RÅDETS AFGØRELSE
af 15. juli 2013
om bemyndigelse af visse medlemsstater til i Den Europæiske Unions interesse at ratificere eller tiltræde protokollen om ændring af Wienkonventionen af 21. maj 1963 om civilretligt ansvar for nuklear skade og til at fremsætte en erklæring om anvendelsen af de relevante interne EU-retlige regler
(2013/434/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 81, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a),
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til Europa-Parlamentets godkendelse, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen ønsker at skabe et fælles retligt område baseret på princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser.
(2)
Protokollen af 12. september 1997 (i det følgende benævnt »protokollen af 1997«) om ændring af Wienkonventionen af 21. maj 1963 om civilretligt ansvar for nuklear skade (i det følgende benævnt »Wienkonventionen«) blev forhandlet med henblik på at forbedre erstatningen til ofre, der lider skade som følge af nukleare ulykker. Det er derfor ønskeligt, at bestemmelserne i protokollen af 1997 finder anvendelse i de medlemsstater, som er kontraherende parter i Wienkonventionen.
(3)
Unionen har enekompetence med hensyn til artikel XI og XII i Wienkonventionen som ændret ved protokollen af 1997, når disse bestemmelser berører de regler, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1). Forordning (EF) nr. 44/2001 erstattes fra og med den 10. januar 2015 af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (2). Medlemsstaterne bevarer deres kompetence på de områder, der er omfattet af protokollen af 1997, og som ikke berører EU-retten. I betragtning af indholdet i og formålet med protokollen af 1997 kan accept af de bestemmelser i protokollen, der henhører under Unionens kompetence, ikke holdes adskilt fra de bestemmelser, der henhører under medlemsstaternes kompetence.
(4)
Regionale organisationer for økonomisk integration kan ikke tiltræde Wienkonventionen og protokollen af 1997. Det betyder, at Unionen ikke kan blive kontraherende part i protokollen af 1997.
(5)
De medlemsstater, som er kontraherende parter i Wienkonventionen, og som ikke ratificerede protokollen af 1997 inden deres tiltrædelse af Unionen, bør derfor i Unionens interesse bemyndiges til at ratificere eller tiltræde protokollen af 1997.
(6)
Tolv af Unionens medlemsstater, dvs. Belgien, Tyskland, Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien, Nederlandene, Portugal, Slovenien, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige er kontraherende parter i Pariskonventionen af 29. juli 1960 om ansvar over for tredjemand på den nukleare energis område som ændret ved tillægsprotokol af 28. januar 1964 og ved protokol af 16. november 1982 (i det følgende benævnt »Pariskonventionen«). Pariskonventionen indfører en ordning for erstatning til ofre, der lider skade som følge af nukleare ulykker, som er baseret på principper svarende til dem, der er fastsat i Wienkonventionen. Protokollen af 12. februar 2004 (i det følgende benævnt »protokollen af 2004«) om ændring af Pariskonventionen forhøjer erstatningen for skader forårsaget af nukleare ulykker. De medlemsstater, der er kontraherende parter i Pariskonventionen, blev ved Rådets beslutning 2004/294/EF (3) og 2007/727/EF (4) bemyndiget til i det daværende Fællesskabs interesse at ratificere eller tiltræde protokollen af 2004. Det er derfor objektivt berettiget, at denne afgørelse ikke rettes til de medlemsstater, der er kontraherende parter i Pariskonventionen i stedet for i Wienkonventionen.
(7)
Hertil kommer, at fem EU-medlemsstater, dvs. Irland, Cypern Luxembourg, Malta og Østrig, ikke er kontraherende parter i hverken Wienkonventionen eller i Pariskonventionen. Da protokollen af 1997 ændrer Wienkonventionen, og da forordning (EF) nr. 44/2001 tillader de medlemsstater, der er bundet af nævnte konvention, fortsat at anvende nævnte konventions kompetenceregler og regler om anerkendelse og fuldbyrdelse, er det objektivt begrundet, at denne afgørelse kun rettes til de medlemsstater, der er kontraherende parter i Wienkonventionen. Derfor bør Irland, Cypern Luxembourg, Malta og Østrig, fortsat basere sig på reglerne i forordning (EF) nr. 44/2001, og anvende dem på det område, der er omfattet af Wienkonventionen og af protokollen af 1997 om ændring af denne konvention.
(8)
Bestemmelserne i protokollen af 1997 vil for Unionens vedkommende derfor kun finde anvendelse på de medlemsstater, som er kontraherende parter i Wienkonventionen på tidspunktet for vedtagelsen af denne afgørelse.
(9)
De regler om anerkendelse og fuldbyrdelse af domme, der er fastsat i Wienkonventionens artikel XII som ændret ved artikel 14 i protokollen af 1997, bør ikke have forrang for de regler, der gælder for proceduren for anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i forordning (EF) nr. 44/2001. De medlemsstater, som ved denne afgørelse bemyndiges til at ratificere eller tiltræde protokollen af 1997, bør derfor fremsætte den i denne afgørelse omhandlede erklæring, der sikrer anvendelsen af de relevante EU-regler.
(10)
Det Forenede Kongerige og Irland, som er omfattet af protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager i vedtagelsen og anvendelsen af denne afgørelse.
(11)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Rådet bemyndiger herved Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Estland, Litauen, Ungarn, Polen og Slovakiet til i Unionens interesse at ratificere eller tiltræde protokollen af 12. september 1997 om ændring af Wienkonventionen af 21. maj 1963 om civilretligt ansvar for nuklear skade.
Teksten til protokollen af 1997 er knyttet som bilag til denne afgørelse.
Artikel 2
Rådet bemyndiger herved Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Estland, Litauen, Ungarn, Polen og Slovakiet til at fremsætte følgende erklæring:
»Domme vedrørende spørgsmål, der er omfattet af protokollen af 12. september 1997 om ændring af Wienkonventionen af 21. maj 1963 om civilretligt ansvar for nuklear skade, og som afsiges af en domstol i en af Den Europæiske Unions medlemsstater, der er kontraherende part i protokollen, vil blive anerkendt og fuldbyrdet i [navnet på den medlemsstat, der fremsætter erklæringen] i overensstemmelse med Den Europæiske Unions relevante regler på området.«
Artikel 3
Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 4
Denne afgørelse er rettet til Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Republikken Estland, Republikken Litauen, Ungarn, Republikken Polen og Den Slovakiske Republik i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. juli 2013.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 15 päivänä heinäkuuta 2013,
tietyille jäsenvaltioille annettavasta valtuutuksesta ratifioida korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehtyä Wienin yleissopimusta muuttava pöytäkirja tai liittyä kyseiseen pöytäkirjaan Euroopan unionin edun mukaisesti sekä antaa julistus unionin lainsäädännön asiaa koskevien sisäisten sääntöjen soveltamisesta
(2013/434/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 81 artiklan 2 kohdan yhdessä 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan kanssa,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Unioni työskentelee toteuttaakseen yhteisen oikeusalueen, joka perustuu oikeuden päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen.
(2)
Korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehdyn Wienin yleissopimuksen, jäljempänä ’Wienin yleissopimus’, muuttamisesta 12 päivänä syyskuuta 1997 tehty pöytäkirja, jäljempänä ’vuoden 1997 pöytäkirja’, neuvoteltiin tarkoituksena parantaa ydintapahtuman aiheuttamien vahinkojen johdosta uhreille maksettavia korvauksia. On siksi suotavaa soveltaa vuoden 1997 pöytäkirjan määräyksiä niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia.
(3)
Unionilla on Wienin yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1997 pöytäkirjalla, XI ja XII artiklan osalta yksinomainen toimivalta siltä osin kuin kyseiset määräykset vaikuttavat sääntöihin, jotka on vahvistettu tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 44/2001 (1). Asetus (EY) N:o 44/2001 on määrä korvata 10 päivästä tammikuuta 2015 tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12 päivänä joulukuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1215/2012 (2). Jäsenvaltiot säilyttävät toimivaltansa sellaisten vuoden 1997 pöytäkirjan piiriin kuuluvien seikkojen osalta, jotka eivät vaikuta unionin oikeuteen. Vuoden 1997 pöytäkirjan asiasisältö ja tavoitteet huomioon ottaen ei ole mahdollista erottaa toisistaan yhtäältä unionin toimivaltaan ja toisaalta jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvien pöytäkirjan määräysten hyväksymistä.
(4)
Wienin yleissopimus ja vuoden 1997 pöytäkirja eivät ole avoinna alueellisten taloudellisen yhdentymisen järjestöjen osallistumiselle. Tästä syystä unionista ei voi tulla vuoden 1997 pöytäkirjan sopimuspuolta.
(5)
Niille jäsenvaltioille, jotka ovat Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia ja jotka eivät ole ratifioineet vuoden 1997 pöytäkirjaa ennen liittymistään unioniin, olisi sen vuoksi annettava valtuutus ratifioida vuoden 1997 pöytäkirja tai liittyä siihen unionin edun mukaisesti.
(6)
Kaksitoista unionin jäsenvaltiota eli Belgia, Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Alankomaat, Portugali, Slovenia, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat sopimuspuolina vahingonkorvausvastuusta ydinvoiman alalla Pariisissa 29 päivänä heinäkuuta 1960 tehdyssä yleissopimuksessa, sellaisena kuin se on muutettuna 28 päivänä tammikuuta 1964 tehdyllä lisäpöytäkirjalla ja 16 päivänä marraskuuta 1982 tehdyllä pöytäkirjalla, jäljempänä ’Pariisin yleissopimus’. Pariisin yleissopimuksessa perustetaan ydintapahtuman aiheuttamien vahinkojen johdosta uhreille maksettavia korvauksia koskeva järjestely, joka perustuu Wienin yleissopimuksen periaatteita vastaaviin periaatteisiin. Pariisin yleissopimusta muuttavasta, 12 päivänä helmikuuta 2004 tehdyssä pöytäkirjassa, jäljempänä ’vuoden 2004 pöytäkirja’, parannetaan ydintapahtuman aiheuttamien vahinkojen johdosta uhreille maksettavia korvauksia. Neuvoston päätöksillä 2004/294/EY (3) ja 2007/727/EY (4) jäsenvaltiot, jotka ovat Pariisin yleissopimuksen sopimuspuolia, valtuutettiin ratifioimaan vuoden 2004 pöytäkirja tai liittymään siihen tuolloisen yhteisön puolesta. Näin ollen on objektiivisesti perusteltua, ettei tätä päätöstä tulisi osoittaa niille jäsenvaltioille, jotka ovat Wienin yleissopimuksen sijasta Pariisin yleissopimuksen sopimuspuolia.
(7)
Lisäksi viisi unionin jäsenvaltiota eli Irlanti, Kypros, Luxemburg, Malta ja Itävalta eivät ole Wienin yleissopimuksen eivätkä Pariisin yleissopimuksen sopimuspuolia. Kun otetaan huomioon, että vuoden 1997 pöytäkirjalla muutetaan Wienin yleissopimusta ja että asetuksessa (EY) N:o 44/2001 valtuutetaan jäsenvaltiot, joita kyseinen yleissopimus sitoo, soveltamaan edelleen siinä vahvistettuja toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevia sääntöjä, on objektiivisesti perusteltua, että tämä päätös olisi osoitettava vain niille jäsenvaltioille, jotka ovat Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia. Näin ollen Irlannin, Kyproksen, Luxemburgin, Maltan ja Itävallan olisi jatkettava asetuksessa (EY) N:o 44/2001 vahvistettujen sääntöjen noudattamista ja niiden soveltamista Wienin yleissopimuksen ja sitä muuttavan vuoden 1997 pöytäkirjan kattamalla alalla.
(8)
Vuoden 1997 pöytäkirjan määräyksiä sovelletaan näin ollen unionin osalta vain niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia tämän päätöksen hyväksymisajankohtana.
(9)
Wienin yleissopimuksen XII artiklassa vahvistettujen, tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevien sääntöjen, sellaisina kuin ne ovat muutettuina vuoden 1997 pöytäkirjan 14 artiklalla, ei tulisi olla ensisijaisia asetuksessa (EY) N:o 44/2001 vahvistettuihin tuomioiden tunnustamis- ja täytäntöönpanomenettelyä säänteleviin sääntöihin nähden. Näin ollen niiden jäsenvaltioiden, joille annetaan tällä päätöksellä valtuutus ratifioida vuoden 1997 pöytäkirja tai liittyä siihen, olisi annettava tässä päätöksessä määrätty julistus unionin asiaa koskevien sisäisten sääntöjen soveltamisen varmistamiseksi.
(10)
Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti, joihin sovelletaan Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitettyä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemaa vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta koskevaa pöytäkirjaa N:o 21, osallistuvat tämän päätöksen hyväksymiseen ja soveltamiseen.
(11)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Neuvosto antaa Bulgarialle, Tšekille, Virolle, Liettualle, Unkarille, Puolalle ja Slovakialle valtuutuksen ratifioida korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehtyä Wienin yleissopimusta muuttava 12 päivänä syyskuuta 1997 tehty pöytäkirja tai liittyä kyseiseen pöytäkirjaan unionin edun mukaisesti.
Vuoden 1997 pöytäkirjan teksti on liitetty tähän päätökseen.
2 artikla
Neuvosto antaa Bulgarialle, Tšekille, Virolle, Liettualle, Unkarille, Puolalle ja Slovakialle valtuutuksen antaa seuraava julistus:
”Korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehtyä Wienin yleissopimusta muuttavan 12 päivänä syyskuuta 1997 tehdyn pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvia asioita koskevat tuomiot, jotka on antanut jokin Euroopan unionin sellaisen jäsenvaltion tuomioistuin, joka on kyseisen pöytäkirjan sopimuspuoli, tunnustetaan ja pannaan täytäntöön [julistuksen antavan jäsenvaltion nimi] asiaa koskevien Euroopan unionin sääntöjen mukaisesti.”
3 artikla
Tämä päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Bulgarian tasavallalle, Tšekin tasavallalle, Viron tasavallalle, Liettuan tasavallalle, Unkarille, Puolan tasavallalle ja Slovakian tasavallalle perussopimusten mukaisesti.
Tehty Brysselissä 15 päivänä heinäkuuta 2013.