EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 515/2014
af 16. april 2014
om oprettelse af et instrument for finansiel støtte til forvaltning af de ydre grænser og den fælles visumpolitik som en del af Fonden for Intern Sikkerhed og om ophævelse af beslutning nr. 574/2007/EF
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionens mål om at sikre et højt sikkerhedsniveau inden for et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, jf. artikel 67, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) bør bl.a. nås gennem fælles foranstaltninger for personers passage af de indre grænser og for grænsekontrol ved de ydre grænser samt den fælles visumpolitik som led i et konvergerende system med flere lag, der kan gøre det muligt at udveksle data og få fuldt overblik over situationen, og som sigter mod at lette lovlig rejseaktivitet og at bekæmpe ulovlig indvandring.
(2)
Unionen har brug for en mere sammenhængende tilgang til de interne og eksterne aspekter af forvaltningen af migrationsstrømme og intern sikkerhed og bør etablere en sammenhæng mellem bekæmpelsen af ulovlig indvandring med en forbedring af sikkerheden ved Unionens ydre grænser samt forstærke samarbejdet og dialogen med tredjelande med henblik på håndtering af ulovlig indvandring og fremme af lovlig migration.
(3)
Det er nødvendigt at udforme en integreret tilgang til spørgsmål, der opstår i forbindelse med presset fra migration og asylansøgninger, samt til forvaltningen af Unionens ydre grænser og at sikre, at der er et budget og tilstrækkelige ressourcer til rådighed til håndtering af krisesituationer som et udtryk for respekt for menneskerettighederne og solidaritet mellem alle medlemsstater, samtidig med at man holder sig de nationale ansvarsområder for øje og sikrer en klar opgavefordeling.
(4)
Strategien for Den Europæiske Unions indre sikkerhed (»strategien for indre sikkerhed«), som Rådet vedtog i februar 2010, udgør en fælles dagsorden for at tage de fælles udfordringer på sikkerhedsområdet op. Kommissionens meddelelse af november 2010 med titlen »Strategien for EU's indre sikkerhed i praksis« omsætter strategiens principper og retningslinjer til konkrete aktioner ved at indkredse fem strategiske mål: at svække internationale kriminelle netværk, at forebygge terrorisme og tage fat på problemet med radikalisering og rekruttering, at øge sikkerhedsniveauet for borgere og virksomheder i cyberspace, at styrke sikkerheden via grænseforvaltning samt at øge Unionens modstandsdygtighed over for kriser og katastrofer.
(5)
I henhold til strategien for indre sikkerhed er frihed, sikkerhed og retfærdighed mål, der bør forfølges sideløbende, og for at opnå frihed og retfærdighed bør målet om sikkerhed altid forfølges i overensstemmelse med traktaternes principper, retsstatsprincippet og Unionens forpligtelser med hensyn til grundlæggende rettigheder.
(6)
Solidaritet mellem medlemsstaterne, en klar opgavefordeling, overholdelse af grundlæggende frihedsrettigheder, menneskerettigheder og retsstatsprincippet, skarp fokus på det globale perspektiv og sammenhængen med ekstern sikkerhed samt konsekvens og sammenhæng i forhold til Unionens udenrigspolitiske mål som fastsat i artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) bør være nøgleprincipper i gennemførelsen af strategien for indre sikkerhed.
(7)
Med henblik på at fremme gennemførelsen af strategien for indre sikkerhed og sikre, at den omsættes til virkelighed, bør medlemsstaterne ydes tilstrækkelig finansiel EU-støtte gennem oprettelsen af en fond for intern sikkerhed (»fonden«).
(8)
På grund af de særlige juridiske forhold, der knytter sig til afsnit V i TEUF, er det ikke juridisk muligt at oprette fonden som ét samlet finansielt instrument. Fonden bør derfor have karakter af en fælles ramme for Unionens finansielle støtte på området indre sikkerhed, som omfatter instrumentet for finansiel støtte til forvaltning af de ydre grænser og den fælles visumpolitik (»instrumentet«), der oprettes ved denne forordning, samt instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring, der oprettes ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 513/2014 (4). Denne omfattende ramme bør suppleres af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 514/2014 (5), som denne forordning bør henvise til for så vidt angår regler for programmering, finansiel forvaltning, forvaltning og kontrol, regnskabsafslutning, programafslutning, rapportering og evaluering.
(9)
Den nye struktur med to søjler for finansieringen på området for indre anliggender bør bidrage til at gøre finansieringen på dette område mere enkel, rationel, konsolideret og gennemsigtig. Synergi, sammenhæng og komplementaritet med andre fonde og programmer bør tilstræbes, bl.a. med henblik på tildeling af midler til fælles mål. Det bør dog samtidig undgås, at forskellige finansieringsinstrumenter overlapper hinanden.
(10)
Fonden bør afspejle behovet for øget fleksibilitet og forenkling og samtidig respektere kravene med hensyn til forudsigelighed og sikre en retfærdig og gennemsigtig fordeling af midlerne med henblik på at opfylde de overordnede og specifikke mål, der er fastsat i denne forordning.
(11)
Foranstaltningernes effektivitet og kvaliteten af bevillingsanvendelsen er styrende principper for gennemførelsen af fonden. Endvidere bør fonden gennemføres på den mest effektive og brugervenlige måde.
(12)
Fonden bør tage særligt hensyn til medlemsstater, som på grund af deres geografiske beliggenhed står overfor uforholdsmæssigt store byrder som følge af migrationsstrømme.
(13)
Solidaritet og ansvarsdeling mellem medlemsstaterne og Unionen er et grundlæggende element i den fælles politik for forvaltningen af de ydre grænser.
(14)
Fonden bør udtrykke solidaritet gennem finansiel støtte både til de medlemsstater, som varetager håndhævelsen af Schengenreglerne om de ydre grænser, og de, der forbereder sig på fuld deltagelse i Schengen, og bør af medlemsstaterne anvendes til gavn for Unionens fælles politisk for forvaltning af de ydre grænser.
(15)
Som bidrag til opfyldelsen af fondens overordnede mål bør medlemsstaterne sikre, at deres nationale programmer sigter på at opfylde instrumentets specifikke mål, og at fordelingen af midler mellem målene står i forhold til udfordringer og behov og sikrer, at målene kan opfyldes. Såfremt et nationalt program ikke omfatter et af de specifikke mål, eller det afsatte beløb er under minimumsprocenterne for visse mål for de nationale programmer, der er fastsat i denne forordning, bør den pågældende medlemsstat give en begrundelse i programmet.
(16)
For at kunne måle fondens resultater bør der fastlægges fælles indikatorer i forbindelse med hvert af de specifikke mål i instrumentet. Målingen af opfyldelsen af de specifikke mål ved hjælp af de fælles indikatorer medfører ikke en forpligtelse til at gennemføre aktioner i relation til disse indikatorer.
(17)
En medlemsstat bør ikke samtidig deltage i fonden og i et midlertidigt finansielt EU-instrument, som hjælper de støtteberettigede medlemsstater med at finansiere aktioner ved Unionens nye ydre grænser med henblik på at gennemføre Schengenreglerne om grænser, visum og kontrol ved de ydre grænser.
(18)
Instrumentet bør tage udgangspunkt i den kapacitetsudbygning, som har fundet sted med støtte fra Fonden for De Ydre Grænser for perioden 2007-2013, som blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 574/2007/EF (6), og bør udstrække den, så der tages hensyn til den seneste udvikling.
(19)
Når medlemsstaterne varetager opgaver ved de ydre grænser og i konsulaterne i overensstemmelse med Schengenreglerne om grænser og visum, sker det på vegne af alle andre medlemsstater i Schengenområdet og i deres interesse, og de udfører dermed en offentlig tjeneste for Unionen. Instrumentet bør bidrage til at dække driftsomkostningerne ved grænsekontrol og visumpolitik og sætte medlemsstaterne i stand til at opretholde den kapacitet, der er afgørende for at kunne udføre denne tjeneste på alles vegne. Støtten består i fuld refusion af udvalgte omkostninger, der specifikt vedrører instrumentets mål, og bør udgøre en integreret del af de nationale programmer.
(20)
Instrumentet bør supplere og forstærke de aktiviteter, der er iværksat for at udvikle det operationelle samarbejde i regi af Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser (»Frontex«), som blev oprettet ved forordning (EF) nr. 2007/2004 (7), herunder de nye aktiviteter, som følger af ændringerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1168/2011 (8), og dermed yderligere styrke solidaritet mellem de medlemsstater, der varetager kontrollen ved de ydre grænser på hele Schengenområdets vegne. Det betyder bl.a., at medlemsstaterne, når de udarbejder deres nationale programmer, bør tage hensyn til de analyseværktøjer og operationelle og tekniske retningslinjer, Frontex har udarbejdet, samt til dets uddannelsesprogram, nærmere betegnet det fælles grundlæggende uddannelsesprogram for grænsevagter, herunder dets elementer vedrørende grundlæggende rettigheder og adgang til international beskyttelse. Med henblik på at udbygge komplementariteten mellem Frontex' mission og medlemsstaternes opgaver inden for kontrol og overvågning af de ydre grænser samt sikre sammenhæng og undgå omkostningsineffektivitet bør Kommissionen høre Frontex om de udkast til nationale programmer, som medlemsstaterne fremlægger, og navnlig om de aktiviteter heri, der skal modtage driftsstøtte.
(21)
Instrumentet bør gennemføres under fuld overholdelse af de rettigheder og principper, der er nedfældet i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, i overensstemmelse med Unionens internationale forpligtelser, og uden at det berører anvendelse af særlige bestemmelser om retten til asyl og international beskyttelse.
(22)
Ensartet kontrol af høj kvalitet ved de ydre grænser er af afgørende betydning for styrkelsen af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Instrumentet bør i overensstemmelse med de fælles EU-standarder støtte foranstaltninger vedrørende forvaltningen af de ydre grænser, der skal gennemføres i overensstemmelse med den firstrengede adgangskontrolmodel, der omfatter foranstaltninger i tredjelande, samarbejde med nabolande, kontrolforanstaltninger ved grænsen og kontrolforanstaltninger inden for området med fri bevægelighed med henblik på at forhindre ulovlig indvandring og grænseoverskridende kriminalitet inden for Schengenområdet.
(23)
I overensstemmelse med artikel 3 i TEU bør instrumentet støtte aktiviteter, som sikrer beskyttelse af børn, der befinder sig i en udsat situation, ved de ydre grænser. Medlemsstaterne bør navnlig, når de gennemfører aktioner, i størst muligt omfang sørge for, at udsatte personer, herunder især børn og uledsagede mindreårige, identificeres, modtager øjeblikkelig hjælp og overlades til tjenester, der kan yde dem den fornødne omsorg.
(24)
For at sikre ensartet kontrol af høj kvalitet ved de ydre grænser og lette lovlig rejseaktivitet over de ydre grænser inden for rammerne af strategien for indre sikkerhed bør instrumentet bidrage til udviklingen af et fælles integreret europæisk grænseforvaltningssystem. Dette system omfatter alle foranstaltninger vedrørende politik, lovgivning, systematisk samarbejde, byrdefordeling, vurdering af situationen og skiftende omstændigheder med hensyn til overgangssteder for ulovlige migranter, personale, udstyr og teknologi, der træffes på forskellige niveauer af medlemsstaternes kompetente myndigheder i samarbejde med Frontex, tredjelande og, om nødvendigt, med andre aktører, herunder navnlig Europol og Agenturet for den Operationelle Forvaltning af Store IT-systemer, bl.a. under anvendelse af Unionens firstrengede grænsesikkerhedsmodel og integrerede risikoanalyse.
(25)
I overensstemmelse med protokol nr. 5 til tiltrædelsesakten af 2003 om persontransitten mellem Kaliningrad-regionen og de andre dele af Den Russiske Føderation bør instrumentet afholde eventuelle supplerende omkostninger, der opstår som følge af gennemførelsen af de specifikke bestemmelser i gældende EU-ret vedrørende sådan transit, dvs. Rådets forordning (EF) nr. 693/2003 (9) og Rådets forordning (EF) nr. 694/2003 (10). Behovet for fortsat finansiel støtte til dækning af mistede gebyrer bør dog afhænge af den gældende visumordning mellem Unionen og Den Russiske Føderation.
(26)
Instrumentet bør omfatte støtte til nationale foranstaltninger og samarbejde mellem medlemsstaterne om visumpolitik og andre førgrænse-aktiviteter, der finder sted i en fase, som går forud for kontrollen ved de ydre grænser, og bør anvende visuminformationssystemet (VIS) fuldt ud. Den effektive forvaltning af aktiviteter, der organiseres af medlemsstaternes tjenester i tredjelande, er til gavn for den fælles visumpolitik som led i et system med flere lag, der sigter mod at lette lovlig rejseaktivitet og bekæmpe ulovlig indvandring i Unionen, og udgør en integreret del af det fælles integrerede grænseforvaltningssystem.
(27)
Instrumentet bør desuden støtte foranstaltninger i Schengenområdet som led i udviklingen af et fælles integreret grænseforvaltningssystem, som får det samlede Schengenområde til at fungere bedre.
(28)
Instrumentet bør også bidrage til, at Unionen udvikler IT-systemer baseret på nuværende og/eller nye IT-systemer, som kan give medlemsstaterne redskaber til at forvalte tredjelandsstatsborgeres grænsepassage mere effektivt og til at sikre identifikation og kontrol af rejsende, således at det bliver lettere at rejse, og grænsesikkerheden øges. Til det formål bør der oprettes et program på linje med informationsstyringsstrategien for EU's interne sikkerhed, der kan dække omkostningerne ved udviklingen af både de centrale og nationale dele af sådanne systemer, således at den tekniske overensstemmelse og interoperabiliteten med andre IT-systemer i Unionen sikres, omkostningerne nedbringes og gennemførelsen i medlemsstaterne smidiggøres. Disse IT-systemer bør overholde grundlæggende rettigheder, herunder retten til beskyttelse af personlige oplysninger.
(29)
Medlemsstaterne bør afsætte de midler, der er nødvendige for at sikre at systemet er velfungerende, til det europæiske grænseovervågningssystem (Eurosur), oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1052/2013 (11).
(30)
For at kunne reagere øjeblikkeligt på uforudset migrationspres og risici for grænsesikkerheden bør det være muligt at yde krisebistand i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i forordning (EU) nr. 514/2014.
(31)
Herudover bør den pågældende medlemsstat, hvor der, navnlig i forbindelse med en Schengenevaluering, konstateres svagheder eller mulige risici, med henblik på en øget solidaritet i Schengenområdet som helhed følge sagen op på passende vis, i givet fald ved at anvende midler fra sit nationale program efter prioritet som supplement til krisebistandsforanstaltningerne.
(32)
Med henblik på at fremme solidariteten og ansvarsdelingen mellem medlemsstaterne bør de tilskyndes til at anvende en del af de disponible midler under deres nationale programmer til specifikke prioriteter defineret af Unionen såsom indkøb af teknisk udstyr til Frontex og udvikling af konsulært samarbejde til gavn for Unionen. Det er nødvendigt at maksimere virkningen af EU-finansieringen ved at mobilisere, sammenlægge og geare offentlige og private finansielle midler. Der bør sikres størst mulig gennemsigtighed, ansvarlighed og demokratisk kontrol for innovative finansielle instrumenter og mekanismer, som involverer EU-budgettet.
(33)
Med henblik på anvendelsen af Schengenreglerne i hele Schengenområdet bør gennemførelsen af Rådets forordning (EU) nr. 1053/2013 (12) tillige støttes under instrumentet som et vigtigt redskab, der gavner gennemførelsen af Unionens politikker inden for området med frihed, retfærdighed og sikkerhed ved at sikre, at der opretholdes et højt beskyttelsesniveau ved de ydre grænser, og at der ikke forekommer grænsekontrol inden for Schengenområdet.
(34)
I lyset af erfaringen med Fonden for De Ydre Grænser samt udviklingen af SIS II og VIS anses det for passende at tillade en vis grad af fleksibilitet med hensyn til overførsel af midler mellem de forskellige redskaber til gennemførelse de mål, der forfølges under instrumentet, uden at det berører princippet om, at programmerne og medlemsstaternes driftsstøtte fra begyndelsen skal sikres en kritisk masse og finansiel stabilitet og med forbehold af Europa-Parlamentets og Rådets kontrol.
(35)
Tilsvarende bør anvendelsesområdet for aktionerne og loftet for de midler, som Unionen fortsat har til disposition (»EU-aktioner«), forøges med henblik på at øge Unionens kapacitet til i et givet budgetår at udføre en række forskellige aktiviteter i relation til forvaltningen af de ydre grænser og den fælles visumpolitik til gavn for Unionen som helhed, såfremt og i det omfang behovet opstår. Sådanne EU-aktioner omfatter undersøgelser og pilotprojekter med henblik på at fremme forvaltningen af de ydre grænser og den fælles visumpolitik og deres anvendelse, uddannelsen af grænsevagter i beskyttelse af menneskerettighederne, foranstaltninger eller ordninger i tredjelande til imødegåelse af migrationspres fra de pågældende lande som led i en optimering af forvaltningen af migrationsstrømme til Unionen og i en effektiv organisering af de hermed forbundne opgaver ved de ydre grænser og konsulater.
(36)
Foranstaltninger i og i relation til tredjelande, som støttes via instrumentet, bør gennemføres i overensstemmelse med andre aktioner uden for Unionen, der støttes via Unionens geografiske og tematiske instrumenter for ekstern bistand. Særlig bør der ved gennemførelsen af sådanne aktioner tilstræbes fuld overensstemmelse med principperne og de generelle mål for Unionens optræden udadtil og udenrigspolitik over for det pågældende land eller den pågældende region. De bør ikke have til formål at støtte aktioner, der er direkte udviklingsorienterede og de bør eventuelt supplere den finansielle støtte, der ydes via eksterne bistandsinstrumenter. Der tilstræbes også overensstemmelse med Unionens humanitære politik, særlig for så vidt angår gennemførelsen af kriseforanstaltninger.
(37)
Finansiering over EU-budgettet bør koncentreres om aktiviteter, hvor handling på EU-plan kan tilføre merværdi i forhold til handling alene i medlemsstaterne. Da Unionen bedre end medlemsstaterne er i stand til at skabe rammerne for EU-solidaritet inden for grænsekontrol, visumpolitik og forvaltning af migrationsstrømme, samt skabe grundlag for at udvikle fælles IT-systemer, der kan understøtte politikken på disse områder, vil finansiel støtte i henhold til denne forordning særlig bidrage til at styrke medlemsstaternes og Unionens kapacitet på disse områder.
(38)
Denne forordning bør fastsætte tildelingen af grundbeløb til medlemsstaterne. Grundbeløbet til hver medlemsstat bør beregnes på grundlag af de beløb, som Fonden for De Ydre Grænser har tildelt de enkelte medlemsstater i årene 2010-2012, ved at dividere det pågældende tal med de samlede bevillinger, der har været til rådighed for delt forvaltning i de tre år. Beregningerne blev foretaget i overensstemmelse med de fordelingskriterier, som er fastlagt i artikel 14 og 15 i afgørelse nr. 574/2007/EF.
(39)
Kommissionen bør overvåge gennemførelsen af instrumentet i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 514/2014 ved hjælp af nøgleindikatorer til vurdering af resultater og virkninger. Disse indikatorer, herunder relevante udgangssituationer, bør udgøre minimumsgrundlaget for evalueringen af, i hvor høj grad instrumentets mål er blevet opfyldt.
(40)
For at supplere eller ændre bestemmelserne i denne forordning om definitionen af specifikke aktioner i henhold til nationale programmer bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(41)
Kommissionen bør i forbindelse med anvendelsen af denne forordning, herunder udarbejdelsen af delegerede retsakter, høre eksperter fra alle medlemsstater.
(42)
For at sikre en ensartet, effektiv og rettidig gennemførelse af bestemmelserne om driftsstøtte i denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (13).
(43)
Målet for nærværende forordning, nemlig solidaritet og ansvarsdeling mellem medlemsstaterne og Unionen i forvaltningen af de ydre grænser og visumpolitikken, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. ovennævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(44)
Beslutning nr. 574/2007/EF bør ophæves med forbehold af overgangsbestemmelserne i denne forordning.
(45)
For så vidt angår Island og Norge er denne forordning et led i udviklingen af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. den aftale, som Rådet for Den Europæiske Union har indgået med Republikken Island og Kongeriget Norge om disse staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (14), der falder ind under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra A og B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (15).
(46)
For så vidt angår Schweiz udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (16), der henhører under de områder, der er nævnt i artikel 1, litra A og B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (17).
(47)
For så vidt angår Liechtenstein udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (18), der henhører under de områder, der er nævnt i artikel 1, litra A og B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (19).
(48)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne forordning til udbygning af Schengenreglerne, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne forordning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 4 i protokollen.
(49)
Denne forordning udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF (20). Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af forordningen, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(50)
Denne forordning udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (21). Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af forordningen, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.
(51)
Det er hensigtsmæssigt at tilpasse denne forordnings anvendelsesperiode til anvendelsesperioden for Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (22). Nærværende forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning oprettes instrumentet for finansiel støtte til forvaltning af de ydre grænser og den fælles visumpolitik (»instrumentet«) som en del af Fonden for Intern Sikkerhed (»fonden«).
Ved denne forordning sammen med forordning (EU) nr. 513/2014 oprettes fonden for perioden 1. januar 2014 til 31. december 2020.
2. Ved denne forordning fastsættes:
a)
målene med den finansielle støtte og de støtteberettigede aktioner
b)
den overordnede ramme for gennemførelsen af støtteberettigede aktioner
c)
de midler, der stilles til rådighed under instrumentet fra 1. januar 2014 til 31. december 2020, og fordelingen af dem
d)
anvendelsesområdet for og formålet med de forskellige specifikke metoder til finansiering af udgifterne til forvaltning af de ydre grænser og den fælles visumpolitik.
3. Denne forordning indeholder bestemmelser om anvendelsen af reglerne i forordning (EU) nr. 514/2014.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »ydre grænser«: medlemsstaternes landegrænser, herunder grænser ved indre vandveje (floder og søer), søgrænser samt lufthavne, søhavne og havne ved indre vandveje (floder og søer), der er omfattet af EU-rettens bestemmelser om passage af de ydre grænser, uanset om disse grænser er midlertidige eller ej
b) »fælles EU-standarder«: ensartet og sammenhængende anvendelse af operationelle foranstaltninger for at opnå et højt og ensartet sikkerhedsniveau på grænsekontrol- og visumområdet i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 (23), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 (24), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008 (25), forordning (EF) nr. 2007/2004, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1931/2006 (26), Schengen-kataloget over kontrol ved de ydre grænser, den praktiske vejledning for grænsevagter, visumhåndbogen, Eurosur-håndbogen og eventuelle andre forordninger og retningslinjer vedrørende grænsekontrol og visa, som vedtages på EU-plan
c) »midlertidige ydre grænser«:
i)
den fælles grænse mellem en medlemsstat, der anvender Schengenreglerne fuldt ud, og en medlemsstat, der i henhold til sin tiltrædelsesakt er forpligtet til at anvende Schengenreglerne fuldt ud, men for hvilken den relevante rådsafgørelse om bemyndigelse af den pågældende medlemsstat til at anvende disse regler fuldt ud endnu ikke er trådt i kraft
ii)
den fælles grænse mellem to medlemsstater, der i henhold til de respektive tiltrædelsesakter er forpligtet til at anvende Schengenreglerne fuldt ud, men for hvilke den relevante rådsafgørelse om bemyndigelse af de pågældende medlemsstater til at anvende disse regler fuldt ud endnu ikke er trådt i kraft.
d) »grænseovergangssted«: et af de kompetente myndigheder godkendt overgangssted for passage af de ydre grænser som meddelt i overensstemmelse med artikel 34, stk. 2, i forordning (EF) nr. 562/2006
e) »Schengenevaluerings- og overvågningsmekanisme«: kontrol af anvendelsen af Schengenreglerne som fastsat i forordning (EU) nr. 1053/2013
f) »krisesituation«: en situation opstået på grund af et akut og ekstraordinært pres, hvor et stort eller uforholdsmæssigt højt antal tredjelandsstatsborgere passerer eller forventes at passere en eller flere medlemsstaters ydre grænse, samt enhver anden behørigt dokumenteret krisesituation, der kræver hurtig handling ved de ydre grænser
g) »ydre grænseafsnit«: hele eller en del af en medlemsstats ydre land- eller søgrænse som defineret i national ret eller fastsat af det nationale koordinationscenter eller en anden ansvarlig national myndighed med henblik på gennemførelse af forordning (EU) nr. 1052/2013.
Artikel 3
Mål
1. Det overordnede mål med instrumentet er at bidrage til et højt sikkerhedsniveau i Unionen og samtidig lette lovlig rejseaktivitet via et ensartet og højt niveau af kontrol ved de ydre grænser og en effektiv behandling af Schengen-visa i overensstemmelse med Unionens engagement i grundlæggende frihedsrettigheder og menneskerettigheder.
2. Inden for det overordnede mål, der er fastsat i stk. 1, skal instrumentet - i overensstemmelse med prioriteterne i relevante EU-strategier, programmer, trusselsvurderinger og risikovurderinger - bidrage til følgende specifikke mål:
a)
støtte til en fælles visumpolitik for at lette lovlig rejseaktivitet, yde visumansøgere en service af høj kvalitet, sikre ligebehandling af tredjelandsstatsborgere og bekæmpe ulovlig indvandring
b)
støtte til integreret grænseforvaltning, herunder ved fremme af yderligere harmonisering af grænseforvaltningsrelaterede foranstaltninger i overensstemmelse med fælles EU-standarder og ved informationsdeling mellem medlemsstater samt mellem medlemsstater og Frontex for at sikre såvel et ensartet og højt kontrol- og beskyttelsesniveau ved de ydre grænser, herunder ved at bekæmpe ulovlig indvandring, som en gnidningsløs passage af de ydre grænser i overensstemmelse med Schengenreglerne og samtidig sikre adgang til international beskyttelse for personer, som har behov herfor, i overensstemmelse med de forpligtelser, medlemsstaterne har indgået med hensyn til menneskerettigheder, herunder princippet om non-refoulement.
Opfyldelsen af de specifikke mål for instrumentet skal vurderes i overensstemmelse med artikel 55, stk. 2, i forordning (EU) nr. 514/2014 ved hjælp af fælles indikatorer, jf. bilag IV til nærværende forordning, og programspecifikke indikatorer, der indgår i nationale programmer.
3. Som led i opnåelsen af målene i stk. 1 og 2 skal instrumentet bidrage til at nå følgende operationelle mål:
a)
fremme af udviklingen, gennemførelsen og håndhævelsen af politikker til sikring af, at ingen personer uanset nationalitet kontrolleres ved passage af de indre grænser, og politikker for gennemførelsen af personkontrol og effektiv overvågning ved passage af de ydre grænser
b)
gradvis indførelse af et integreret forvaltningssystem for de ydre grænser baseret på solidaritet og ansvarlighed, navnlig ved hjælp af:
i)
styrkelse af systemerne for kontrol og overvågning ved de ydre grænser og af myndighedssamarbejdet ved de ydre grænser mellem medlemsstaternes grænsekontrol-, told-, migrations- og asylmyndigheder og retshåndhævende myndigheder, herunder i området omkring søgrænserne
ii)
foranstaltninger inden for territoriet vedrørende forvaltningen af ydre grænser og nødvendige ledsageforanstaltninger vedrørende dokumentsikkerhed, identitetshåndtering og indkøbt teknisk udstyrs interoperabilitet
iii)
enhver anden foranstaltning, der ligeledes bidrager til at forhindre og bekæmpe grænseoverskridende kriminalitet ved de ydre grænser i forbindelse med personbevægelser, herunder menneskehandel og menneskesmugling
c)
fremme af udviklingen og gennemførelsen af den fælles politik vedrørende visa og andre tilladelser til kortvarigt ophold samt af forskellige former for konsulært samarbejde med henblik på at sikre en bedre konsulær dækning og harmonisering af praksis for visumudstedelse
d)
oprettelse og drift af IT-systemer samt hertil knyttet kommunikationsinfrastruktur og -udstyr, der støtter den fælles visumpolitik, grænsekontrollen og -overvågningen ved de ydre grænser samt fuldt ud overholder databeskyttelseslovgivningen
e)
styrkelse af situationsforståelse ved de ydre grænser og medlemsstaternes reaktionskapacitet
f)
sikring af en effektiv og ensartet anvendelse af gældende EU-ret om grænser og visum, herunder at Schengenevaluerings- og overvågningsmekanismen fungerer effektivt
g)
styrkelse af medlemsstaternes aktioner, som bidrager til en forstærkning af samarbejdet mellem medlemsstater, der opererer i tredjelande, for så vidt angår tilstrømning af tredjelandsstatsborgere til medlemsstaters område, herunder forebyggelse og bekæmpelse af ulovlig indvandring, og samarbejdet med tredjelande herom, i fuld overensstemmelse med målene og principperne for Unionens optræden udadtil og dens humanitære politik.
4. Aktioner, der finansieres under instrumentet, skal gennemføres i fuld overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder og respekt for menneskers værdighed. Aktionerne skal navnlig være i overensstemmelse med principperne i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, EU-databeskyttelseslovgivning, den europæiske konvention om beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, princippet om en retfærdig behandling af tredjelandsstatsborgere, retten til asyl og international beskyttelse, princippet om non-refoulement samt Unionens og medlemsstaternes internationale forpligtelser, der følger af de internationale instrumenter, som de har undertegnet, bl.a. Genève-konventionen om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951 som suppleret med New York-protokollen af 31. januar 1967.
Medlemsstaterne skal navnlig, når de gennemfører aktioner, i størst muligt omfang sørge for, at udsatte personer, herunder især børn og uledsagede mindreårige, identificeres, modtager øjeblikkelig hjælp og overlades til tjenester, der kan yde dem den fornødne omsorg.
5. Medlemsstaterne skal i forbindelse med gennemførelsen af aktioner, der finansieres under dette instrument, som vedrører overvågning af søgrænser, være særligt opmærksomme på de forpligtelser, som de i henhold til international havret har til at yde bistand til personer i nød. Udstyr og systemer, som modtager støtte fra instrumentet, kan i den forbindelse anvendes til håndtering af eftersøgnings- og redningssituationer, som måtte opstå under en grænseovervågningsoperation til søs, og dermed bidrage til at beskytte og redde migranters liv.
6. Instrumentet skal også bidrage til finansiering af teknisk bistand på medlemsstaternes eller Kommissionens initiativ.
Artikel 4
Støtteberettigede aktioner
1. Inden for målene i nærværende forordnings artikel 3, og i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014 og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer, jf. artikel 9 i nærværende forordning, støtter instrumentet aktioner iværksat i eller af medlemsstaterne, særlig følgende:
a)
infrastruktur, bygninger og systemer, der er nødvendige ved grænseovergangssteder og for overvågning mellem grænseovergangssteder med henblik på at forhindre og bekæmpe ulovlig grænsepassage, ulovlig indvandring og grænseoverskridende kriminalitet samt sikre glidende rejsestrømme
b)
operativt udstyr samt transportmidler og kommunikationssystemer, der er nødvendige for effektiv og sikker grænsekontrol og opdagelse af personer
c)
IT-og kommunikationssystemer til effektiv forvaltning af migrationsstrømme på tværs af grænserne, herunder investering i eksisterende og fremtidige systemer
d)
infrastruktur, bygninger, kommunikations- og IT-systemer og operativt udstyr, der er nødvendigt for behandling af visumansøgninger og konsulært samarbejde samt andre aktioner til forbedring af kvaliteten af den service, som ydes visumansøgere
e)
uddannelse i brug af det udstyr og de systemer, der er nævnt i litra b, c) og d), og fremme af standarder for forvaltning af høj kvalitet samt uddannelse af grænsevagter, herunder om fornødent i tredjelande, vedrørende udførelsen af deres overvågnings- rådgivnings- og kontrolopgaver i overensstemmelse med den internationale menneskerettighedslovgivning, herunder identifikation af ofre for menneskehandel og menneskesmugling
f)
udstationering af indvandringsforbindelsesofficerer og dokumentrådgivere i tredjelande samt udveksling og udstationering af grænsevagter mellem medlemsstater eller mellem en medlemsstat og et tredjeland
g)
undersøgelser, uddannelse, pilotprojekter og andre aktioner med henblik på gradvis etablering af et integreret forvaltningssystem for de ydre grænser, jf. artikel 3, stk. 3, herunder aktioner med henblik på at fremme samarbejdet mellem myndigheder, enten inden for medlemsstater eller mellem medlemsstater, og aktioner vedrørende interoperabilitet og harmonisering af grænseforvaltningssystemer
h)
undersøgelser, pilotprojekter og aktioner, der sigter mod at gennemføre de henstillinger, operationelle standarder og bedste praksisser, der er et resultat af det operationelle samarbejde mellem medlemsstaterne og EU-organer.
2. Inden for målene i nærværende forordnings artikel 3, og i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014 og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer, jf. artikel 9 i nærværende forordning, skal instrumentet støtte aktioner med relation til og i tredjelande, særlig:
a)
informationssystemer, redskaber og udstyr til informationsudveksling mellem medlemsstater og tredjelande
b)
aktioner vedrørende operationelt samarbejde mellem medlemsstater og tredjelande, herunder fælles operationer
c)
projekter i tredjelande, der har til formål at forbedre overvågningssystemer med henblik at sikre samarbejdet med Eurosur
d)
undersøgelser, seminarer, workshops, konferencer, uddannelse, udstyr og pilotprojekter med henblik på at bibringe tredjelande ad hoc teknisk og operationel ekspertise
e)
undersøgelser, seminarer, workshops, konferencer, uddannelse, udstyr og pilotprojekter med henblik på at gennemføre specifikke anbefalinger, operationelle standarder og bedste praksis, der fremkommer som resultat af det operationelle samarbejde mellem medlemsstater og EU-organer i tredjelande.
Kommissionen og medlemsstaterne sikrer sammen med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil koordinering for så vidt angår aktioner i eller i forbindelse med tredjelande, jf. artikel 3, stk. 5, i forordning (EU) nr. 514/2014.
3. De i stk. 1, litra a), omhandlede aktioner er ikke støtteberettigede for så vidt angår midlertidige ydre grænser.
4. Aktionerne i forbindelse med midlertidig og ekstraordinær genindførelse af kontrol ved de indre grænser som omhandlet i Schengengrænsekodeksen er ikke støtteberettigede.
5. Aktioner, hvis eneste formål eller virkning er varekontrol, er ikke støtteberettigede.
KAPITEL II
FINANSIEL RAMME OG GENNEMFØRELSESRAMME
Artikel 5
Samlede midler og anvendelse
1. De samlede midler til gennemførelse af instrumentet fastsættes til 2 760 mio. EUR i løbende priser.
2. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for den flerårige finansielle ramme.
3. De samlede midler anvendes til følgende:
a)
nationale programmer, jf. artikel 9 og 12
b)
driftsstøtte inden for rammerne af de nationale programmer og på de betingelser, der er fastsat i artikel 10
c)
den særlige transitordning, jf. artikel 11
d)
EU-aktioner, jf. artikel 13
e)
krisebistand, jf. artikel 14
f)
gennemførelse af et program til etablering af IT-systemer, som støtter forvaltningen af migrationsstrømme på tværs af de ydre grænser på de betingelser, der er fastsat i artikel 15
g)
teknisk bistand, jf. artikel 16.
4. Budgettet, som under instrumentet tildeles EU-aktioner, jf. artikel 13 i nærværende forordning, krisebistanden, jf. artikel 14 i nærværende forordning, og den tekniske bistand, jf. artikel 16, stk. 1, i nærværende forordning, skal gennemføres ved direkte forvaltning, jf. artikel 58, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (27) og, hvor det er relevant, ved indirekte forvaltning i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, litra c), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
Budgettet, som tildeles de nationale programmer, jf. artikel 9, driftsstøtte, jf. artikel 10, og den særlige transitordning, jf. artikel 11, skal gennemføres ved delt forvaltning, jf. artikel 58, stk. 1, litra b), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
Budgettet, som tildeles de lande, som er associeret i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, jf. nærværende artikels stk. 7, skal gennemføres ved indirekte forvaltning, jf. artikel 58, stk. 1, litra c), nr. i), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012
Den eller de metoder, som skal anvendes ved gennemførelsen af budgettet for programmet for udvikling af IT-systemer baseret på eksisterende og/eller nye IT-systemer, fastlægges i de relevante lovgivningsmæssige EU-retsakter, med forbehold af deres vedtagelse.
5. De samlede midler anvendes som følger:
a)
1 551 mio. EUR til medlemsstaternes nationale programmer
b)
791 mio. EUR til udvikling af IT-systemer baseret på eksisterende og/eller nye IT-systemer til forvaltning af migrationsstrømme på tværs af Unionens ydre grænser, med forbehold af vedtagelsen af de relevante lovgivningsmæssige EU-retsakter
Såfremt dette beløb ikke tildeles eller udnyttes, omfordeler Kommissionen det ved hjælp af en delegeret retsakt i overensstemmelse med artikel 17, til en eller flere af de aktiviteter, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra b) og c), samt nærværende stykkes litra d). Denne delegerede retsakt skal indeholde en vurdering af udviklingen i de relevante IT-systemer, herunder gennemførelsen af budgettet og forventede uudnyttede beløb. Omfordelingen kan finde sted efter vedtagelsen af den relevante lovgivningsmæssige retsakt eller i forbindelse med midtvejsevalueringen, jf. artikel 8.
c)
154 mio. EUR til den særlige transitordning
d)
264 mio. EUR til EU-aktioner, krisebistand og teknisk bistand på Kommissionens initiativ, hvoraf mindst 30 % skal anvendes til EU-aktioner.
6. De samlede disponible midler til instrumentet, jf. stk. 1, udgør sammen med de samlede midler til forordning (EU) nr. 513/2014 finansieringsrammen for fonden og udgør det primære referencebeløb for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (28).
7. De lande, der er associeret i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, deltager i instrumentet i overensstemmelse med denne forordning.
Der indgås aftaler om disse landes finansielle bidrag til instrumentet og de supplerende regler, der er nødvendige for landenes deltagelse, herunder bestemmelser, som sikrer beskyttelse af Unionens finansielle interesser og Revisionsrettens revisionsbeføjelser.
De finansielle bidrag fra de pågældende lande skal lægges til de samlede disponible midler fra EU-budgettet som omhandlet i stk. 1.
Artikel 6
Midler til støtteberettigede aktioner i medlemsstaterne
1. Medlemsstaterne tildeles et vejledende beløb på 1 551 mio. EUR fordelt som følger:
a)
1 276 mio. EUR som anført i bilag I
b)
147 mio. EUR på grundlag af den mekanisme, der er omhandlet i artikel 7
c)
i forbindelse med midtvejsevalueringen, jf. artikel 8, og fra og med budgetåret 2018, 128 mio. EUR, de resterende disponible bevillinger i henhold til denne artikel eller et andet beløb som fastsat i henhold til stk. 2 på grundlag af risikoanalysen og midtvejsevalueringen.
2. Hver medlemsstat fordeler grundbeløbene til nationale programmer, jf. bilag I, på følgende måde:
a)
mindst 10 % til aktioner vedrørende artikel 9, stk. 2, litra a)
b)
mindst 25 % til aktioner vedrørende artikel 9, stk. 2, litra b)
c)
mindst 5 % til aktioner vedrørende artikel 9, stk. 2, litra c), d), e) og f).
Medlemsstaterne kan afvige fra disse minimumsprocenter, forudsat at der i det nationale program gøres rede for, hvorfor tildeling af beløb under disse minimumssatser ikke bringer opnåelsen af det relevante mål i fare. Redegørelsen vil blive vurderet af Kommissionen i forbindelse med dens godkendelse af det nationale program som omhandlet i artikel 9, stk. 2.
3. Medlemsstaterne afsætter de midler til Eurosur, der er nødvendige for at sikre et velfungerende system.
4. For korrekt at opfylde instrumentets mål i tilfælde af uforudsete eller nye omstændigheder og/eller for at sikre en effektiv gennemførelse af det budget, der er til rådighed under instrumentet, tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 17 med henblik på at justere det vejledende beløb, der er fastsat i stk. 1, litra c), i nærværende artikel.
5. Medlemsstater, der tiltræder Unionen i perioden 2012-2020, kan ikke få del i de midler, der tildeles nationale programmer i henhold til instrumentet, så længe de er omfattet af et midlertidigt EU-instrument, som bidrager til støtteberettigede medlemsstaters finansiering af aktioner ved de nye ydre grænser med henblik på gennemførelse af Schengenreglerne om grænser, visum og kontrol ved de ydre grænser.
Artikel 7
Midler til specifikke aktioner
1. Medlemsstaterne kan ud over det beløb, som de tildeles i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, litra a), modtage et ekstra beløb, forudsat at det er øremærket som sådan i det nationale program og skal anvendes til at gennemføre specifikke aktioner, jf. bilag II.
2. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 17 med henblik på at revidere listen over specifikke aktioner i bilag II, hvis det skønnes nødvendigt, herunder i forbindelse med midtvejsevalueringen. På grundlag af de nye specifikke aktioner kan medlemsstaterne modtage ekstra beløb som fastsat i nærværende artikels stk. 1, med forbehold af disponible midler.
3. De ekstra beløb i henhold til denne artikel tildeles de berørte medlemsstater ved individuelle finansieringsafgørelser, der godkender eller reviderer deres nationale program efter proceduren i artikel 14 i forordning (EU) nr. 514./2014.
Artikel 8
Midler i forbindelse med midtvejsevalueringen
1. For at tildele det beløb, der er nævnt i artikel 6, stk. 1, litra c), senest den 1. juni 2017 tager Kommissionen hensyn til medlemsstaternes byrder i forbindelse med grænseforvaltning, herunder eftersøgnings- og redningsaktiviteter, som måtte blive nødvendige under en grænseovervågningsoperation til søs, og vurderingsrapporter udfærdiget som led i Schengenevaluerings- og overvågningsmekanismen, og trusselsniveauerne ved de ydre grænser for perioden 2017-2020 samt de faktorer, der påvirkede sikkerhedssituationen ved de ydre grænser i 2014-2016. Beløbet fordeles mellem medlemsstaterne på grundlag af vægtningen af følgende grænsekategorier under hensyntagen til nærværende artikels stk. 6:
a)
45 % til ydre søgrænser
b)
38 % til ydre landgrænser
c)
17 % til lufthavne.
2. For så vidt angår de ydre sø- og landgrænser baseres beregningen af beløbet på de ydre grænseafsnits længde ganget med et trusselsniveau (minimum, normal, middel, høj) for hvert grænseafsnit som følger:
a)
koefficienten 0,5 for minimum trussel
b)
koefficienten 1 for normal trussel
c)
koefficienten 3 for middel trussel
d)
koefficienten 5 for høj trussel.
3. For så vidt angår lufthavne beregnes tildelingen til hver medlemsstat som følger:
a)
50 % på grundlag af det antal personer, der passerer de ydre grænser
b)
50 % på grundlag af det antal tredjelandsstatsborgere, der nægtes indrejse ved de ydre grænser.
4. I overensstemmelse med Frontex' risikoanalyse og i samråd med Frontex samt i relevant omfang med andre EU-organer fastlægger Kommissionen trusselsniveauerne for hvert af medlemsstaternes ydre grænseafsnit for perioden 2017-2020. Trusselsniveauerne baseres på følgende elementer:
a)
grænseforvaltningsbyrden ved de ydre grænser
b)
de faktorer, som påvirkede sikkerheden ved medlemsstaternes ydre grænser i perioden 2014-2016
c)
ændringer i Unionens politikker, f.eks. på visumområdet
d)
mulige fremtidige tendenser i migrationsstrømme og risici for ulovlige aktiviteter i relation til ulovlig passage af personer ved de ydre grænser, og
e)
den sandsynlige politiske, økonomiske og sociale udvikling i tredjelande, navnlig nabolande.
Inden Kommissionen fremlægger sin rapport med fastlæggelse af trusselsniveauer, afholder den en drøftelse med medlemsstaterne.
5. For så vidt angår fordelingen af midler i henhold til stk. 1, gælder følgende:
a)
den linje mellem områderne, der er omhandlet i artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 866/2004 (29), men ikke søgrænsen nord for denne linje, tages i betragtning, selv om den ikke udgør en ydre landgrænse, så længe bestemmelserne i artikel 1 i protokol nr. 10 om Cypern til tiltrædelsesakten af 2003 er gældende
b)
ved udtrykket »ydre søgrænser« forstås de ydre grænser for medlemsstaternes søterritorium, som defineret i overensstemmelse med artikel 4-16 i De Forenede Nationers havretskonvention. I tilfælde, hvor der regelmæssigt er behov for operationer over store afstande for at forhindre ulovlig grænsepassage, forstås ved nævnte udtryk den ydre grænse for områder med højt trusselsniveau. Disse ydre grænser fastlægges under hensyntagen til de relevante data for disse operationer i 2014-2016, som de pågældende medlemsstater indgiver.
6. Desuden kan medlemsstaterne på opfordring af Kommissionen frem til den 1. juni 2017 modtage en ekstra tildeling, forudsat at den er øremærket som sådan i det nationale program og skal anvendes til at gennemføre specifikke aktioner, som fastlægges i lyset af Unionens prioriteter på det tidspunkt.
7. De ekstra beløb i henhold til denne artikel tildeles de berørte medlemsstater ved en individuel finansieringsafgørelse, der godkender eller reviderer deres nationale program i overensstemmelse med den procedure, der er fastsat i artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014.
Artikel 9
Nationale programmer
1. Det nationale program, der inden for rammerne af instrumentet skal udarbejdes under hensyn til resultatet af den politiske dialog, der er omhandlet i artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og det program, der skal udarbejdes i henhold til forordning (EU) nr. 513/2014, forelægges Kommissionen som ét nationalt program for fonden og i overensstemmelse med artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014.
2. Inden for rammerne af de nationale programmer, der skal undersøges og godkendes af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014, skal medlemsstaterne i henhold til målene i nærværende forordnings artikel 3 og under hensyn til resultatet af den politikdialog, som er nævnt i artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, navnlig forfølge følgende mål:
a)
udvikling af Eurosur i overensstemmelse med EU-retten og EU-retningslinjer
b)
understøttelse og udvikling af den eksisterende kapacitet på nationalt plan inden for visumpolitik og forvaltning af de ydre grænser samt understøttelse og udvikling af foranstaltninger truffet inden for området for fri bevægelighed i relation til forvaltningen af ydre grænser, idet der især tages hensyn til nye teknologier, udviklinger og/eller standarder med relation til migrationsstrømme
c)
støtte til videreudvikling af den forvaltning af migrationsstrømme, der udføres af medlemsstaternes konsulære og øvrige tjenester i tredjelande, herunder oprettelse af konsulære samarbejdsmekanismer for at lette lovlig rejseaktivitet i overensstemmelse med EU-retten eller den pågældende medlemsstats lovgivning, og forebygge ulovlig indvandring i Unionen.
d)
styrkelse af integreret grænseforvaltning ved at afprøve og indføre nye redskaber, interoperable systemer og arbejdsmetoder med henblik på at styrke informationsudveksling inden for medlemsstaten eller at forbedre samarbejde mellem myndigheder
e)
udvikling af projekter med henblik på sikring af en ensartet kontrol af høj kvalitet ved de ydre grænser i overensstemmelse med fælles EU-standarder og med sigte på at forøge interoperabiliteten af grænseforvaltningssystemer mellem medlemsstaterne
f)
støtte til aktioner, efter høring af Frontex, der sigter mod en yderligere harmonisering af grænseforvaltningen og navnlig af den teknologiske kapacitet i overensstemmelse med fælles EU-standarder
g)
sikring af en korrekt og ensartet anvendelse af gældende EU-ret vedrørende grænsekontrol og visum til imødegåelse af svagheder, der er konstateret på EU-plan og dokumenteret af resultater inden for rammerne af Schengenevaluerings- og overvågningsmekanismen
h)
opbygning af kapaciteten til at imødegå kommende udfordringer, herunder nuværende og fremtidige trusler og pres ved de ydre grænser, navnlig under hensyntagen til risikoanalyser udført af relevante EU-organer.
3. Medlemsstaterne kan inden for deres nationale programmer og som led i forfølgelsen af målene i stk. 2 støtte aktioner i og vedrørende tredjelande, herunder via informationsdeling og operationelt samarbejde.
4. Kommissionen hører Frontex om de udkast til nationale programmer, som medlemsstaterne fremlægger, og navnlig om de aktiviteter heri, der skal modtage driftsstøtte, med henblik på at udbygge komplementariteten mellem Frontex' mission og medlemsstaternes opgaver inden for kontrol og overvågning af de ydre grænser samt for at sikre sammenhæng og undgå omkostningsineffektivitet.
Artikel 10
Driftsstøtte under medlemsstaternes nationale programmer
1. En medlemsstat kan anvende op til 40 % af det beløb, som inden for rammerne af instrumentet er tildelt dets nationale program, til at finansiere driftsstøtte til de offentlige myndigheder, der har ansvaret for at udføre sådanne opgaver og tjenester, som udgør offentlige tjenester for Unionen.
2. Der gives driftsstøtte, såfremt den pågældende medlemsstat opfylder følgende betingelser:
a)
overholdelse af gældende EU-ret vedrørende grænser og visa
b)
overholdelse af målene i det nationale program
c)
overholdelse af fælles EU-standarder med henblik på at styrke koordinering mellem medlemsstaterne og undgå overlapning, fragmentering og omkostningsineffektivitet inden for grænsekontrol.
3. Med henblik herpå vurderer Kommissionen, inden den godkender de nationale programmer, udgangssituationen i de medlemsstater, som har angivet, at de agter at anmode om driftsstøtte under hensyntagen til Schengenevalueringsrapporterne, hvor dette er relevant.
Kommissionens resultater drøftes med den berørte medlemsstat.
Efter drøftelsen kan Kommissionens godkendelse af en medlemsstats budgetstøtte inden for rammerne af det nationale program gøres betinget af programmering og fuldførelse af en række aktioner, der har til formål at sikre, at de betingelser, der er fastsat i stk. 2, er opfyldt fuldt ud på tidspunktet for budgetstøtten.
4. Driftsstøtten skal koncentreres om konkrete opgaver og/eller tjenester og skal fokusere på målene som fastsat i bilag III. Den indebærer fuld refusion for afholdte udgifter ved udførelsen af de opgaver og/eller tjenester, der er fastsat i det nationale program, inden for de økonomiske rammer, som programmet og loftet i stk. 1 fastlægger.
5. Driftsstøtten er genstand for overvågning og informationsudveksling mellem Kommissionen og den berørte medlemsstat set i forhold til denne medlemsstats udgangssituation, de mål, der skal nås, og de indikatorer, der skal anvendes til at måle fremskridt.
6. Kommissionen fastsætter ved hjælp af gennemførelsesretsakter procedurer for indberetninger om anvendelsen af denne bestemmelse og andre praktiske foranstaltninger, som medlemsstaterne og Kommissionen måtte træffe for at efterleve denne artikel. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 18, stk. 2.
Artikel 11
Driftsstøtte til den særlige transitordning
1. Instrumentet yder støtte til dækning af de mistede gebyrer for udstedelse af transitvisa og de yderligere omkostninger, der er afholdt ved gennemførelsen af Forenklet Transitdokument- og Forenklet Jernbanetransitdokument-ordningen i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 693/2003 og forordning (EF) nr. 694/2003.
2. De midler, der tildeles Litauen i henhold til stk. 1, må ikke overstige 154 mio. EUR for perioden 2014-2020 og stilles til rådighed for Litauen i form af yderligere specifik driftsstøtte.
3. Med henblik på stk. 1 forstås ved yderligere omkostninger de omkostninger, der følger direkte af de specifikke krav i forbindelse med gennemførelsen af forvaltningen af den særlige transitordning, og som ikke opstår som følge af udstedelsen af transitvisa eller andre visa.
Følgende former for yderligere omkostninger kan finansieres:
a)
infrastrukturinvesteringer
b)
uddannelse af personale, der gennemfører den særlige transitordning
c)
yderligere driftsomkostninger, herunder løn til personale, der specifikt beskæftiger sig med at gennemføre den særlige transitordning.
4. De mistede gebyrer, som er omhandlet i denne artikels stk. 1, beregnes på grundlag af visagebyrniveauet og gebyrfritagelser, der er fastsat ved aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Russiske Føderation om lettelse af udstedelsen af visa til statsborgere i Den Europæiske Union og Den Russiske Føderation (30), inden for den finansielle ramme, der er fastsat i denne artikels stk. 2.
5. Kommissionen og Litauen tager anvendelsen af denne artikel op til revision i tilfælde af ændringer med konsekvenser for den særlige transitordnings eksistens og/eller den måde, ordningen fungerer på.
6. Kommissionen fastlægger ved hjælp af gennemførelsesretsakter procedurer for indberetninger om anvendelsen af denne bestemmelse og andre finansielle og praktiske foranstaltninger i øvrigt, som Litauen og Kommissionen måtte træffe for at efterleve denne artikel. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 18, stk. 2.
7. Med henblik på at sikre, at den særlige transitordning fungerer tilfredsstillende, kan Kommissionen indføre særlige ordninger for mellemliggende betalinger, som fraviger bestemmelserne i forordning (EU) nr. 514/2014.
Artikel 12
Programmering i overensstemmelse med resultaterne af Schengenevaluerings- og overvågningsmekanismen
Efter vedtagelsen af en Schengenevalueringsrapport i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1053/2013 undersøger den berørte medlemsstat sammen med Kommissionen og Frontex, hvordan der skal reageres på rapportens resultater, herunder eventuelle påviste mangler, og hvordan dens henstillinger skal efterkommes inden for rammerne af medlemsstatens nationale program.
Om nødvendigt reviderer medlemsstaten sit nationale program i overensstemmelse med artikel 14, stk. 9, i forordning (EU) nr. 514/2014 for at tage hensyn til rapportens resultater og henstillinger.
Finansieringen af korrigerende aktioner skal prioriteres. Den berørte medlemsstat foretager i samråd med Kommissionen og Frontex en omfordeling af midler i det nationale program, herunder midler til driftsstøtte, og/eller iværksætter eller tilpasser aktioner med henblik på at afhjælpe svaghederne i overensstemmelse med Schengenevalueringsrapportens resultater og henstillinger.
Artikel 13
EU-aktioner
1. På Kommissionens initiativ kan instrumentet anvendes til at finansiere tværnationale aktioner eller aktioner af særlig interesse for Unionen (»EU-aktioner«) vedrørende de generelle, specifikke og operationelle mål, der er omhandlet i artikel 3.
2. For at være berettiget til støtte skal EU-aktioner navnlig forfølge følgende mål:
a)
at støtte forberedende aktiviteter, kontrolaktiviteter, administrative og tekniske aktiviteter, som kræves for at gennemføre politikker for de ydre grænser og visum, herunder at forbedre styringen af Schengenområdet gennem udvikling og gennemførelse af evalueringsmekanismen som fastsat ved forordning (EU) nr. 1053/2013 til kontrol af anvendelsen af Schengenreglerne og Schengengrænsekodeksen, navnlig rejseudgifterne for Kommissionens og medlemsstaternes eksperter, som deltager i besøg på stedet
b)
at forbedre kendskabet til og forståelsen af de forhold, der er fremherskende i medlemsstaterne og i tredjelande, gennem analyser, evaluering og nøje overvågning af politikker
c)
at støtte udvikling af statistiske værktøjer, herunder fælles statistiske værktøjer, metoder og fælles indikatorer
d)
at støtte og overvåge gennemførelsen af EU-retten og Unionens politiske mål i medlemsstaterne samt vurdere effektiviteten og virkningerne heraf, herunder med hensyn til respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, i det omfang de falder inden for instrumentets anvendelsesområde
e)
at fremme netværkssamarbejde, gensidige læringsprocesser samt kortlægning og udbredelse af bedste praksis og innovative tilgange blandt forskellige berørte parter på EU-plan
f)
at fremme projekter, der sigter mod harmonisering af og interoperabilitet i grænseforvaltningsrelaterede foranstaltninger i overensstemmelse med fælles EU-standarder med henblik på at udvikle et integreret europæisk grænseforvaltningssystem
g)
at højne bevidstheden om EU-politikker og -mål hos berørte parter og i den brede offentlighed, herunder gennem koncernkommunikation om Unionens overordnede politiske prioriteter
h)
at styrke de europæiske netværks evne til at vurdere, fremme, støtte og videreudvikle EU-politikker og -mål
i)
at støtte særligt innovative projekter for udvikling af nye metoder og/eller teknologier, som kan overføres til andre medlemsstater, især projekter, som har til formål at afprøve og validere forskningsprojekter
j)
at støtte aktioner i relation til tredjelande som omhandlet i artikel 4, stk. 2.
3. EU-aktioner gennemføres i overensstemmelse med artikel 6 i forordning (EU) nr. 514/2014.
Artikel 14
Krisebistand
1. Instrumentet yder finansiel støtte med henblik på at dække akutte og specifikke behov i tilfælde af krisesituationer som defineret i artikel 2, litra f).
2. Krisebistand gennemføres i overensstemmelse med artikel 6 og 7 i forordning (EU) nr. 514/2014.
Artikel 15
Oprettelse af et program for udvikling af IT-systemer
Programmet for udvikling af IT-systemer baseret på eksisterende og/eller nye IT-systemer gennemføres med forbehold for vedtagelsen af de lovgivningsmæssige EU-retsakter, hvori sådanne IT-systemer og deres kommunikationsinfrastruktur defineres, navnlig med henblik på at forbedre forvaltningen og kontrollen med rejsestrømme ved de ydre grænser gennem styrket grænsekontrol og hurtigere grænsepassage for lovligt rejsende. Der skal i relevant omfang søges synergier med eksisterende IT-systemer med henblik på at undgå dobbeltudgifter.
Fordelingen af det i artikel 5, stk. 5, litra b), anførte beløb skal foretages enten i de relevante lovgivningsmæssige EU-retsakter eller, i forlængelse af vedtagelsen af disse lovgivningsmæssige retsakter, ved en delegeret retsakt i overensstemmelse med artikel 17.
Kommissionen orienterer Europa-Parlamentet og Rådet om fremskridtene i udviklingen af de pågældende IT-systemer mindst én gang om året, og når det i øvrigt er hensigtsmæssigt.
Artikel 16
Teknisk bistand
1. På Kommissionens initiativ og/eller vegne kan instrumentet yde op til 1,7 mio. EUR om året i teknisk bistand til fonden, jf. artikel 9 i forordning (EU) nr. 514/2014.
2. På en medlemsstats initiativ kan instrumentet finansiere tekniske bistandsaktiviteter, jf. artikel 20 i forordning (EU) nr. 514/2014. Det beløb, der afsættes til teknisk bistand, må for perioden 2014-2020 ikke overstige 5 % af det samlede beløb, der tildeles en medlemsstat, plus 500 000 EUR.
KAPITEL III
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 17
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 5, stk. 5, litra b), artikel 6, stk. 4, artikel 7, stk. 2, og artikel 15, tillægges Kommissionen for en periode på syv år fra den den 21. maj 2014. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af syvårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for en periode på tre år, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af syvårsperioden.
3. Den i artikel 5, stk. 5, litra b), artikel 6, stk. 4, artikel 7, stk. 2, og artikel 15 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 5, stk. 5, litra b), artikel 6, stk. 4, artikel 7, stk. 2, og artikel 15 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 18
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af »udvalget vedrørende asyl-, migrations- og integrationsfonden og fonden for intern sikkerhed«, nedsat ved artikel 59, stk. 1, i forordning (EU) nr. 514/2014.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 19
Anvendelse af forordning (EU) nr. 514/2014
Bestemmelserne i forordning (EU) nr. 514/2014 finder anvendelse på instrumentet.
Artikel 20
Ophævelse
Beslutning nr. 574/2007/EF ophæves med virkning fra den 1. januar 2014.
Artikel 21
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning er ikke til hinder for videreførelse eller ændring, herunder hel eller delvis annullering, af projekterne og årlige programmer indtil deres afslutning eller af støtte, som Kommissionen har godkendt på grundlag af beslutning nr. 574/2007/EF eller anden lovgivning, der gælder for støtten pr. 31. december 2013.
2. Når Kommissionen vedtager afgørelser om samfinansiering under instrumentet, tager den hensyn til de foranstaltninger, som er vedtaget på grundlag af beslutning nr. 574/2007/EF inden den 20. maj 2014, og som har finansielle virkninger i den periode, som samfinansieringen vedrører.
3. Forpligtelser, der er indgået i forbindelse med samfinansiering, som er godkendt af Kommissionen mellem den 1. januar 2011 og den 31. december 2014, og for hvilke de dokumenter, der er nødvendige for, at foranstaltningerne kan afsluttes, ikke er sendt til Kommissionen inden for fristen for fremlæggelse af den endelige rapport, frigøres automatisk af Kommissionen senest den 31. december 2017, hvilket giver anledning til tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb.
4. Beløb, der vedrører foranstaltninger, som er suspenderet på grund af retsforfølgning eller administrativ klage med opsættende virkning, lades ude af betragtning ved beregningen af det beløb, som skal frigøres automatisk.
5. Medlemsstaterne forelægger senest den 30. juni 2015 Kommissionen en evalueringsrapport om resultaterne og virkningerne af de foranstaltninger, som samfinansieres i henhold til beslutning nr. 574/2007/EF, vedrørende perioden 2011-2013.
6. Kommissionen forelægger senest den 31. december 2015 Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget den efterfølgende evalueringsrapport i henhold til beslutning nr. 574/2007/EF vedrørende perioden 2011 til 2013.
Artikel 22
Revision
Europa-Parlamentet og Rådet tager på grundlag af forslag fra Kommissionen denne forordning op til revision senest den 30. juni 2020.
Artikel 23
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 16. april 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 515/2014,
annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014,
ulkorajojen ja viisumipolitiikan rahoitusvälineen perustamisesta osana sisäisen turvallisuuden rahastoa ja päätöksen N:o 574/2007/EY kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 67 artiklan 3 kohdan mukainen unionin tavoite korkean turvallisuustason varmistamisesta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella olisi saavutettava muun muassa sisärajoilla henkilöiden rajanylityksen ja ulkorajoilla suoritettavan rajavalvonnan yhteydessä toteutettavien yhteisten toimenpiteiden ja yhteisen viisumipolitiikan avulla osana yhtenevää, monikerroksista järjestelmää, jonka avulla voitaisiin vaihtaa tietoja ja saavuttaa täydellinen tilannetietoisuus ja jonka avulla pyritään tekemään laillisesta matkustamisesta helpompaa ja torjumaan laitonta maahanmuuttoa.
(2)
Unioni tarvitsee nykyistä yhdenmukaisemman lähestymistavan maahanmuuton hallinnan ja sisäisen turvallisuuden sisäisiin ja ulkoisiin näkökohtiin, ja sen olisi muodostettava yhteys laittoman maahanmuuton torjunnan ja unionin ulkorajojen turvallisuuden parantamisen välillä sekä tehostettava yhteistyötä ja vuoropuhelua kolmansien maiden kanssa laittoman maahanmuuton hallinnoimiseksi ja laillisen maahanmuuton edistämiseksi.
(3)
On tarpeen kehittää yhtenäinen lähestymistapa muuttopaineesta ja turvapaikkahakemuksista aiheutuviin ongelmiin sekä unionin ulkorajojen valvontaan ja osoitettava varoja ja riittävät resurssit, jotta hätätilanteita voidaan hoitaa kunnioittaen ihmisoikeuksia ja noudattaen kaikkien jäsenvaltioiden yhteisvastuullisuuden periaatetta; samalla olisi otettava huomioon kansalliset velvoitteet ja varmistettava selkeä tehtävänjako.
(4)
Euroopan unionin sisäisen turvallisuuden strategia, jäljempänä ’sisäisen turvallisuuden strategia’, jonka neuvosto hyväksyi helmikuussa 2010, muodostaa yhteisen toimintasuunnitelman näiden yhteisten turvallisuushaasteiden ratkaisemiseksi. Komission marraskuussa 2010 hyväksymässä tiedonannossa ”EU:n sisäisen turvallisuuden strategian toteuttamissuunnitelma” strategian periaatteet ja suuntaviivat muunnetaan konkreettisiksi toimenpiteiksi määrittelemällä viisi strategista tavoitetta: hajotetaan kansainväliset rikollisverkostot, ehkäistään terrorismia ja puututaan radikalisoitumiseen ja terroristien värväystoimintaan, parannetaan kansalaisten ja yritysten turvallisuutta verkkoympäristössä, vahvistetaan turvallisuutta rajavalvonnan avulla ja parannetaan Euroopan kykyä selviytyä kriiseistä ja katastrofeista.
(5)
Sisäisen turvallisuuden strategian mukaisesti vapaus, turvallisuus ja oikeus ovat tavoitteita, joihin olisi pyrittävä samanaikaisesti, ja vapauden ja oikeuden tavoitteen saavuttamiseksi turvallisuuteen olisi aina pyrittävä noudattaen perussopimusten ja oikeusvaltion periaatteita sekä perusoikeuksiin liittyviä unionin velvoitteita.
(6)
Sisäisen turvallisuuden strategian täytäntöönpanon keskeisinä periaatteina olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden yhteisvastuullisuus, selkeä tehtävänjako, perusvapauksien, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteiden kunnioittaminen, kokonaisvaltaisuuden vahva painottaminen, yhteys ulkoiseen turvallisuuteen sekä yhdenmukaisuus ja johdonmukaisuus Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklassa vahvistettujen unionin ulkopolitiikan tavoitteiden kanssa.
(7)
Sisäisen turvallisuuden strategian täytäntöönpanon edistämiseksi ja sen operatiivisen toteutumisen varmistamiseksi jäsenvaltioille olisi annettava riittävästi unionin rahoitustukea perustamalla sisäisen turvallisuuden rahasto, jäljempänä ’rahasto’.
(8)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen V osastoon liittyvien oikeudellisten näkökohtien vuoksi rahastoa ei ole oikeudellisesti mahdollista perustaa yhtenä rahoitusvälineenä. Sen vuoksi rahasto olisi perustettava kokonaisvaltaisena kehyksenä, josta myönnetään unionin rahoitustukea sisäisen turvallisuuden alalla ja joka käsittää tällä asetuksella perustettavan ulkorajojen ja viisumipolitiikan rahoitusvälineen, jäljempänä ’väline’, sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 513/2014 (4) perustetun poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineen. Tätä kokonaisvaltaista kehystä olisi täydennettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 514/2014 (5), johon tässä asetuksessa olisi viitattava ohjelmasuunnittelua, varainhoitoa, hallinnointia ja valvontaa, tilien tarkastamista ja hyväksymistä, ohjelmien päättämistä sekä raportointia ja arviointia koskevien sääntöjen osalta.
(9)
Sisäasiain alan rahoituksen uuden kahden pilarin rakenteen olisi edistettävä rahoituksen yksinkertaistamista, järkeistämistä, lujittamista ja avoimuutta tuolla alalla. Olisi pyrittävä parantamaan yhteisvaikutusta, johdonmukaisuutta ja täydentävyyttä muiden rahastojen ja ohjelmien kanssa, mukaan luettuna rahoituksen myöntämiseksi yhteisiin tavoitteisiin. Olisi kuitenkin vältettävä eri rahoitusvälineiden päällekkäisyyksiä.
(10)
Rahastossa olisi otettava huomioon joustavuuden lisäämisen ja yksinkertaistamisen tarve mutta myös ennustettavuuteen liittyvät vaatimukset ja varmistettava resurssien oikeudenmukainen ja avoin jakautuminen siten, että saavutetaan tässä asetuksessa asetetut yleiset ja erityiset tavoitteet.
(11)
Rahaston täytäntöönpanon keskeisiä periaatteita ovat toimenpiteiden tehokkuus ja varainkäytön laatu. Rahasto olisi lisäksi pantava täytäntöön myös mahdollisimman vaikuttavasti ja käyttäjäystävällisesti.
(12)
Rahastossa olisi otettava erityisesti huomioon ne jäsenvaltiot, joille aiheutuu niiden maantieteellisen sijainnin vuoksi kohtuuton rasitus muuttovirroista.
(13)
Ulkorajojen valvontaan liittyvä yhteisvastuullisuus ja vastuunjako jäsenvaltioiden ja unionin välillä on ulkorajojen valvontaa koskevan yhteisen politiikan keskeinen osatekijä.
(14)
Rahaston olisi osoitettava yhteisvastuullisuutta myöntämällä rahoitustukea niille jäsenvaltioille, jotka soveltavat ulkorajoja koskevia Schengenin säännöstön määräyksiä täysimääräisesti, ja niille jäsenvaltioille, jotka valmistautuvat osallistumaan Schengeniin täysimääräisesti, ja jäsenvaltioiden olisi käytettävä rahastoa siten, että edistetään ulkorajojen valvontaa koskevaa unionin yhteistä politiikkaa.
(15)
Jäsenvaltioiden olisi rahaston yleistavoitteen saavuttamisen edistämiseksi varmistettava, että niiden kansallisissa ohjelmissa pyritään saavuttamaan välineen erityistavoitteet ja että määrärahat kohdennetaan eri tavoitteisiin oikeassa suhteessa haasteisiin ja tarpeisiin nähden sekä varmistaen, että tavoitteet ovat saavutettavissa. Jos kansalliseen ohjelmaan ei sisällytetä jotain erityistavoitetta tai joihinkin kansallisten ohjelmien tavoitteisiin kohdennetaan määrärahoja tässä asetuksessa säädettyjä vähimmäisprosenttiosuuksia niukemmin, kyseisen jäsenvaltion olisi perusteltava tämä ohjelmassa.
(16)
Rahaston saavutusten arvioimiseksi olisi määriteltävä tämän välineen kuhunkin erityistavoitteeseen liittyvät yhteiset indikaattorit. Erityistavoitteiden toteutumisen mittaaminen yhteisillä indikaattoreilla ei velvoita toteuttamaan näihin indikaattoreihin liittyviä toimia.
(17)
Jäsenvaltio ei saisi osallistua tähän rahastoon samanaikaisesti kun se osallistuu unionin väliaikaiseen rahoitusvälineeseen, jonka tarkoituksena on auttaa tukea saavia jäsenvaltioita rahoittamaan muun muassa toimia unionin uusilla ulkorajoilla Schengenin raja- ja viisumisäännöstön täytäntöön panemiseksi ja ulkorajavalvonnan harjoittamiseksi.
(18)
Välineen olisi perustuttava Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 574/2007/EY (6) vuosiksi 2007-2013 perustetun ulkorajarahaston avulla kehitettyihin valmiuksiin, ja sitä olisi laajennettava niin, että voidaan ottaa huomioon uudet kehityssuuntaukset.
(19)
Toteuttaessaan ulkorajoilla ja konsulaateissa Schengenin raja- ja viisumisäännöstön mukaisia tehtäviä jäsenvaltiot toteuttavat toimia kaikkien muiden Schengen-alueen jäsenvaltioiden hyväksi ja niiden puolesta ja täyttävät siten julkisen palvelun tehtävän unionin suuntaan. Välineestä olisi myönnettävä tukea rajavalvonnasta ja viisumipolitiikasta aiheutuvien operatiivisten kustannusten kattamiseen niin, että jäsenvaltiot voivat pitää yllä valmiuksiaan tämän kaikkien kannalta olennaisen tehtävän hoitamiseksi. Tällainen tuki käsittää tiettyjen välineen tavoitteisiin liittyvien erityisten kustannusten täyden korvaamisen ja sen olisi kuuluttava erottamattomana osana kansallisiin ohjelmiin.
(20)
Välineellä olisi täydennettävä ja tuettava toimia, joiden avulla kehitetään neuvoston asetuksella (EY) N:o 2007/2004 (7) perustetun Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston, jäljempänä ’Frontex’, johdolla toteutettavaa operatiivista yhteistyötä, mukaan luettuina Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1168/2011 (8) tehtyihin muutoksiin perustuvat uudet toimet, ja siten edelleen lujitettava yhteisvastuullisuutta niiden jäsenvaltioiden kesken, jotka valvovat ulkorajoja koko Schengen-alueen hyväksi ja sen puolesta. Tämä tarkoittaa muun muassa, että jäsenvaltioiden olisi kansallisia ohjelmia laatiessaan otettava huomioon analyyttiset välineet sekä operatiiviset ja tekniset ohjeistukset, joita Frontex on kehittänyt, sekä laaditut koulutussuunnitelmat eli rajavartijoita koskeva yhteinen opetussuunnitelma ja siihen kuuluvat perusoikeuksiin ja kansainväliseen suojeluun liittyvät komponentit. Jotta Frontexin toimeksianto ja jäsenvaltioiden vastuulla olevat ulkorajatarkastukset ja ulkorajojen valvonta täydentäisivät toisiaan ja jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus ja vältettäisiin kustannustehottomuutta, komission olisi kuultava Frontexia jäsenvaltioiden toimittamien kansallisten ohjelmien luonnosten ja etenkin operatiivisella tuella rahoitettavien toimien johdosta.
(21)
Väline olisi pantava täytäntöön noudattaen täysimääräisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettuja oikeuksia ja periaatteita ja unionin kansainvälisiä velvoitteita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta turvapaikkaoikeutta koskevien erityismääräysten soveltamista tai kansainvälistä suojelua.
(22)
Yhdenmukainen ja korkealaatuinen ulkorajojen valvonta on erittäin tärkeää vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen vahvistamisen kannalta. Unionin yhteisten normien mukaisesti välineestä olisi tuettava sellaisia ulkorajojen valvontaan liittyviä toimenpiteitä, joiden toteutuksessa noudatetaan maahanpääsyn neliportaista valvontamallia, johon kuuluvat toimenpiteet kolmansissa maissa, yhteistyö naapurimaiden kanssa, rajavalvontaan liittyvät toimenpiteet ja valvontatoimenpiteet vapaan liikkuvuuden alueella, jotta voidaan torjua laitonta maahanmuuttoa ja rajatylittävää rikollisuutta Schengen-alueella.
(23)
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artiklan mukaisesti välineestä olisi tuettava toimia, joilla varmistetaan, että ulkorajoilla suojellaan vaaralle alttiina olevia lapsia. Jäsenvaltioiden olisi etenkin silloin, kun ne toteuttavat toimia, jotka liittyvät henkilöiden tunnistamiseen, välittömään avustamiseen ja heidän saattamiseensa suojapalveluiden piiriin, kiinnitettävä mahdollisuuksien mukaan erityistä huomiota haavoittuvassa asemassa oleviin henkilöihin ja etenkin lapsiin ja ilman huoltajaa oleviin alaikäisiin.
(24)
Välineellä olisi edistettävä Euroopan ulkorajojen yhdennetyn valvontajärjestelmän kehittämistä yhdenmukaisen ja korkeatasoisen ulkorajavalvonnan varmistamiseksi sekä laillisen rajanylitysliikenteen tekemiseksi unionin ulkorajoilla helpommaksi sisäisen turvallisuuden strategian puitteissa. Tähän järjestelmään sisältyvät kaikki toimintapolitiikkaan, lainsäädäntöön, järjestelmälliseen yhteistyöhön, rasitusten jakamiseen, laittomien maahanmuuttajien rajanylityspaikkojen tilanteen ja muuttuvien olosuhteiden arviointiin, henkilöstöön, laitteistoon ja teknologiaan liittyvät toimenpiteet, joita jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat eri tasoilla yhteistyössä Frontexin, kolmansien maiden ja tarvittaessa myös muiden toimijoiden, erityisesti Europolin ja laaja-alaisten tietojärjestelmien operatiivisesta hallinnoinnista vastaavan eurooppalaisen viraston kanssa, käyttäen muun muassa neliportaista rajaturvallisuusmallia ja Euroopan unionin yhdennettyä riskianalyysia.
(25)
Vuoden 2003 liittymisasiakirjan liitteenä olevan, henkilöiden kauttakulkusta maitse Kaliningradin alueen ja Venäjän federaation muiden osien välillä tehdyn pöytäkirjan N:o 5 mukaisesti välineestä olisi katettava mahdolliset lisäkustannukset, joita aiheutuu tällaista kauttakulkua koskevan unionin säännöstön erityismääräysten eli neuvoston asetuksen (EY) N:o 693/2003 (9) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 694/2003 (10) täytäntöönpanosta. Menetettyjen viisumimaksujen korvaamiseen tarkoitetun jatkuvan rahoitustuen tarve olisi kuitenkin määriteltävä unionin ja Venäjän federaation välillä voimassa olevan viisumijärjestelyn perusteella.
(26)
Välineestä olisi myös tuettava kansallisia toimenpiteitä ja jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, kun kyseessä on viisumipolitiikka ja muut ennen rajamuodollisuuksia eli ennen ulkorajoilla tehtäviä tarkastuksia toteutettavat toimet, ja hyödynnettävä täysimääräisesti viisumitietojärjestelmää (VIS). Jäsenvaltioiden yksiköiden kolmansissa maissa organisoimien toimien tehokas hallinnointi on yhteisen viisumipolitiikan edun mukaista, sillä se on osa monitasoista järjestelmää, jonka avulla pyritään tekemään laillisesta matkustamisesta helpompaa ja torjumaan laitonta maahanmuuttoa unioniin, ja se on olennainen osa ulkorajojen yhdennettyä valvontajärjestelmää.
(27)
Välineestä olisi myös tuettava Schengen-valtioiden alueella toteutettavia toimenpiteitä osana ulkorajojen sellaisen yhdennetyn valvontajärjestelmän kehittämistä, joka vahvistaa Schengen-alueen yleistä toimivuutta.
(28)
Välineestä olisi myös tuettava unionin toimia sellaisten tietotekniikkajärjestelmien kehittämiseksi, jotka perustuvat olemassa oleviin ja/tai uusiin tietotekniikkajärjestelmiin ja joiden avulla jäsenvaltiot voivat hallinnoida tehokkaammin kolmansien maiden kansalaisten liikkumista yli rajojen ja varmistaa matkustajien paremman tunnistamisen ja tarkistamisen, millä tehtäisiin matkustamisesta helpompaa ja parannettaisiin rajaturvallisuutta. Tätä varten olisi perustettava EU:n sisäisen turvallisuuden tiedonhallintastrategian mukaisesti ohjelma, jonka tarkoituksena on kattaa tällaisten sekä tietotekniikkajärjestelmien keskusjärjestelmän ja että niiden kansallisten osien kehittämisestä aiheutuvia kustannuksia niin, että voidaan varmistaa tekninen yhdenmukaisuus, yhteentoimivuus unionin muiden tietotekniikkajärjestelmien kanssa, kustannussäästöt ja joustava täytäntöönpano jäsenvaltioissa. Näiden tietotekniikkajärjestelmien olisi oltava perusoikeuksien, henkilötietojen suoja mukaan luettuna, mukaisia.
(29)
Jäsenvaltioiden olisi osoitettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1052/2013 (11) perustetulle Euroopan rajavalvontajärjestelmälle (Eurosur) riittävä rahoitus tuon järjestelmän moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.
(30)
Jotta voidaan vastata välittömästi odottamattomiin maahanmuuttopaineisiin ja rajaturvallisuuteen kohdistuviin riskeihin, olisi oltava mahdollista myöntää hätäapua asetuksessa (EU) N:o 514/2014 säädetyn kehyksen mukaisesti.
(31)
Jos havaitaan puutteita tai mahdollisia riskejä erityisesti Schengen-arvioinnin perusteella, asianomaisen jäsenvaltion olisi koko Schengen-alueen yhteisvastuullisuuden lujittamiseksi toteutettava lisäksi tarvittavat seurantatoimet käyttäen ensisijaisesti sen kansalliseen ohjelmaansa sisältyviä resursseja, jolla voidaan tarvittaessa täydentää hätäaputoimenpiteitä.
(32)
Keskinäisen yhteisvastuullisuuden ja vastuunjaon lujittamiseksi jäsenvaltioita olisi rohkaistava käyttämään osa kansallisiin ohjelmiinsa perustuvista resursseista unionin määrittämiin erityisiin painopisteisiin, kuten Frontexin tarvitsemien teknisten välineiden hankintaan ja unionin konsuliyhteistyön kehittämiseen. Unionin rahoituksen vaikutukset on tarpeen maksimoida ottamalla käyttöön julkisia ja yksityisiä rahoitusvaroja, yhdistämällä niitä ja tehostamalla niiden käyttöä. Olisi varmistettava, että unionin talousarviosta tuettuja innovatiivisia rahoitusvälineitä ja -mekanismeja käytetään mahdollisimman avoimesti ja vastuullisesti ja että niihin sovelletaan demokraattista valvontaa.
(33)
Jotta voidaan turvata Schengenin säännöstön soveltaminen koko Schengen-alueella, myös neuvoston asetuksen (EU) N:o 1053/2013 (12) täytäntöönpanoa olisi tuettava välineen avulla, koska se helpottaa keskeisellä tavalla vapauden, oikeuden ja turvallisuuden alueeseen liittyvien unionin toimintalinjojen täytäntöönpanoa varmistamalla ulkorajojen suojelun korkean tason ja sen, ettei Schengen-alueen sisällä toteuteta rajatarkastuksia.
(34)
Ulkorajarahastosta sekä SIS II- ja VIS-järjestelmien kehittämisestä saatujen kokemusten perusteella katsotaan, että olisi tarkoituksenmukaista sallia tietynasteinen joustavuus resurssien mahdollisessa siirtämisessä tämän välineen tavoitteiden täytäntöönpanokeinojen välillä, edellyttäen että siirrot eivät vaikuta periaatteeseen, jonka mukaan on alusta alkaen varmistettava ohjelmien ja jäsenvaltioiden operatiivisen tuen kriittinen massa ja rahoitusvakaus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston toteuttamia valvontatoimia.
(35)
Vastaavasti olisi laajennettava unionin toimivallan piiriin kuuluvien toimien, jäljempänä ’unionin toimet’, soveltamisalaa ja lisättävä sen käytössä olevien resurssien enimmäismäärää niin, että voidaan parantaa unionin kykyä toteuttaa tiettynä varainhoitovuonna monenlaisia ulkorajojen valvontaan ja yhteiseen viisumipolitiikkaan liittyviä toimia koko unionin edun nimissä silloin kun ja siinä määrin kuin tällaisia tarpeita ilmenee. Tällaisia unionin toimia ovat ulkorajojen valvontaa ja yhteistä viisumipolitiikkaa ja niiden soveltamista edistävät selvitykset ja pilottihankkeet, rajavartijoiden koulutus ihmisoikeuksien suojeluun liittyvissä asioissa sekä toimenpiteet tai järjestelyt, joilla kolmansissa maissa puututaan niistä käsin ilmeneviin muuttopaineisiin niin, että unioniin suuntautuvia muuttovirtoja voidaan hallinnoida mahdollisimman hyvin, ja tähän liittyvien ulkorajoilla ja konsulaateissa toteutettavien tehtävien tehokas organisointi.
(36)
Kun välineestä tuetaan kolmansissa maissa toteutettavia ja niihin liittyviä toimenpiteitä, olisi hyödynnettävä yhteisvaikutusta ja noudatettava johdonmukaisuutta sellaisten muiden unionin ulkopuolella toteutettavien toimien kanssa, jotka saavat tukea maantieteellisistä ja teemakohtaisista unionin ulkoisen avun välineistä. Näiden toimien toteuttamisessa olisi etenkin pyrittävä noudattamaan täysin johdonmukaisesti asianomaista maata tai aluetta koskevan unionin ulkoisen toiminnan ja ulkopolitiikan periaatteita ja yleistavoitteita. Niiden tarkoituksena ei saisi olla välittömästi kehitykseen suunnattujen toimien tukeminen, vaan niillä olisi tarvittaessa täydennettävä ulkoisen avun välineistä myönnettyä rahoitusta. Olisi myös pyrittävä johdonmukaisuuteen suhteessa unionin humanitaarisen avun politiikkaan erityisesti hätätoimenpiteiden toteuttamisessa.
(37)
Unionin talousarviosta myönnettävä rahoitus olisi keskitettävä toimiin, joissa unionin toiminta voi tuoda lisäarvoa verrattuna jäsenvaltioiden yksinään toteuttamiin toimiin. Koska unionilla on jäsenvaltioita paremmat edellytykset laatia puitteet, joiden avulla osoitetaan unionin yhteisvastuullisuutta rajavalvonnan, viisumipolitiikan ja maahanmuuttovirtojen hallinnan alalla, ja tarjota foorumi näiden politiikkojen perustana olevien yhteisten tietotekniikkajärjestelmien kehittämiselle, tämän asetuksen perusteella myönnettävä rahoitustuki edistää erityisesti kansallisten ja unionin tason valmiuksien kehittämistä näillä aloilla.
(38)
Tässä asetuksessa olisi säädettävä jäsenvaltioille osoitettavista rahoituksen perusosuuksista. Kunkin jäsenvaltion perusosuus olisi laskettava asianomaiselle jäsenvaltiolle vuosina 2010-2012 ulkorajarahastosta osoitetun määrän perusteella, ja jakamalla saatu luku niiden määrärahojen kokonaismäärällä, jotka on kyseisen kolmen vuoden aikana osoitettu jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä toteutettavaan hallinnointiin. Laskutoimitukset perustuvat päätöksessä N:o 574/2007/EY säädettyihin jakamisperusteisiin.
(39)
Komission olisi seurattava välineen täytäntöönpanoa asetuksen (EU) N:o 514/2014 asiaa koskevien säännösten mukaisesti käyttäen tulosten ja vaikutusten arviointiin keskeisiä indikaattoreita. Näiden indikaattoreiden ja niiden perustasojen olisi muodostettava vähimmäisperusta sen arvioinnille, missä määrin välineen tavoitteet on saavutettu.
(40)
Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti, jotta tämän asetuksen säännöksiä, jotka koskevat kansallisiin ohjelmiin perustuvien erityistoimien määrittelyä, voidaan täydentää tai muuttaa. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(41)
Komission olisi tätä asetusta soveltaessaan ja myös delegoituja säädöksiä valmistellessaan kuultava kaikkien jäsenvaltioiden asiantuntijoita.
(42)
Jotta voidaan varmistaa tällä asetuksella vahvistettujen operatiivista tukea koskevien säännösten yhdenmukainen, tehokas ja oikea-aikainen soveltaminen, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (13) mukaisesti.
(43)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta eli säätää yhteisvastuullisuudesta ja vastuunjaosta jäsenvaltioiden ja unionin välillä ulkorajojen hallinnoinnin ja viisumipolitiikan alalla, vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
(44)
Päätös N:o 574/2007/EY olisi kumottava, jollei tässä asetuksessa annetuista siirtymäsäännöksistä muuta johdu.
(45)
Islannin ja Norjan osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisessä sopimuksessa viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen (14) ja jotka kuuluvat neuvoston päätöksen 1999/437/EY (15) 1 artiklan A ja B kohdassa tarkoitettuun alaan.
(46)
Sveitsin osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisessä sopimuksessa Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen (16) ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A ja B kohdassa, tarkasteltuna yhdessä neuvoston päätöksen 2008/146/EY (17) 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.
(47)
Liechtensteinin osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisessä pöytäkirjassa Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen (18) ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A ja B kohdassa, tarkasteltuna yhdessä neuvoston päätöksen 2011/350/EU (19) 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.
(48)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Koska tällä asetuksella kehitetään Schengenin säännöstöä, Tanska päättää mainitun pöytäkirjan 4 artiklan mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvosto on hyväksynyt tämän asetuksen, saattaako se tämän asetuksen osaksi kansallista lainsäädäntöään.
(49)
Tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu neuvoston päätöksen 2000/365/EY (20) mukaisesti. Yhdistynyt kuningaskunta ei sen vuoksi osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
(50)
Tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu neuvoston päätöksen 2002/192/EY (21) mukaisesti. Irlanti ei sen vuoksi osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin.
(51)
On asianmukaista yhdenmukaistaa tämän välineen soveltamiskausi vastaamaan neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (22) soveltamiskautta. Sen vuoksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014 alkaen,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tällä asetuksella perustetaan väline, jolla myönnetään rahoitustukea ulkorajojen valvontaa ja yhteistä viisumipolitiikkaa varten, jäljempänä ’väline’, osana sisäisen turvallisuuden rahastoa, jäljempänä ’rahasto’.
Tällä asetuksella ja asetuksella (EU) N:o 513/2014 perustetaan yhdessä rahasto 1 päivänä tammikuuta 2014 alkavalle ja 31 päivänä joulukuuta 2020 päättyvälle kaudelle.
2. Tässä asetuksessa vahvistetaan
a)
rahoitustuen tavoitteet ja tukikelpoiset toimet;
b)
tukikelpoisten toimien yleinen täytäntöönpanokehys;
c)
määrärahat, jotka välineen perusteella ovat käytettävissä 1 päivänä tammikuuta 2014 alkavana ja 31 päivän joulukuuta 2020 päättyvänä aikana, ja niiden jakautuminen;
d)
niiden erilaisten yksittäisten keinojen soveltamisala ja tarkoitus, joiden avulla ulkorajojen valvontaa ja yhteistä viisumipolitiikkaa koskevat menot rahoitetaan.
3. Tässä asetuksessa säädetään asetuksessa (EU) N:o514/2014 annettujen sääntöjen soveltamisesta.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
’ulkorajoilla’ tarkoitetaan jäsenvaltioiden maarajoja, joki- ja järvirajat mukaan luettuina, merirajoja, lentoasemia sekä joki-, meri- ja järviliikenteen satamia, joihin sovelletaan ulkorajojen ylittämistä koskevaa unionin lainsäädäntöä, riippumatta siitä, ovatko nämä rajat väliaikaisia;
b)
’unionin yhteisillä normeilla’ tarkoitetaan operatiivisten toimien soveltamista yhteisellä ja yhtenäisellä tavalla niin, että saavutetaan korkeatasoinen ja yhdenmukainen turvallisuuden taso rajavalvonnan ja viisumien alalla noudattaen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 562/2006 (23), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 810/2009 (24), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 767/2008 (25), asetusta (EY) N:o 2007/2004, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1931/2006 (26), ulkorajavalvontaa koskevaa Schengen-luetteloa, rajavartijan käsikirjaa, viisumeja koskevaa käsikirjaa, Eurosur-käsikirjaa ja muita mahdollisia unionin tasolla hyväksyttäviä rajavalvontaa ja viisumeita koskevia asetuksia ja ohjeita;
c)
’väliaikaisilla ulkorajoilla’ tarkoitetaan
i)
yhteistä rajaa Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltavan jäsenvaltion ja sellaisen jäsenvaltion välillä, jonka on määrä soveltaa Schengenin säännöstöä täysimääräisesti liittymisasiakirjansa mukaisesti, mutta jonka osalta asianomainen neuvoston päätös, jossa se valtuutetaan soveltamaan säännöstöä täysimääräisesti, ei ole vielä tullut voimaan;
ii)
yhteistä rajaa kahden sellaisen jäsenvaltion välillä, joiden on määrä soveltaa Schengenin säännöstöä täysimääräisesti liittymisasiakirjansa mukaisesti, mutta joiden osalta asianomainen neuvoston päätös, jossa ne valtuutetaan soveltamaan säännöstöä täysimääräisesti, ei ole vielä tullut voimaan;
d)
’rajanylityspaikalla’ tarkoitetaan toimivaltaisten viranomaisten ulkorajojen ylitykseen hyväksymää ylityspaikkaa, josta on ilmoitettu asetuksen (EY) N:o 562/2006 34 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
e)
’Schengenin arviointi- ja valvontamekanismilla’ tarkoitetaan Schengenin säännöstön asianmukaisen soveltamisen tarkistamista asetuksessa (EU) N:o 1053/2013 säädetyllä tavalla;
f)
’hätätilanteella’ tarkoitetaan tilannetta, joka johtuu äkillisestä ja poikkeuksellisesta paineesta siksi, että suuri tai suhteeton määrä kolmansien maiden kansalaisia ylittää yhden tai useamman jäsenvaltion ulkorajan tai heidän odotetaan ylittävän sen, tai muuta asianmukaisesti perusteltua hätätilannetta, joka edellyttää kiireellisiä toimia ulkorajoilla;
g)
’ulkorajaosuudella’ tarkoitetaan jäsenvaltion maa- tai meriulkorajaa kokonaisuudessaan tai osittain sellaisena kuin se on määritelty kansallisessa lainsäädännössä tai sellaisena kuin kansallinen koordinointikeskus tai muu vastuussa oleva kansallinen viranomainen on sen vahvistanut asetuksen (EU) N:o 1052/2013 täytäntöönpanemiseksi.
3 artikla
Tavoitteet
1. Välineen yleistavoitteena on edistää turvallisuuden korkean tason varmistamista unionissa samalla, kun tehdään laillisesta matkustamisesta helpompaa yhdenmukaisen ja korkeatasoisen ulkorajavalvonnan ja Schengen-viisumeiden tehokkaan käsittelyn avulla ja unionin perusvapauksiin ja ihmisoikeuksiin sitoutumisen mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdassa säädetyn yleistavoitteen puitteissa välineellä edistetään asianomaisissa unionin strategioissa, ohjelmissa sekä uhkien ja riskien arvioinneissa esitettyjen painopisteiden mukaisesti seuraavien erityistavoitteiden toteutumista:
a)
tuetaan yhteistä viisumipolitiikkaa, jotta laillisesta matkustamisesta voidaan tehdä helpompaa, tarjota korkealaatuisia palveluja viisuminhakijoille, varmistaa kolmansien maiden kansalaisten tasapuolinen kohtelu ja torjua laitonta maahanmuuttoa;
b)
tuetaan yhdennettyä rajavalvontaa, mukaan luettuna rajavalvontaan liittyvien toimien yhdenmukaistamisen edistäminen unionin yhteisten normien mukaisesti ja vaihtamalla tietoa jäsenvaltioiden kesken sekä jäsenvaltioiden ja Frontexin välillä, jotta voidaan varmistaa yhtäältä ulkorajojen yhdenmukainen ja korkeatasoinen valvonta ja suojelu, myös torjumalla laitonta maahanmuuttoa, ja toisaalta sujuva rajaliikenne ulkorajoilla Schengenin säännöstön mukaisesti, ja samalla taata kansainvälinen suojelu sitä tarvitseville noudattaen jäsenvaltioiden ihmisoikeuksien alalla antamia sitoumuksia, palauttamiskiellon periaate mukaan lukien.
Välineen erityistavoitteiden saavuttamista arvioidaan asetuksen (EU) N:o 514/2014 55 artiklan 2 kohdan mukaisesti käyttäen tämän asetuksen liitteessä IV määriteltyjä yhteisiä indikaattoreita ja kansallisiin ohjelmiin sisältyviä ohjelmakohtaisia indikaattoreita.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi välineestä edistetään seuraavia operatiivisia tavoitteita:
a)
edistetään sellaisten politiikkojen kehittämistä, täytäntöönpanoa ja täytäntöönpanon valvontaa, joilla varmistetaan, että ketään ei kansalaisuudesta riippumatta tarkasteta sisärajojen ylittämisen yhteydessä ja että ulkorajoilla suoritetaan henkilötarkastuksia ja valvotaan tehokkaasti ulkorajojen ylittämistä;
b)
otetaan asteittain käyttöön yhteisvastuullisuuteen ja vastuunjakoon perustuva ulkorajojen yhdennetty valvontajärjestelmä, johon kuuluu erityisesti
i)
ulkorajatarkastusten ja valvontajärjestelmien sekä jäsenvaltioiden rajavartijoiden, tulli-, maahanmuutto-, turvapaikka- ja lainvalvontaviranomaisten välisen yhteistyön vahvistaminen ulkorajoilla, meriraja-alueet mukaan luettuina;
ii)
ulkorajavalvontaan liittyvät toimenpiteet alueella sekä asiakirjojen turvallisuuteen, identiteettien hallintaan ja tarvittavien teknisten välineiden yhteentoimivuuteen liittyvät tarvittavat liitännäistoimenpiteet;
iii)
mahdolliset toimenpiteet, joilla edistetään myös henkilöiden liikkuvuuteen liittyvän rajatylittävän rikollisuuden ehkäisyä ja torjuntaa ulkorajoilla, mukaan luettuina ihmiskauppa ja ihmisten salakuljetus;
c)
edistetään viisumeja ja muita lyhytaikaisia oleskelulupia koskevan yhteisen politiikan kehittämistä ja täytäntöönpanoa sekä konsuliyhteistyön eri muotoja, jotta varmistetaan konsulitoiminnan kattavuuden parantaminen ja yhdenmukaistetut käytännöt viisumien myöntämisessä;
d)
perustetaan ja ylläpidetään tietotekniikkajärjestelmiä, niiden viestintäinfrastruktuuria ja laitteistoja, joilla tuetaan yhteistä viisumipolitiikkaa, rajatarkastuksia ja rajavalvontaa ulkorajoilla ja joissa noudatetaan täysimääräisesti henkilötietojen suojaa koskevaa lainsäädäntöä;
e)
parannetaan ulkorajoja koskevaa tilannetietoisuutta ja jäsenvaltioiden reagointivalmiuksia;
f)
varmistetaan unionin raja- ja viisumisäännöstön tehokas ja yhtenäinen soveltaminen, mukaan luettuna Schengenin arviointi- ja valvontamekanismin tehokas toiminta;
g)
vahvistetaan jäsenvaltioiden toimia, joilla pyritään lisäämään kolmansissa maissa toimivien jäsenvaltioiden yhteistyötä jäsenvaltioiden alueelle suuntautuvien kolmansien maiden kansalaisten muuttovirtojen osalta, mukaan luettuna laittoman maahanmuuton ehkäisy ja torjunta, sekä tähän liittyvää yhteistyötä kolmansien maiden kanssa niin, että varmistetaan täysi johdonmukaisuus unionin ulkoisten toimien ja humanitaarisen politiikan tavoitteiden ja periaatteiden kanssa.
4. Välineestä rahoitettavat toimet on toteutettava perusoikeuksia ja ihmisarvoa täysimääräisesti kunnioittaen. Toimien on erityisesti oltava Euroopan unionin perusoikeuskirjan määräyksien, tietosuojaa koskevan unionin oikeuden, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen ja kolmansien maiden kansalaisten oikeudenmukaisen kohtelun periaatteen mukaisia sekä kunnioitettava oikeutta turvapaikkaan ja kansainväliseen suojeluun sekä noudatettava palauttamiskiellon periaatetta ja unionin ja jäsenvaltioiden kansainvälisiä velvoitteita, jotka johtuvat kansainvälisistä välineistä, jotka ne ovat allekirjoittaneet, ja joita ovat pakolaisten oikeusasemaa koskeva 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehty Geneven yleissopimus ja sitä täydentävä 31 päivänä tammikuuta 1967 tehty New Yorkin pöytäkirja.
Jäsenvaltioiden on toimia toteuttaessaan kiinnitettävä mahdollisuuksien mukaan erityistä huomiota haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden, etenkin lasten ja ilman huoltajaa olevien alaikäisten, tunnistamiseen, välittömään avustamiseen ja heidän saattamiseensa suojapalveluiden piiriin.
5. Toteuttaessaan välineestä rahoitettuja, merirajojen valvontaan liittyviä toimia jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota kansainvälisen merioikeuden mukaisiin velvoitteisiinsa antaa apua merihädässä oleville henkilöille. Tältä osin välineen perusteella tuettuja välineitä ja järjestelmiä voidaan käyttää etsintä- ja pelastustilanteissa, joita saattaa tulla eteen merirajojen valvontaoperaatioissa, millä osallistutaan varmistamaan maahanmuuttajien hengen suojelun ja pelastamisen varmistamiseen.
6. Tällä välineellä edistetään myös jäsenvaltioiden ja komission aloitteesta toteutettavan teknisen avun rahoittamista.
4 artikla
Tukikelpoiset toimet
1. Tämän asetuksen 3 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden puitteissa ja asetuksen (EU) N:o 514/2014 13 artiklassa tarkoitetun poliittisen vuoropuhelun tuloksen pohjalta sekä tämän asetuksen 9 artiklassa tarkoitettujen kansallisen ohjelman tavoitteiden mukaisesti välineestä tuetaan jäsenvaltioissa toteutettavia ja niiden toteuttamia toimia, erityisesti seuraavia:
a)
perusrakenteet, rakennukset ja järjestelmät, joita tarvitaan rajanylityspaikoilla ja rajanylityspaikkojen välisessä valvonnassa ja joiden tarkoituksena on estää ja torjua luvattomia rajanylityksiä, laitonta maahanmuuttoa ja rajat ylittävää rikollisuutta ja sekä varmistaa matkustamisen sujuvuus;
b)
toimintavälineet, kulkuneuvot ja viestintäjärjestelmät, joita tarvitaan tehokasta ja turvattua rajavalvontaa ja henkilöiden havaitsemista varten;
c)
tietotekniikka- ja viestintäjärjestelmät rajojen yli tulevien muuttovirtojen tehokasta hallinnointia varten, mukaan luettuina investoinnit nykyisiin ja tuleviin järjestelmiin;
d)
viisumihakemusten käsittelyä ja konsuliyhteistyötä varten tarvittavat perusrakenteet, rakennukset, tietotekniikka- ja viestintäjärjestelmät ja toimintavälineet sekä muut toimet, joilla pyritään parantamaan viisuminhakijoille tarkoitettujen palvelujen laatua;
e)
koulutus b, c ja d alakohdassa tarkoitettujen välineiden ja järjestelmien käyttöön ja laadunhallintavaatimusten edistäminen sekä rajavartijoiden kouluttaminen, tarvittaessa myös kolmansissa maissa, heidän valvonta-, neuvonta- ja tarkastustehtäviensä osalta ja kansainvälistä ihmisoikeuslainsäädäntöä noudattaen, ihmiskaupan ja ihmisten salakuljetuksen uhrien tunnistaminen mukaan lukien;
f)
maahanmuuttoalan yhteyshenkilöiden ja asiakirjaneuvonantajien tilapäinen siirto kolmansiin maihin sekä rajavartijoiden henkilöstövaihto ja tilapäinen siirto jäsenvaltioiden välillä tai jäsenvaltion ja kolmannen maan välillä;
g)
selvitykset, koulutustoimet, pilottihankkeet ja muut toimet, joiden avulla otetaan asteittain käyttöön 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu ulkorajojen yhdennetty valvontajärjestelmä, mukaan luettuina toimet, joiden tarkoituksena on edistää viranomaisten välistä yhteistyötä joko jäsenvaltioiden sisällä tai jäsenvaltioiden kesken, sekä rajavalvontajärjestelmien yhteentoimivuuteen ja yhdenmukaistamiseen liittyvät toimet;
h)
selvitykset, pilottihankkeet ja toimet, joiden tarkoituksena on panna täytäntöön jäsenvaltioiden ja unionin virastojen operatiivisen yhteistyön perusteella laaditut suositukset, operatiiviset vaatimukset ja parhaat käytännöt.
2. Tämän asetuksen 3 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden puitteissa ja asetuksen (EU) N:o 514/2014 13 artiklassa säädetyn poliittisen vuoropuhelun tuloksen pohjalta sekä tämän asetuksen 9 artiklassa tarkoitettujen kansallisen ohjelman tavoitteiden mukaisesti tästä välineestä tuetaan kolmansiin maihin liittyviä ja kolmansissa maissa toteutettavia ja erityisesti seuraavia toimia:
a)
tietojärjestelmät, välineet ja laitteet tietojen jakamiseksi jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kesken;
b)
toimet, jotka liittyvät operatiiviseen yhteistyöhön jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä, yhteiset operaatiot mukaan luettuina;
c)
kolmansissa maissa toteutettavat hankkeet, joilla pyritään kehittämään valvontajärjestelmiä niin, että varmistetaan yhteistyö Eurosurin kanssa;
d)
selvitykset, seminaarit, työpajat, konferenssit, koulutus, laitteistot ja pilottihankkeet, joiden avulla kolmansien maiden käyttöön annetaan tapauskohtaisesti teknistä ja operatiivista asiantuntemusta;
e)
selvitykset, seminaarit, työpajat, konferenssit, koulutus, laitteistot ja pilottihankkeet, joilla pannaan täytäntöön jäsenvaltioiden ja unionin virastojen kolmansissa maissa toteuttaman operatiivisen yhteistyön perusteella laadittuja erityisiä suosituksia, operatiivisia vaatimuksia ja parhaita käytäntöjä.
Komissio ja jäsenvaltiot vastaavat yhdessä Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa kolmansissa maissa toteutettavien ja niihin liittyvien toimien koordinoinnista asetuksen (EU) N:o 514/2014 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
3. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut toimet eivät ole tukikelpoisia väliaikaisilla ulkorajoilla.
4. Toimet, jotka liittyvät Schengenin rajasäännöstössä tarkoitettuun sisärajoilla tehtävien tarkastusten väliaikaiseen ja poikkeukselliseen palauttamiseen, eivät ole tukikelpoisia.
5. Toimet, joiden yksinomainen tarkoitus tai vaikutus on tavaroiden tarkastus, eivät ole tukikelpoisia.
II LUKU
RAHOITUS- JA TÄYTÄNTÖÖNPANOKEHYS
5 artikla
Kokonaismäärärahat ja täytäntöönpano
1. Välineen täytäntöönpanoon osoitettavat kokonaismäärärahat ovat 2 760 miljoonaa euroa käypinä hintoina.
2. Euroopan parlamentti ja neuvosto myöntävät vuosittaiset määrärahat monivuotisen rahoituskehyksen puitteissa.
3. Kokonaismäärärahat kohdennetaan seuraavin keinoin:
a)
kansalliset ohjelmat 9 ja 12 artiklan mukaisesti;
b)
operatiivinen tuki kansallisten ohjelmien puitteissa ja 10 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti;
c)
erityinen kauttakulkujärjestely 11 artiklan mukaisesti;
d)
unionin toimet 13 artiklan mukaisesti;
e)
hätäapu 14 artiklan mukaisesti;
f)
muuttovirtojen hallinnointia ulkorajoilla tukevien tietotekniikkajärjestelmien perustamista koskevan ohjelman täytäntöönpano 15 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti;
g)
tekninen apu 16 artiklan mukaisesti.
4. Välineen perusteella tämän asetuksen 13 artiklassa tarkoitettuihin unionin toimiin, tämän asetuksen 14 artiklassa tarkoitettuun hätäapuun ja tämän asetuksen 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun tekniseen apuun osoitettava talousarvio toteutetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (27) 58 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua suoraa hallinnointia noudattaen ja tarvittaessa asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 58 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua välillistä hallinnointia noudattaen.
Talousarvio, joka osoitetaan 9 artiklassa tarkoitettuihin kansallisiin ohjelmiin, 10 artiklassa tarkoitettuun operatiiviseen tukeen ja 11 artiklassa tarkoitetun erityisen kauttakulkujärjestelyn toimintaan, toteutetaan noudattaen asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 58 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyä jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä toteutettavaa hallinnointia soveltaen.
Talousarvio, joka osoitetaan tämän artiklan 7 kohdan mukaisesti Schengenin säännöstön määräysten täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen osallistuville maille toteutetaan asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohdassa tarkoitettua välillistä hallinnointia noudattaen.
Käytössä oleviin ja/tai uusiin tietotekniikkajärjestelmiin perustuvien tietotekniikkajärjestelmien kehittämistä koskevan ohjelman talousarvion toteutusmenettely tai -menettelyt vahvistetaan asiaa koskevissa unionin säädöksissä, mikäli tällaisia säädöksiä on annettu.
5. Kokonaismäärärahat käytetään seuraavasti:
a)
1 551 miljoonaa euroa jäsenvaltioiden kansallisiin ohjelmiin;
b)
791 miljoonaa euroa muuttovirtojen hallinnointia unionin ulkorajoilla tukevien, käytössä oleviin ja/tai uusiin järjestelmiin perustuvien tietotekniikkajärjestelmien kehittämiseen, jos unioni on hyväksynyt asiaa koskevia säädöksiä.
Jos tämä määrä jää jakamatta tai käyttämättä, komissio kohdentaa määrän uudelleen 17 artiklan mukaisesti annetulla delegoidulla säädöksellä yhteen tai useampaan 6 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa ja tämän kohdan d alakohdassa tarkoitettuun toimeen. Tähän delegoituun säädökseen on sisällytettävä asiaankuuluvien tietotekniikkajärjestelmien kehitystä koskeva arviointi, jossa tarkastellaan myös talousarvion toteutusta ja odotettavissa olevia käyttämättä jääviä määriä. Tämä uudelleen kohdentaminen voidaan suorittaa asiaa koskevien säädösten hyväksymisen jälkeen tai 8 artiklassa säädetyn väliarvioinnin yhteydessä;
c)
154 miljoonaa euroa erityiseen kauttakulkujärjestelyyn;
d)
264 miljoonaa euroa unionin toimiin, hätäapuun ja komission aloitteesta myönnettävään tekniseen apuun. Tästä määrästä vähintään 30 prosenttia käytetään unionin toimiin.
6. Välineen täytäntöönpanoon 1 kohdan mukaisesti osoitetut kokonaismäärärahat muodostavat yhdessä asetuksen (EU) N:o 513/2014 täytäntöönpanoon osoitettujen kokonaismäärärahojen kanssa rahaston rahoituspuitteet, joita Euroopan parlamentti ja neuvosto pitävät talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (28) 17 kohdan mukaisesti ensisijaisena rahoitusohjeenaan vuotuisessa talousarviomenettelyssä.
7. Schengenin säännöstön määräysten täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen osallistuvat maat osallistuvat välineeseen tämän asetuksen mukaisesti.
Tehdään tarvittavat järjestelyt, jotka koskevat näiden maiden rahoitusosuuksia välineeseen ja rahoitukseen osallistumista koskevat täydentäviä sääntöjä, myös säännöksiä, joilla varmistetaan unionin taloudellisten etujen suojaaminen ja tilintarkastustuomioistuimen toimivalta tehdä tarkastuksia.
Näiden maiden rahoitusosuudet lisätään 1 kohdassa tarkoitettuihin unionin talousarviosta saataviin kokonaismäärärahoihin.
6 artikla
Määrärahat jäsenvaltioiden tukikelpoisiin toimiin
1. Osoitetaan jäsenvaltioille ohjeellisesti 1 551 miljoonaa euroa seuraavasti:
a)
1 276 miljoonaa euroa liitteen I mukaisesti;
b)
147 miljoonaa euroa 7 artiklassa tarkoitetun mekanismin tulosten perusteella;
c)
8 artiklassa tarkoitetun väliarvioinnin yhteydessä ja varainhoitovuodesta 2018 alkavalla kaudella 128 miljoonaa euroa, tähän artiklaan perustuvien määrärahojen jäljellä oleva osuus tai muu määrä, joka määritetään 2 kohdan nojalla sekä riskianalyysin tulosten ja väliarvioinnin perusteella.
2. Kukin jäsenvaltio jakaa kansallisia ohjelmia koskevat liitteen I mukaiset perusosuudet seuraavasti:
a)
vähintään 10 prosenttia 9 artiklan 2 kohdan a alakohtaan liittyviin toimiin;
b)
vähintään 25 prosenttia 9 artiklan 2 kohdan b alakohtaan liittyviin toimiin;
c)
vähintään 5 prosenttia 9 artiklan 2 kohdan c, d, e ja f alakohtaan liittyviin toimiin.
Jäsenvaltiot voivat poiketa näistä vähimmäisprosenttiosuuksista edellyttäen, että kansallisessa ohjelmassa selvitetään, miksi asianomaisen tavoitteen saavuttaminen ei vaarannu, vaikka määrärahoja osoitetaan näitä vähimmäisosuuksia vähemmän. Komissio arvioi tämän selvityksen hyväksyessään 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut kansalliset ohjelmat.
3. Jäsenvaltioiden on annettava Eurosurille tarvittava rahoitus, jotta varmistetaan sen moitteeton toiminta.
4. Jotta välineen tavoitteita voidaan edistää asianmukaisella tavalla odottamattomissa tai uusissa olosuhteissa ja/tai jotta voidaan varmistaa välineen perusteella käytettävissä olevan rahoituksen tehokas täytäntöönpano, komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä 17 artiklan mukaisesti tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyn ohjeellisen määrän mukauttamiseksi.
5. Jäsenvaltiot, jotka liittyvät unioniin vuosina 2012-2020, eivät saa välineestä rahoitusta kansallisia ohjelmia varten niin kauan kuin ne saavat tukea unionin väliaikaisesta välineestä, jonka tarkoituksena on auttaa tukea saavia jäsenvaltioita rahoittamaan toimia uusilla ulkorajoilla Schengenin raja- ja viisumisäännöstön soveltamiseksi ja ulkorajavalvonnan harjoittamiseksi.
7 artikla
Erityistoimiin osoitettavat määrärahat
1. Jäsenvaltiot voivat 6 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti lasketun osuuden lisäksi saada täydentävän määrän, edellyttäen että se merkitään kansallisessa ohjelmassa täydentäväksi määräksi ja käytetään liitteessä II lueteltujen erityistoimien toteuttamiseen.
2. Siirretään komissiolle valta antaa tarvittaessa delegoituja säädöksiä, myös väliarvioinnin yhteydessä, 17 artiklan mukaisesti liitteessä II lueteltujen erityistoimien tarkistamista varten. Jäsenvaltiot voivat saada tämän artiklan 1 kohdassa säädetyn täydentävän määrän uusien erityistoimien perusteella, jos määrärahoja on käytettävissä.
3. Tämän artiklan mukaiset täydentävät määrät myönnetään asianomaisille jäsenvaltioille yksilöllisessä rahoituspäätöksessä, jossa hyväksytään niiden kansallinen ohjelma tai tarkistetaan sitä asetuksen (EU) N:o 514/2014 14 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
8 artikla
Määrärahat väliarvioinnin yhteydessä
1. Edellä 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun määrän jakamista varten komissio ottaa viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2017 huomioon jäsenvaltioille rajavalvonnasta aiheutuvan rasituksen, mukaan luettuina etsintä- ja pelastustoimet, joita saattaa tulla eteen merirajojen valvontaoperaatioiden aikana, sekä osana Schengenin arviointi- ja valvontamekanismia laadittavat arviointiraportit, ulkorajojen uhkatasot kaudelle 2017-2020 ja ulkorajojen turvallisuuteen kaudella 2014-2016 vaikuttaneet tekijät. Tämä määrä jaetaan jäsenvaltioiden kesken tämän artiklan 6 kohta huomioon ottaen ja seuraavan rajaluokituksen mukaisesti painotettuna:
a)
45 prosenttia meriulkorajoille;
b)
38 prosenttia maaulkorajoille;
c)
17 prosenttia lentoasemille.
2. Meri- ja maaulkorajoja koskeva määrä lasketaan kertomalla ulkorajaosuuksien pituus kunkin ulkorajaosuuden uhkatasolla (vähäinen uhka, normaali uhka, keskitason uhka, merkittävä uhka) seuraavasti:
a)
vähäinen uhka: kerroin 0,5
b)
normaali uhka: kerroin 1
c)
keskitason uhka: kerroin 3
d)
merkittävä uhka: kerroin 5.
3. Lentoasemien osuus lasketaan jäsenvaltioittain seuraavasti:
a)
50 prosenttia ulkorajojen ylittäneiden henkilöiden määrän perusteella
b)
50 prosenttia ulkorajoilta käännytettyjen kolmansien maiden kansalaisten määrän perusteella.
4. Komissio määrittelee jäsenvaltioiden kunkin ulkorajaosuuden uhkatasot kaudelle 2017-2020 Frontexin riskianalyysiraportin perusteella kuultuaan Frontexia ja tarvittaessa muita unionin virastoja. Uhkatasot perustuvat seuraaviin tekijöihin:
a)
ulkorajojen valvonnasta aiheutuva rasitus;
b)
ulkorajojen turvallisuuteen vaikuttaneet tekijät kaudella 2014-2016;
c)
unionin toimintalinjoja, kuten viisumipolitiikkaa, koskevat muutokset;
d)
muuttovirtojen ja ulkorajojen laitonta ylitystä koskevan laittoman toiminnan riskien mahdollinen tuleva kehitys; ja
e)
todennäköiset poliittiset, taloudelliset ja sosiaaliset muutokset kolmansissa maissa, erityisesti naapurimaissa.
Komissio keskustelee jäsenvaltioiden kanssa ennen uhkatasojen määrittelyä koskevan kertomuksensa antamista.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua määrärahojen jakamista varten
a)
on otettava huomioon neuvoston asetuksen (EY) N:o 866/2004 (29) 1 artiklassa tarkoitettujen alueiden välinen linja, vaikka se ei muodostakaan maaulkorajaa, niin kauan kuin vuoden 2003 liittymisasiakirjan Kyprosta koskevassa pöytäkirjassa N:o 10 olevaa 1 artiklaa sovelletaan, mutta ei kyseisen linjan pohjoispuolella sijaitsevaa merirajaosuutta;
b)
ilmaisulla ’meriulkorajat’ tarkoitetaan jäsenvaltioiden aluevesien ulkorajaa siten kuin se määritellään Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen 4-16 artiklan mukaisesti. Jos laittomien rajanylitysten estäminen edellyttää säännöllisesti toteutettavia pitkän matkan operaatioita, tällä ilmaisulla tarkoitetaan kuitenkin sellaisten alueiden ulkorajaa, joilla uhka on merkittävä. Nämä ulkorajat määritellään ottamalla huomioon kyseisten jäsenvaltioiden toimittamat näitä operaatioita koskevat merkitykselliset tiedot vuosilta 2014-2016.
6. Lisäksi jäsenvaltiot voivat saada täydentävän määrän komission 1 päivään kesäkuuta 2017 mennessä esittämän hakemista koskevan kehotuksen johdosta, edellyttäen, että se merkitään kansallisessa ohjelmassa täydentäväksi määräksi ja käytetään erityistoimiin, jotka määritetään unionin senhetkisten painopisteiden perusteella.
7. Tämän artiklan mukaiset täydentävät määrät myönnetään asianomaisille jäsenvaltioille yksilöllisessä rahoituspäätöksessä, jossa hyväksytään niiden kansallinen ohjelma tai tarkistetaan sitä asetuksen (EU) N:o 514/2014 14 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
9 artikla
Kansalliset ohjelmat
1. Välineeseen perustuva kansallinen ohjelma, jossa otetaan huomioon asetuksen (EU) N:o 514/2014 13 artiklassa tarkoitetun poliittisen vuoropuhelun tulos, ja asetukseen (EU) N:o 513/2014 perustuva kansallinen ohjelma on esitettävä komissiolle rahastosta rahoitettavana yhtenä kansallisena ohjelmana asetuksen (EU) N:o 514/2014 14 artiklan mukaisesti.
2. Tämän asetuksen 3 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden puitteissa ja ottaen huomioon asetuksen (EU) N:o 514/2014 13 artiklassa tarkoitetun poliittisen vuoropuhelun tulos jäsenvaltioiden on pyrittävä toteuttamaan kansallisilla ohjelmilla, jotka komissio tutkii ja hyväksyy asetuksen (EU) N:o 514/2014 14 artiklan perusteella, erityisesti seuraavaan luetteloon sisältyviä tavoitteita:
a)
Eurosurin kehittäminen unionin oikeuden ja suuntaviivojen mukaisesti;
b)
viisumipolitiikkaan ja ulkorajojen valvontaan liittyvien nykyisten kansallisten valmiuksien tukeminen ja laajentaminen sekä vapaan liikkuvuuden alueella toteutettavien ulkorajojen valvontatoimien tukeminen ja laajentaminen kiinnittäen erityistä huomiota muuttovirtojen hallintaan liittyvään uuteen teknologiaan, kehitykseen ja/tai normeihin;
c)
jäsenvaltioiden kolmansissa maissa toimivien konsuli- ja muiden yksiköiden muuttovirtojen hallinnan kehittämiselle antama tuki, muun muassa perustamalla konsuliyhteistyömekanismeja, jotta voidaan tehdä laillisesta matkustamisesta helpompaa unionin oikeuden tai asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti ja estää laitonta maahanmuuttoa unioniin;
d)
yhdennetyn rajavalvontajärjestelmän tehostaminen testaamalla ja ottamalla käyttöön uusia välineitä, yhteentoimivia järjestelmiä ja työskentelymenetelmiä, joiden tarkoituksena on tehostaa tiedonvaihtoa jäsenvaltioissa tai parantaa viranomaisten välistä yhteistyötä;
e)
sellaisten hankkeiden kehittäminen, joilla pyritään varmistamaan yhdenmukainen ja korkeatasoinen ulkorajavalvonta unionin yhteisten normien mukaisesti ja parantamaan eri jäsenvaltioiden rajaturvallisuusjärjestelmien yhteentoimivuutta;
f)
sellaisille toimille Frontexin kuulemisen jälkeen annettava tuki, joilla pyritään edistämään edelleen rajavalvonnan ja etenkin teknisten valmiuksien yhdenmukaistamista unionin yhteisten normien mukaisesti;
g)
unionin raja- ja viisumisäännöstön asianmukaisen ja yhdenmukaisen soveltamisen varmistaminen, jotta puututtaisiin heikkouksiin, joita on havaittu unionin tasolla Schengenin arviointi- ja valvontamekanismin puitteissa saatujen tulosten osoittamalla tavalla;
h)
tulevien haasteiden, ulkorajoilla havaitut nykyiset ja tulevat uhat ja paineet mukaan lukien, kohtaamiseen liittyvien valmiuksien kehittäminen ottaen erityisesti huomioon alalla toimivien unionin virastojen analyysit.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltiot voivat kansallisten ohjelmiensa mukaisesti tukea kolmansissa maissa toteutettavia ja niihin liittyviä toimia muun muassa jakamalla tietoa ja tekemällä operatiivista yhteistyötä.
4. Komissio kuulee Frontexia jäsenvaltioiden toimittamien kansallisten ohjelmien luonnosten ja etenkin operatiivisella tuella rahoitettavien toimien johdosta, jotta Frontexin toimeksianto ja jäsenvaltioiden vastuulla olevat ulkorajatarkastukset ja ulkorajojen valvonta täydentäisivät toisiaan ja jotta varmistetaan johdonmukaisuus ja vältettäisiin kustannustehottomuutta.
10 artikla
Jäsenvaltioiden kansallisiin ohjelmiin perustuva operatiivinen tuki
1. Jäsenvaltio voi käyttää enintään 40 prosenttia sen kansalliseen ohjelmaan tästä välineestä myönnetyistä määrärahoista rahoittaakseen operatiivista tukea viranomaisille, jotka vastaavat sellaisten tehtävien ja palvelujen suorittamisesta, jotka ovat unionin hyväksi suoritettavaa julkista palvelua.
2. Operatiivista tukea myönnetään, jos kyseinen jäsenvaltio täyttää seuraavat edellytykset:
a)
unionin raja- ja viisumisäännöstön noudattaminen;
b)
kansallisen ohjelman tavoitteiden noudattaminen;
c)
unionin yhteisten normien noudattaminen jäsenvaltioiden välisen koordinoinnin parantamiseksi ja rajavalvonnan päällekkäisyyksien, pirstoutumisen ja kustannustehottomuuden välttämiseksi.
3. Tätä varten komission on ennen kansallisen ohjelman hyväksymistä arvioitava lähtötilannetta niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat ilmoittaneet hakevansa operatiivista tukea, ottaen tarvittaessa huomioon Schengenin arviointikertomukset.
Komissio vaihtaa havainnoistaan näkemyksiä asianomaisen jäsenvaltion kanssa.
Näkemysten vaihdon jälkeen komissio voi asettaa jäsenvaltion kansallisen ohjelman puitteissa myönnettävän kokonaisrahoitusosuuden hyväksymisen ehdoksi, että ohjelmasuunnittelu ja tietyt toimet, joiden tarkoituksena on varmistaa, että 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät kaikilta osin siihen mennessä, kun talousarviotuki myönnetään, on toteutettu.
4. Operatiivinen tuki keskitetään erityisiin tehtäviin ja/tai palveluihin ja liitteessä III vahvistettuihin tavoitteisiin. Siihen sisältyy kansallisessa ohjelmassa määriteltyjen tehtävien ja/tai palvelujen täyttämisestä aiheutuneiden kustannusten täysimääräinen korvaaminen ohjelmassa säädetyissä rajoissa ja 1 kohdassa säädetyn enimmäismäärän puitteissa.
5. Operatiivista tukea seurataan ja komissio ja asianomainen jäsenvaltio vaihtavat keskenään tietoja jäsenvaltion lähtötilanteesta, toteutettavista tavoitteista ja edistymisen mittaamisessa käytettävistä indikaattoreista.
6. Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä tämän säännöksen soveltamiseen liittyvät raportointimenettelyt ja muut käytännön järjestelyt, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden ja komission kesken tämän artiklan noudattamiseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
11 artikla
Erityiselle kauttakulkujärjestelylle annettava operatiivinen tuki
1. Välineestä myönnetään tukea menetettyjen kauttakulkuviisumimaksujen korvaamiseen ja ylimääräisiin kustannuksiin, joita aiheutuu asetuksen (EY) N:o 693/2003 ja asetuksen (EY) N:o 694/2003 mukaisen kauttakulkua helpottavaan asiakirjaan (FTD) ja rautateitse tapahtuvaa kauttakulkua helpottavaan asiakirjaan (FRTD) liittyvän järjestelyn täytäntöönpanosta.
2. Liettualle 1 kohdan nojalla myönnettävät varat saavat olla enintään 154 miljoonaa euroa kaudella 2014-2020 ja ne annetaan Liettuan käyttöön sille annettavana erityisenä operatiivisena lisätukena.
3. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa ylimääräisillä kustannuksilla tarkoitetaan kustannuksia, joita aiheutuu suoraan erityisen kauttakulkujärjestelyn täytäntöönpanoon liittyvistä erityisvaatimuksista, mutta ei kustannuksia, jotka aiheutuvat kauttakulku- tai muiden viisumien myöntämisestä.
Seuraavanlaiset ylimääräiset kustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
investoinnit perusrakenteisiin;
b)
erityisen kauttakulkujärjestelyn täytäntöönpanosta vastaavan henkilöstön koulutus;
c)
toiminnasta aiheutuneet lisäkustannukset, myös erityisen kauttakulkujärjestelyn toiminnasta vastaavan henkilöstön palkkakustannukset.
4. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut menetetyt maksut lasketaan viisumien myöntämisen helpottamisesta Euroopan unionin ja Venäjän federaation kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation välillä tehdyssä sopimuksessa (30) vahvistettujen viisumimaksujen ja niitä koskevien vapautusten perusteella sekä tämän artiklan 2 kohdassa säädetyn rahoituskehyksen puitteissa.
5. Komissio ja Liettua tarkastelevat tämän artiklan soveltamista uudelleen, jos tapahtuu muutoksia, jotka vaikuttavat erityisen kauttakulkujärjestelyn olemassaoloon ja/tai toteutukseen.
6. Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä tämän säännöksen soveltamiseen liittyvät raportointimenettelyt sekä rahoitusta koskevat ja muut käytännön järjestelyt, jotka on toteutettava Liettuan ja komission välillä tämän artiklan noudattamiseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
7. Erityisen kauttakulkujärjestelyn sujuvan toiminnan varmistamiseksi komissio voi tehdä erityisiä välimaksujärjestelyjä, jotka poikkeavat asetuksen (EU) N:o 514/2014 säännöksistä.
12 artikla
Schengenin arviointi- ja valvontamekanismin tuloksiin perustuva ohjelmasuunnittelu
Asetuksen (EU) N:o 1053/2013 mukaisesti hyväksytyn Schengenin arviointikertomuksen jälkeen asianomaisen jäsenvaltion on tutkittava yhdessä komission ja Frontexin kanssa, mitä toimia havaintojen ja mahdollisten puutteiden perusteella on toteutettava, ja pantava annetut suositukset täytäntöön kansallisen ohjelmansa puitteissa.
Tarvittaessa jäsenvaltion on tarkistettava kansallista ohjelmaansa asetuksen (EU) N:o 513/2014 14 artiklan 9 kohdan mukaisesti, jotta nämä havainnot ja suositukset voidaan ottaa huomioon.
Korjaaviin toimiin on ohjattava rahoitusta ensisijaisena. Vuoropuhelussa komission ja Frontexin kanssa kyseisen jäsenvaltion on kohdennettava ohjelmansa määrärahoja uudelleen, myös operatiiviseen tukeen osoitettuja määrärahoja, ja/tai otettava käyttöön tai muutettava toimia puutteiden korjaamiseksi Schengenin arviointikertomuksessa tehtyjen havaintojen ja suositusten mukaisesti.
13 artikla
Unionin toimet
1. Komission aloitteesta tästä välineestä voidaan rahoittaa valtioiden välisiä toimia ja unionin erityisen edun mukaisia toimia, jäljempänä ’unionin toimet’, jotka koskevat 3 artiklassa tarkoitettuja yleisiä, erityisiä ja operatiivisia tavoitteita.
2. Rahoitusta voidaan myöntää unionin toimille, joilla on erityisesti seuraavat tavoitteet:
a)
tukea valmistelu-, seuranta- ja hallintotoimia ja teknisiä toimia, jotka ovat tarpeen ulkorajoja ja viisumeja koskevien politiikkojen täytäntöönpanoa varten, myös Schengen-alueen hallinnoinnin vahvistamiseksi kehittämällä ja ottamalla käyttöön asetuksella (EU) N:o 1053/2013 perustettu arviointimekanismi Schengenin säännöstön ja Schengenin rajasäännöstön ja erityisesti komission ja jäsenvaltioiden asiantuntijoiden paikan päälle tehtäviin vierailuihin liittyvien virkamatkakulujen soveltamisen todentamiseksi;
b)
parantaa tietoa ja ymmärrystä jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa vallitsevasta tilanteesta politiikan analyysien, arviointien ja tiiviin seurannan avulla;
c)
tukea tilastovälineiden, myös yhteisten tilastovälineiden, menetelmien ja indikaattoreiden kehittämistä;
d)
tukea ja seurata unionin lainsäädännön ja unionin poliittisten tavoitteiden täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa sekä arvioida niiden tehoa ja vaikutusta, myös ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen osalta välineen soveltamisalalla;
e)
edistää verkottumista, vastavuoroista oppimista sekä parhaiden käytäntöjen ja innovatiivisten menettelytapojen kartoittamista ja levittämistä eri sidosryhmien keskuudessa Euroopan tasolla;
f)
edistää hankkeita, joilla pyritään rajavalvontaan liittyvien toimenpiteiden yhdenmukaistamiseen ja yhteentoimivuuteen unionin yhteisten normien mukaisesti Euroopan yhdennetyn rajavalvontajärjestelmän kehittämiseksi;
g)
vahvistaa sidosryhmien ja kansalaisten tietoisuutta unionin politiikoista ja tavoitteista, mukaan luettuna unionin poliittisia painopisteitä koskeva ulkoinen tiedotustoiminta;
h)
parantaa eurooppalaisten verkostojen valmiuksia arvioida, edistää, tukea ja kehittää edelleen unionin politiikkaa ja tavoitteita;
i)
tukea erityisesti sellaisten uusien menetelmien ja/tai teknologioiden kehittämiseen tähtääviä innovatiivisia hankkeita, joita voidaan siirtää muihin jäsenvaltioihin, ja erityisesti hankkeita, joiden tarkoituksena on tutkimushankkeiden testaus ja validointi;
j)
tukea 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja kolmansissa maissa toteutettavia ja niihin liittyviä toimia.
3. Unionin toimet pannaan täytäntöön asetuksen (EU) N:o 514/2014 6 artiklan mukaisesti.
14 artikla
Hätäapu
1. Välineestä myönnetään rahoitustukea kiireellisiin erityistarpeisiin vastaamiseksi 2 artiklan f alakohdassa määritellyssä hätätilanteessa.
2. Hätäapu pannaan täytäntöön asetuksen (EU) N:o 514/2014 6 ja 7 artikla mukaisesti.
15 artikla
Tietotekniikkajärjestelmien kehittämistä koskevan ohjelman perustaminen
Olemassa oleviin ja/tai uusiin järjestelmiin perustuvien tietotekniikkajärjestelmien kehittämistä koskeva ohjelma pannaan täytäntöön edellyttäen, että hyväksytään unionin säädöksiä, joissa määritellään nämä tietotekniikkajärjestelmät ja niiden viestintäinfrastruktuuri tarkoituksin parantaa erityisesti matkustajavirtojen hallinnointia ja valvontaa ulkorajoilla tehostamalla tarkastuksia samalla kun nopeutetaan laillisten matkustajien rajanylitystä. Tarvittaessa on pyrittävä yhteisvaikutukseen käytössä olevien tietotekniikkajärjestelmien kanssa päällekkäisten menojen välttämiseksi.
Edellä olevan 5 artiklan 5 kohdan b alakohdassa tarkoitettu määräraha jaotellaan joko asiaa koskevissa unionin säädöksissä tai 17 artiklan mukaisesti annetussa delegoidussa säädöksessä näiden säädösten hyväksymisen jälkeen.
Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle näiden tietotekniikkajärjestelmien kehittämisessä saavutetusta edistyksestä vähintään kerran vuodessa ja aina tarvittaessa.
16 artikla
Tekninen apu
1. Komission aloitteesta ja/tai puolesta välineestä voidaan myöntää vuosittain enintään 1,7 miljoonaa euroa rahaston tekniseen apuun asetuksen (EU) N:o 514/2014 9 artiklan mukaisesti.
2. Välineestä voidaan jäsenvaltion aloitteesta rahoittaa teknistä apua koskevia toimia asetuksen (EU) N:o 514/2014 20 artiklan mukaisesti. Tekniseen apuun osoitettava määrä ei kaudella 2014-2020 saa olla yli 5 prosenttia jäsenvaltiolle myönnetystä kokonaismäärästä lisättynä 500 000 eurolla.
III LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
17 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2. Siirretään komissiolle 21 päivästä toukokuuta 2014 seitsemän vuoden ajaksi 5 artiklan 5 kohdan b alakohdassa, 6 artiklan 4 kohdassa, 7 artiklan 2 kohdassa ja 15 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän seitsemän vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä kolmeksi vuodeksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen seitsemän vuoden kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 5 artiklan 5 kohdan b alakohdassa, 6 artiklan 4 kohdassa, 7 artiklan 2 kohdassa ja 15 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevien 5 artiklan 5 kohdan b alakohdan, 6 artiklan 4 kohdan, 7 artiklan 2 kohdan ja 15 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
18 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa asetuksen (EU) N:o 514/2014 59 artiklan 1 kohdassa perustettu turvapaikka-, maahanmuutto- sekä kotouttamisrahaston sekä sisäisen turvallisuuden rahaston komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
19 artikla
Asetuksen (EU) N:o 514/2014 sovellettavuus
Välineeseen sovelletaan asetuksen (EU) N:o 514/2014 säännöksiä.
20 artikla
Kumoaminen
Kumotaan päätös N:o 574/2007/EY 1 päivästä tammikuuta 2014.
21 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Tämä asetus ei estä jatkamasta tai muuttamasta, myöskään peruuttamasta osittain tai kokonaan, sellaisia hankkeita tai vuotuisia ohjelmia niiden sulkemiseen asti tai sellaista rahoitustukea, jonka komissio on hyväksynyt päätöksen N:o 574/2007/EY tai muun kyseiseen tukeen 31 päivänä joulukuuta 2013 sovellettavan lainsäädännön nojalla.
2. Tehdessään välineestä myönnettävää osarahoitusta koskevia päätöksiä komissio ottaa huomioon päätöksen N:o 574/2007/EY nojalla ennen 20 päivää toukokuuta 2014 hyväksytyt toimenpiteet, joilla on taloudellisia vaikutuksia tuon osarahoituksen kattamana aikana.
3. Komissio vapauttaa automaattisesti viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 ne varat, jotka on osoitettu sen 1 päivän tammikuuta 2011 ja 31 päivän joulukuuta 2014 välisenä aikana hyväksymään osarahoitukseen ja joita koskevia, toimien päättämiseen vaadittavia asiakirjoja ei ole lähetetty komissiolle loppukertomuksen jättämiselle vahvistettuun määräaikaan mennessä, ja tällöin aiheettomasti maksetut määrät maksetaan takaisin.
4. Määriä, jotka liittyvät toimiin, joita on lykätty sellaisten oikeudellisten menettelyjen tai hallinnollisten muutoksenhakujen vuoksi, joilla on lykkäävä vaikutus, ei oteta huomioon automaattisesti vapautettavaa määrää laskettaessa.
5. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2015 arviointikertomus päätöksen N:o 574/2007/EY perusteella vuosina 2011-2013 osarahoitettujen toimien tuloksista ja vaikutuksesta.
6. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015 päätöksen N:o 574/2007/EY mukaisen jälkiarviointikertomuksen vuosilta 2011-2013.
22 artikla
Uudelleentarkastelu
Euroopan parlamentti ja neuvosto tarkastelevat tätä asetusta uudelleen komission ehdotuksen pohjalta viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2020.
23 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Strasbourgissa 16 päivänä huhtikuuta 2014.