KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 448/2013
af 15. maj 2013
om indførelse af en procedure for bestemmelse af referencemedlemsstat for ikke-EU-FAIF'er i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF samt forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010 (1), særlig artikel 37, stk. 14, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I de situationer, der er nævnt i artikel 37, stk. 4, litra b), litra c), nr. i), litra e), litra f) og litra g), nr. i), i direktiv 2011/61/EU, kan mere end én medlemsstat betragtes som mulig referencemedlemsstat for ikke-EU-baserede forvaltere af alternative investeringsfonde (FAIF'er), som har til hensigt at forvalte EU-baserede alternative investeringsfonde (AIF'er) og/eller markedsføre AIF'er, som den forvalter, i EU. I disse tilfælde skal ikke-EU-FAIF'en indgive en anmodning til de kompetente myndigheder i disse medlemsstater med henblik på at bestemme den relevante referencemedlemsstat. Anmodningen skal ledsages af alle de relevante oplysninger og dokumenter, der er nødvendige for bestemmelsen af referencemedlemsstat for den pågældende FAIF. En fælles afgørelse bør vedtages af de berørte kompetente myndigheder til bestemmelse af referencemedlemsstat. Der bør fastsættes en procedure, som de relevante kompetente myndigheder skal følge ved bestemmelse af referencemedlemsstat. Mens det er de kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater, som har et fælles ansvar for bestemmelse af referencemedlemsstat, skal Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (2), sikre, at alle de mulige referencemedlemsstater involveres behørigt i denne beslutningsproces, og bistå med at nå frem til en aftale.
(2)
Proceduren for bestemmelse af referencemedlemsstat er forskellig fra proceduren for ansøgning om markedsføringspas i direktiv 2011/61/EU. Når referencemedlemsstaten er blevet bestemt, skal den berørte ikke-EU-FAIF søge om godkendelse ved den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat efter den samme procedure og på samme betingelser, som gælder for FAIF'er i henhold til artikel 7 og 8 i direktiv 2011/61/EU.
(3)
Direktiv 2011/61/EU forpligter medlemsstaterne til at anvende de love og administrative bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af direktivet fra den 22. juli 2013. Uden at dette berører den delegerede retsakt, der er omhandlet i artikel 67, stk. 6, i direktiv 2011/61/EU, udsættes anvendelsen af denne forordning derfor også til samme dato.
(4)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Europæiske Værdipapirudvalg -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Procedure for bestemmelse af referencemedlemsstat blandt flere mulige referencemedlemsstater
1. Når en ikke-EU-baseret forvalter af alternative investeringsfonde (FAIF), der har til hensigt at forvalte EU-baserede alternative investeringsfonde (AIF'er) uden at markedsføre dem, eller der har til hensigt at markedsføre forvaltede AIF'er i EU, indgiver en anmodning om bestemmelse af referencemedlemsstat i henhold til artikel 37, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU, skal denne anmodning foretages skriftligt og sendes til de kompetente myndigheder i de medlemsstater, som er mulige referencemedlemsstater. Anmodningen skal opregne alle de mulige referencemedlemsstater.
2. Anmodningen fra ikke-EU-FAIF'en skal omfatte de oplysninger og dokumenter, der er nødvendige for bestemmelse af referencemedlemsstat.
3. I den i artikel 37, stk. 4, litra b) i direktiv 2011/61/EU omhandlede situation skal disse oplysninger og dokumenter omfatte:
a)
en angivelse af de medlemsstater, hvor AIF'er, der forvaltes af ikke-EU-FAIF'en, er etableret
b)
en angivelse af de medlemsstater, hvor aktiver forvaltes af en ikke-EU-FAIF
c)
omfanget af aktiver under forvaltning af ikke-EU-FAIF'en i de forskellige medlemsstater.
4. I den i artikel 37, stk. 4, litra c), nr. i), i direktiv 2011/61/EU omhandlede situation skal sådanne oplysninger og dokumenter omfatte:
a)
en angivelse af den medlemsstat, hvor AIF'er, der forvaltes af ikke-EU-FAIF'en, er etableret
b)
en angivelse af de medlemsstater, hvor ikke-EU-FAIF'en har til hensigt at markedsføre AIF'en.
5. I de i artikel 37, stk. 4, litra e) og litra g), nr. i), i direktiv 2011/61/EU omhandlede situationer skal sådanne oplysninger og dokumenter omfatte:
a)
en angivelse af de medlemsstater, hvor de AIF'er, der forvaltes af ikke-EU-FAIF'en, er etableret
b)
en beskrivelse af marketingstrategien, hvormed det dokumenteres, at ikke-EU-FAIF'en har til hensigt at markedsføre en bestemt AIF eller flere AIF'er i en bestemt medlemsstat eller i flere medlemsstater, og at udvikle en effektiv markedsføring i bestemte medlemsstater, med mindst følgende oplysninger:
i)
de medlemsstater, hvor forhandlerne (og FAIF'en, i tilfælde af selvdistribution) har til hensigt at markedsføre andele eller aktier i AIF'er, der forvaltes af FAIF'en, herunder den forventede andel, i form af aktiver under forvaltning, inden for den samlede markedsføring i EU
ii)
et skøn over det forventede antal investorer i målgruppen, der har hjemsted i de medlemsstater, hvor FAIF'en har til hensigt at markedsføre AIF'erne.
iii)
de officielle sprog i de medlemsstater, som informations- og udbudsdokumenterne er blevet eller vil blive oversat til
iv)
fordelingen af markedsføringsaktiviteter på tværs af de medlemsstater, hvor FAIF'en har til hensigt at markedsføre sine AIF'er, under særlig hensyntagen til den fremtrædende plads og hyppigheden af reklamer og salgskampagner.
6. I den i artikel 37, stk. 4, litra f), i direktiv 2011/61/EU omhandlede situation skal sådanne oplysninger og dokumenter omfatte de oplysninger, der er anført i stk. 5, litra b), i nærværende artikel.
7. De kompetente myndigheder, som en ikke-EU-FAIF retter henvendelse til som kompetente myndigheder i mulige referencemedlemsstater, skal umiddelbart efter modtagelse af anmodningen som omhandlet i stk. 1 i denne artikel og senest tre arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen kontakte hinanden og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) for at træffe afgørelse om, hvorvidt andre kompetente myndigheder i Unionen er berørt i henhold til artikel 37, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU.
Efter anmodning fra ESMA skal de kompetente myndigheder straks give ESMA den fuldstændige anmodning, som er modtaget fra ikke-EU-FAIF'en.
8. Hvis det besluttes, at andre kompetente myndigheder i EU kan være berørt, skal ESMA straks underrette disse og sikre, at den fuldstændige anmodning fra ikke-EU-FAIF'en fremsendes til disse.
9. Hver kompetent myndighed, der er involveret i proceduren, og ESMA kan anmode ikke-EU-FAIF'en om supplerende relevante oplysninger og dokumenter, der er nødvendige for bestemmelse af referencemedlemsstat.
En sådan anmodning om supplerende oplysninger eller dokumenter skal foreligge skriftligt, indeholde en begrundelse, og fremsendes samtidig til alle øvrige berørte kompetente myndigheder og ESMA.
Når den anmodende kompetente myndighed eller ESMA modtager de supplerende oplysninger eller dokumenter, skal den anmodende myndighed straks fremsende disse oplysninger eller dokumenter til alle andre berørte myndigheder og i givet fald ESMA.
10. Senest en uge efter de kompetente myndigheders modtagelse af den i stk. 1 omhandlede anmodning fra FAIF'en eller i givet fald modtagelse af andre kompetente myndigheder i Unionen i henhold til stk. 8 skal alle berørte kompetente myndigheder forelægge en udtalelse for hinanden og ESMA med hensyn til bestemmelse af den passende referencemedlemsstat.
11. Alle de kompetente myndigheder skal herefter i fællesskab bestemme referencemedlemsstaten. Bestemmelsen skal ske senest en måned efter modtagelsen af anmodningen af de kompetente myndigheder, der er udpeget af ikke-EU-FAIF'en eller, i givet fald, af de øvrige kompetente myndigheder i Unionen i henhold til stk. 8.
Hvis der anmodes om supplerende oplysninger, skal den i første afsnit anførte frist udvides til at omfatte perioden mellem anmodningen om supplerende oplysninger og dokumenter, jf. stk. 9, og modtagelsen af sådanne oplysninger eller dokumenter.
12. ESMA bistår de relevante kompetente myndigheder og fremmer om nødvendigt bestemmelsen af referencemedlemsstat i henhold til artikel 31 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
13. Den kompetente myndighed i den medlemsstat, der er udpeget som referencemedlemsstat, skal skriftligt og uden unødig forsinkelse underrette ikke-EU-FAIF'en om denne afgørelse.
14. Hvis den anmodende ikke-EU-FAIF ikke underrettes skriftligt senest syv dage efter afgørelsen, eller hvis de relevante kompetente myndigheder ikke har bestemt referencemedlemsstaten inden den frist, der er nævnt i stk. 11, første afsnit, i nærværende artikel, kan den anmodende ikke-EU-FAIF selv vælge sin referencemedlemsstat på grundlag af kriterierne i artikel 37, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU.
Ikke-EU-FAIF'en skal straks skriftligt underrette alle de kompetente myndigheder, hvortil der oprindeligt blev rettet henvendelse, og ESMA om sit valg af referencemedlemsstat.
15. Er den referencemedlemsstat, der vælges af ikke-EU-FAIF'en, ikke den samme som den referencemedlemsstat, som bestemmes af de kompetente myndigheder, skal de berørte kompetente myndigheder hurtigst muligt og senest to arbejdsdage efter at være blevet underrettet om FAIF'ens valg i henhold til stk. 14 underrette ikke-EU-FAIF'en om bestemmelsen. I sådanne tilfælde har bestemmelsen forrang.
Artikel 2
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 22. juli 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2013.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 448/2013,
annettu 15 päivänä toukokuuta 2013,
menettelyn vahvistamisesta EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion määrittämiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU nojalla
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivien 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetuksen (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta 8 päivänä kesäkuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU (1) ja erityisesti sen 37 artiklan 14 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivin 2011/61/EU 37 artiklan 4 kohdan b alakohdassa, c alakohdan i alakohdassa, e ja f alakohdassa sekä g alakohdan i alakohdassa tarkoitetuissa tilanteissa sellaisen EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, joka aikoo hoitaa EU:hun sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja ja/tai markkinoida hoitamiaan vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa, mahdollisia viitejäsenvaltioita voi olla useampia kuin yksi. Tällaisissa tapauksissa EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on toimitettava pyyntö kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille viitejäsenvaltionsa määrittämistä varten. Pyyntöön olisi liitettävä kaikki merkitykselliset tiedot ja asiakirjat, jotka ovat tarpeen kyseisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion määrittämiseksi. Asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten olisi tehtävä yhteinen päätös viitejäsenvaltion määrittämiseksi. On vahvistettava menettely, jota asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten on noudatettava viitejäsenvaltion määrittämisessä. Vaikka kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ovat yhdessä vastuussa viitejäsenvaltion nimeämisestä, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (2) perustetun Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (EAMV) olisi varmistettava, että kaikki mahdolliset viitejäsenvaltiot ovat asianmukaisesti mukana päätöksenteossa, ja sen olisi myös avustettava sopimukseen pääsemisessä.
(2)
Viitejäsenvaltion määrittämisessä noudatettava menettely eroaa menettelystä, jota noudatetaan passin hakemisessa direktiivin 2011/61/EU nojalla. Kun viitejäsenvaltio on määritetty, EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on haettava toimilupaa kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta noudattaen samaa menettelyä ja samoja edellytyksiä, joita sovelletaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin direktiivin 2011/61/EU 7 ja 8 artiklan nojalla.
(3)
Jäsenvaltiot velvoitetaan direktiivillä 2011/61/EU soveltamaan 22 päivästä heinäkuuta 2013 lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, joilla mainittu direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Sen estämättä, mitä direktiivin 2011/61/EU 67 artiklan 6 kohdassa edellytetyssä delegoidussa säädöksessä säädetään, myös tämän asetuksen soveltamista lykätään samaan päivämäärään.
(4)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat Euroopan arvopaperikomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Menettely, jota noudatetaan viitejäsenvaltion määrittämisessä useiden mahdollisten viitejäsenvaltioiden joukosta
1. Jos EU:n ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, joka aikoo hoitaa EU:hun sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoimatta niitä tai aikoo markkinoida hoitamiaan vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa, toimittaa pyynnön viitejäsenvaltionsa määrittämiseksi direktiivin 2011/61/EU 37 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla, kyseinen pyyntö on laadittava kirjallisena ja osoitettava kaikkien niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, jotka ovat mahdollisia viitejäsenvaltioita. Pyynnössä on lueteltava kaikki mahdolliset viitejäsenvaltiot.
2. EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan pyynnössä on oltava kaikki tiedot ja asiakirjat, jotka ovat tarpeen viitejäsenvaltion määrittämiseksi.
3. Direktiivin 2011/61/EU 37 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tilanteessa tällaisissa tiedoissa ja asiakirjoissa on oltava
a)
ilmoitus jäsenvaltioista, joihin EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamat vaihtoehtoiset sijoitusrahastot ovat sijoittautuneet;
b)
ilmoitus jäsenvaltioista, joissa EU:n ulkopuolelle sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat hoitavat varoja;
c)
EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan eri jäsenvaltioissa hoitamien varojen määrät.
4. Direktiivin 2011/61/EU 37 artiklan 4 kohdan c alakohdan i alakohdassa tarkoitetussa tilanteessa tällaisissa tiedoissa ja asiakirjoissa on oltava
a)
ilmoitus jäsenvaltiosta, johon EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitama vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on sijoittautunut;
b)
ilmoitus jäsenvaltiosta, jossa EU:n ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida vaihtoehtoista sijoitusrahastoa.
5. Direktiivin 2011/61/EU 37 artiklan 4 kohdan e alakohdan ja g alakohdan i alakohdassa tarkoitetussa tilanteessa tällaisissa tiedoissa ja asiakirjoissa on oltava
a)
ilmoitus jäsenvaltioista, joihin EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamat vaihtoehtoiset sijoitusrahastot ovat sijoittautuneet;
b)
kuvaus markkinointistrategiasta, jolla voidaan osoittaa, että EU:n ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida tiettyä vaihtoehtoista sijoitusrahastoa tai useita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja tietyssä jäsenvaltiossa tai useammissa jäsenvaltioissa ja että se aikoo tosiasiallisesti harjoittaa markkinointia tietyissä jäsenvaltioissa, ja jossa ilmoitetaan vähintään seuraavat:
i)
jäsenvaltiot, joissa jakelijat (ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, jos se aikoo huolehtia jakelusta itse) aikovat pitää myynnissä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita, mukaan lukien hoidettujen varojen odotettavissa oleva osuus unionissa myynnissä pidettävien osuuksien ja osakkeiden kokonaismäärästä;
ii)
arvio niiden kohderyhmään kuuluvien sijoittajien odotettavissa olevasta määrästä, joiden kotipaikka sijaitsee jäsenvaltioissa, joissa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida vaihtoehtoisia sijoitusrahastojaan;
iii)
jäsenvaltioiden viralliset kielet, joille tarjous- ja myynninedistämisasiakirjat on käännetty tai on tarkoitus kääntää;
iv)
markkinointitoiminnan jakautuminen niihin jäsenvaltioihin, joissa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida vaihtoehtoisia sijoitusrahastojaan, ottaen huomioon erityisesti mainosten ja markkinointitilaisuuksien näkyvyys ja tiheys.
6. Direktiivin 2011/61/EU 37 artiklan 4 kohdan f alakohdassa tarkoitetussa tilanteessa tällaisissa tiedoissa ja asiakirjoissa on oltava tämän artiklan 5 kohdan b alakohdassa säädetyt tiedot.
7. Toimivaltaisten viranomaisten, joihin EU:n ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on ollut yhteydessä mahdollisina viitejäsenvaltioiden toimivaltaisina viranomaisina, on välittömästi tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun pyynnön vastaanottamisen jälkeen ja viimeistään kolmen työpäivän kuluttua pyynnön vastaanottamisesta otettava yhteyttä toisiinsa ja Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiseen, jäljempänä ’EAMV’, tehdäkseen päätökseen siitä, voiko asia mahdollisesti koskea direktiivin 2011/61/EU 37 artiklan 4 kohdan nojalla myös muita unionin toimivaltaisia viranomaisia.
Toimivaltaisten viranomaisten on välittömästi toimitettava EAMV:lle sen pyynnöstä EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan pyyntö täydellisenä.
8. Jos päätetään, että asia voi koskea myös muita unionin toimivaltaisia viranomaisia, EAMV:n on ilmoitettava asiasta välittömästi kyseisille viranomaisille ja varmistettava, että EU:n ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan pyyntö toimitetaan niille täydellisenä.
9. Kaikki menettelyyn osallistuvat toimivaltaiset viranomaiset ja EAMV voivat pyytää EU:n ulkopuolelle sijoittautuneelta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalta asiaa koskevia lisätietoja ja -asiakirjoja, jotka ovat tarpeen viitejäsenvaltion määrittämiseksi.
Tällainen lisätieto- tai -asiakirjapyyntö on esitettävä kirjallisena, se on perusteltava ja se on annettava samaan aikaan tiedoksi kaikille muille asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille ja EAMV:lle.
Kun pyynnön esittänyt toimivaltainen viranomainen tai EAMV on vastaanottanut lisätiedot tai -asiakirjat, pyynnön esittäneen viranomaisen on toimitettava tiedot tai asiakirjat välittömästi kaikille muille asianomaisille viranomaisille ja tapauksen mukaan EAMV:lle.
10. Yhden viikon kuluessa siitä, kun toimivaltaiset viranomaiset, joihin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on ollut yhteydessä, tai tarvittaessa 8 kohdan mukaiset muut unionin toimivaltaiset viranomaiset ovat vastaanottaneet 1 kohdassa tarkoitetun pyynnön, kaikkien asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava toisilleen ja EAMV:lle lausunto asianmukaisen viitejäsenvaltion määrittämisestä.
11. Tämän jälkeen kaikki toimivaltaiset viranomaiset määrittävät yhdessä viitejäsenvaltion. Määrittäminen on suoritettava viimeistään kuukauden kuluttua siitä, kun EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan yksilöimät toimivaltaiset viranomaiset tai tarvittaessa 8 kohdan mukaiset unionin muut toimivaltaiset viranomaiset ovat vastaanottaneet pyynnön.
Jos pyydetään lisätietoja, ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua määräaikaa on pidennettävä siten, että se sisältää jakson, joka alkaa 9 kohdassa tarkoitetun lisätieto- ja -asiakirjapyynnön esittämisestä ja päättyy kyseisien tietojen tai asiakirjojen vastaanottamiseen.
12. EAMV avustaa asianomaisia toimivaltaisia viranomaisia ja tarvittaessa helpottaa asetuksen (EU) N:o 1095/2010 31 artiklan nojalla viitejäsenvaltion määrittämistä.
13. Viitejäsenvaltioksi määritetyn jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava määrittämisestä viipymättä kirjallisesti EU:n ulkopuolelle sijoittautuneelle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle.
14. Jos pyynnön esittäneelle EU:n ulkopuolelle sijoittautuneelle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle ei anneta kirjallista ilmoitusta seitsemän päivän kuluessa määrittämisestä tai asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset eivät ole määrittäneet viitejäsenvaltiota tämän artiklan 11 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun määräaikaan mennessä, pyynnön esittänyt EU:n ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi valita viitejäsenvaltionsa itse direktiivin 2011/61/EU 37 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa vahvistettujen perusteiden mukaan.
EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava kirjallisesti viitejäsenvaltion valinnastaan välittömästi kaikille toimivaltaisille viranomaisille, joihin se oli ottanut alun perin yhteyttä, ja EAMV:lle.
15. Jos EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan valitsema viitejäsenvaltio ja toimivaltaisten viranomaisten määrittämä viitejäsenvaltio ovat erit, asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava EU:n ulkopuolelle sijoittautuneelle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle määrittämisestä mahdollisimman pian, kuitenkin viimeistään kahden työpäivän kuluttua siitä, kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tekemästä valinnasta on ilmoitettu niille 14 kohdan mukaisesti. Tässä tapauksessa etusijalle on asetettava määritetty viitejäsenvaltio.
2 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tätä asetusta sovelletaan 22 päivästä heinäkuuta 2013.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 15 päivänä toukokuuta 2013.