EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 466/2014/EU
af 16. april 2014
om en EU-garanti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med finansieringstransaktioner til støtte for investeringsprojekter uden for Unionen
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 209 og 212,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Foruden sin hovedopgave, der består i at finansiere investeringer i Den Europæiske Union, som fortsat er den vigtigste opgave og målsætning, gennemfører Den Europæiske Investeringsbank (EIB) finansieringstransaktioner uden for Unionen til støtte for Unionens politikker i forhold til tredjelande. Dette gør det muligt at supplere de af Unionens budgetmidler, der er tilgængelige for eksterne regioner, med EIB's finansielle styrke til fordel for de berørte tredjelande. EIB bidrager via disse finansieringstransaktioner indirekte til Unionens generelle principper og politiske målsætninger, der omfatter fattigdomsbekæmpelse gennem inklusiv vækst og bæredygtig økonomi, miljømæssig og social udvikling, og Unionens velstand i globale økonomiske omstændigheder i forandring.
(2)
Det fremgår af artikel 209, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) sammenholdt med artikel 208 i TEUF, at EIB på de betingelser, der er fastsat i dens vedtægter, skal bidrage til iværksættelsen af de foranstaltninger, der er nødvendige for at forfølge målene i Unionens politik for udviklingssamarbejde.
(3)
Med henblik på at understøtte Unionens aktioner i forhold til tredjelande og sætte EIB i stand til at finansiere investeringer uden for Unionen uden at skade EIB's kreditværdighed har de fleste af EIB's transaktioner uden for Unionen været dækket af en EU-budgetgaranti (»EU-garanti«), som forvaltes af Kommissionen. Dette støtter yderligere EIB's kreditværdighed på de finansielle markeder, hvilket er af største betydning.
(4)
Den seneste EU-garanti for EIB-finansieringstransaktioner undertegnet i perioden 1. februar 2007 til 31. december 2013 blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1080/2011/EU (2). I forbindelse med den flerårige finansielle ramme for 2014-2020 bør der indføres en EU-garanti for EIB-finansieringstransaktioner uden for Unionen til støtte for Unionens politikker.
(5)
Garantifonden for Aktioner i forhold til Tredjeland (»garantifonden«), der er oprettet ved Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009 (3), udgør en likviditetsstødpude for EU's budget mod tab i forbindelse med EIB-finansieringstransaktioner og makrofinansiel bistand og Euratomlån uden for EU.
(6)
Der bør udarbejdes en liste over lande, der er potentielt støtteberettigede til EIB-finansiering under EU-garantien. Der bør ligeledes udarbejdes en liste over lande, der faktisk er berettigede til EIB-finansiering under EU-garantien.
(7)
I lyset af den seneste udvikling i Bhutan og Myanmar/Burma, som har givet Unionen mulighed for at åbne et nyt kapitel i sine relationer til disse lande, og for at støtte de igangværende politiske og økonomiske reformer, bør Bhutan opføres på listen over lande, der faktisk er berettigede til EIB-finansiering, og Myanmar/Burma bør opføres på begge disse lister.
(8)
For at afspejle væsentlige politiske udviklinger bør listen over lande, der faktisk er berettigede til EIB-finansieringstransaktioner under EU-garantien, ajourføres i nødvendigt omfang, og beføjelsen til at vedtage retsakter bør delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår ændringer af bilag III. Kommissionens ændringer af bilag III bør bygge på en samlet vurdering, der omfatter økonomiske, sociale, miljømæssige og politiske aspekter, navnlig aspekter vedrørende demokrati, menneskerettigheder og grundlæggende rettigheder. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af alle relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(9)
For at tage hensyn til den potentielle udvikling i garantifondens faktiske kapitaltilførselsbehov i henhold til forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009 bør EU-garantiens maksimale loft opdeles i et fast loft på højst 27 000 000 000 EUR og et fakultativt supplerende beløb på 3 000 000 000 EUR. Tilførslerne fra Unionens almindelige budget til garantifonden (budgetpost 01 03 06) sker efterfølgende på grundlag af resultatopgørelsen over udestående garanteret ekstern långivning ved udgangen af år n-2. På baggrund af forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1638/2006 om almindelige bestemmelser om oprettelse af et europæisk naboskabs- og partnerskabsinstrument er tilbageførsler fra risikokapital og låneinvesteringer i Middelhavsområdet i forbindelse med transaktioner, der er afsluttet før 2007 med midler fra EU-budgettet, samlet på en forvaltningskonto, der er oprettet til Euro-Middelhavs-faciliteten for investeringer og partnerskab (FEMIP). En del af disse tilbageførsler bør anvendes til garantifonden som en undtagelsesforanstaltning til at sikre, at lofterne over EIB-finansieringstransaktioner i henhold til denne afgørelse opretholdes på et passende niveau for perioden 2014-2020. De resterende midler bør føres tilbage til Unionens almindelige budget.
(10)
De spørgsmål, der skal overvejes ved aktiveringen af hele eller en del af det fakultative beløb, bør omfatte: EIB's fremskridt i gennemførelsen af denne afgørelse, særlig resultaterne af EIB's transaktioner på basis af oplysninger fra bl.a. rammerne for resultatmåling, herunder udviklingseffekten, garantifondens tilførselsbehov under hensyn til tidligere og fremtidige udestående beløb for alle aktiviteter, der er dækket af garantifonden, og den makroøkonomiske, finansielle og politiske situation i de finansieringsberettigede regioner og lande på tidspunktet for midtvejsevalueringen.
(11)
De beløb, der dækkes af EU-garantien i hver region, bør fortsat udgøre lofter for EIB's finansiering under EU-garantien og ikke mål, som EIB er forpligtet til at nå. Lofterne bør evalueres i forbindelse med den midtvejsevaluering, der er omhandlet i denne afgørelse, navnlig på baggrund af mulige ændringer i listen over regioner og lande, der faktisk er berettigede til EIB-finansiering.
(12)
EIB-finansieringstransaktioner bør være i overensstemmelse med modtagerlandets egne strategier. For at sikre større sammenhæng med og i højere grad fokusere EIB's eksterne finansieringsvirksomhed på tiltag, der understøtter Unionens politikker, og sikre modtagerne det størst mulige udbytte er der på denne baggrund i afgørelse nr. 1080/2011/EU fastsat målsætninger for EIB's finansieringstransaktioner i alle finansieringsberettigede regioner og lande, idet der blev taget udgangspunkt i EIB's komparative fordele på de områder, hvor den påviseligt har opnået gode resultater, f.eks. udvikling af den lokale private sektor, navnlig støtte til små og mellemstore virksomheder (SMV'er), udvikling af sociale og økonomiske infrastrukturer samt modvirkning af og tilpasning til klimaændringer. Disse målsætninger bør opretholdes i denne afgørelse for at fremme bæredygtig vækst og jobskabelse yderligere.
(13)
For at sætte skub i den økonomiske udvikling og bekæmpe arbejdsløshed er det afgørende, at SMV'erne får bedre adgang til finansiering, herunder dem, der er etableret i Unionen, og som investerer i de regioner, der er omfattet af denne afgørelse. For effektivt at nå ud til SMV'erne bør EIB's finansieringstransaktioner være resultatorienterede. EIB bør om muligt investere i SMV'ers forskning og innovation som et middel til at støtte lokal udvikling. EIB bør samarbejde med lokale finansielle mellemled i de finansieringsberettigede lande, som bør integreres i den lokale økonomi, især for at sikre, at en del af de økonomiske fordele videregives til deres kunder, og at der skabes en merværdi i forhold til andre finansieringskilder. EIB bør også så vidt muligt øge diversificeringen af sine finansielle partnere i de lande, hvor den opererer. I forbindelse med due diligence-undersøgelsen bør EIB vurdere, om finansieringstransaktioner til støtte for SMV'er via finansielle mellemled er i overensstemmelse med de regionale tekniske operationelle retningslinjer, rammerne for resultatmåling og EIB-standarderne. EIB bør indføre en rapporteringsordning for at sikre, at de midler, der tildeles SMV'er, anvendes til gavn for dem. Som led i sit bidrag til midtvejsevalueringen bør EIB aflægge en konsolideret rapport om finansiering af SMV'er i henhold til denne afgørelse.
(14)
EU-garantiens dækning, som er begrænset til risici af statslig eller politisk karakter, kan ikke i sig selv i tilstrækkelig grad sikre passende EIB-aktiviteter til støtte for mikrofinansiering. Disse aktiviteter bør derfor, når det er relevant, gennemføres i kombination med budgetmidler fra andre instrumenter og via mellemled, bl.a. på lokalt plan, som et middel til at fremme vækst og bidrage indirekte til fattigdomsbekæmpelse i fattigere lande.
(15)
EIB bør fortsat finansiere investeringsprojekter inden for sociale, miljømæssige og økonomiske infrastrukturer, herunder transport og energi, og bør overveje at skrue op for sine aktiviteter til støtte for sundheds- og uddannelsesinfrastrukturer i de tilfælde, hvor det skaber en klar merværdi.
(16)
For at styrke EU-garantiens klimadimension bør der indføres et overordnet mål for antallet af transaktioner og et system, der gør det muligt at foretage en forudgående vurdering af drivhusgasemissionerne for projekter, som støttes under EU-garantien. EIB-finansieringstransaktioner til støtte for modvirkning af og tilpasning til klimaændringer bør udgøre mindst 25 % af EIB's samlede finansieringstransaktioner for yderligere at fremme EU's klimamål på globalt plan. EIB bør tilbyde teknisk ekspertise i samarbejde med Kommissionen for at støtte offentlige og private modparter, der er omfattet af EIB-finansieringstransaktioner, for at tackle klimaændringerne og udnytte den disponible finansiering bedst muligt. Der bør stilles koncessionelle midler til rådighed til modvirknings- og tilpasningsprojekter. EIB-finansieringstransaktioner bør, når det er muligt og relevant, suppleres med midler fra Unionens almindelige budget ved en effektiv og hensigtsmæssig kombinering af gavebistand og lån til klimafinansiering som led i EU's bistand til tredjelande. I denne henseende bør Kommissionens årlige rapport til Europa-Parlamentet og Rådet indeholde en detaljeret rapport om de finansielle instrumenter, der er anvendt til finansiering af disse projekter, idet beløbene til EIB-finansieringstransaktioner og de tilsvarende beløb til gavebistand identificeres.
(17)
På de områder, der er omfattet af de generelle målsætninger, bør regional integration blandt landene, herunder økonomisk integration mellem førtiltrædelseslande, naboskabslande og Unionen, udgøre et af de grundlæggende formål med EIB-finansieringstransaktionerne. I den forbindelse bør EIB ligeledes have mulighed for at støtte partnerlande på de områder, der er omfattet af de generelle målsætninger, gennem direkte udenlandske investeringer fra virksomheder i Unionen, som fremmer økonomisk integration i Unionen og bidrager til at fremme overførslen af teknologi og viden, forudsat at der i forbindelse med due diligence-undersøgelsen af investeringsprojektet er taget tilstrækkeligt hensyn til, at risikoen for, at EIB-finansieringstransaktionerne får negative følger for beskæftigelsen i Unionen, skal begrænses. EIB bør også opfordres til på egen risiko at støtte direkte udenlandske investeringer fra EU-virksomheder i partnerskabslande under hensyn til den risiko, EIB kan påtage sig.
(18)
EIB bør regelmæssigt foretage ex post- eller midtvejsevalueringer af de aktiviteter, der støttes i henhold til denne afgørelse, for at vurdere deres relevans, resultater og udviklingsvirkninger og identificere aspekter, der vil kunne forbedre fremtidige aktiviteter. Sådanne evalueringer bør bidrage til ansvarlighed og analyse af bæredygtighed.
(19)
De praktiske foranstaltninger til realisering af EU-garantiens generelle målsætninger fastsættes i de regionale tekniske operationelle retningslinjer. Sådanne retningslinjer bør være i overensstemmelse med Unionens bredere regionalpolitiske rammer, herunder differentieringsprincippet i den europæiske naboskabspolitik. De regionale tekniske operationelle retningslinjer bør revideres efter vedtagelsen af denne afgørelse og ajourføres yderligere efter midtvejsevalueringen for at blive tilpasset udviklingen i Unionens eksterne politik og prioriteter. Ved ajourføringen af de regionale tekniske operationelle retningslinjer bør der bl.a. tages hensyn til den relevante udvikling i de finansieringsberettigede lande.
(20)
I henhold til protokol nr. 5 vedrørende vedtægterne for Den Europæiske Investeringsbank, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og TEUF, skal ansøgninger om gennemførelse af EIB-finansieringstransaktioner i henhold til denne afgørelse, som forelægges EIB direkte, forelægges Kommissionen til udtalelse om overensstemmelsen med den relevante EU-lovgivning og de relevante EU-politikker. EIB-finansieringstransaktioner, der falder ind under denne afgørelse, bør ikke, hvis Kommissionen afgiver negativ udtalelse om dem, dækkes af EU-garantien.
(21)
Selv om EIB's styrke fortsat ligger i dens særlige model som en offentligt ejet investeringsbank, hvis mandat er at yde lange lån for at opfylde de politikmål, som dens aktionærer fastsætter, bør EIB's finansieringstransaktioner bidrage til de generelle principper for Unionens optræden udadtil, jf. artikel 21 i TEU, dvs. konsolidere og støtte demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, og til gennemførelse af internationale forpligtelser og aftaler, bl.a. miljøaftaler, hvori Unionen er part. Navnlig bør EIB bidrage til økonomisk, finansielt og teknisk samarbejde med tredjelande i henhold til artikel 212 i TEUF. Desuden bør EIB-aktioner være i overensstemmelse med international ret og bl.a. overholde principperne i De Forenede Nationers pagt. EIB-aktioner bør også være i overensstemmelse med konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (Århuskonventionen) fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa på relevante trin i projektcyklussen. I forhold til udviklingslandene bør EIB's finansieringstransaktioner navnlig fremme en bæredygtig økonomisk, social og miljømæssig udvikling, især i de dårligst stillede lande, samt deres gradvise og gnidningsløse integration i verdensøkonomien og overholdelse af de principper, som Unionen har tilsluttet sig inden for rammerne af De Forenede Nationer og andre relevante internationale organisationer. EIB bør, samtidig med at den i overensstemmelse med artikel 209, stk. 3, i TEUF bidrager til gennemførelsen af de foranstaltninger, der er nødvendige for at forfølge målene i Unionens politik for udviklingssamarbejde, stræbe efter indirekte at støtte opfyldelsen af De Forenede Nationers årtusindudviklingsmål for 2015 og efter 2015 opfyldelsen af nye udviklingsmål, som måtte ændre eller træde i stedet for årtusindudviklingsmålene, i alle de regioner, hvor den er aktiv.
(22)
EIB's aktiviteter i forbindelse med denne afgørelse bør støtte gennemførelsen af den europæiske konsensus om udvikling, dagsordenen for forandring og principperne for bistandseffektivitet i Pariserklæringen fra 2005, Accrahandlingsplanen fra 2008 og Busanpartnerskabsaftalen fra 2011. Endvidere bør de være forenelige med EU's strategiske ramme og handlingsplan for menneskerettigheder og demokrati, som blev vedtaget af Rådet den 25. juni 2012, samt med internationale miljøaftaler, herunder forpligtelserne vedrørende biodiversitet. Dette bør udmøntes i praksis gennem en række konkrete foranstaltninger, især ved at forbedre EIB's evne til at vurdere investeringsprojekters miljømæssige, sociale og udviklingsmæssige aspekter, herunder menneskerettigheder, grundlæggende frihedsrettigheder og konfliktrelaterede risici, og ved at fremme lokale høringer af offentlige myndigheder og civilsamfundet. I den forbindelse bør EIB gennemføre og udbygge sine rammer for resultatmåling, som anvender et omfattende sæt resultatindikatorer til måling af de økonomiske, miljømæssige, sociale og udviklingsmæssige følger af dens finansieringstransaktioner i hele EIB-projektets løbetid. Gennemførelsen af rammerne for resultatmåling bør evalueres som led i den midtvejsevaluering, der er omhandlet i denne afgørelse. Når det er relevant og i overensstemmelse med Unionens sociale og miljømæssige principper og international bedste praksis samt EU-retten og den nationale ret i det finansieringsberettigede land, bør EIB i forbindelse med due diligence-undersøgelsen af et investeringsprojekt kræve, at projektlederen gennemfører lokale høringer og offentliggør resultaterne heraf for at tage hensyn til projekternes indvirkning på de relevante interessenter. EIB bør holde kontakt med projektledere og modtagere under hele programmeringsprocessen. Finansieringskontrakter, som undertegnes i den periode, der er omfattet af denne afgørelse, vedrørende EIB-finansieringstransaktioner med offentlige modparter bør eksplicit nævne muligheden for at suspendere udbetalingerne, hvis finansieringsberettigelsen i henhold til denne afgørelse af det land, hvor projektet gennemføres, tilbagekaldes.
(23)
I alle faser, dvs. lige fra den indledende strategiske planlægning til den efterfølgende projektudvikling, bør det sikres, at EIB's finansieringstransaktioner er forenelige med og understøtter Unionens eksterne politikker og de generelle målsætninger, der er fastsat i denne afgørelse. Med henblik på at øge sammenhængen i Unionens optræden udadtil bør dialogen vedrørende politik og strategi mellem Kommissionen og EIB samt med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) intensiveres yderligere, og Europa-Parlamentet og Rådet bør holdes behørigt orienteret. EIB's kontorer uden for Unionen bør så vidt muligt være beliggende i Unionens delegationskontorer, så der skabes et sådant samarbejde, samtidig med at driftsomkostningerne kan deles. Aftalememorandummet mellem Europa-Kommissionen og Den Europæiske Investeringsbank vedrørende samarbejde og koordinering i de regioner, der er omfattet af det eksterne mandat, som blev revideret i 2013 for at forbedre samarbejdet og sikre en tidlig gensidig udveksling af oplysninger mellem Kommissionen, EU-Udenrigstjenesten og EIB på operationelt niveau, bør fortsat finde anvendelse. Samarbejde inden for rammerne af aftalememorandummet bør især omfatte en regelmæssig gennemgang af anvendelsen af differentieringsprincippet i naboskabslande. Det er særlig vigtigt at sikre en tidlig og systematisk udveksling af synspunkter mellem Kommissionen og EIB samt eventuelt EU-Udenrigstjenesten i forbindelse med udarbejdelsen af relevante programmeringsdokumenter med det formål at skabe maksimal synergi mellem deres aktiviteter. Desuden bør samarbejdet i forbindelse med overholdelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder og forebyggelse af konflikter styrkes. EIB bør tilskyndes til at samarbejde med EU-delegationerne i hele EIB-projekternes løbetid.
(24)
Unionens eksterne forbindelser bør støttes af adskillige instrumenter, navnlig af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2014 (4). Med henblik på at styrke sammenhængen i den samlede EU-støtte i de pågældende regioner bør mulighederne udnyttes for eventuelt at kombinere EIB-finansiering med EU-budgetmidler i form af finansielle instrumenter som fastsat i afsnit VIII i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (5) og teknisk bistand til projektforberedelse gennem instrumentet til førtiltrædelsesbistand II oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr.231/2014 (6), det europæiske naboskabsinstrument oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 232/2014 (7), instrumentet for udviklingssamarbejde oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 233/2014 (8), partnerskabsinstrumentet for samarbejde med tredjelande oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 234/2014 (9), finansieringsinstrumentet for demokrati og menneskerettigheder på verdensplan oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 235/2014 (10), instrument, der bidrager til stabilitet, oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 230/2014 (11) og instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område oprettet ved Rådets forordning (Euratom) nr. 237/2014 (12). I henhold til afgørelse nr. 1080/2011/EU har Kommissionen oprettet en EU-platform for samarbejde og udvikling med det formål at optimere mekanismerne til kombinering af gavebistand og lån uden for Unionen, navnlig i gennemførelsen af henholdsvis Unionens almindelige budget og EIB-lån, og udveksle bedste praksis om forvaltning og om evalueringskriterier på projektplan. EIB's og andre finansielle institutioners deltagelse i kombineringsordninger bør være helt i overensstemmelse med EU's eksterne målsætninger, bistandseffektivitet og gennemsigtighed.
(25)
EIB bør i forbindelse med finansieringstransaktioner uden for Unionen, der falder inden for rammerne af denne afgørelse, stræbe efter yderligere at styrke samarbejdet og koordineringen med de europæiske og internationale finansielle institutioner, navnlig dem, der deltager i EU-platformen for samarbejde og udvikling. Når det er relevant, omfatter dette samarbejde om sektorbetingelser og gensidig tillid til procedurer, brug af samfinansiering og deltagelse i globale initiativer, der f.eks. tager sigte på bedre koordinering og udnyttelse af støtten. Koordineringen og samarbejdet bør tilstræbe at mindske eventuelle dobbeltomkostninger og unødvendig overlapning. Samarbejdet bør bygge på princippet om gensidighed. Gensidig adgang for EIB til finansielle instrumenter, der er oprettet af andre europæiske og internationale finansielle institutioner, bør fremmes, når det er relevant. Trepartsaftalememorandummet mellem Kommissionen, EIB-gruppen og Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD) vedrørende samarbejde uden for Unionen, som giver EIB-gruppen og EBRD mulighed for at supplere hinanden ved at udnytte deres respektive komparative fordele, blev ajourført i 2012, så det også omfatter EBRD's udvidelse til at omfatte Middelhavsområdet, og bør fortsat finde anvendelse. Principperne i denne afgørelse bør også finde anvendelse, når EIB's finansiering gennemføres via samarbejdsaftaler med andre europæiske og internationale finansielle institutioner.
(26)
EIB bør tilskyndes til fortsat at finansiere transaktioner uden for Unionen for egen risiko, herunder også for at støtte Unionens økonomiske interesser, i lande og til fordel for investeringsprojekter med tilstrækkelig høj kreditværdighed i henhold til EIB's egen vurdering og under hensyntagen til dens egen risikoabsorptionsevne, så brugen af EU-garantien kan rettes mod de lande og investeringsprojekter, hvor EU-garantien skaber en merværdi på grundlag af EIB's egen vurdering, bl.a. med hensyn til bæredygtig økonomi og social og miljømæssig udvikling.
(27)
EIB bør udvide sit udbud af innovative finansieringsinstrumenter, bl.a. ved i højere grad at fokusere på udviklingen af garantiinstrumenter. Desuden bør EIB aktivt søge at deltage i instrumenter til risikodeling og kapitalmarkedsfinansiering af projekter med stabil og forudsigelig likviditet. Banken bør navnlig overveje at støtte instrumenter til kapitalmarkedsfinansiering, der udstedes eller ydes til fordel for et investeringsprojekt i de finansieringsberettigede lande. Endelig bør EIB yde flere lån i lokale valutaer og udstede obligationer på lokale markeder, forudsat at modtagerlandene gennemfører de nødvendige strukturreformer, især inden for finanssektoren, og træffer andre foranstaltninger for at lette EIB's aktiviteter. I diversificeringen og udvidelsen af instrumenter til kapitalmarkedsfinansiering bør der gøres en særlig indsats for at sikre, at disse instrumenter ikke fører til en risikabel finansiel praksis og til gældsætning, så de dermed vil kunne true den finansielle stabilitet.
(28)
Kommissionen bør hvert år aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet. Rapporten bør vurdere EIB's finansieringstransaktioner og deres overensstemmelse med denne afgørelse, deres merværdi og bidrag til EU's eksterne politikker, deres kvalitet og deres udviklingseffekt på grundlag af EIB's rammer for resultatmåling og de finansielle fordele, der overføres til modtagerne. Rapporten bør også indeholde oplysninger om EU-garantien, om klima- og biodiversitetsfinansiering i henhold til denne afgørelse, om opfølgningen af aftalememorandummet mellem EIB og Den Europæiske Ombudsmand og en beskrivelse af samarbejdet med Kommissionen og andre europæiske og internationale finansielle institutioner, herunder samfinansiering. Rapporten bør offentliggøres, så de relevante interessenter, bl.a. civilsamfundet, kan udtale sig.
(29)
EIB-finansieringstransaktioner til understøttelse af Unionens eksterne politikker bør fortsat gennemføres i overensstemmelse med principperne om forsvarlig bankpraksis. De bør fortsat forvaltes i henhold til EIB's egne regler og procedurer, der bør afspejle disse principper, herunder passende kontrolforanstaltninger og EIB's erklæring om sociale og miljømæssige normer, samt i henhold til de relevante regler og procedurer vedrørende Revisionsretten og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF). EIB bør i forbindelse med sine finansieringstransaktioner gennemføre sine politikker over for svagt regulerede eller ikkesamarbejdsvillige jurisdiktioner, der er identificeret som sådanne af Unionen, De Forenede Nationer, Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling eller Den Finansielle Aktionsgruppe, på korrekt vis med henblik på at bidrage til den internationale bekæmpelse af skattesvig, skatteunddragelse og hvidvaskning af penge. Af hensyn til gennemsigtigheden bør EIB så vidt muligt opstille en liste over de endelige låntagere i samarbejde med de lokale finansielle mellemled.
(30)
Når transaktioner finansieres under EU-garantien, bør EIB træffe egnede foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser beskyttes, ved at anvende forebyggende foranstaltninger mod svig, korruption, hvidvaskning af penge og andre ulovligheder, og at OLAF bemyndiges til at gennemføre kontrol på stedet og inspektioner hos modtagerne. EIB bør i overensstemmelse med sin politik til forebyggelse og forhindring af forbudt adfærd i Den Europæiske Investeringsbanks aktiviteter (»EIB's politik til bekæmpelse af svig«), der blev vedtaget i 2008 og revideret i 2013, samarbejde tæt med de kompetente EU-myndigheder og nationale myndigheder for at styrke de gældende foranstaltninger til bekæmpelse af hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme og forbedre håndhævelsen heraf. I overensstemmelse med whistleblower-politikken bør EU også være særlig opmærksom på oplysninger fra whistleblowers om potentielle tilfælde af svig, korruption eller anden ulovlig virksomhed, så der kan sikres en korrekt opfølgning, feedback og beskyttelse mod gengældelse.
(31)
EIB's styrelsesorganer bør tilskyndes til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at tilpasse EIB's virksomhed, så den bidrager til EU's eksterne politikker på en effektiv måde og opfylder denne afgørelses krav -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
EU-garanti
1. Den Europæiske Union yder Den Europæiske Investeringsbank (EIB) en budgetgaranti for finansieringstransaktioner uden for Unionen (»EU-garanti«). EU-garantien ydes som en generel garanti til dækning af alle forfaldne, men udeblevne betalinger til EIB i forbindelse med lån, lånegarantier og instrumenter til kapitalmarkedsfinansiering, der ydes eller udstedes til EIB-investeringsprojekter, der kan henføres under garantien i henhold til stk. 2.
2. Under EU-garantien kan henføres EIB-lån, lånegarantier og instrumenter til kapitalmarkedsfinansiering, der ydes eller udstedes til investeringsprojekter i finansieringsberettigede lande i henhold til EIB's egne regler og procedurer, herunder EIB's erklæring om miljømæssige og sociale principper og standarder, samt til støtte for relevante målsætninger i EU's eksterne politikker, forudsat at EIB-finansieringen er ydet i henhold til en undertegnet aftale, der hverken er udløbet eller blevet opsagt (»EIB-finansieringstransaktioner«).
3. EIB-finansieringstransaktioner til understøttelse af Unionens eksterne politikker gennemføres fortsat i overensstemmelse med principperne om forsvarlig bankpraksis.
4. EU-garantien begrænses til 65 % af det samlede beløb, der er udbetalt og stillet inden for rammerne af EIB-finansieringstransaktioner, med fradrag af tilbagebetalte beløb og med tillæg af alle hermed forbundne beløb.
5. EU-garantien dækker EIB-finansieringstransaktioner, der er undertegnet i perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
6. Hvis Europa-Parlamentet og Rådet ikke ved udløbet af den i stk. 5 omhandlede periode har vedtaget en afgørelse om at give EIB en ny EU-garanti til dækning af tab i forbindelse med sine finansieringstransaktioner uden for Unionen, forlænges perioden automatisk én gang med seks måneder.
Artikel 2
Lofter for EIB-finansieringstransaktioner under EU-garantien
1. Det maksimale loft for EIB-finansieringstransaktioner under EU-garantien i hele perioden 2014-2020 må ikke overstige 30 000 000 000 EUR. Beløb, der oprindelig var øremærket til finansieringstransaktioner, men som senere er annulleret, medregnes ikke i loftet.
Det maksimale loft opdeles i:
a)
et fast loft på maksimalt 27 000 000 000 EUR og
b)
et fakultativt supplerende beløb på 3 000 000 000 EUR.
Europa-Parlamentet og Rådet træffer afgørelse efter den almindelige lovgivningsprocedure om aktiveringen af hele eller en del af beløbet i litra b) og den regionale fordeling heraf efter en midtvejsevaluering, jf. artikel 19.
2. Det faste loft, jf. stk. 1, litra a), opdeles i regionale lofter og underlofter i overensstemmelse med bilag I. Inden for de regionale lofter sikrer EIB gradvis en ligelig fordeling af lande inden for de regioner, der dækkes af EU-garantien.
Artikel 3
Generelle målsætninger og principper
1. EU-garantien ydes udelukkende for EIB-finansieringstransaktioner, der har en merværdi på grundlag af EIB's egen vurdering, og som understøtter en eller flere af følgende generelle målsætninger:
a)
udvikling af den lokale private sektor, især støtte til SMV'er
b)
udvikling af sociale og økonomiske infrastrukturer, herunder transport-, energi- og miljøinfrastrukturer samt informations- og kommunikationsteknologi
c)
modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer.
2. Samtidig med at EIB's særlige karakter som en investeringsbank bevares, skal EIB-finansieringstransaktioner i henhold til denne afgørelse bidrage til EU's generelle interesser, navnlig principperne for Unionens optræden udadtil, jf. artikel 21 i TEU, og medvirke til gennemførelsen af internationale miljøaftaler, hvori Unionen er part. EIB's styrelsesorganer tilskyndes til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at tilpasse EIB's virksomhed, så den bidrager til Unionens eksterne politikker på en effektiv måde og opfylder denne afgørelses krav.
3. Regional integration blandt lande, herunder især økonomisk integration mellem førtiltrædelseslande, naboskabslande og Unionen, er et af de underliggende formål med EIB-finansieringstransaktioner på områder, der er omfattet af de generelle mål i stk. 1. EIB gennemfører finansieringstransaktioner i finansieringsberettigede lande på områder, der er omfattet af de generelle målsætninger, ved at støtte udenlandske direkte investeringer, der fremmer den økonomiske integration i EU.
4. I udviklingslandene, jf. definitionen i fortegnelsen over modtagere af officiel udviklingsbistand, der er fastsat af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling, skal EIB's finansieringstransaktioner indirekte bidrage til Unionens målsætninger med hensyn til politikken for udviklingssamarbejde, jf. artikel 208 og 209 i TEUF, f.eks. ved fattigdomsbekæmpelse gennem inklusiv vækst og bæredygtig økonomi og miljømæssig og social udvikling.
5. For at sikre, at investeringer i den private sektor får størst mulig udviklingseffekt, bestræber EIB sig på at styrke den lokale private sektor i de finansieringsberettigede lande ved at støtte lokale investeringer, jf. stk. 1, litra a). EIB-finansieringstransaktionerne til støtte for de generelle mål i stk. 1 skal tilstræbe også at omfatte støtte til investeringsprojekter, der gennemføres af SMV'er fra Unionen. For effektivt at overvåge brugen af midler til gavn for de pågældende SMV'er fastsætter EIB passende kontraktmæssige krav med finansielle mellemled, bl.a. standarder for modtagernes rapportering.
EIB samarbejder med finansielle mellemled, der kan støtte SMV'ernes specifikke behov i de lande, hvor transaktionerne gennemføres, og som ikke deltager i EIB-finansieringstransaktioner, der gennemføres i et finansieringsberettiget land med instrumenter i en fremmed ikkesamarbejdsvillig jurisdiktion, jf. artikel 13.
6. EIB-finansieringstransaktioner til støtte for de generelle mål i stk. 1, litra b), skal fortrinsvis støtte investeringsprojekter på områderne transport, energi, miljøinfrastruktur, informations- og kommunikationsteknologi, sundhed og uddannelse. Dette omfatter produktion og integration af energi fra vedvarende kilder, ændring af energisystemer til mindre kulstofintensive teknologier og brændstoffer, bæredygtig energisikkerhed og energiinfrastruktur, herunder til gasproduktion og transport til Unionens energimarked samt elektrificering af landdistrikter, miljøinfrastruktur såsom vand og sanitet og grøn infrastruktur og infrastruktur til telekommunikation og bredbåndsnet.
7. EIB-finansieringstransaktionerne til støtte for de generelle mål i stk. 1, litra c), skal støtte investeringsprojekter til modvirkning af og tilpasning til klimaændringer, som bidrager til opfyldelsen af den overordnede målsætning for De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer, navnlig ved inden for områderne vedvarende energikilder, energieffektivitet og bæredygtig transport at forhindre eller nedbringe drivhusgasemissioner eller ved at øge udsatte landes, sektorers og samfunds modstandsdygtighed over for de negative følger af klimaændringer. Berettigelseskriterierne for klimaprojekter er fastsat i EIB's klimastrategi, som skal opdateres inden udgangen af 2015. Med henblik herpå bør miljøvurderingsproceduren omfatte en analyse af CO2-fodaftrykket for at fastslå, om projektforslag giver de størst mulige forbedringer af energieffektiviteten. Disse transaktioner skal tegne sig for mindst 25 % af de samlede EIB-finansieringstransaktioner i den periode, der er omfattet af denne afgørelse.
8. I overensstemmelse med Unionens og internationale klimamål opdaterer EIB inden udgangen af 2015 i samarbejde med Kommissionen sin klimastrategi i forbindelse med EIB-finansieringstransaktioner. Denne opdatering skal bl.a. integrere konkrete aktioner, som skal sikre, at investeringsprojekter i henhold til denne afgørelse er i overensstemmelse med Unionens klimamål, og som skal øge indsatsen for at støtte vedvarende energikilder og energieffektivitet.
9. EU-garantien dækker udelukkende EIB-finansieringstransaktioner, der gennemføres i finansieringsberettigede lande, der har indgået en rammeaftale med EIB, som fastsætter de retlige betingelser, hvorunder sådanne transaktioner skal gennemføres.
Artikel 4
Omfattede lande
1. Listen over de lande, der er potentielt berettigede til EIB-finansiering under EU-garantien, er indeholdt i bilag II. Listen over de lande, der er berettigede til EIB-finansiering under EU-garantien, er indeholdt i bilag III og må ikke omfatte andre lande end de i bilag II opførte. For så vidt angår lande, der ikke er opført på listen i bilag II, vil deres berettigelse til EIB-finansiering under EU-garantien blive afgjort i hvert enkelt tilfælde efter den almindelige lovgivningsprocedure.
2. Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter vedrørende ændringer af bilag III i overensstemmelse med artikel 18. Kommissionen vedtager sine afgørelser på grundlag af en overordnet vurdering, der omfatter økonomiske, sociale, miljømæssige og politiske aspekter, navnlig vedrørende demokrati, menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder samt de relevante beslutninger fra Europa-Parlamentet og Rådets afgørelser og konklusioner.
3. Delegerede retsakter om ændring af bilag III berører ikke EU-garantiens dækning af EIB-finansieringstransaktioner, der er undertegnet før ikrafttrædelsen af disse delegerede retsakter, jf. dog stk. 4.
4. Der foretages ikke udbetalinger for EIB-finansieringstransaktioner omfattet af en totalgaranti, jf. artikel 8, stk. 1, i lande, der ikke er omfattet af listen i bilag III.
5. EU-garantien dækker ikke EIB-finansieringstransaktioner i et bestemt land, hvis aftalen vedrørende sådanne transaktioner er blevet undertegnet, efter at landet har tiltrådt Unionen.
Artikel 5
EIB-finansieringstransaktioners bidrag til gennemførelse af EU-politikker
1. Kommissionen ajourfører sammen med EIB de eksisterende regionale tekniske operationelle retningslinjer for EIB-finansieringstransaktionerne senest et år efter denne afgørelses ikrafttræden.
De regionale tekniske operationelle retningslinjer skal være i overensstemmelse med Unionens bredere regionalpolitiske rammer, som er fastlagt i bilag IV. De regionale tekniske operationelle retningslinjer skal navnlig sikre, at EIB-finansieringen i henhold til denne afgørelse supplerer de tilsvarende politikker, programmer og instrumenter for EU-bistand i de forskellige regioner.
I forbindelse med ajourføringen af de regionale tekniske operationelle retningslinjer tager Kommissionen og EIB hensyn til relevante beslutninger fra Europa-Parlamentet og Rådets afgørelser og konklusioner. De regionale tekniske operationelle retningslinjer skal være i overensstemmelse med prioriteterne i de nationale eller regionale programmer, hvis de finansieringsberettigede lande har udarbejdet sådanne, under hensyntagen til en eventuel høring af det lokale civilsamfund under udarbejdelsen af disse programmer.
Kommissionen fremsender de ajourførte regionale tekniske operationelle retningslinjer til Europa-Parlamentet og Rådet, så snart de er fastlagt.
Inden for rammerne af de regionale tekniske operationelle retningslinjer definerer EIB tilsvarende finansieringsstrategier og sikrer, at de gennemføres.
EIB-finansieringstransaktioner skal være i overensstemmelse med de regionale tekniske operationelle retningslinjer og det finansieringsberettigede lands strategier.
De regionale tekniske operationelle retningslinjer revideres på baggrund af den i artikel 19 omhandlede midtvejsevaluering.
2. Inden for rammerne af den procedure, der er omhandlet i artikel 19 i protokol nr. 5, afgiver Kommissionen en udtalelse om EIB's finansieringstransaktioner. EIB-finansieringstransaktioner, der falder ind under denne afgørelse, dækkes ikke af EU-garantien, hvis Kommissionen afgiver negativ udtalelse.
Artikel 6
Samarbejde med Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten
1. Overensstemmelsen mellem EIB's eksterne aktiviteter og Unionens eksterne politikmålsætninger forstærkes yderligere med det formål at maksimere synergien mellem EIB-finansieringstransaktionerne og Unionens budgetmidler, særlig gennem ajourføring af de i artikel 5 nævnte regionale tekniske operationelle retningslinjer, for hvilke EU-Udenrigstjenesten konsulteres om politikspørgsmål, når det er relevant, og gennem en regelmæssig og systematisk dialog og tidlig udveksling af oplysninger om:
a)
strategidokumenter udarbejdet af Kommissionen eller EU-Udenrigstjenesten, alt efter hvad der er relevant, f.eks. landestrategidokumenter og regionale strategidokumenter, vejledende programmer, handlingsplaner og førtiltrædelsesdokumenter
b)
EIB' strategiske planlægningsdokumenter, investeringsprojektplanlægning og EIB's årlige rapport til Kommissionen
c)
andre politiske og operationelle aspekter.
2. Samarbejdet gennemføres på regionsbasis, herunder på EU-delegationsniveau, under hensyntagen til EIB's rolle og Unionens politik i hver enkelt region.
Artikel 7
Samarbejde med andre europæiske og internationale finansielle institutioner
1. EIB-finansieringstransaktioner skal, hvor det er hensigtsmæssigt, gennemføres i samarbejde med andre europæiske multilaterale finansielle institutioner og medlemsstaternes finansielle institutioner (»europæiske finansielle institutioner«) og internationale finansielle institutioner, herunder regionale udviklingsbanker (»internationale finansielle institutioner«) for at maksimere synergieffekten, samarbejdet og effektiviteten, udvikle innovative finansielle instrumenter i fællesskab, sikre en forsigtig og rimelig risikodeling og sammenhængende investeringsprojekt- og sektorbetingelser og for at mindske eventuelle dobbeltomkostninger og unødvendig overlapning.
2. Det i stk. 1 omhandlede samarbejde fremmes ved koordinering mellem Kommissionen, EIB og de relevante europæiske og internationale finansieringsinstitutter, der opererer i de forskellige regioner, hvor det er relevant inden for rammerne af aftalememoranda eller andre EU-rammer for regionalt samarbejde.
Artikel 8
EU-garantiens dækning og betingelser
1. For EIB-finansieringstransaktioner, bortset fra dem, der består af instrumenter til kapitalmarkedsfinansiering, som indgås med eller garanteres af en stat, samt for andre EIB-finansieringstransaktioner, der indgås med regionale eller lokale myndigheder eller statsejede eller statskontrollerede offentlige virksomheder eller institutioner, og hvor disse andre EIB-finansieringstransaktioner har en passende EIB-kreditrisikovurdering, der tager hensyn til kreditrisikoen i det pågældende land, dækker EU-garantien alle forfaldne, men udeblevne betalinger til EIB (»totalgaranti«).
2. Med henblik på stk. 1 repræsenteres Palæstina af Den Palæstinensiske Myndighed, og Kosovo (13) repræsenteres af Kosovos myndigheder.
3. For andre EIB-finansieringstransaktioner end de i stk. 1 nævnte dækker EU-garantien alle forfaldne, men udeblevne betalinger til EIB, hvor misligholdelsen skyldes forekomsten af en af følgende politiske risici (»garanti mod politiske risici«):
a)
ingen overførsel af valuta
b)
ekspropriation
c)
krig eller civile uroligheder
d)
nægtelse af adgang til domstolsprøvelse af kontraktbrud.
4. For EIB-finansieringstransaktioner, der består af instrumenter til kapitalmarkedsfinansiering, gælder kun garantien for politiske risici.
5. Finansieringsaftaler med individuelle projektledere vedrørende EIB-finansieringstransaktioner skal også indeholde passende miljømæssige og sociale bestemmelser i overensstemmelse med EIB's egne regler og procedurer.
6. I den i artikel 14 omhandlede garantiaftale fastsætter Kommissionen og EIB en klar og gennemsigtig tildelingspolitik, der gør det muligt for EIB, som led i sine eksterne aktiviteter, at udpege de transaktioner, der skal finansieres i henhold til denne afgørelse, med henblik på at sikre den mest effektive udnyttelse af EU-garantien. Tildelingspolitikken skal tage udgangspunkt i EIB-transaktionernes kreditværdighed på basis af EIB's egne vurderinger, lofterne som fastsat i bilag I, arten af modpart, om det er en stat, en offentlig myndighed omfattet af nærværende artikels stk. 1, eller en privat enhed, EIB's risikoabsorptionsevne og andre relevante kriterier, herunder EU-garantiens merværdi. Europa-Parlamentet og Rådet underrettes om tildelingspolitikken i overensstemmelse med artikel 14.
7. Når EU-garantien indfris, overdrager EIB i overensstemmelse med den i artikel 14 omhandlede garantiaftale alle relevante rettigheder til Unionen for så vidt angår enhver forpligtelse i forbindelse med EIB's finansieringstransaktioner.
Artikel 9
EIB-evaluering og -overvågning af investeringsprojekter
1. EIB gennemfører due diligence-undersøgelser og kræver, når det er relevant, at projektlederne afholder lokale offentlige høringer i overensstemmelse med Unionens sociale og miljømæssige principper med de relevante nationale og lokale interessenter og med civilsamfundet i projektplanlægningsfasen og gennemførelsesfasen om de aspekter af investeringsprojekter under EU-garantien, der vedrører sociale forhold, menneskerettigheder, miljø, økonomi og udvikling, og at de giver oplysninger, der er relevante for vurderingen af bidraget til opfyldelsen af EU's målsætninger for den eksterne politik og strategiske målsætninger.
I påkommende tilfælde skal denne evaluering også omfatte en vurdering af, hvordan kapaciteten hos modtagerne af EIB-finansiering kan forstærkes over hele projektforløbet ved hjælp af teknisk bistand. EIB's egne regler og procedurer skal omfatte de nødvendige bestemmelser om evaluering af de miljømæssige og sociale virkninger af investeringsprojekter og af aspekter vedrørende menneskerettigheder og konfliktforebyggelse for at sikre, at investeringsprojekter, der støttes i henhold til denne afgørelse, er bæredygtige i miljømæssig og social henseende.
2. Foruden den forudgående evaluering af de udviklingsrelaterede aspekter overvåger EIB gennemførelsen af finansieringstransaktionerne. Banken kræver navnlig, at projektlederne under gennemførelsen og indtil afslutningen af projektet foretager grundig kontrol af bl.a. investeringsprojektets økonomiske, udviklingsmæssige og sociale følger og indvirkning på miljøet og menneskerettighederne. EIB verificerer regelmæssigt de oplysninger, den modtager fra projektlederne, og offentliggør dem, hvis projektlederne giver deres samtykke. Når det er muligt, offentliggøres rapporterne om projektgennemførelsen vedrørende EIB's finansieringstransaktioner, dog med udeladelse af fortrolige oplysninger.
3. EIB's overvågning skal også så vidt muligt omfatte gennemførelsen af formidlede transaktioner og de finansielle mellemleds resultater til støtte for SMV'er.
4. EIB indfører et omfattende system til forudgående evaluering af de relative og absolutte drivhusgasemissioner med tilknytning til EIB-finansieringstransaktioner, når emissionerne overholder væsentlige tærskler, som defineret i en relevant metode, der er fastsat i EIB's klimastrategi, og der foreligger data.
5. Resultaterne af overvågningen offentliggøres så vidt muligt med forbehold af fortrolighedskrav og de relevante parters samtykke.
Artikel 10
Eksterne formålsbestemte indtægter for garantifonden
Tilbagebetalinger og indtægter til et beløb af 110 000 000 EUR fra transaktioner, der er afsluttet før 2007, bl.a. tilbagebetalinger af kapital, indfriede garantier og tilbagebetalinger af låns hovedstol, udbytte, kapitalgevinster, garantigebyrer og renter på lån og af indestående på forvaltningskonti, som tilbagebetales til den forvaltningskonto, der er oprettet til Euro-Middelhavs-faciliteten for investeringer og partnerskab, og som kan henføres til støtten fra Unionens almindelige budget, udgør eksterne formålsbestemte indtægter i overensstemmelse med artikel 21, stk. 4, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og skal anvendes til garantifonden.
Beløb på over 110 000 000 EUR, som er tilbagebetalt til den forvaltningskonto, der er oprettet til Euro-Middelhavs-faciliteten for investeringer og partnerskab, optages på Unionens almindelige budget efter fradrag af forvaltningsomkostninger og gebyrer.
Artikel 11
Årlig rapportering og regnskabsaflæggelse
1. Kommissionen rapporterer årligt til Europa-Parlamentet og Rådet om EIB-finansieringstransaktioner, der gennemføres i henhold til denne afgørelse. Rapporten offentliggøres og skal omfatte:
a)
en evaluering af EIB-finansieringstransaktionerne på projekt-, sektor-, lande- og regionsniveau og deres overensstemmelse med denne afgørelse
b)
en samlet vurdering af EIB-finansieringstransaktionernes merværdi, anslåede ydelser, resultater og udviklingseffekt baseret på den årlige rapport om rammerne for EIB's resultatmåling. Med henblik herpå anvender EIB resultatindikatorer for så vidt angår de finansierede projekters udviklingsmæssige, miljømæssige og sociale aspekter, herunder menneskerettighedsaspekter under hensyntagen til de relevante indikatorer i Pariserklæringen fra 2005 om bistandseffektivitet. Indikatorerne for projekternes miljøaspekter skal omfatte kriterier for »rene teknologier«, som i princippet er orienteret mod energieffektivitet og teknologier til nedbringelse af emissioner.
c)
en vurdering af EIB-finansieringstransaktionernes bidrag til opfyldelsen af Unionens eksterne politiske og strategiske målsætninger under hensyntagen til de i artikel 5 omhandlede regionale tekniske operationelle retningslinjer
d)
en vurdering af EIB-finansieringstransaktionernes samlede økonomiske fordele for modtagerne
e)
en vurdering af kvaliteten af EIB-finansieringstransaktionerne, og navnlig i hvilket omfang EIB har taget hensyn til den miljømæssige og sociale bæredygtighed i forbindelse med sin due diligence-undersøgelse og overvågning af finansierede projekter
f)
detaljerede oplysninger om træk på EU-garantien
g)
oplysninger om størrelsen af finansieringen til klimaindsatsen og beskyttelse af biodiversiteten i henhold til denne afgørelse, den samlede indvirkning på de absolutte og relative drivhusgas emissioner, jf. artikel 9, stk. 4, samt antallet af projekter, der er evalueret med henblik på deres klimarisici
h)
en beskrivelse af samarbejdet med Kommissionen og andre europæiske og internationale finansielle institutioner, herunder medfinansiering. Rapporten skal navnlig indeholde en udspecificering af Unionens finansielle midler og midler fra andre europæiske og internationale finansielle institutioner, der bruges i kombination med EIB-finansieringen, med henblik på at give et overblik over de samlede investeringer med støtte fra EIB-finansieringstransaktioner i forbindelse med denne afgørelse. Rapporten skal også omhandle indgåelse af nye aftalememoranda mellem EIB og andre europæiske eller internationale finansielle institutioner, som har betydning for EIB-finansieringstransaktioner i henhold til denne afgørelse
i)
en opfølgning af, hvordan aftalememorandummet mellem EIB og Den Europæiske Ombudsmand fungerer, i det omfang dette memorandum vedrører EIB-finansieringstransaktioner i henhold til denne afgørelse.
2. Med henblik på Kommissionens rapportering som omhandlet i stk. 1 forelægger EIB årligt Kommissionen rapporter om sine finansieringstransaktioner i henhold til denne afgørelse, herunder med alle de oplysninger, som Kommissionen har brug for til at opfylde sine rapporteringsforpligtelser i henhold til stk. 1. Endvidere kan EIB meddele Kommissionen yderligere oplysninger, der er relevante for, at Europa-Parlamentet og Rådet kan få et samlet overblik over EIB's eksterne aktiviteter.
3. EIB forsyner Kommissionen med de fornødne statistiske, finansielle og regnskabsmæssige data om hver af EIB's finansieringstransaktioner såvel som alle yderligere oplysninger, som Kommissionen har brug for til at opfylde sine rapporteringsforpligtelser eller besvare henvendelser fra Revisionsretten, samt med en revisionserklæring om udestående beløb i EIB's finansieringstransaktioner. EIB forelægger ligeledes Kommissionen andre fornødne dokumenter i henhold til forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
4. Med henblik på Kommissionens regnskabsføring og rapportering af de risici, der dækkes af EU-garantien, forelægger EIB Kommissionen EIB's risikovurdering og kreditvurderingsoplysninger vedrørende EIB's finansieringstransaktioner.
5. EIB forelægger mindst en gang om året Kommissionen en vejledende flerårig programmering af den planlagte mængde af undertegnede EIB-finansieringstransaktioner for at sikre overensstemmelse mellem EIB's forventede finansiering og lofterne i denne afgørelse, og således at Kommissionen kan sikre passende budgetplanlægning for tilførsel af kapital til garantifonden. Kommissionen tager hensyn til EIB's forventede finansiering, når den udarbejder forslaget til Unionens almindelige budget.
6. EIB forelægger regelmæssigt Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen alle sine uafhængige evalueringsrapporter indeholdende en vurdering af de praktiske resultater af EIB's specifikke aktiviteter i henhold til denne afgørelse og andre eksterne mandater.
7. EIB tilvejebringer de i stk. 2-6 omhandlede oplysninger for egen regning. EIB offentliggør også generelt de i stk. 2, 3 og 6 omhandlede oplysninger, dog med undtagelse af eventuelle fortrolige oplysninger.
Artikel 12
Gennemsigtighed og offentliggørelse af oplysninger
1. I henhold til sin egen politik om gennemsigtighed og Unionens principper om adgang til dokumenter og oplysninger samt gradvis i henhold til de internationale standarder for gennemsigtighed i bistand offentliggør EIB på sit websted oplysninger om følgende:
a)
alle de EIB-finansieringstransaktioner, der gennemføres i henhold til denne afgørelse, efter projektgodkendelsesfasen, navnlig om et investeringsprojekt er dækket af EU-garantien, og hvordan det bidrager til at nå målsætningerne for EU's optræden udadtil, især de økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger
b)
ethvert aftalememorandum mellem EIB og andre europæiske eller internationale finansielle institutioner vedrørende EIB-finansieringstransaktioner i henhold til denne afgørelse, medmindre der er krav om fortrolighed
c)
når det er muligt og hensigtsmæssigt, gældende rammeaftaler mellem EIB og et modtagerland. Når EIB undertegner nye aftaler eller ændrer gældende aftaler, bestræber den sig på at sikre, at de kan offentliggøres
d)
EIB's tildelingspolitik.
2. Kommissionen offentliggør på sit websted specifikke oplysninger om alle inddrivelser i henhold til den i artikel 14 omhandlede garantiaftale og den i artikel 15, stk. 2, omhandlede aftale, der fastsætter de nærmere regler og procedurer vedrørende inddrivelse af fordringer, medmindre der er krav om fortrolighed.
Artikel 13
Ikkesamarbejdsvillige jurisdiktioner
I forbindelse med sine finansieringstransaktioner tolererer EIB ikke nogen former for ulovlige aktiviteter, herunder hvidvaskning af penge, finansiering af terrorisme, skattesvig og skatteunddragelse, korruption eller svig, der skader Unionens finansielle interesser. Navnlig deltager EIB ikke i nogen former for finansieringstransaktioner, der gennemføres i et finansieringsberettiget land via et udenlandsk instrument i en ikkesamarbejdsvillig jurisdiktion, der er identificeret som sådan af Unionen, De Forenede Nationer, Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling eller Den Finansielle Aktionsgruppe.
I sine finansieringstransaktioner anvender EIB principperne og standarderne i de EU-retlige regler om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme, herunder et krav om, at der træffes rimelige foranstaltninger til i givet fald at identificere de retmæssige ejere.
Artikel 14
Garantiaftale
Kommissionen og EIB indgår en garantiaftale, der fastsætter de nærmere bestemmelser og procedurer vedrørende den i artikel 8 omhandlede EU-garanti, og underretter Europa-Parlamentet og Rådet herom.
Artikel 15
Inddrivelse af betalinger foretaget af Kommissionen
1. Foretager Kommissionen en betaling under EU-garantien, påhviler det EIB i Kommissionens navn og på dennes vegne at inddrive fordringer vedrørende de udbetalte beløb.
2. Senest på datoen for undertegnelsen af den i artikel 14 omhandlede garantiaftale indgår Kommissionen og EIB en særskilt aftale, der fastsætter de nærmere bestemmelser og procedurer for inddrivelse af fordringer.
Artikel 16
Revisionsrettens revision
EU-garantien og betalinger og inddrivelser i henhold til denne, som kan henføres til Unionens almindelige budget, revideres af Revisionsretten.
Artikel 17
Forholdsregler mod svig
1. Hvis EIB i forbindelse med et EU-garanteret projekts forberedelse, gennemførelse eller afslutning har grunde til mistanke om eventuelle tilfælde af svig, korruption, hvidvaskning af penge eller anden ulovlig aktivitet, der kan skade Unionens finansielle interesser, underretter banken straks OLAF og giver OLAF de nødvendige oplysninger.
2. OLAF kan foretage undersøgelser, herunder kontrol og inspektion på stedet, i henhold til bestemmelserne og procedurerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (14), Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (15) og Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (16) for at beskytte Unionens finansielle interesser med henblik på at fastslå, om der foreligger svig, korruption, hvidvaskning af penge eller anden ulovlig aktivitet, der berører Unionens finansielle interesser i forbindelse med en finansieringstransaktion. OLAF kan tilsende de kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater de oplysninger, som er fremkommet under undersøgelserne.
Når det er godtgjort, at der har været ulovlige aktiviteter, bidrager EIB til inddrivelsen i forbindelse med sine finansieringstransaktioner inden for sit ansvarsområde.
3. Finansieringsaftaler, der undertegnes i forbindelse med projekter, som støttes i henhold til denne afgørelse, skal indeholde klausuler om suspension af EIB-finansieringstransaktioner og om nødvendigt passende inddrivelsesforanstaltninger i tilfælde af svig, korruption eller anden ulovlig aktivitet. Beslutningen om, hvorvidt EIB-finansieringen skal suspenderes eller standses, træffes af EIB efter omhyggelig overvejelse af alle omstændigheder og risici.
4. EIB benytter fortsat sin kvikskranke for bekæmpelse af korruption og svig for EIB-personale og alle interessenter.
5. I sine finansieringstransaktioner gennemfører EIB sin udelukkelsesordning til at udelukke modparter, der har begået svig og korruption; ordningen omfatter udelukkelseskriterierne i Unionens centrale udelukkelsesdatabase, der sikrer, at alle parters rettigheder respekteres.
Artikel 18
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. i artikel 4, tillægges Kommissionen for en ubegrænset periode fra den 11. maj 2014.
3. Den i artikel 4 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 4 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 19
Midtvejsevaluering
Kommissionen forelægger senest den 31. december 2016, i samarbejde med EIB, Europa-Parlamentet og Rådet en midtvejsrapport, der indeholder en evaluering af de første års anvendelse af denne afgørelse samt, når det er relevant, et forslag til ændring heraf. Midtvejsrapporten skal bygge på en uafhængig ekstern evaluering med bidrag fra EIB.
Rapporten skal navnlig indeholde:
a)
en vurdering af anvendelsen af tildelingspolitikken
b)
en vurdering af EIB's rapportering og i givet fald henstillinger om, hvordan den kan forbedres
c)
en vurdering af rammerne for resultatmåling, herunder resultatindikatorer og kriterier og deres bidrag til opfyldelsen af denne afgørelses målsætninger
d)
en detaljeret redegørelse for de kriterier, der er overvejet i forbindelse med henstillingen om den potentielle aktivering af hele det fakultative supplerende beløb eller en del heraf.
Artikel 20
Endelig rapport
Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en endelig rapport om anvendelsen af denne afgørelse senest den 31. december 2021.
Artikel 21
Ikrafttræden
Denne afgørelse træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Strasbourg, den 16. april 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 466/2014/EU,
annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014,
EU:n takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille unionin ulkopuolella toteutettavia investointihankkeita tukevista rahoitustoimista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 209 ja 212 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan investointipankin, jäljempänä ’EIP’, päätehtävä on rahoittaa investointeja Euroopan unionissa, mikä on sen perustehtävä ja -tavoite, minkä lisäksi se toteuttaa rahoitustoimia unionin ulkopuolella sen ulkopolitiikan tukemiseksi. Näin unionin ulkopuolisten alueiden käytettäväksi tarkoitettuja unionin talousarviovaroja voidaan vastaanottavien kolmansien maiden hyödyksi täydentää EIP:n taloudellisilla resursseilla. Rahoitustoimia toteuttaessaan EIP tukee välillisesti unionin yleisiä periaatteita ja poliittisia tavoitteita, joihin kuuluvat köyhyyden vähentäminen edistämällä osallistavaa kasvua ja kestävää taloutta, ympäristönsuojelu ja yhteiskuntakehitys sekä unionin vauraus muuttuvassa globaalissa taloustilanteessa.
(2)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT’, 209 artiklan 3 kohdassa, luettuna yhdessä sopimuksen 208 artiklan kanssa, määrätään, että EIP myötävaikuttaa perussäännössään määrätyin ehdoin niiden toimenpiteiden täytäntöönpanoon, jotka ovat tarpeen unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden toteuttamiseksi.
(3)
Unionin ulkoisen toiminnan tukemiseksi ja sen mahdollistamiseksi, että EIP rahoittaa investointeja unionin ulkopuolella ilman, että EIP:n luottokelpoisuus kärsii, suurimmalle osalle unionin ulkopuolella toteutetuista EIP:n toimista on myönnetty komission hallinnoima EU:n talousarviotakuu, jäljempänä ’EU:n takuu’. Tämä tukee lisäksi EIP:n luottokelpoisuutta rahoitusmarkkinoilla, mikä on ensiarvoisen tärkeää.
(4)
Viimeisin EU:n takuu EIP:n rahoitustoimille, jotka on allekirjoitettu 1 päivän helmikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisenä ajanjaksona, vahvistettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1080/2011/EU (2). Unionin ulkopuolella toteutettavia, unionin politiikkoja tukevia EIP:n rahoitustoimia varten olisi vahvistettava EU:n takuu vuosia 2014-2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen osalta.
(5)
Ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustettu takuurahasto, jäljempänä ’takuurahasto’, joka perustettiin neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 480/2009 (3), toimii likviditeettipuskurina, joka suojaa unionin talousarviota unionin ulkopuolelle suuntautuvista EIP:n rahoitustoimista sekä makrotaloudellisesta avusta ja Euratomin lainoista aiheutuvilta tappioilta.
(6)
Olisi laadittava luettelo maista, jotka mahdollisesti voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta. Lisäksi on asianmukaista laatia luettelo maista, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta.
(7)
Bhutan olisi lisättävä luetteloon maista, jotka voivat saada EIP:n rahoitusta ja Myanmar olisi lisättävä kumpaankin luetteloon ottaen huomioon viimeaikainen kehitys, jonka perusteella unionin suhteissa Bhutaniin ja Myanmariin/Burmaan on alkanut uusi vaihe. Samalla voidaan tukea molemmissa maissa käynnissä olevia poliittisia ja taloudellisia uudistuksia.
(8)
Jotta voidaan ottaa huomioon huomattavat poliittiset muutokset, luetteloa maista, joille voidaan myöntää EU:n takuun kattamaa EIP:n rahoitusta, olisi tarkistettava asianmukaisesti. Lisäksi komissiolle olisi siirrettävä SEUT 290 artiklan mukaisesti valta antaa säädöksiä, joilla muutetaan liitettä III. Komission liitteeseen III tekemien muutosten olisi perustuttava kokonaisarviointiin, johon kuuluvat taloudelliset, sosiaaliset, ympäristölliset ja poliittiset näkökohdat ja erityisesti ne, jotka liittyvät demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja perusvapauksiin. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että kaikki asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(9)
Jotta voidaan ottaa huomioon takuurahaston todellisissa rahoitustarpeissa mahdollisesti tapahtuvat muutokset asetuksen (EY, Euratom) N:o 480/2009 mukaisesti, EU:n takuun enimmäismäärä olisi jaettava 27 000 000 000 euron kiinteäksi enimmäismääräksi ja 3 000 000 000 euron valinnaiseksi lisämääräksi. Takuurahaston määrärahoista unionin yleisessä talousarviossa (budjettikohta 01 03 06) päätetään jälkikäteen toteutunutta takuun kattamaa ulkoisen luotonannon määrää vuoden n-2 lopussa koskevien lukujen perusteella. Ottaen huomioon ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi eurooppalaista naapuruuden ja kumppanuuden välinettä koskevista yleisistä määräyksistä annetun asetuksen (EY) N:o 1638/2006 muuttamisesta, ennen vuotta 2007 päätettyjen rahoitustoimien mukaisista Välimeren alueella tehdyistä riskipääomaa ja lainoja koskevista investoinneista, joissa käytettiin unionin talousarvion varoja, peräisin olevat siirretyt määrät on kerätty Euro-Välimeri-investointi- ja kumppanuusvälinettä (FEMIP) varten perustetulle varainhoitotilille. Näistä siirretyistä määristä osa olisi varattava takuurahaston käyttöön poikkeuksellisena toimenpiteenä, jolla varmistetaan, että EIP:n rahoitustoimien tämän päätöksen mukaiset enimmäismäärät pysyvät asianmukaisella tasolla vuosina 2014-2020. Jäljelle jäävät varat olisi palautettava unionin yleiseen talousarvioon.
(10)
Harkittaessa valinnaisen lisämäärän aktivoimista kokonaan tai osittain tulisi ottaa huomioon muun muassa seuraavat seikat: EIP:n edistyminen tämän päätöksen täytäntöönpanossa, erityisesti EIP:n toimien tulokset muun muassa tulosmittauskehyksestä saatavien tietojen pohjalta, kehitysvaikutukset mukaan lukien; takuurahaston rahoitustarve ottaen huomioon menneet ja tulevat suorittamatta olevat määrät kaikilla takuurahaston kattamilla toiminta-aloilla; tukikelpoisten alueiden ja maiden makrotaloudellinen, rahoituksellinen ja poliittinen tilanne väliarvioinnin ajankohtana.
(11)
Niiden määrien, jotka EU:n takuulla katetaan kullakin alueella, olisi edelleen oltava enimmäismääriä, jotka EIP rahoittaa EU:n takuulla, eikä tavoitteita, jotka EIP:n on saavutettava. Enimmäismääriä olisi arvioitava tämän päätöksen väliarvioinnin yhteydessä erityisesti sen mukaan, onko luettelossa alueista ja maista, jotka voivat saada EIP:n rahoitusta, mahdollisesti tapahtunut muutoksia.
(12)
EIP:n rahoitustoimien olisi oltava johdonmukaisia edunsaajamaan omien strategioiden kanssa. Edellä mainittu huomioon ottaen EIP:n ulkoisten rahoitustoimien johdonmukaisuuden lisäämiseksi ja keskittämiseksi unionin politiikkojen tukemiseen sekä edunsaajien mahdollisimman suurten hyötyjen varmistamiseksi päätöksessä N:o 1080/2011/EU vahvistetaan EIP:n rahoitustoimien yleiset tavoitteet kaikilla tukikelpoisilla alueilla ja kaikissa tukikelpoisissa maissa. Niitä ovat paikallisen yksityissektorin kehittäminen ja erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten), sosiaalisen ja taloudellisen infrastruktuurin kehittäminen sekä ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen hyödyntäen EIP:n suhteellisia vahvuuksia aloilla, joilla se on todistettavasti saanut aikaan hyviä tuloksia. Nämä tavoitteet olisi säilytettävä myös tässä päätöksessä kestävän kasvun ja työpaikkojen luomisen edistämiseksi edelleen.
(13)
Pk-yritysten rahoituksen saannin parantaminen, mukaan lukien unionin pk-yritysten investoinnit päätöksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla, voi merkittävästi edistää taloudellista kehitystä ja tukea työttömyyden torjuntaa. Jotta EIP kykenisi auttamaan pk-yrityksiä tehokkaasti, sen rahoitustoimien olisi oltava tulosperusteisia. EIP:n olisi mahdollisuuksien mukaan investoitava pk-yritysten tutkimustoimintaan ja innovointiin paikallisen kehityksen tukemiseksi. EIP:n olisi tukikelpoisissa maissa toimittava yhteistyössä paikallisten rahoituksen välittäjien kanssa, joiden olisi oltava kiinteä osa paikallista talouselämää erityisesti sen varmistamiseksi, että osa taloudellisesta hyödystä välittyy niiden asiakkaille ja että EIP:n rahoitus tuottaa lisäarvoa muihin rahoituslähteisiin verrattuna. EIP:n olisi niin pitkälti kuin mahdollisuuksien mukaan myös lisättävä rahoituskumppaneidensa monipuolistamista toimintamaissaan. Due diligence -prosessin kuluessa EIP:n olisi arvioitava, ovatko rahoituksen välittäjien toteuttamat pk-yrityksiä tukevat rahoitustoimet aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden, tulosmittauskehyksen ja EIP:n vaatimusten mukaisia. EIP:n olisi perustettava raportointimekanismi, jolla varmistetaan, että pk-yrityksille tarkoitetut varat käytetään niiden hyväksi. EIP:n olisi osana väliarviointia toimitettava konsolidoitu raportti tämän päätöksen mukaisesta pk-yritysten rahoituksesta.
(14)
EU:n takuun kattavuus, joka koskee pelkästään suvereeneja ja poliittisia riskejä, ei itsessään riitä turvaamaan EIP:n merkittävää toimintaa mikrorahoituksen tueksi. EU:n takuu ei yksin ole riittävän kattava, jotta EIP voisi toimia mikrorahoituksen tukena merkittävällä tavalla. Sen vuoksi kyseinen toiminta olisi mahdollisuuksien mukaan toteutettava muista rahoitusvälineistä käytettävissä olevien talousarviovarojen yhteydessä, ja välittävien laitosten, myös paikallistason laitosten, kautta, jotta voidaan edistää kasvua ja välillisesti köyhyyden vähentämistä köyhemmissä maissa.
(15)
EIP:n olisi edelleen rahoitettava investointihankkeita, joilla tuetaan sosiaalisen, ympäristöön liittyvän ja taloudellisen infrastruktuurin kehittämistä liikenne ja energia mukaan lukien, sekä harkittava toimintansa lisäämistä terveydenhuollon ja koulutuksen infrastruktuurien tukemiseksi silloin, kun näin saadaan selkeästi aikaan lisäarvoa.
(16)
EU:n takuun ilmastonmuutosulottuvuuden lujittamiseksi olisi otettava käyttöön rahoitustoimien kokonaismäärää koskeva tavoite sekä järjestelmä, jonka avulla voidaan ennalta arvioida EU:n takuulla tuettujen hankkeiden kasvihuonekaasupäästöjä. EIP:n rahoitustoimien, joilla tuetaan ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja siihen sopeutumista, olisi oltava vähintään 25 prosenttia kaikista EIP:n rahoitustoimista unionin ilmastotavoitteiden edistämiseksi maailmanlaajuisesti. EIP:n olisi tarjottava yhteistyössä komission kanssa teknistä asiantuntemustaan ja tuettava EIP:n rahoitustoimien edunsaajina olevia julkisia ja yksityisiä vastapuolia, jotta voidaan vastata ilmastonmuutoksen haasteeseen ja hyödyntää käytettävissä olevia varoja parhaalla mahdollisella tavalla. Ilmastonmuutoksen hillitsemis- ja sopeutumishankkeisiin olisi voitava osoittaa rahoitusta edullisin ehdoin. EIP:n rahoitustoimia olisi, jos mahdollista ja asianmukaista, täydennettävä unionin yleisen talousarvion varoilla yhdistelemällä tehokkaasti ja asianmukaisesti unionin ulkoisen avun puitteissa ilmastonmuutoksen torjunnan rahoitukseen tarjolla olevia avustuksia ja lainoja. Tältä osin komission Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimittaman vuosikertomuksen olisi sisällettävä yksityiskohtainen raportti, jossa selvitetään näiden hankkeiden rahoitukseen käytetyt rahoitusvälineet sekä EIP:n rahoitustoimien määrät ja vastaavat avustusten määrät.
(17)
Yleisten tavoitteiden kattamilla aloilla EIP:n rahoitustoimien perustavoitteeksi olisi asetettava maiden alueellinen yhdentyminen, erityisesti taloudellinen yhdentyminen liittymistä valmistelevien maiden ja naapuruuspolitiikan kohdemaiden sekä unionin välillä. Tuossa yhteydessä EIP:n olisi voitava yleisten tavoitteiden kattamilla aloilla tukea kumppanimaita unionin yritysten tekemien suorien ulkomaisten investointien avulla, joilla edistetään taloudellista yhdentymistä unioniin sekä teknologian ja tietämyksen siirtoa, edellyttäen että investointihankkeet on tarkastettu huolellisesti sen ehkäisemiseksi, että EIP:n rahoitustoimista aiheutuu kielteisiä seurauksia työllisyydelle unionissa. EIP:tä olisi myös kannustettava tukemaan unionin yritysten suoria ulkomaisia investointeja kumppanimaihin omalla vastuullaan EIP:n riskinsietokyvyn huomioon ottaen.
(18)
EIP:n olisi suoritettava säännöllisesti jälki- tai väliarviointeja tämän päätöksen mukaisesti tuetuista toimista arvioidakseen niiden merkityksellisyyttä, tehokkuutta ja kehitysvaikutuksia ja määrittääkseen tulevia toimia mahdollisesti parantavat näkökohdat. Arvioinneilla olisi edistettävä tilivelvollisuutta ja analysoitava kestävyyttä.
(19)
Käytännön toimenpiteet, joilla EU:n takuun yleiset tavoitteet yhdistetään niiden täytäntöönpanoon, on vahvistettava aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa. Tällaisissa toimintaohjeissa olisi noudatettava laajempaa unionin aluepoliittista toimintakehystä Euroopan naapuruuspolitiikkaan sisältyvä eriyttämisperiaate mukaan lukien. Aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita olisi tarkistettava tämän päätöksen antamisen jälkeen ja päivitettävä väliarvioinnin jälkeen, jotta ne vastaisivat muutoksia unionin ulkopolitiikassa ja sen painopisteissä. Aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden päivityksessä olisi muiden näkökohtien lisäksi otettava huomioon tukikelpoisten maiden olennainen kehitys.
(20)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Euroopan investointipankin perussääntöä koskevan pöytäkirjan N:o 5 mukaisesti suoraan EIP:lle jätetyistä hakemuksista, jotka koskevat tämän päätöksen mukaisesti toteutettavia EIP:n rahoitustoimia, on pyydettävä komission lausunto siitä, vastaavatko ne keskeisiä unionin säädöksiä ja politiikkoja. Jos komissio antaa minkä tahansa tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvan EIP:n rahoitustoimen osalta kielteisen lausunnon, kyseiselle toimelle ei tulisi myöntää EU:n takuuta.
(21)
Vaikka EIP:n vahvuus on edelleen siinä, että se on ainutlaatuinen julkisessa omistuksessa olevana investointipankkina, jonka tehtävänä on tarjota pitkäaikaista lainoitusta, joka vastaa sen osakkeenomistajien toimintapoliittisia tavoitteita, EIP:n rahoitustoimien olisi lisäksi oltava Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEU’, 21 artiklassa tarkoitetun unionin ulkoisen toiminnan yleisten periaatteiden mukaisia eli edistettävä ja lujitettava demokratiaa, oikeusvaltiota, ihmisoikeuksia ja perusvapauksia sekä tuettava niiden kansainvälisten sitoumusten ja sopimusten, myös ympäristösopimusten, noudattamista, joissa unioni on osapuolena. EIP:n olisi erityisesti edistettävä talous-, rahoitus- ja teknistä yhteistyötä kolmansien maiden kanssa SEUT 212 artiklan mukaisesti. Lisäksi EIP:n toimien olisi oltava sopusoinnussa kansainvälisen oikeuden kanssa ja myös noudatettava Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan periaatteita. EIP:n toimien olisi oltava sopusoinnussa myös Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen (Århusin yleissopimus) kanssa hankkeiden eri vaiheissa. EIP:n rahoitustoimilla olisi kehitysmaissa tuettava erityisesti seuraavia tavoitteita: talouden, yhteiskunnan ja ympäristön kestävä kehitys, etenkin kaikista heikoimmassa asemassa olevissa maissa; sopusointuinen ja vähittäinen yhdentyminen maailmantalouteen sekä niiden tavoitteiden noudattaminen, jotka unioni on hyväksynyt Yhdistyneissä kansakunnissa ja muissa asianmukaisissa kansainvälisissä järjestöissä. EIP:n olisi pyrittävä tukemaan välillisesti Yhdistyneiden kansakuntien vuosituhattavoitteiden saavuttamista vuoteen 2015 mennessä sekä vuoden 2015 jälkeen aiempia vuosituhattavoitteita muuttavien tai korvaavien kehitystavoitteiden saavuttamista kaikilla alueilla, joilla se toimii, samalla kun se myötävaikuttaa unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden edistämisen edellyttämien toimenpiteiden täytäntöönpanoon SEUT 209 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(22)
Tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvilla EIP:n toimilla olisi edistettävä kehityspolitiikkaa koskevan eurooppalaisen konsensuksen ja muutossuunnitelman täytäntöönpanoa sekä Pariisin julistuksessa vuodelta 2005, Accran toimintasuunnitelmassa vuodelta 2008 sekä Busanissa vuonna 2011 tehdyssä kehitysyhteistyötä koskevassa kumppanuussopimuksessa esitettyjen avun tuloksellisuuden periaatteiden täytäntöönpanoa. Lisäksi toimien olisi oltava johdonmukaisia neuvoston 25 päivänä kesäkuuta 2012 hyväksymän ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevan EU:n strategiakehyksen ja toimintasuunnitelman sekä kansainvälisten ilmastosopimusten, mukaan lukien luonnon monimuotoisuutta koskevien sitoumusten, kanssa. Tämä olisi toteutettava konkreettisina toimenpiteinä, joilla erityisesti vahvistetaan EIP:n valmiutta arvioida investointihankkeiden ympäristöön liittyviä, sosiaalisia ja kehityspoliittisia näkökohtia, myös ihmisoikeuksia, perusvapauksia ja konflikteihin liittyviä riskejä, ja edistetään viranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan kuulemista paikallistasolla. EIP:n olisi tältä osin sovellettava ja kehitettävä tulosmittauskehystään, joka käsittää yksityiskohtaiset tulosindikaattorit niiden vaikutusten mittaamiseksi, joita EIP:n rahoitustoimilla on talouteen, ympäristöön, yhteiskuntaan ja kehitykseen EIP:n hankkeiden eri vaiheissa. Tulosmittauskehyksen täytäntöönpanoa olisi arvioitava tämän päätöksen väliarvioinnissa. Huolehtiessaan investointihankkeen asianmukaisesta tarkistamisesta EIP:n olisi tarvittaessa ja unionin sosiaali- ja ympäristöpoliittisten periaatteiden ja kansainvälisten parhaiden käytäntöjen sekä unionin oikeuden ja edunsaajamaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti velvoitettava investointihankkeen toteuttaja järjestämään paikallisia kuulemisia ja julkistamaan niiden tulokset yleisölle, jotta voidaan ottaa huomioon hankkeiden vaikutukset asiaankuuluviin sidosryhmiin. EIP:n olisi oltava yhteydessä hankkeiden toteuttajien ja edunsaajien kanssa hankkeiden koko ohjelmasuunnitteluprosessin ajan. Tämän päätöksen kattamalla ajanjaksolla allekirjoitetuissa rahoitussopimuksissa, jotka koskevat sellaisia EIP:n rahoitustoimia, joissa on mukana julkisia vastapuolia, olisi nimenomaan määrättävä mahdollisuudesta keskeyttää maksut, jos maan, jossa investointihanke toteutetaan, tukikelpoisuus peruutetaan tämän päätöksen nojalla.
(23)
Olisi varmistettava, että EIP:n rahoitustoimet ovat kaikilla tasoilla alkuvaiheen strategisesta suunnittelusta loppuvaiheen investointihankkeiden kehitykseen asti unionin ulkopolitiikan ja tässä päätöksessä asetettujen yleisten tavoitteiden mukaisia ja niitä tukevia. Unionin ulkoisen toiminnan johdonmukaisuuden parantamiseksi komission ja EIP:n sekä Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) välistä vuoropuhelua politiikasta ja strategiasta olisi edelleen lisättävä ja pidettävä samalla Euroopan parlamentti ja neuvosto asianmukaisesti ajan tasalla. EIP:n unionin ulkopuolella olevat toimistot olisi aina kun mahdollista sijoitettava unionin edustustoihin, jotta edistetään tällaista yhteistyötä ja voidaan jakaa toimintakustannukset. Yhteistyötä ja koordinointia ulkoisen toimeksiannon mukaisilla alueilla koskevan Euroopan komission ja Euroopan investointipankin välisen yhteisymmärryspöytäkirjan, jota tarkistettiin vuonna 2013 komission, EUH:n ja EIP:n yhteistyön sekä aikaisessa vaiheessa tapahtuvan keskinäisen tietojenvaihdon tehostamiseksi toiminnallisella tasolla, soveltamista olisi jatkettava. Yhteisymmärryspöytäkirjan piiriin kuuluvaan yhteistyöhön olisi erityisesti kuuluttava naapuruuspolitiikkaan sisältyvän eriyttämisperiaatteen soveltamisen säännöllinen arviointi. On erityisen tärkeää, että komissio ja EIP sekä Euroopan ulkosuhdehallinto vaihtavat tarvittaessa näkemyksiään aikaisessa vaiheessa ja järjestelmällisesti asianmukaisia ohjelma-asiakirjoja valmisteltaessa, jotta niiden toimien yhteisvaikutus olisi mahdollisimman suuri. Lisäksi olisi vahvistettava yhteistyötä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen edistämiseksi ja konfliktien ehkäisemiseksi. EIP:tä olisi kannustettava yhteistyöhön unionin edustustojen kanssa EIP:n hankkeiden eri vaiheissa.
(24)
Unionin ulkosuhteita olisi tarkoitus tukea useilla välineillä, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 236/2014 (4). Kyseessä oleville alueille annettavan unionin kokonaistuen johdonmukaisuuden lisäämiseksi olisi tarpeen ja tapauksen mukaan tartuttava mahdollisuuksiin yhdistää EIP:n rahoitus ja unionin talousarviovarat, joita osoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (5) VIII osastossa mainituista rahoitusvälineistä, sekä hankkeiden valmisteluun ja toteuttamiseen myönnettävä tekninen tuki Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 231/2014 perustetusta liittymistä valmistelevasta tukivälineestä (6), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 232/2014 perustetusta Euroopan naapuruusvälineestä (7), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 233/2014 perustetusta kehitysyhteistyön rahoitusvälineestä (8), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 234/2014 perustetusta kumppanuusvälineestä kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten (9), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 235/2014 perustetusta demokratian ja ihmisoikeuksien maailmanlaajuista edistämistä koskevasta rahoitusvälineestä (10), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 230/2014 perustetusta vakautta ja rauhaa edistävästä välineestä (11) sekä neuvoston asetuksella (Euratom) N:o 237/2014 perustetusta välineestä ydinturvallisuuteen liittyvää yhteistyötä varten (12). Komissio perusti päätöksen N:o 1080/2011/EU pohjalta ulkoisen yhteistyön rahoituslähteiden yhdistämistä koskevan EU:n laajuisen foorumin tehostaakseen keinoja yhdistää avustuksia ja lainoja unionin ulkopuolella, erityisesti unionin yleisen talousarvion ja EIP:n lainojen täytäntöön panemiseksi ja hallintoa ja arviointiperusteita koskevien parhaiden käytäntöjen vaihtamiseksi hankkeen tasolla. EIP:n ja muiden rahoituslaitosten olisi käytettävä avustusten ja lainojen yhdistämiskeinoja tavalla, joka on täysin unionin ulkoisten tavoitteiden, avun tuloksellisuuden ja avoimuuden mukainen.
(25)
EIP:n olisi edelleen pyrittävä lisäämään koordinointia ja yhteistyötä eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvissa, unionin ulkopuolella toteutettavissa rahoitustoimissa. Erityisesti tämä koskee niitä rahoituslaitoksia, jotka osallistuvat ulkoisen yhteistyön rahoituslähteiden yhdistämistä koskevaan EU:n laajuiseen foorumiin. Yhteistyö käsittää tarvittaessa yhteistyön alakohtaisten ehtojen osalta, keskinäisten menettelyjen ja yhteisrahoituksen käytön sekä osallistumisen esimerkiksi tuen koordinointia ja tuloksellisuutta edistäviin maailmanlaajuisiin hankkeisiin. Tällaisella koordinoinnilla ja yhteistyöllä olisi pyrittävä minimoimaan mahdolliset päällekkäisyydet kustannuksissa ja toimissa. Yhteistyön olisi perustuttava vastavuoroisuusperiaatteeseen. EIP:n vastavuoroista pääsyä muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten järjestöjen perustamiin rahoitusvälineisiin olisi edistettävä tarvittaessa. Komission, EIP-ryhmän sekä Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (EBRD) välistä kolmikantaista yhteisymmärryspöytäkirjaa, joka koskee unionin ulkopuolista yhteistyötä ja mahdollistaa sen, että EIP-ryhmä ja EBRD toimivat toisiaan täydentäen käyttämällä hyväksi kunkin suhteellisia etuja, tarkistettiin vuonna 2012 sen johdosta, että EBRD:n maantieteellistä soveltamisalaa on laajennettu koskemaan Välimeren aluetta. Yhteisymmärryspöytäkirjaa olisi sovellettava myös jatkossa. Tässä päätöksessä vahvistettuja periaatteita olisi sovellettava myös silloin, kun EIP:n rahoitus toteutetaan muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa tehtävillä yhteistyösopimuksilla.
(26)
Muun muassa unionin taloudellisten tavoitteiden tukemiseksi EIP:tä olisi kannustettava edelleen rahoittamaan unionin ulkopuolella toteuttavia toimia myös omalla riskillään ja unionin taloudellisten etujen vuoksi niissä maissa ja sellaisissa investointihankkeissa, joita pidetään EIP:n arvion mukaan ja sen oma riskinsietokyky huomioon ottaen riittävän luottokelpoisina, jotta EU:n takuun käyttö voidaan keskittää sellaisiin maihin ja investointihankkeisiin, joiden yhteydessä EU:n takuulla saadaan aikaan EIP:n oman arvion mukaan enemmän lisäarvoa, myös talouden, yhteiskunnan ja ympäristön kestävän kehityksen muodossa.
(27)
EIP:n olisi laajennettava tarjoamiensa innovatiivisten rahoitusvälineiden valikoimaa muun muassa keskittymällä enemmän takausvälineiden kehittämiseen. Lisäksi EIP:n olisi pyrittävä osallistumaan aktiivisesti riskinjakovälineisiin ja rahoituksen hankkimiseen vieraan pääoman markkinoilta, kun on kyse hankkeista, joiden voidaan ennakoida tuottavan vakaan kassavirran. Sen olisi erityisesti harkittava sellaisten vieraan pääoman markkinoiden instrumenttien tukemista, jotka on laskettu liikkeeseen tai otettu käyttöön tukikelpoisissa maissa toteutettavien investointihankkeiden rahoittamiseksi. Lisäksi EIP:n olisi lisättävä lainanantoaan paikallisvaluutoissa ja laskettava liikkeeseen joukkovelkakirjalainoja paikallisilla markkinoilla edellyttäen, että edunsaajamaat toteuttavat tarvittavat rakenneuudistukset, etenkin rahoitusalalla, ja muut EIP:n toimintaa helpottavat toimenpiteet. Monipuolistettaessa ja laajennettaessa pääomamarkkinainstrumenttien käyttöä olisi erityisesti huolehdittava siitä, että tällaiset instrumentit eivät johda riskialttiisiin rahoituskäytänteisiin ja velkaantumiseen, jolloin ne voisivat vaarantaa rahoituksen vakauden.
(28)
Komission olisi laadittava vuosittain kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Kertomuksessa olisi arvioitava EIP:n rahoitustoimia ja sitä, ovatko ne tämän päätöksen mukaisia, niiden lisäarvoa ja vaikutusta unionin ulkopolitiikan kannalta, niiden laatua, niiden kehitysvaikutusta EIP:n tulosmittauskehyksen mukaan ja edunsaajille siirtynyttä taloudellista hyötyä. Kertomuksen olisi sisällettävä myös tiedot EU:n takuun maksamista koskevista pyynnöistä, tähän päätökseen perustuvasta ilmastonmuutoksen torjuntaan ja luonnon monimuotoisuuden suojeluun tarkoitetun rahoituksen määrästä, tiedot EIP:n ja Euroopan oikeusasiamiehen välillä tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan toiminnan seurannasta sekä kuvaus yhteistyöstä komission ja muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa yhteisrahoitus mukaan lukien. Kertomus olisi julkistettava, jotta asiaankuuluvilla sidosryhmillä, myös kansalaisyhteiskunnalla, olisi mahdollisuus esittää näkemyksiään.
(29)
Unionin ulkopolitiikkaa tukevat EIP:n rahoitustoimet olisi jatkossakin toteutettava hyvän pankkitavan mukaisia periaatteita noudattaen. EIP:n rahoitustoimia olisi edelleen hallinnoitava noudattaen EIP:n omia sääntöjä ja menettelyjä, joiden olisi oltava kyseisten periaatteiden mukaisia, mukaan lukien soveltuvat valvontatoimenpiteet ja EIP:n lausunto sosiaalisista ja ympäristönormeista, sekä tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sääntöjä ja menettelyjä noudattaen. EIP:n olisi rahoitustoimissaan pantava asianmukaisesti täytäntöön sellaisia oikeudenkäyttöalueita koskevat toimintaperiaatteensa, jotka unioni, Yhdistyneet kansakunnat, Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö tai rahanpesunvastainen toimintaryhmä on todennut heikosti säännellyiksi tai yhteistyöhaluttomiksi, jotta voidaan edistää kansainvälistä veropetosten, veronkierron ja rahanpesun torjuntaa. Avoimuuden varmistamiseksi EIP:n olisi laadittava yhteistyössä paikallisten rahoituksen välittäjien kanssa luettelo lopullisista lainansaajista.
(30)
EIP:n olisi varmistettava asianmukaisin toimenpitein, että EU:n takuun kattamia toimia rahoitettaessa unionin taloudellisia etuja suojataan petoksia, lahjontaa, rahanpesua ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä ja että OLAFilla on oikeus tehdä paikalla suoritettavia tarkastuksia ja todentamisia edunsaajien tiloissa. EIP:n olisi noudatettava vuonna 2008 hyväksyttyä ja vuonna 2013 tarkistettua toimintapolitiikkaansa, joka koskee kielletyn toiminnan ehkäisemistä ja estämistä pankin omissa toiminnoissa (EIP:n petostentorjuntamenettely), ja tehtävä tiivistä yhteistyötä unionin ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehostaakseen voimassa olevia rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen vastaisia toimia ja auttaakseen näiden toimien täytäntöönpanon parantamisessa. Ilmiantoja koskevan politiikkansa mukaisesti EIP:n olisi kiinnitettävä erityistä huomiota ilmiantajilta saatuihin tietoihin, jotka koskevat mahdollisia petoksia, lahjontaa tai muuta laitonta toimintaa, ja annettava mahdollisuudet asianmukaiselle seurannalle, palautteelle ja suojelulle kostotoimenpiteitä vastaan.
(31)
EIP:n hallintoelimiä olisi kannustettava toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, jotta EIP:n toiminta mukautetaan edistämään unionin ulkopolitiikkaa tehokkaalla tavalla ja sillä vastataan asianmukaisesti tässä päätöksessä asetettuihin vaatimuksiin,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
EU:n takuu
1. Euroopan unioni myöntää Euroopan investointipankille, jäljempänä ’EIP’, talousarviotakuun rahoitustoimille, jotka toteutetaan unionin ulkopuolella, jäljempänä ’EU:n takuu’. EU:n takuu myönnetään yleisenä takuuna, joka kattaa EIP:lle kuuluvat mutta saamatta jääneet maksut, jotka liittyvät 2 kohdan mukaisesti tukikelpoisiin, EIP:n investointihankkeita varten myönnettyihin tai liikkeeseen laskettuihin lainoihin, lainatakauksiin ja vieraan pääoman markkinoiden instrumentteihin.
2. EU:n takuun piiriin kuuluvat unionin asiaankuuluvien ulkopoliittisten tavoitteiden tukemiseksi EIP:n omia sääntöjä ja menettelyjä noudattaen, mukaan lukien EIP:n lausunto ympäristö- ja sosiaalipoliittisista periaatteista ja normeista, tukikelpoisissa maissa toteutettavia investointihankkeita varten myönnetyt tai liikkeeseen lasketut EIP:n lainat, lainatakaukset ja vieraan pääoman markkinoiden instrumentit, kun EIP:n rahoitus on myönnetty sellaisen allekirjoitetun sopimuksen perusteella, jonka voimassaolo ei ole päättynyt ja jota ei ole peruutettu, jäljempänä ’EIP:n rahoitustoimet’.
3. Unionin ulkopolitiikkaa tukevia EIP:n rahoitustoimia hallinnoidaan edelleen hyvän pankkitavan mukaisia periaatteita noudattaen.
4. EU:n takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia EIP:n rahoitustoimien puitteissa maksettujen ja taattujen määrien kokonaismäärästä, josta on vähennetty takaisin maksetut määrät ja johon on lisätty kaikki maksuihin ja takauksiin liittyvät määrät.
5. EU:n takuulla katetaan EIP:n rahoitustoimet, jotka on allekirjoitettu 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 välisenä ajanjaksona.
6. Jos Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät ole 5 kohdassa tarkoitetun ajanjakson päättyessä tehneet päätöstä uuden EU:n takuun myöntämisestä EIP:lle sen unionin ulkopuolella toteuttamista rahoitustoimista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta, tätä ajanjaksoa jatketaan automaattisesti kerran kuudella kuukaudella.
2 artikla
EU:n takuun kattamien EIP:n rahoitustoimien enimmäismäärät
1. EU:n takuun kattamien EIP:n rahoitustoimien enimmäismäärä vuosina 2014-2020 voi olla enintään 30 000 000 000 euroa. Rahoitustoimia varten alun perin merkityt mutta myöhemmin peruutetut määrät eivät sisälly enimmäismäärään.
Enimmäismäärä jakautuu seuraaviin osiin:
a)
27 000 000 000 euron kiinteä enimmäismäärä;
b)
3 000 000 000 euron valinnainen lisämäärä.
Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen b alakohdassa tarkoitetun määrän täysimääräisestä tai osittaisesta käyttöönotosta sekä sen alueellisesta jakautumisesta 19 artiklan mukaisen väliarvioinnin jälkeen.
2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu kiinteä enimmäismäärä jaetaan liitteessä I vahvistetulla tavalla alueellisiin enimmäismääriin ja aluekokonaisuuden osien enimmäismääriin. EIP varmistaa alueellisten enimmäismäärien rajoissa asteittain, että määrät jakautuvat tasaisesti maittain EU:n takuun kattamilla alueilla.
3 artikla
Yleiset tavoitteet ja periaatteet
1. EU:n takuu myönnetään ainoastaan sellaisille EIP:n rahoitustoimille, jotka EIP:n oman arvion perusteella tuottavat lisäarvoa ja joilla tuetaan mitä tahansa seuraavista yleisistä tavoitteista:
a)
paikallisen yksityissektorin kehittäminen, erityisesti pk-yritysten tukeminen;
b)
sosiaalisen ja taloudellisen infrastruktuurin kehittäminen, mukaan lukien liikenne, energia, ympäristöä koskeva infrastruktuuri sekä tieto- ja viestintätekniikka;
c)
ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen.
2. Samalla kun säilytetään EIP:n ominaisluonne investointipankkina, tämän päätöksen nojalla toteutettavien EIP:n rahoitustoimien on oltava EU:n edun ja erityisesti SEU 21 artiklassa tarkoitettujen unionin ulkoista toimintaa ohjaavien yleisten periaatteiden mukaisia ja edistettävä osaltaan niiden kansainvälisten ympäristösopimusten noudattamista, joissa unioni on osapuolena. EIP:n hallintoelimiä kannustetaan toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, jotta EIP:n toiminta mukautetaan edistämään unionin ulkopolitiikkaa tehokkaalla tavalla ja sillä vastataan asianmukaisesti tässä päätöksessä asetettuihin vaatimuksiin.
3. Edellä 1 kohdassa esitettyjen yleisten tavoitteiden soveltamisalaan kuuluvilla aloilla EIP:n rahoitustoimien perustavoitteena on oltava maiden alueellinen yhdentyminen, mukaan lukien erityisesti taloudellinen yhdentyminen liittymistä valmistelevien maiden, naapuruuspolitiikan kohdemaiden ja unionin välillä. EIP toteuttaa rahoitustoimia edunsaajamaissa yleisten tavoitteiden soveltamisalaan kuuluvilla aloilla tukemalla suoria ulkomaisia investointeja, jotka edistävät unionin taloudellista yhdentymistä.
4. Kehitysmaissa, sellaisina kuin ne on määritetty Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön laatimassa virallisen kehitysavun saajien luettelossa, EIP:n rahoitustoimilla edistetään SEUT 208 ja 209 artiklan mukaisesti välillisesti unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteita, joihin kuuluvat köyhyyden vähentäminen edistämällä osallistavaa kasvua sekä talouden, ympäristön ja yhteiskunnan kestävä kehitys.
5. Sen varmistamiseksi, että yksityissektorin investoinneilla on mahdollisimman suuri kehitysvaikutus, EIP:n on pyrittävä vahvistamaan paikallista yksityissektoria edunsaajamaissa tukemalla 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja paikallisia investointeja. Edellä 1 kohdassa esitettyjä yleisiä tavoitteita tukeviin EIP:n rahoitustoimiin pyritään sisällyttämään myös tuki unionin pk-yritysten investointihankkeille. Jotta voidaan tehokkaasti valvoa, että varat käytetään asianomaisten pk-yritysten hyväksi, EIP:n on laadittava asianmukaiset sopimusvaatimukset rahoituksen välittäjien kanssa, mukaan lukien edunsaajien raportointia koskevat vaatimukset.
EIP tekee yhteistyötä sellaisten rahoituksen välittäjien kanssa, jotka voivat tukea pk-yritysten erityistarpeita maissa, joissa toimia toteutetaan, ja jotka eivät osallistu tukikelpoisessa maassa toteutettuihin EIP:n rahoitustoimiin välinein, jotka sijaitsevat 13 artiklassa tarkoitetulla ulkomaisella yhteistyöhaluttomalla oikeudenkäyttöalueella.
6. Edellä 1 kohdan b alakohdassa esitettyjä tavoitteita tukevilla EIP:n rahoitustoimilla tuetaan investointihankkeita aloilla, jotka liittyvät pääasiassa liikenteeseen, energiaan, ympäristöä koskevaan infrastruktuuriin, tieto- ja viestintätekniikkaan, terveydenhuoltoon ja koulutukseen. Tähän kuuluu uusiutuvista energialähteistä saatavan energian tuotanto ja integrointi, energiajärjestelmien muuttaminen vähähiilisiin teknologioihin ja polttoaineisiin siirtymiseksi, kestävä energiavarmuus ja energiainfrastruktuuri, myös kaasun tuotanto ja kuljetukset unionin energiamarkkinoille sekä maaseudun sähköistäminen, vesihuollon, puhtaanapidon ja vihreän infrastruktuurin kaltaiset ympäristöä koskevat infrastruktuurit, televiestinnän ja laajakaistaverkkojen infrastruktuurit.
7. Edellä 1 kohdan c alakohdassa esitettyjä yleisiä tavoitteita tukevilla EIP:n rahoitustoimilla tuetaan investointihankkeita, jotka liittyvät ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen ja jotka myötävaikuttavat ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen yleistavoitteeseen erityisesti siten, että niillä vältetään tai pienennetään kasvihuonekaasupäästöjä uusiutuvan energian, energiatehokkuuden ja kestävän liikenteen aloilla tai parannetaan haavoittuvien maiden, alojen ja yhteisöjen kykyä sietää ilmastonmuutoksen haitallisia vaikutuksia. Ilmastonmuutoksen torjuntaan tarkoitettujen hankkeiden tukikelpoisuusperusteet määritellään EIP:n ilmastonmuutosstrategiassa, joka päivitetään ennen vuoden 2015 loppua. Tätä varten hiilijalanjäljen arviointi olisi sisällytettävä ympäristövaikutuksen arviointimenettelyyn sen määrittämiseksi, edistävätkö hanke-ehdotukset parhaalla mahdollisella tavalla energiatehokkuuden parantamista. Näihin toimiin osoitettujen määrien osuuden kaikista EIP:n rahoitustoimista on oltava vähintään 25 prosenttia tämän päätöksen kattamalla ajanjaksolla.
8. Unionin ja kansainvälisten ilmastonmuutostavoitteiden mukaisesti EIP tarkistaa yhteistyössä komission kanssa ilmastonmuutosstrategiaansa omien rahoitustoimiensa osalta ennen vuoden 2015 loppua. Tähän tarkistukseen sisällytetään muun muassa konkreettisia toimia, joilla varmistetaan, että tämän päätöksen nojalla toteutetut investointihankkeet ovat unionin ilmastonmuutostavoitteiden mukaisia, ja edistetään uusiutuvien energialähteiden ja energiatehokkuuden tukemiseen tähtääviä toimia.
9. EU:n takuu koskee ainoastaan EIP:n rahoitustoimia, jotka toteutetaan maissa, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta ja jotka ovat tehneet EIP:n kanssa puitesopimuksen oikeudellisista ehdoista, joiden mukaisesti nämä toimet toteutetaan.
4 artikla
Soveltamisalaan kuuluvat maat
1. Liitteessä II luetellaan maat, jotka mahdollisesti voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta. Liitteessä III luetellaan maat, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta, ja siihen voi sisältyä ainoastaan liitteessä II lueteltuja maita. Niiden maiden, joita ei ole lueteltu liitteessä II, kelpoisuudesta saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta päätetään tapauskohtaisesti tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 18 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteeseen III tehtäviä muutoksia. Komission päätökset perustuvat kokonaisarviointiin, johon kuuluvat taloudelliset, sosiaaliset, ympäristöä koskevat ja poliittiset näkökohdat ja erityisesti ne, jotka liittyvät demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja perusvapauksiin sekä asiaan kuuluviin Euroopan parlamentin päätöslauselmiin ja neuvoston päätöksiin ja päätelmiin.
3. Delegoidut säädökset, joilla muutetaan liitettä III, eivät vaikuta sellaisiin EU:n takuun piiriin kuuluviin EIP:n rahoitustoimiin, jotka on allekirjoitettu ennen kyseisten delegoitujen säädösten voimaantuloa, jollei 4 kohdasta muuta johdu.
4. Jäljempänä 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kokonaistakuun piiriin kuuluviin EIP:n rahoitustoimiin liittyviä maksuja ei suoriteta maissa, joita ei ole lueteltu liitteessä III.
5. EU:n takuu ei kata EIP:n rahoitustoimia maassa, jonka kanssa tällaisia toimia koskeva sopimus on allekirjoitettu sen jälkeen, kun kyseinen maa on liittynyt unioniin.
5 artikla
EIP:n rahoitustoimien suhde unionin politiikkoihin
1. Komissio päivittää yhdessä EIP:n kanssa EIP:n rahoitustoimiin sovellettavia aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita vuoden kuluessa tämän päätöksen voimaantulosta.
Aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa on noudatettava liitteessä IV esitettyä laajempaa unionin aluepoliittista toimintakehystä. Aluekohtaisilla teknisillä toimintaohjeilla varmistetaan erityisesti se, että tämän päätöksen mukainen EIP:n rahoitus täydentää unionin vastaavia tukipolitiikkoja, -ohjelmia ja -välineitä eri alueilla.
Aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita päivittäessään komissio ja EIP ottavat huomioon asiaan liittyvät Euroopan parlamentin päätöslauselmat sekä neuvoston päätökset ja päätelmät. Aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden on oltava johdonmukaisia edunsaajamaiden mahdollisesti laatimiin kansallisiin tai alueellisiin ohjelmiin sisältyvien painopisteiden kanssa ja ottaa asianmukaisesti huomioon näitä ohjelmia laadittaessa toteutetut kansalaisyhteiskunnan kuulemiset.
Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle päivitetyt aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet heti, kun ne ovat valmiit.
EIP määrittää aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden puitteissa vastaavat rahoitusstrategiat ja varmistaa niiden täytäntöönpanon.
EIP:n rahoitustoimien on oltava johdonmukaisia aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden ja edunsaajamaan strategioiden kanssa.
Aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita tarkistetaan 19 artiklassa tarkoitetun väliarvioinnin jälkeen.
2. Komissio antaa EIP:n rahoitustoimista lausunnon pöytäkirjassa N:o 5 olevan 19 artiklan mukaisessa menettelyssä. Jos komissio antaa minkä tahansa tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvan EIP:n rahoitustoimen osalta kielteisen lausunnon, kyseiselle toimelle ei myönnetä EU:n takuuta.
6 artikla
Yhteistyö komission ja Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa
1. EIP:n ulkoisten toimien johdonmukaisuutta unionin ulkopoliittisten tavoitteiden kanssa on vahvistettava edelleen, jotta EIP:n rahoitustoimien ja unionin talousarviovarojen yhteisvaikutus olisi mahdollisimman suuri, erityisesti päivittämällä 5 artiklassa tarkoitettuja aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita, joiden osalta Euroopan ulkosuhdehallintoa on tarvittaessa kuultava toimintapolitiikkaan liittyvissä kysymyksissä, sekä käymällä säännöllistä ja järjestelmällistä vuoropuhelua ja järjestämällä varhaisessa vaiheessa tietojenvaihtoa seuraavista:
a)
komission tai tapauksen mukaan Euroopan ulkosuhdehallinnon laatimat strategiset asiakirjat, kuten maa- ja aluekohtaiset strategia-asiakirjat, maa- ja alueohjelmat, toimintasuunnitelmat ja liittymistä valmistelevat asiakirjat;
b)
EIP:n strategiset suunnitteluasiakirjat, investointihankkeiden valmistelu ja EIP:n vuotuinen raportointi komissiolle,
c)
muut poliittiset ja toiminnalliset näkökohdat.
2. Yhteistyö eriytetään aluekohtaisesti, myös unionin edustustojen tasolla, siten, että EIP:n asema ja unionin politiikat kullakin alueella otetaan huomioon.
7 artikla
Yhteistyö muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa
1. EIP:n rahoitustoimet toteutetaan tarvittaessa yhteistyössä muiden eurooppalaisten monenvälisten rahoituslaitosten ja jäsenvaltioiden rahoituslaitosten, jäljempänä ’eurooppalaiset rahoituslaitokset’, ja kansainvälisten rahoituslaitosten, aluekehityspankit mukaan lukien, jäljempänä ’kansainväliset rahoituslaitokset’, kanssa mahdollisimman suuren yhteisvaikutuksen, yhteistyön ja tehokkuuden aikaansaamiseksi ja yhteisten innovatiivisten rahoitusvälineiden kehittämiseksi ja jotta voidaan varmistaa riskien järkevä ja kohtuullinen jakautuminen sekä investointihankkeita ja aloja koskevien ehtojen johdonmukaisuus ja siten minimoida mahdolliset päällekkäisyydet kustannuksissa ja toimissa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua yhteistyötä helpotetaan koordinoinnilla, joka toteutetaan komission, EIP:n ja eri alueilla toimivien asianomaisten eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten välillä tarvittaessa yhteistyöpöytäkirjojen tai muiden unionin alueellisten yhteistyökehysten pohjalta.
8 artikla
EU:n takuun kattavuus ja ehdot
1. EU:n takuulla katetaan kaikki EIP:lle kuuluvat mutta saamatta jääneet maksut sellaisten muiden kuin vieraan pääoman markkinoiden instrumenteista koostuvien EIP:n rahoitustoimien osalta, joista on tehty sopimus valtion kanssa tai joilla on valtion takaus, sekä muiden sellaisten EIP:n rahoitustoimien osalta, joista on tehty sopimus alue- tai paikallisviranomaisten taikka valtion omistuksessa tai määräysvallassa olevien julkisten yritysten tai elinten kanssa, jos tällaisista muista EIP:n rahoitustoimista on tehty asianmukaiset, kyseisen maan luottoriskitilanteen huomioon ottavat EIP:n luottoriskianalyysit, jäljempänä ’kokonaistakuu’.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa Palestiinaa edustaa palestiinalaishallinto ja Kosovoa edustavat Kosovon viranomaiset (13).
3. Muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen EIP:n rahoitustoimien osalta EU:n takuulla katetaan kaikki saamatta jääneet EIP:lle kuuluvat maksut, jotka ovat jääneet maksamatta jonkin seuraavassa luetellun poliittisen riskin toteutumisen vuoksi, jäljempänä ’poliittisen riskin takuu’:
a)
valuutansiirtojen estyminen;
b)
pakkolunastus;
c)
sota tai kansalaislevottomuudet;
d)
oikeussuojan epääminen sopimusrikkomustapauksissa.
4. Vieraan pääoman markkinoiden instrumenteista koostuviin EIP:n rahoitustoimiin sovelletaan ainoastaan poliittisen riskin takuuta.
5. Niihin EIP:n rahoitustoimiin liittyviin rahoitussopimuksiin, joilla on yksittäinen toteuttaja, on sisällytettävä myös asianmukaiset ympäristö- ja sosiaalimääräykset EIP:n omien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti.
6. Komissio ja EIP määrittelevät 14 artiklassa tarkoitetussa takuusopimuksessa selkeät ja avoimet rahoitusperiaatteet, joiden avulla EIP voi yksilöidä ulkoisen toimintansa yhteydessä ne toimet, jotka rahoitetaan tämän päätöksen nojalla, sen varmistamiseksi, että EU:n takuuta hyödynnetään mahdollisimman tehokkaasti. Rahoitusperiaatteissa otetaan huomioon EIP:n oma arvio rahoitustoimiensa luottokelpoisuudesta, liitteessä I määritellyt enimmäismäärät, vastapuolen luonne, olipa kyseessä valtio, tämän artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluva valtiotason alapuolinen yhteisö tai yksityinen taho, EIP:n riskinsietokyky sekä muut keskeiset seikat, kuten EU:n takuun avulla saatava lisäarvo. Rahoitusperiaatteet annetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle tiedoksi 14 artiklan mukaisesti.
7. Kun EU:n takuun perusteella esitetään maksupyyntöjä, EIP siirtää unionille asiaa koskevat oikeudet kaikkien pankin rahoitustoimiin liittyvien velvoitteiden osalta 14 artiklassa tarkoitetun takuusopimuksen mukaisesti.
9 artikla
EIP:n suorittama investointihankkeiden arviointi ja seuranta
1. EIP tarkistaa huolellisesti EU:n takuun kattamien investointihankkeiden sosiaali-, ihmisoikeus-, ympäristö-, talous- ja kehityspoliittiset näkökohdat sekä tarvittaessa pyytää hankkeen toteuttajia järjestämään unionin sosiaali- ja ympäristöpoliittisten periaatteiden mukaisesti asiaankuuluvien kansallisten ja paikallisten sidosryhmien sekä kansalaisyhteiskunnan paikallisen julkisen kuulemisen hankkeen suunnittelu- ja täytäntöönpanovaiheessa ja antamaan tiedot, joiden perusteella voidaan arvioida unionin ulkopoliittisten ja strategisten tavoitteiden toteutumista.
Arvioinnissa on tarpeen mukaan selvitettävä, miten EIP:n rahoitusta saavien tahojen valmiuksia voidaan teknisellä avulla vahvistaa hankkeen eri vaiheissa. EIP:n omissa säännöissä ja menettelyissä on oltava tarvittavat määräykset arvioinneista, jotka koskevat investointihankkeiden sosiaalisia ja ympäristövaikutuksia sekä ihmisoikeuksiin ja konfliktinestoon liittyviä näkökohtia sen varmistamiseksi, että tämän päätöksen nojalla tuetut investointihankkeet ovat ympäristön ja yhteiskunnan kannalta kestäviä.
2. Kehityspoliittisia näkökohtia koskevan ennakkoarvioinnin lisäksi EIP seuraa rahoitustoimien täytäntöönpanoa. Erityisesti sen on edellytettävä hankkeiden toteuttajilta, että ne seuraavat investointihankkeiden koko täytäntöönpanon ajan huolellisesti muun muassa investointihankkeen vaikutuksia talouteen, kehitykseen, yhteiskuntaan, ympäristöön ja ihmisoikeuksiin. EIP tarkistaa säännöllisesti hankkeen toteuttajien toimittamat tiedot ja asettaa ne julkisesti saataville, mikäli hankkeen toteuttajat suostuvat tähän. EIP:n rahoitustoimiin liittyvät hankkeiden loppuraportit on mahdollisuuksien mukaan julkaistava, luottamuksellisia tietoja lukuun ottamatta.
3. EIP:n toteuttaman seurannan on pyrittävä kattamaan myös välitystoimien täytäntöönpano sekä pk-yrityksiä tukevien rahoituksen välittäjien toiminnan seuranta.
4. EIP luo kattavan järjestelmän, jonka avulla voidaan arvioida ennakolta EIP:n rahoitustoimiin liittyvien kasvihuonekaasupäästöjen suhteellista ja absoluuttista määrää, jos päästöt saavuttavat EIP:n ilmastonmuutosstrategiaan sisältyvissä asiaa koskevissa menetelmissä määritellyn merkittävän päästökynnyksen ja jos tietoja on saatavilla.
5. Seurannan tulokset on mahdollisuuksien mukaan julkistettava, ellei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu ja edellyttäen, että asiaankuuluvat osapuolet suostuvat siihen.
10 artikla
Takuurahaston käyttötarkoitukseensa sidotut ulkoiset tulot
Määrältään enintään 110 000 000 euron suuruiset takaisinmaksut ja tulot, jotka ovat peräisin ennen vuotta 2007 päättyneistä toimista, mukaan lukien pääoman takaisinmaksut, vapautetut takuut, lainapääoman takaisinmaksut, osingot, pääomavoitot, takauspalkkiot ja lainakorot sekä varainhoitotileillä oleviin määriin liittyvät korot, jotka palautetaan Euro-Välimeri-investointi- ja kumppanuusvälineelle (FEMIP) perustetulle varainhoitotilille ja jotka liittyvät unionin yleisestä talousarviosta maksettavaan tukeen, katsotaan asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti käyttötarkoitukseensa sidotuiksi ulkoisiksi tuloiksi ja käytetään takuurahastoa varten.
Yli 110 000 000 euron suuruiset määrät, jotka on palautettu Euro-Välimeri-investointi- ja kumppanuusvälineelle (FEMIP) perustetulle varainhoitotilille, otetaan unionin yleiseen talousarvioon hallinnointikustannusten ja hoitomaksujen vähentämisen jälkeen.
11 artikla
Vuotuinen raportointi ja kirjanpito
1. Komissio antaa vuosittain Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista. Kertomus on julkistettava ja se sisältää muun muassa seuraavaa:
a)
arvio EIP:n rahoitustoimista hanke-, ala-, maa- ja aluekohtaisesti ja siitä, ovatko ne tämän päätöksen mukaisia;
b)
EIP:n tulosmittauskehystä koskevaan vuosikertomukseen pohjautuva arvio EIP:n rahoitustoimien lisäarvosta, arvioiduista tuotoksista ja tuloksista sekä kehitysvaikutuksesta kootusti esitettynä. Tätä varten EIP käyttää tulosindikaattoreja, jotka koskevat rahoitettujen hankkeiden kehitys-, ympäristö- ja sosiaalisia näkökohtia (ihmisoikeusnäkökohdat mukaan lukien) ottaen huomioon avun tuloksellisuutta koskevan vuoden 2005 Pariisin julistuksen mukaiset asianmukaiset indikaattorit. Hankkeiden ympäristönäkökohtia koskeviin indikaattoreihin on sisällyttävä ”puhdasta teknologiaa” koskevia vaatimuksia, jotka perustuvat periaatteessa energiatehokkuuteen ja päästöjen vähentämiseen käytettävään tekniikkaan;
c)
arvio EIP:n rahoitustoimien vaikutuksesta unionin ulkopolitiikan ja strategisten tavoitteiden edistämiseen ottaen huomioon 5 artiklassa tarkoitetut aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet;
d)
arvio EIP:n rahoitustoimien edunsaajille siirtyneestä taloudellisesta edusta kootusti esitettynä;
e)
arvio EIP:n rahoitustoimien laadusta ja erityisesti siitä, missä määrin EIP on ottanut ympäristön kestävyyden ja sosiaalisen kestävyyden huomioon rahoitettujen investointihankkeiden huolellisessa tarkistuksessa ja seurannassa;
f)
yksityiskohtaiset tiedot EU:n takuun maksamista koskevista pyynnöistä;
g)
tiedot tähän päätökseen perustuvasta ilmastonmuutoksen torjuntaan ja luonnon monimuotoisuuden suojeluun tarkoitetun rahoituksen määrästä, vaikutuksesta 9 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun kasvihuonekaasupäästöjen suhteelliseen ja absoluuttiseen määrään kootusti esitettynä sekä ilmastoriskin pohjalta arvioitujen hankkeiden määrästä;
h)
kuvaus yhteistyöstä komission ja muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, mukaan lukien yhteisrahoituksesta. Kertomukseen on erityisesti sisällytettävä niiden unionin rahoitusvarojen ja muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten varojen erittely, joita on käytetty yhdistettyinä EIP:n myöntämään rahoitukseen, ja sen pohjalta esitettävä selvitys tämän päätöksen nojalla toteutettujen EIP:n rahoitustoimien kokonaisinvestoinnista. Kertomuksessa on lisäksi mainittava sellaisten uusien yhteisymmärryspöytäkirjojen tekeminen EIP:n ja muiden eurooppalaisten tai kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, jotka vaikuttavat tämän päätöksen nojalla toteutettaviin EIP:n rahoitustoimiin;
i)
tiedot EIP:n ja Euroopan oikeusasiamiehen välillä tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan seurannasta siltä osin kuin tämä pöytäkirja koskee tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvia EIP:n rahoitustoimia.
2. EIP toimittaa 1 kohdassa tarkoitettua komission kertomusta varten vuosittain kertomukset tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista sekä niistä olennaisista seikoista, joita komissio tarvitsee voidakseen antaa 1 kohdan mukaisen kertomuksensa. EIP voi antaa komissiolle myös lisätietoja, joiden avulla Euroopan parlamentti ja neuvosto saavat kattavan kuvan EIP:n ulkoisesta toiminnasta.
3. EIP toimittaa komissiolle tilasto-, rahoitus- ja kirjanpitotiedot jokaisesta rahoitustoimestaan sekä kaikki lisätiedot siinä määrin kuin on tarpeen, jotta komissio voi täyttää raportointivelvoitteensa tai vastata tilintarkastustuomioistuimen selvityspyyntöihin, sekä tilintarkastustodistuksen laina- ja takauskannastaan. Lisäksi EIP toimittaa komissiolle kaikki muut tarpeelliset asiakirjat asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 mukaisesti.
4. Komission kirjanpitoa ja EU:n takuun soveltamisalaan kuuluvia riskejä koskevaa raportointia varten EIP toimittaa komissiolle riskianalyysit ja luokitustiedot rahoitustoimistaan.
5. EIP toimittaa vähintään kerran vuodessa komissiolle allekirjoitettavien EIP:n rahoitustoimien kaavailtua määrää koskevan ohjeellisen monivuotisen ohjelman, jotta voidaan varmistaa EIP:n ennakoidun rahoituksen yhteensopivuus tässä päätöksessä säädettyjen enimmäismäärien kanssa ja jotta komissio voi varmistaa neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 480/2009 perustetun takuurahaston rahoittamiseen liittyvän tarkoituksenmukaisen talousarviosuunnittelun. Komissio ottaa tämän ennakoidun määrän huomioon valmistellessaan esitystä unionin yleiseksi talousarvioksi.
6. EIP toimittaa säännöllisesti Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle kaikki riippumattomat arviointikertomuksensa, joissa arvioidaan EIP:n tämän päätöksen ja muiden ulkoisten valtuuksien nojalla toteuttamilla erityistoimilla saavutettuja käytännön tuloksia.
7. EIP toimittaa 2-6 kohdassa tarkoitetut tiedot omalla kustannuksellaan. EIP asettaa 2, 3 ja 6 kohdassa tarkoitetut tiedot yleisesti myös julkisesti saataville luottamuksellisia tietoja lukuun ottamatta.
12 artikla
Avoimuus ja tietojen julkistaminen
1. Avoimuuspolitiikkansa, asiakirjojen ja tietojen saatavuutta koskevien unionin periaatteiden ja vaiheittain kansainvälisen avun läpinäkyvyyttä koskevan aloitteen vaatimusten mukaisesti EIP julkistaa verkkosivuillaan seuraavat tiedot:
a)
kaikki tämän päätöksen nojalla toteutettavat EIP:n rahoitustoimet hankkeen hyväksymisvaiheen jälkeen ja erityisesti se, koskeeko EU:n takuu tiettyjä investointihankkeita, ja millä tavoin se tukee unionin ulkoisen toiminnan tavoitteita siten, että huomioon otetaan etenkin sen vaikutus talouteen, yhteiskuntaan ja ympäristöön;
b)
sellaiset uudet yhteisymmärryspöytäkirjat EIP:n ja muiden eurooppalaisten tai kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, jotka vaikuttavat tämän päätöksen nojalla toteutettaviin EIP:n rahoitustoimiin, ellei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu;
c)
mahdollisuuksien mukaan ja tarvittaessa EIP:n ja vastaanottajamaan väliset olemassa olevat puitesopimukset. Allekirjoittaessaan uusia sopimuksia tai muuttaessaan olemassa olevia sopimuksia EIP pyrkii mahdollisuuksien mukaan julkistamaan ne.
d)
EIP:n rahoitusperiaatteet.
2. Komissio asettaa verkkosivuilleen julkisesti saataville tarkat tiedot kaikista 14 artiklassa tarkoitetun takuusopimuksen ja 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun saatavien perintää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä tehdyn sopimuksen mukaisista takaisinperintätapauksista, ellei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu.
13 artikla
Yhteistyöhaluttomat oikeudenkäyttöalueet
EIP ei hyväksy rahoitustoimissaan minkäänlaisia laittomassa tarkoituksessa tehtyjä toimia, kuten rahanpesua, terrorismin rahoitusta, veropetoksia ja veronkiertoa, lahjontaa tai unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavia petoksia. EIP ei etenkään osallistu rahoitustoimiin, jotka toteutetaan tukikelpoisessa maassa unionin, Yhdistyneiden kansakuntien, Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön tai rahanpesunvastaisen toimintaryhmän yksilöimillä yhteistyöhaluttomilla oikeudenkäyttöalueilla sijaitsevan ulkomaisen välineen kautta.
EIP:n on rahoitustoimissaan sovellettava unionin oikeuden mukaisia periaatteita ja vaatimuksia rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen, mukaan lukien vaatimus toteuttaa tarvittaessa kohtuullisia toimia tosiasiallisten edunsaajien määrittämiseksi.
14 artikla
Takuusopimus
Komissio ja EIP allekirjoittavat takuusopimuksen, jossa määrätään 8 artiklan mukaisesti EU:n takuuta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä, ja ilmoittavat asiasta Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
15 artikla
Komission suorittamien maksujen takaisinperintä
1. Kun komissio suorittaa EU:n takuun nojalla maksun, EIP toteuttaa suoritettujen maksujen osalta saatavien takaisinperinnän komission nimissä ja sen lukuun.
2. Komissio ja EIP allekirjoittavat saatavien takaisinperintää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä erillisen sopimuksen viimeistään sinä päivänä, jona 14 artiklassa tarkoitettu takuusopimus allekirjoitetaan.
16 artikla
Tilintarkastustuomioistuimen suorittamat tarkastukset
Tilintarkastustuomioistuin tarkastaa unionin yleisestä talousarviosta katettavan EU:n takuun ja siihen perustuvat maksut ja takaisinperinnät.
17 artikla
Petostentorjuntatoimet
1. EIP ilmoittaa OLAFille välittömästi ja antaa sille tarvittavat asiaa koskevat tiedot, jos sillä on EU:n takuun kattamien hankkeiden valmistelun, toteuttamisen tai päättämisen missä tahansa vaiheessa syytä epäillä, että asiassa on syyllistytty petokseen, lahjontaan, rahanpesuun tai muuhun laittomaan toimintaan, joka saattaa vaikuttaa unionin taloudellisiin etuihin.
2. Suojatakseen Euroopan unionin taloudellisia etuja OLAF voi suorittaa tutkimuksia, mukaan lukien paikalla suoritettavat todentamiset ja tarkastukset, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 (14), neuvoston asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 (15) ja neuvoston asetuksessa (EY, Euratom) N:o 2988/95 (16) säädettyjä säännöksiä ja menettelyjä noudattaen, määrittääkseen, liittyykö rahoitustoimiin petos, lahjontaa, rahanpesua tai muuta laitonta toimintaa, joka vaikuttaa unionin taloudellisiin etuihin. OLAF voi toimittaa tutkimusten kuluessa saamiaan tietoja asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
Jos tällainen laiton toiminta on näytetty toteen, EIP avustaa toimivaltansa puitteissa rahoitustoimiaan koskevia takaisinperintätoimia.
3. Tämän päätöksen nojalla tuettujen hankkeiden osalta allekirjoitetuissa rahoitussopimuksissa on oltava lausekkeita, joiden perusteella on mahdollista keskeyttää EIP:n rahoitustoimet ja tarvittaessa toteuttaa asianmukaisia takaisinperintätoimia petosten, lahjonnan tai muun laittoman toiminnan yhteydessä. EIP tekee päätöksen EIP:n rahoituksen keskeyttämisestä tai peruuttamisesta tutkittuaan perusteellisesti kaikki olosuhteet ja riskit.
4. EIP käyttää edelleen koko EIP:n henkilöstölle ja kaikille sidosryhmille tarkoitettua lahjonnan ja petosten torjunnan yhteyspistettä.
5. EIP käyttää rahoitustoimissaan mekanismia, jolla suljetaan pois petoksiin ja lahjontaan osallisina olevat vastapuolet ja joka sisältää poissulkemisia koskevan unionin keskustietokannan asiaa koskevat perusteet, varmistaen, että kaikkien osapuolten oikeuksia kunnioitetaan.
18 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 11 päivästä toukokuuta 2014 määräämättömäksi ajaksi 4 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 4 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 4 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
19 artikla
Väliarviointi
Komissio toimittaa yhteistyössä EIP:n kanssa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän päätöksen ensimmäisiä soveltamisvuosia koskevan väliarviointikertomuksen, ja tarvittaessa myös ehdotuksen päätöksen muuttamisesta, viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2016. Väliarviointikertomus perustuu riippumattomaan ulkoiseen arvioon sekä EIP:n toimittamiin tietoihin.
Kertomuksen on sisällettävä erityisesti
a)
arvio rahoitusperiaatteiden soveltamisesta;
b)
arvio EIP:n raportoinnista ja tarvittaessa suositukset sen parantamiseksi;
c)
tulosmittauskehyksen arviointi, mukaan lukien tulosindikaattorit ja -perusteet sekä niiden vaikutus tämän päätöksen tavoitteiden saavuttamiseen;
d)
yksityiskohtainen selvitys perusteista, jotka otetaan huomioon annettaessa suositusta valinnaisen lisämäärän mahdolliseksi aktivoimiseksi kokonaan tai osittain.
20 artikla
Loppukertomus
Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle loppukertomuksen tämän päätöksen soveltamisesta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2021.
21 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Strasbourgissa 16 päivänä huhtikuuta 2014.