksilöinti, päivämäärä ja tyyppi;
b)
kunkin valvonnan tai tarkastuksen kohteena olleen kalastusaluksen (unionin alusrekisterin numero), rysän, ajoneuvon tai toimijan (yrityksen nimi) yksilöinti;
c)
tarvittaessa tarkastettujen pyydysten tyyppi, ja;
d)
jos havaittiin yksi tai useampi vakava rikkomus,
i)
vakavan rikkomuksen / vakavien rikkomusten laji;
ii)
vakavan rikkomuksen / vakavien rikkomusten jatkotoimien tilanne (erityisesti jos asia on tutkittavana, vireillä tai muutoksenhaun kohteena); ja
iii)
vakavan rikkomuksen / vakavien rikkomusten seurauksena määrätty seuraamus / määrätyt seuraamukset: sakkojen taso, takavarikoitujen kalojen tai pyydysten arvo, asetuksen (EU) N:o 404/2011 126 artiklan 1 kohdan mukaisesti määrätyt pisteet tai muunlaiset seuraamukset.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava kunkin valvonnan tai tarkastuksen osalta, ja ne on lueteltava ja niitä on päivitettävä jokaisessa raportissa, kunnes toimi on asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti saatettu päätökseen. Ellei vakavan rikkomuksen havaitsemisen johdosta toteuteta mitään toimia, asiasta on annettava selitys.
3. Kun kyseessä on Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakantojen sekä Välimeren miekkakalakantojen kalastus, 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava komissiolle ja Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle sähköisesti 15 päivänä syyskuuta, ja tiedot on saatettava ajan tasalle seuraavan vuoden 31 päivänä tammikuuta.
4. Kun kyseessä on pohjoisen Adrianmeren sardiini- ja sardellikantojen kalastus, 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava komissiolle ja Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle sähköisesti 15 päivänä huhtikuuta, ja tiedot on saatettava ajan tasalle seuraavan vuoden 31 päivänä tammikuuta.
13 artikla
Arviointi
1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on viimeistään kulloistakin kalenterivuotta seuraavan vuoden 31 päivänä maaliskuuta lähetettävä komissiolle ja Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle arviointikertomus tämän yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman mukaisesti toteutettujen valvonta- ja tarkastustoimien vaikuttavuudesta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun arviointikertomukseen on sisällyttävä vähintään liitteessä IV luetellut tiedot. Asianomaiset jäsenvaltiot voivat sisällyttää arviointikertomukseensa myös muita toimia, kuten koulutus- tai tiedotustilaisuuksia, joiden tarkoituksena on vaikuttaa siihen, miten kalastusalukset, rysät ja muut toimijat noudattavat säännöksiä.
3. Euroopan kalastuksenvalvontavirasto ottaa 1 kohdassa tarkoitetut arviointikertomukset huomioon arvioidessaan vuosittain yhteiskäyttösuunnitelman tehokkuutta asetuksen (EY) N:o 768/2005 14 artiklan mukaisesti.
4. Komissio kutsuu kerran vuodessa koolle kalastus- ja vesiviljelyalan komitean arvioimaan 1 kohdassa tarkoitettujen arviointikertomusten perusteella yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman soveltuvuutta, riittävyyttä ja tuloksellisuutta sekä sen yleistä vaikutusta siihen, miten kalastusalukset, rysät ja muut toimijat noudattavat säännöksiä. Liitteessä II vahvistettuja tavoitevertailuarvoja ja tavoitteita voidaan tarkistaa vastaavasti.
14 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 19 päivänä maaliskuuta 2014.