EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 331/2014
af 11. marts 2014
om et handlingsprogram for udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (Pericles 2020-programmet) og ophævelse af Rådets afgørelse 2001/923/EF, 2001/924/EF, 2006/75/EF, 2006/76/EF, 2006/849/EF og 2006/850/EF
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 133,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2),
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen og medlemsstaterne har sat sig som mål at fastlægge de foranstaltninger, som er nødvendige for anvendelsen af euroen som fælles valuta. Disse foranstaltninger omfatter beskyttelse af euroen mod falskmøntneri og svig med henblik på at styrke effektiviteten af Unionens økonomi og sikre de offentlige finansers bæredygtighed.
(2)
Rådets forordning (EF) nr. 1338/2001 (3) indeholder bestemmelser om udveksling af oplysninger, samarbejde og gensidig bistand og fastlægger således en harmoniseret ramme for beskyttelsen af euroen. Virkningerne af nævnte forordning blev ved Rådets forordning (EF) nr. 1339/2001 (4) udvidet til også at omfatte de medlemsstater, der ikke har indført euroen som deres fælles valuta, for at sikre euroen samme grad af beskyttelse i hele Unionen.
(3)
Aktioner til fremme af udveksling af oplysninger og personale, teknisk og videnskabelig bistand og specialuddannelse bidrager i høj grad til at beskytte Unionens fælles valuta mod falskmøntneri og svig og dermed til at sikre et højt og ensartet beskyttelsesniveau i hele Unionen og demonstrerer samtidig Unionens evne til at tackle alvorlig organiseret kriminalitet.
(4)
Handlingsprogrammet med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (Pericles-programmet) bidrager til at skabe øget opmærksomhed blandt unionsborgere og forbedre beskyttelsen af euroen, særlig gennem den løbende udbredelse af resultaterne af de aktioner, der støttes af programmet.
(5)
Tidligere støtte til sådanne aktioner gennem Rådets afgørelse 2001/923/EF (5) og 2001/924/EF (6), som efterfølgende er ændret ved Rådets afgørelse 2006/75/EF (7), 2006/76/EF (8), 2006/849/EF (9) og 2006/850/EF (10), har gjort det muligt at styrke Unionens og medlemsstaternes aktioner til beskyttelse af euroen mod falskmøntneri. Målene i Pericles-programmet for perioden 2002-2006 og for perioden 2007-2013 er blevet opfyldt.
(6)
I den konsekvensanalyse Kommissionen gennemførte i 2011, hvori det vurderedes, om Pericles-programmet bør videreføres, nåede Kommissionen til den konklusion, at Pericles-programmet bør fornys med forbedrede mål og metodologi.
(7)
Anbefalingen i konsekvensanalysen var, at Unionen og medlemsstaterne bør videreføre og styrke indsatsen for at beskytte euroen mod falskmøntneri, under hensyntagen til de nye udfordringer i en situation med budgetstramninger. Under det nye program, Pericles 2020-programmet, kan forslag fra de deltagende medlemsstater omfatte deltagere fra tredjelande, hvis deres deltagelse er vigtig for beskyttelsen af euroen.
(8)
Det bør sikres, at der er sammenhæng og komplementaritet mellem Pericles 2020-programmet og andre relevante programmer og aktioner. Kommissionen bør derfor gennemføre alle de nødvendige høringer af de berørte interessenter (navnlig de kompetente nationale myndigheder, der er udpeget af medlemsstaterne, Den Europæiske Centralbank og Europol) i det i forordning (EF) nr. 1338/2001 omhandlede udvalg for at vurdere behovene for at beskytte euroen, især for så vidt angår udveksling, bistand og uddannelse, med henblik på anvendelsen af Pericles 2020-programmet.
(9)
Pericles 2020-programmet bør gennemføres i fuld overensstemmelse med bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (11). I overensstemmelse med nævnte forordning må indkøb af udstyr ikke være det eneste formål med et tilskud. Et tilskud skal fungere som økonomisk støtte til en aktion, der har til formål at bidrage til at nå et mål i Unionens politik.
(10)
Euroens betydning som en verdensomspændende valuta nødvendiggør et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau på internationalt plan, som kan opnås ved, at der stilles midler til rådighed til indkøb af udstyr, som tredjelandes organer kan anvende til at efterforske euro-falskmøntneri.
(11)
Den evaluering af Pericles-programmet, der er blevet foretaget med inddragelse af interessenterne, viser merværdien af dette program i form af et meget tæt samarbejde mellem medlemsstaterne og med tredjelande såvel som komplementaritet med nationale aktioner, hvilket øger effektiviteten. Det forventes, at videreførelsen af Pericles-programmet på EU-plan vil yde et vigtigt bidrag til at sikre og endog øge det høje niveau for beskyttelse af euroen, der skyldes intensiveringen af grænseoverskridende samarbejde, udveksling og bistand. Den fælles tilrettelæggelse af aktioner og indkøb indebærer samtidig generelle besparelser i forhold til eventuelle nationale initiativer.
(12)
Kommissionen bør forelægge en uafhængig midtvejsevalueringsrapport om gennemførelsen af programmet og en endelig evalueringsrapport om opfyldelsen af Pericles 2020-programmets mål for Europa-Parlamentet og Rådet.
(13)
Denne forordning er i overensstemmelse med principperne om proportionalitet og programmets merværdi. Pericles 2020-programmet bør fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og mellem Kommissionen og medlemsstaterne for at beskytte euroen mod falskmøntneri uden at berøre medlemsstaternes ansvar og ved at anvende ressourcerne mere effektivt, end hvad der er muligt på nationalt niveau. Det er nødvendigt og berettiget at gribe ind på EU-niveau, da det helt klart gør det nemmere for medlemsstaternes at beskytte euroen i fællesskab og fremmer anvendelsen af fælles EU-strukturer med henblik på at øge samarbejdet og informationsudvekslingen mellem kompetente myndigheder.
(14)
Pericles 2020-programmet bør dække en periode på syv år, så dets varighed tilpasses varigheden af den flerårige finansielle ramme, som er fastsat i Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (12).
(15)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af Pericles 2020-programmet bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Kommissionen bør vedtage årlige arbejdsprogrammer med opstilling af prioriteringerne, fordelingen af budgettet og evalueringskriterierne for støtte til aktionerne. Kommissionen bør drøfte anvendelsen af denne forordning med medlemsstaterne inden for rammerne af det udvalg, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 1338/2001. De behørigt begrundede undtagelsestilfælde, hvor en forøgelse af samfinansieringen er nødvendig for at give medlemsstaterne et større økonomisk råderum, således at de kan gennemføre og afslutte projekterne for beskyttelse og sikring af euroen på tilfredsstillende vis, bør udgøre en del af de årlige arbejdsprogrammer.
(16)
I denne forordning fastlægges en finansieringsramme for hele Pericles 2020-programmets varighed, som skal udgøre det primære referencebeløb inden for rammerne af den årlige budgetprocedure i henhold til punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (13) for Europa-Parlamentet og Rådet.
(17)
For at der kan anlægges en vis fleksibilitet ved fordelingen af midler bør beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår ændringer af den vejledende fordeling af disse midler. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(18)
Unionens finansielle interesser bør beskyttes ved hjælp af passende foranstaltninger under hele udgiftscyklussen, herunder ved forebyggelse, afsløring og efterforskning af uregelmæssigheder, inddrivelse af midler, der er gået tabt, udbetalt uretmæssigt eller anvendt forkert, og efter omstændighederne med administrative og finansielle sanktioner.
(19)
Afgørelse 2001/923/EF, 2001/924/EF, 2006/75/EF, 2006/76/EF, 2006/849/EF og 2006/850/EF bør ophæves. Der bør fastsættes overgangsforanstaltninger med henblik på at fuldføre finansielle forpligtelser i forbindelse med aktioner udført efter disse afgørelser.
(20)
Det er med henblik på sikre en smidig overgang uden afbrydelser mellem Pericles-programmet og Pericles 2020-programmet hensigtsmæssigt at tilpasse Pericles 2020-programmets varighed til forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013. Derfor bør Pericles 2020-programmet finde anvendelse fra den 1. januar 2014 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål
Det flerårige handlingsprogram til fremme af aktioner til beskyttelse og sikring af euroen mod falskmøntneri og svig »Pericles 2020« (»programmet«) oprettes herved for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
Artikel 2
Merværdi
Programmet tilskynder aktivt til og indebærer en forøgelse af det tværnationale samarbejde med henblik på at beskytte euroen såvel inden for som uden for Unionen og med Unionens handelspartnere, med særlig vægt på de medlemsstater eller tredjelande, hvor euro-falskmøntneri ifølge rapporterne fra de kompetente myndigheder er særlig udbredt. Dette samarbejde skal bidrage til en mere effektiv beskyttelse af euroen gennem udveksling af bedste praksis, fælles standarder og fælles specialuddannelsesprogrammer.
Artikel 3
Det overordnede mål
Programmets overordnede mål er at forebygge og bekæmpe falskmøntneri og svig og således øge konkurrenceevnen i Unionens økonomi og sikre de offentlige finansers holdbarhed.
Artikel 4
Det specifikke mål
Programmets specifikke mål er at beskytte eurosedler og -mønter mod falskmøntneri og svig ved at støtte og supplere de foranstaltninger, der træffes af medlemsstaterne, og støtte de kompetente nationale myndigheders og EU-myndigheders bestræbelser på indbyrdes og med Kommissionen at opbygge et snævert, løbende samarbejde og en udveksling af bedste praksis, der også, når det er relevant, omfatter tredjelande og internationale organisationer.
Opfyldelsen af dette mål måles bl.a. på effektiviteten af de finansielle, tekniske, retshåndhævende og retslige myndigheders foranstaltninger med udgangspunkt i antallet af afslørede forfalskninger, nedlukkede ulovlige falskmøntnerværksteder, arresterede personer og pålagte sanktioner.
Artikel 5
Organer, der kan opnå finansiering
De organer, der kan opnå finansiering under programmet, er medlemsstaternes kompetente nationale myndigheder som defineret i artikel 2, litra b), i forordning (EF) nr. 1338/2001.
Artikel 6
Deltagelse i programmet
1. De deltagende lande er de medlemsstater, der har indført euroen som fælles valuta.
2. De medlemsstater, der er omhandlet i stk. 1, kan foreslå deltagere fra tredjelande, hvis dette er vigtigt for opfyldelsen af programmets overordnede og specifikke mål, jf. henholdsvis artikel 3 og 4.
Artikel 7
Målgrupper og fælles aktioner
1. Programmet er rettet imod deltagelse af følgende grupper:
a)
ansatte inden for de tjenester, der er beskæftiget med afsløring og bekæmpelse af falskmøntneri, navnlig politiet og skattevæsenet, afhængig af opgavefordelingen på nationalt plan
b)
ansatte inden for efterretningsvæsenet
c)
repræsentanter for de nationale centralbanker, pengeudstedende organer, kommercielle banker og andre finansielle formidlere, navnlig hvad angår de finansielle institutioners forpligtelser
d)
dommere, jurister og andre ansatte i retsvæsenet, der er specialiseret på området
e)
enhver anden berørt instans eller erhvervsgruppe, såsom handels- og industrikamre og lignende strukturer, der er forbindelsesled til små og mellemstore virksomheder, detailhandlere og pengetransportvirksomheder.
2. Aktioner under programmet kan tilrettelægges i fællesskab af Kommissionen og andre partnere med relevant ekspertise såsom:
a)
de nationale centralbanker og Den Europæiske Centralbank (ECB)
b)
de nationale analysecentre og de nationale møntanalysecentre
c)
Det Europæiske Tekniske og Videnskabelige Center (ETSC) og pengeudstedende organer
d)
Europol, Eurojust og Interpol
e)
de nationale centralkontorer for bekæmpelse af falskmøntneri, som er omhandlet i artikel 12 i den internationale konvention til bekæmpelse af falskmøntneri, undertegnet den 20. april 1929 (14) i Genève og de andre tjenester, der er specialiseret i forebyggelse, afsløring og bekæmpelse af falskmøntneri
f)
specialiserede organer inden for reprografi- og autentifikationsteknikker, trykkere og gravører
g)
andre organer end de i litra a)-f) omhandlede, som besidder en særlig sagkundskab, herunder hvor det er relevant sådanne organer i tredjelande, navnlig i tiltrædende stater og kandidatlande, og
h)
private enheder, der har udviklet en veldokumenteret teknisk kompetence og specialiserede team inden for afsløring af falske pengesedler og mønter.
Artikel 8
Støtteberettigede aktioner
1. Der skal i programmet tages hensyn til de tværnationale og tværfaglige aspekter af bekæmpelsen af falskmøntneri, og det skal fremme bedste praksis tilpasset de specifikke forhold i hver medlemsstat.
2. Programmet skal, på de vilkår, der er fastsat i det årlige arbejdsprogram, som er omhandlet i artikel 11, yde finansiel støtte til følgende aktioner:
a)
udveksling og udbredelse af oplysninger, navnlig gennem tilrettelæggelse af workshops, møder og seminarer, herunder uddannelse, målrettede praktikophold og udveksling af personale mellem kompetente nationale myndigheder og andre lignende aktioner. Informationsudvekslingen skal bl.a. rettes mod:
-
metoder til overvågning og analyse af de økonomiske og finansielle konsekvenser af falskmøntneri
-
drift af databaser og varslingssystemer
-
anvendelse af computerstøttede værktøjer til afsløring
-
undersøgelses- og efterforskningsmetoder
-
videnskabelig bistand, navnlig videnskabelige databaser, teknologiovervågning og iagttagelse af nyskabelser
-
beskyttelsen af euroen uden for Unionen
-
forskningsaktioner
-
tilvejebringelse af særlig operationel ekspertise
b)
teknisk, videnskabelig og operationel bistand, der synes nødvendig som en del af programmet, herunder navnlig:
-
enhver passende foranstaltning, der gør det muligt på EU-plan at opbygge pædagogiske værktøjer, såsom en håndbog om EU-lovgivningen, informationsbreve, manualer, glossarer og leksika, databaser, navnlig vedrørende videnskabelig bistand eller teknologiovervågning, eller computerstøtteapplikationer, såsom software
-
relevante undersøgelser af tværfaglig og transnational art
-
udvikling af tekniske støtteinstrumenter og -metoder til fremme af afsløringsaktioner på EU-plan
-
finansiel støtte til fremme af samarbejdet i forbindelse med operationer, der involverer mindst to stater, når en sådan støtte ikke kan opnås under andre europæiske institutioners og organers programmer
c)
tilskud til finansiering af indkøb af udstyr, der skal anvendes af særlige instanser inden for bekæmpelse af falskmøntneri med henblik på at beskytte euroen mod falskmøntneri, i overensstemmelse med artikel 10, stk. 3.
KAPITEL II
FINANSIEL RAMME
Artikel 9
Finansieringsramme
1. Finansieringsrammen for gennemførelsen af programmet for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 fastsættes til 7 344 000 EUR (i løbende priser).
2. Inden for programmets finansieringsramme tildeles beløb til støtteberettigede aktioner, der er anført i artikel 8, stk. 2, i overensstemmelse med den vejledende fordeling af midler, som er fastlagt i bilaget.
Kommissionen må ikke afvige fra denne vejledende fordeling af midler med mere end 10 %. Viser det sig nødvendigt at overskride denne grænse, tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 14 for at ændre den vejledende fordeling af midler, der er fastlagt i bilaget.
3. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for grænserne i den flerårige finansielle ramme.
Artikel 10
Typer af finansiel støtte og samfinansiering
1. Kommissionen gennemfører dette program i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
2. Finansiel støtte under programmet til støtteberettigede aktioner i artikel 8, stk. 2, skal ydes i form af enten:
a)
tilskud, eller
b)
offentlige kontrakter.
3. Indkøb af udstyr må ikke være den eneste komponent i aftalen om tilskud.
4. Samfinansieringssatsen for tilskud tildelt under programmet må ikke overstige 75 % af de støtteberettigede omkostninger. I behørigt begrundede undtagelsestilfælde, der defineres i de årlige arbejdsprogrammer, jf. artikel 11, må samfinansieringssatsen ikke overstige 90 % af de støtteberettigede omkostninger.
5. Når de i artikel 8, stk. 2, omhandlede støtteberettigede aktioner organiseres i fællesskab af Kommissionen og ECB, Eurojust, Europol eller Interpol, deles udgifterne hertil mellem dem. Hver af dem afholder under alle omstændigheder rejse- og opholdsudgifter for sine egne gæstetalere.
Artikel 11
Årlige arbejdsprogrammer
For at gennemføre programmet vedtager Kommissionen årlige arbejdsprogrammer.
Hvert af de årlige arbejdsprogrammer skal gennemføre programmets overordnede og specifikke mål, jf. henholdsvis artikel 3 og 4, ved at fastlægge følgende:
a)
de aktioner, der skal gennemføres i overensstemmelse med sådanne overordnede og specifikke mål, herunder den vejledende fordeling af tilskud og gennemførelsesmetoden
b)
hvad angår tilskud: de væsentligste udvælgelseskriterier og den højest mulige samfinansieringssats.
Tilskud tildelt kommunikationsaktioner under dette program skal også bidrage til at dække videreformidlingen af Unionens politiske prioriteter, i det omfang de har tilknytning til programmets overordnede mål, jf. artikel 3.
Artikel 12
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. Kommissionen træffer egnede foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser bliver beskyttet, når der gennemføres aktioner, der finansieres i henhold til denne forordning, ved anvendelse af foranstaltninger til forebyggelse af svig, bestikkelse og andre ulovlige aktiviteter, ved effektiv kontrol og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, ved inddrivelse af de uretmæssigt udbetalte beløb samt efter omstændighederne ved administrative og finansielle sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og have afskrækkende virkning.
2. Kommissionen eller dens befuldmægtigede og Revisionsretten har beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underleverandører, som har modtaget EU-midler under programmet.
3. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) kan efter bestemmelserne og procedurerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (15) og Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (16) foretage undersøgelser, herunder kontrol og inspektion på stedet, for at klarlægge, om der er begået svig, bestikkelse eller andre ulovlige aktiviteter, der berører Unionens finansielle interesser, i forbindelse med en aftale om tilskud, en afgørelse om ydelse af tilskud eller en kontrakt, der er finansieret under dette program.
4. Uden at det berører stk. 1, 2 og 3, skal samarbejdsaftaler med tredjelande og med internationale organisationer, kontrakter, aftaler om tilskud og afgørelser om ydelse af tilskud som følge af gennemførelsen af denne forordning indeholde bestemmelser, der udtrykkeligt tillægger Kommissionen, Revisionsretten og OLAF beføjelse til at foretage denne kontrol og disse undersøgelser i henhold til deres respektive beføjelser.
KAPITEL III
OVERVÅGNING, EVALUERING OG DELEGEREDE BEFØJELSER
Artikel 13
Overvågning og evaluering
1. Programmet skal gennemføres af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne og på grundlag af regelmæssige høringer i de forskellige faser af gennemførelsen af programmet i det i forordning (EF) nr. 1338/2001 omhandlede udvalg under hensyntagen til relevante foranstaltninger truffet af andre kompetente enheder, navnlig ECB og Europol.
2. Kommissionen sørger for at sikre sammenhæng og komplementaritet mellem programmet og andre relevante programmer og aktioner på EU-plan.
3. Kommissionen forelægger hvert år Europa-Parlamentet og Rådet oplysninger om resultaterne af programmet. Deri indgår oplysninger om sammenhæng og komplementaritet med andre relevante programmer og aktioner på EU-plan. Kommissionen formidler løbende resultaterne af de aktioner, der støttes under programmet. De deltagende lande og andre støttemodtagere giver Kommissionen alle nødvendige data og oplysninger til brug for overvågning og evaluering af programmet.
4. Kommissionen gennemfører en evaluering af programmet. Senest den 31. december 2017 forelægger Kommissionen en uafhængig midtvejsevalueringsrapport om opfyldelsen af målene for alle foranstaltninger (resultater og virkninger), den effektive og omkostningseffektive udnyttelse af ressourcerne og merværdien heraf for Unionen. Evalueringsrapporten forberedes med henblik på at danne grundlag for en afgørelse om videreførelse, ændring eller suspension af foranstaltningerne. Evalueringen skal desuden behandle mulighederne for forenkling, intern og ekstern sammenhæng, den fortsatte relevans af alle mål samt foranstaltningernes bidrag til Unionens prioriterede mål om en intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Den skal tage hensyn til resultaterne af evalueringen af de tidligere foranstaltningers virkninger på lang sigt.
5. Der foretages endvidere en evaluering af programmets langsigtede virkninger og holdbarheden heraf, som skal danne grundlag for en afgørelse om eventuel videreførelse, ændring eller suspension af ethvert efterfølgende program.
6. Senest den 31. december 2021 forelægger Kommissionen desuden en endelig evalueringsrapport for Europa-Parlamentet og Rådet om, hvordan programmets målsætninger er blevet opfyldt.
Artikel 14
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 9, tillægges Kommissionen fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
3. Den i artikel 9 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 9 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 15
Ophævelse
Afgørelse 2001/923/EF, 2001/924/EF, 2006/75/EF, 2006/76/EF, 2006/849/EF og 2006/850/EF ophæves.
Afgørelserne gælder dog stadig for finansielle forpligtelser i forbindelse med aktioner, der gennemføres under disse afgørelser, indtil disse forpligtelser er blevet opfyldt.
Artikel 16
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 331/2014,
annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014,
tietojenvaihtoa, avunantoa ja koulutusta koskevan toimintaohjelman perustamisesta euron suojaamiseksi rahanväärennykseltä (Perikles 2020 -ohjelma) sekä neuvoston päätösten 2001/923/EY, 2001/924/EY, 2006/75/EY, 2006/76/EY, 2006/849/EY ja 2006/850/EY kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 133 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Unioni ja jäsenvaltiot ovat asettaneet tavoitteekseen säätää toimenpiteistä, jotka ovat tarpeen euron käytössä yhteisenä rahana. Nämä toimenpiteet sisältävät euron suojaamisen rahanväärennykseltä ja siihen liittyviltä petoksilta, ja ne parantavat näin unionin talouden tehokkuutta sekä varmistavat julkisen talouden kestävyyden.
(2)
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1338/2001 (3) säädetään tietojenvaihdosta, yhteistyöstä ja keskinäisestä avunannosta ja luodaan siten yhtenäiset puitteet euron suojaamiselle. Kyseisen asetuksen vaikutukset on neuvoston asetuksella (EY) N:o 1339/2001 (4) laajennettu koskemaan jäsenvaltioita, jotka eivät ole ottaneet euroa yhteiseksi rahakseen, samantasoisen suojan varmistamiseksi eurolle koko unionissa.
(3)
Toimilla, joiden tavoitteena on edistää tietojen ja henkilöiden vaihtoa, teknistä ja tieteellistä apua ja erikoiskoulutusta, tuetaan merkittävästi unionin yhteisen rahan suojaamista rahanväärennykseltä ja siihen liittyviltä petoksilta, saavutetaan korkeatasoinen ja yhdenmukainen suoja koko unionissa ja osoitetaan samalla, että unioni kykenee torjumaan vakavaa järjestäytynyttä rikollisuutta.
(4)
Euron suojaamiseksi rahanväärennykseltä perustetulla toimintaohjelmalla (Perikles-ohjelma) lisätään unionin kansalaisten tietoisuutta ja parannetaan euron suojaa, etenkin tiedottamalla jatkuvasti ohjelmasta tuettavien toimien tuloksista.
(5)
Tällaisille toimille tähän mennessä annettu tuki, joka perustuu neuvoston päätöksiin 2001/923/EY (5) ja 2001/924/EY (6), joita on myöhemmin muutettu ja joiden voimassaoloa on jatkettu ja soveltamisalaa laajennettu neuvoston päätöksillä 2006/75/EY (7), 2006/76/EY (8), 2006/849/EY (9) ja 2006/850/EY (10), on antanut unionille ja jäsenvaltioille mahdollisuuden tehostaa toimiaan, joilla euroa suojataan rahanväärennykseltä. Perikles-ohjelman tavoitteet on saavutettu sekä kaudella 2002-2006 että kaudella 2007-2013.
(6)
Arvioituaan vuonna 2011 tekemässään vaikutustenarvioinnissa sitä, olisiko Perikles-ohjelmaa jatkettava, komissio katsoi, että Perikles-ohjelma olisi uusittava ja samalla sen tavoitteita ja menetelmiä olisi parannettava.
(7)
Vaikutustenarviointiin sisältyneiden suositusten mukaan toimia euron suojaamiseksi rahanväärennykseltä olisi jatkettava ja kehitettävä edelleen unionin ja jäsenvaltioiden tasolla ja samalla olisi otettava huomioon tiukan budjettikurin asettamat uudet haasteet. Uudessa ohjelmassa eli Perikles 2020 -ohjelmassa osallistuvien jäsenvaltioiden ehdotuksiin voi sisältyä myös osallistujia kolmansista maista, jos niiden osallistuminen on tärkeää euron suojaamiseksi.
(8)
Olisi varmistettava, että Perikles 2020 -ohjelma on johdonmukainen muiden asian kannalta merkityksellisten ohjelmien ja toimien kanssa ja täydentää niitä. Tämän vuoksi komission olisi Perikles 2020 -ohjelman soveltamiseksi kuultava asetuksessa (EY) N:o 1338/2001 tarkoitetussa komiteassa kaikkia euron suojaamisesta päävastuussa olevia toimijoita (erityisesti jäsenvaltioiden nimeämiä toimivaltaisia kansallisia viranomaisia, Euroopan keskuspankkia ja Europolia) euron suojaamistarpeiden arvioimiseksi varsinkin tietojenvaihdon, avunannon ja koulutuksen alalla.
(9)
Perikles 2020 -ohjelma olisi pantava täytäntöön noudattaen täysimääräisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (11) säännöksiä. Tuon asetuksen mukaan avustusta ei voida myöntää yksinomaan laitehankintoja varten. Avustuksen tarkoituksena on rahoittaa toimintaa, jolla pyritään edistämään unionin toimintapoliittisen tavoitteen toteutumista.
(10)
Euron suuri merkitys maailmanlaajuisena valuuttana edellyttää kansainvälisellä tasolla riittävää suojaa, mihin päästään tarjoamalla rahoitusta sellaisia laitehankintoja varten, jotka on tarkoitettu euroväärennöksiä tutkivien kolmansien maiden yksiköiden käyttöön.
(11)
Sidosryhmien kanssa suoritettu Perikles-ohjelman arviointi osoittaa tuon ohjelman tuoman lisäarvon, joka perustuu korkeatasoiseen yhteistyöhön jäsenvaltioiden kesken ja kolmansien maiden kanssa, sekä sen täydentävyyden kansallisen tason toimien kanssa, mikä johtaa parantuneeseen tehokkuuteen. Perikles-ohjelman jatkamisen unionin tasolla odotetaan osaltaan merkittävästi ylläpitävän ja entisestään parantavan euron korkeatasoista suojaa, kun samassa yhteydessä tehostetaan rajat ylittävää yhteistyötä, tietojenvaihtoa ja avunantoa. Samalla saavutetaan yleisesti säästöjä, kun mahdollisten yksittäisten kansallisten aloitteiden sijaan järjestetään yhteisiä toimia ja hankintoja.
(12)
Komission olisi esitettävä Euroopan parlamentille ja neuvostolle riippumaton väliarviointikertomus Perikles 2020 -ohjelman täytäntöönpanosta ja lopullinen arviointikertomus sen tavoitteiden saavuttamisesta.
(13)
Tässä asetuksessa noudatetaan lisäarvoa ja suhteellisuutta koskevia periaatteita. Perikles 2020 -ohjelmalla olisi helpotettava jäsenvaltioiden keskinäistä sekä komission ja jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, jotta ne voivat suojata euroa rahanväärennykseltä, tämän vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuksiin, ja käyttämällä resursseja tehokkaammin kuin kansallisella tasolla olisi mahdollista. Unionin tason toimet ovat tarpeellisia ja oikeutettuja, koska niillä autetaan selkeästi jäsenvaltioiden yhteisiä pyrkimyksiä suojata euroa ja rohkaistaan käyttämään unionin yhteisiä rakenteita toimivaltaisten viranomaisten välisen yhteistyön ja tietojenvaihdon lisäämiseksi.
(14)
Perikles 2020 -ohjelman olisi oltava voimassa seitsemän vuotta, jotta sen kesto olisi yhdenmukainen neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (12) säädetyn monivuotisen rahoituskehyksen keston kanssa.
(15)
Jotta voidaan varmistaa Perikles 2020 -ohjelman yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Komission olisi hyväksyä vuotuiset työohjelmat, joissa määritetään painopisteet, talousarviovarojen jakautuminen ja arviointiperusteet toimille myönnettäviä avustuksia varten. Komission olisi keskusteltava tämän asetuksen soveltamisesta jäsenvaltioiden kanssa asetuksessa (EY) N:o 1338/2001 tarkoitetussa komiteassa. Asianmukaisesti perustellut poikkeustapaukset, joissa on tarpeen korottaa osarahoituksen osuutta jäsenvaltioiden taloudellisen joustovaran lisäämiseksi, jotta ne voivat toteuttaa ja saattaa päätökseen hankkeita euron suojaamiseksi ja turvaamiseksi tyydyttävällä tavalla, olisi sisällytettävä vuotuisiin työohjelmiin.
(16)
Tässä asetuksessa vahvistetaan Perikles 2020 -ohjelman koko keston ajaksi rahoituspuitteet, joita Euroopan parlamentin ja neuvoston on määrä pitää talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (13) 17 kohdan mukaisesti ensisijaisena ohjeenaan vuosittaisessa talousarviomenettelyssä.
(17)
Jotta varoja voitaisiin kohdentaa jossain määrin joustavasti, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti näiden varojen ohjeellisen kohdentamisen muuttamiseksi. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(18)
Unionin taloudelliset edut olisi suojattava menojen hallinnoinnin kaikissa vaiheissa oikeasuhtaisin toimenpitein, joita ovat säännönvastaisuuksien ehkäiseminen, havaitseminen ja tutkiminen sekä hukattujen, aiheettomasti maksettujen tai virheellisesti käytettyjen varojen takaisinperintä ja soveltuvin osin hallinnolliset ja taloudelliset seuraamukset.
(19)
Päätökset 2001/923/EY, 2001/924/EY, 2006/75/EY, 2006/76/EY, 2006/849/EY ja 2006/850/EY olisi kumottava. Olisi säädettävä siirtymätoimenpiteistä kyseisten päätösten nojalla toteutettaviin toimiin liittyvien rahoitusvelvoitteiden täyttämiseksi.
(20)
On asianmukaista varmistaa joustava ja keskeytyksetön siirtyminen Perikles-ohjelman ja Perikles 2020 -ohjelman välillä sekä yhdenmukaistaa Perikles 2020 -ohjelman kesto asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 kanssa. Tästä syystä Perikles 2020 -ohjelmaa olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tällä asetuksella perustetaan 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 väliseksi kaudeksi monivuotinen toimintaohjelma ”Perikles 2020”, jäljempänä ’ohjelma’, edistämään toimia, joilla suojataan ja turvataan euro rahanväärennykseltä ja siihen liittyviltä petoksilta.
2 artikla
Lisäarvo
Ohjelmalla edistetään aktiivisesti ja lisätään euron suojaamiseen liittyvää rajat ylittävää yhteistyötä unionissa ja sen ulkopuolella sekä unionin kauppakumppanien kanssa ja kiinnitetään huomiota myös niihin jäsenvaltioihin tai kolmansiin maihin, joissa toimivaltaisten viranomaisten asiaa käsittelevät kertomukset osoittavat tapahtuneen eniten euroväärennöksiä. Tällainen yhteistyö auttaa tehostamaan euron suojaamista parhaiden käytänteiden vaihdon, yhteisten vaatimusten ja yhteisen erikoiskoulutuksen keinoin.
3 artikla
Yleistavoite
Ohjelman yleistavoitteena on ehkäistä ja torjua rahanväärennystä ja siihen liittyviä petoksia sekä parantaa näin unionin talouden kilpailukykyä ja varmistaa julkisen talouden kestävyys.
4 artikla
Erityistavoite
Ohjelman erityistavoitteena on suojata euroseteleitä ja -kolikoita rahanväärennykseltä ja siihen liittyviltä petoksilta tukemalla ja täydentämällä jäsenvaltioiden toimenpiteitä sekä auttamalla jäsenvaltioiden ja unionin tason toimivaltaisia viranomaisia niiden pyrkimyksissä kehittää läheistä ja säännöllistä yhteistyötä sekä parhaiden käytänteiden vaihtoa keskenään ja komission kanssa; yhteistyöhön otetaan tarvittaessa mukaan myös kolmansia maita ja kansainvälisiä järjestöjä.
Tämän tavoitteen saavuttamista mitataan muun muassa teknisen alan sekä vero-, oikeus- ja lainvalvontaviranomaisten toimien tehokkuuden perusteella, mitä arvioidaan tarkastelemalla havaittujen rahanväärennösten, suljettujen rahanväärennyspisteiden ja pidätettyjen henkilöiden lukumäärää sekä määrättyjä seuraamuksia.
5 artikla
Tukikelpoiset elimet
Asetuksen (EY) N:o 1338/2001 2 artiklan b alakohdassa määritellyt toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ovat elimiä, joille voidaan myöntää ohjelmasta rahoitusta.
6 artikla
Ohjelmaan osallistuminen
1. Osallistuvia maita ovat ne jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet euron yhteiseksi rahakseen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden tekemiin ehdotuksiin voi sisältyä osallistujia kolmansista maista, jos se on tärkeää 3 ja 4 artiklassa säädettyjen yleis- ja erityistavoitteiden saavuttamiseksi.
7 artikla
Kohderyhmät ja yhteiset toimet
1. Ohjelmalla pyritään seuraavien ryhmien osallistumiseen:
a)
rahanväärennyksen paljastamiseen ja torjuntaan osallistuvien toimivaltaisten yksikköjen henkilöstö; näitä ovat erityisesti poliisi ja verohallinto niiden kansallisen tason tehtävien mukaisesti;
b)
tiedustelupalvelun henkilöstö;
c)
kansallisten keskuspankkien, rahapajojen, liikepankkien ja muiden rahoituksen välittäjien edustajat, erityisesti rahoituslaitosten velvoitteiden osalta;
d)
alalla toimivat tuomarit, lakimiehet ja oikeuslaitoksen jäsenet,
e)
muut erityisryhmät, joita asia koskee, kuten kauppakamarit ja teollisuuden järjestöt tai muut näihin verrattavat ryhmittymät, jotka ovat yhteydessä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, vähittäiskauppoihin ja arvokuljetusyrityksiin.
2. Komissio voi järjestää ohjelmaan kuuluvia toimia yhdessä muiden kumppanien kanssa, joilla on asiantuntemusta alalta; näitä ovat muun muassa
a)
kansalliset keskuspankit ja Euroopan keskuspankki, jäljempänä ’EKP’;
b)
kansalliset setelien tutkimuskeskukset ja metallirahojen tutkimuskeskukset;
c)
Euroopan teknis-tieteellinen eurometallirahaväärennösten analysointi- ja luokittelukeskus ja rahapajat;
d)
Europol, Eurojust ja Interpol;
e)
väärän rahan valmistamisen vastustamiseksi Genevessä 20 päivänä huhtikuuta 1929 allekirjoitetun kansainvälisen yleissopimuksen (14) 12 artiklassa tarkoitetut rahanväärennyksen estämisestä vastaavat kansalliset keskustoimistot sekä muut rahanväärennyksen ehkäisyyn, paljastamiseen ja torjuntaan erikoistuneet yksiköt;
f)
erikoisalojen edustajat, jotka toimivat monistustekniikan ja aitouden tarkistamistekniikan sekä paino- ja kaiverruslaitteiden aloilla;
g)
muut kuin a-f alakohdassa tarkoitetut elimet, jotka tarjoavat erityisasiantuntemusta, tarvittaessa myös kolmansista maista ja varsinkin unioniin liittyvistä valtioista ja ehdokasmaista olevat tällaiset elimet; sekä
h)
yksityiset yhteisöt, jotka ovat kehittäneet seteli- ja kolikkoväärennösten tunnistamiseen tarvittavaa teknistä tietämystä ja tähän erikoistuneita ryhmiä ja esittäneet siitä näyttöä.
8 artikla
Tukikelpoiset toimet
1. Ohjelmaa toteutettaessa on otettava huomioon rahanväärennyksen torjunnan ylikansalliset ja monialaiset näkökohdat ja edistettävä kunkin jäsenvaltion kansallisiin erityispiirteisiin mukautettuja parhaita käytäntöjä.
2. Ohjelmasta annetaan 11 artiklassa tarkoitetuissa vuotuisissa työohjelmissa vahvistettujen ehtojen mukaisesti rahoitustukea seuraaviin toimiin:
a)
tietojen vaihto ja levitys, jossa keskitytään työpajojen, kokousten ja seminaarien järjestämiseen, koulutus mukaan lukien, toimivaltaisten kansallisten viranomaisten henkilöstön kohdistettuun sijoittamiseen ja vaihtoon sekä muihin vastaaviin toimiin. Tietojenvaihdossa keskitytään muun muassa seuraaviin seikkoihin:
-
menetelmät, joilla seurataan ja analysoidaan rahanväärennyksen taloudellisia ja rahoitustoimintaan liittyviä vaikutuksia;
-
tietokantojen ja pikahälytysjärjestelmien toiminta;
-
tietokonesovellusten käyttäminen väärän rahan paljastamisvälineissä;
-
tutkinta- ja tiedustelumenetelmät;
-
tieteellinen apu, varsinkin tieteelliset tietokannat sekä teknologian ja uutuuksien seuranta;
-
euron suojaaminen unionin ulkopuolella;
-
tutkimustoimet;
-
operatiivisen erikoisosaamisen tarjoaminen;
b)
ohjelman osana tarpeellisena pidettävä tekninen, tieteellinen ja operatiivinen apu, erityisesti:
-
asianmukaiset toimenpiteet, joiden avulla unionin tasolla kehitetään opetusvälineitä, kuten unionin säädösopas, tiedotteet, käsikirjat, sanastot ja sanaluettelot, tietopankit, erityisesti ne, jotka koskevat tieteellistä apua ja teknologian seurantaa, tai tietotekniset sovellukset kuten ohjelmistot;
-
monialaisesti ja monikansallisesti suuntautunet asiaan liittyvät tutkimukset;
-
unionin tasolla toteutettavien väärän rahan paljastamistoimien tukena käytettävien teknisten työvälineiden ja menetelmien kehittäminen;
-
rahoitustuki vähintään kahden valtion välisissä operaatioissa tehtävälle yhteistyölle, kun tällaista tukea ei ole saatavilla muista eurooppalaisten toimielinten tai elinten ohjelmista;
c)
avustukset, joilla rahoitetaan rahanväärennyksen torjuntaan erikoistuneiden viranomaisten käyttöön tulevien laitteiden hankintoja euron suojaamiseksi rahanväärennykseltä 10 artiklan 3 kohtaa noudattaen.
II LUKU
RAHOITUSKEHYS
9 artikla
Rahoituspuitteet
1. Rahoituspuitteet tämän ohjelman toteuttamiseksi 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 välisellä kaudella ovat 7 344 000 euroa (käypinä hintoina).
2. Määrärahat jaetaan ohjelman rahoituspuitteiden rajoissa 8 artiklan 2 kohdassa luetelluille tukikelpoisille toimille liitteessä vahvistetun varojen ohjeellisen kohdentamisen mukaisesti.
Komissio saa poiketa tästä varojen ohjeellisesta kohdentamisesta enintään 10 prosenttia. Jos tämän prosenttiosuuden ylittäminen osoittautuu tarpeelliseksi, komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä 14 artiklan mukaisesti liitteessä vahvistetun varojen ohjeellisen kohdentamisen muuttamiseksi.
3. Euroopan parlamentti ja neuvosto myöntävät vuotuiset määrärahat monivuotisen rahoituskehyksen rajoissa.
10 artikla
Rahoitustuen muodot ja yhteisrahoitus
1. Komissio panee ohjelman täytäntöön asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 mukaisesti.
2. Ohjelman mukainen rahoitustuki 8 artiklan 2 kohdassa luetelluille tukikelpoisille toimille myönnetään joko
a)
avustuksina; tai
b)
julkisina hankintoina.
3. Avustussopimus ei voi koskea yksinomaan laitehankintoja.
4. Ohjelman nojalla myönnettyjen avustusten yhteisrahoitusosuus voi olla enintään 75 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa, jotka määritetään 11 artiklassa tarkoitetuissa vuotuisissa työohjelmissa, yhteisrahoitusosuus voi olla enintään 90 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
5. Jos komissio sekä EKP, Eurojust, Europol tai Interpol toteuttavat yhdessä 8 artiklan 2 kohdassa lueteltuja toimia, niistä aiheutuvat menot jaetaan niiden kesken. Kukin niistä vastaa kuitenkin omien luennoitsijoidensa matka- ja oleskelukuluista.
11 artikla
Vuotuiset työohjelmat
Komissio hyväksyy ohjelman täytäntöönpanoa varten vuotuiset työohjelmat.
Kussakin vuotuisessa työohjelmassa pannaan täytäntöön 3 ja 4 artiklassa säädetyt yleis- ja erityistavoitteet määrittelemällä
a)
toimet, jotka toteutetaan näiden yleis- ja erityistavoitteiden mukaisesti, mukaan lukien varojen ohjeellinen kohdentaminen ja täytäntöönpanossa käytettävä menetelmä;
b)
avustusten osalta keskeiset valintaperusteet ja yhteisrahoituksen enimmäismäärä.
Ohjelman mukaisiin viestintätoimiin kohdennetuilla varoilla tuetaan myös unionin poliittisia painopisteitä koskevaa toimielinten viestintää, siltä osin kuin ne liittyvät 3 artiklassa säädettyyn yleistavoitteeseen.
12 artikla
Unionin taloudellisten etujen suojaaminen
1. Komissio varmistaa asianmukaisin toimenpitein, että tämän asetuksen mukaisesti rahoitettavia toimia toteutettaessa unionin taloudellisia etuja suojataan petoksia, lahjontaa ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä, tehokkailla tarkastuksilla ja, jos sääntöjenvastaisuuksia havaitaan, perimällä aiheettomasti maksetut määrät takaisin sekä soveltuvin osin käyttämällä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia hallinnollisia ja taloudellisia seuraamuksia.
2. Komissiolla ja sen edustajilla sekä tilintarkastustuomioistuimella on valtuudet tehdä kaikkien unionilta tämän ohjelman mukaisesti rahoitusta saaneiden avustuksensaajien, toimeksisaajien ja alihankkijoiden osalta asiakirjoihin perustuvia ja paikan päällä suoritettavia tarkastuksia.
3. Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF), voi suorittaa tutkimuksia, mukaan lukien paikan päällä suoritettavat todentamiset ja tarkastukset, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 (15) ja neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 (16) säännösten ja niissä säädettyjen menettelyjen mukaisesti selvittääkseen, onko avustussopimukseen, avustuspäätökseen tai ohjelmasta rahoitettuun sopimukseen liittynyt petoksia, lahjontaa tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaa muuta laitonta toimintaa.
4. Tämän asetuksen täytäntöönpanon johdosta kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa tehtyjen yhteistyösopimusten sekä sopimusten, avustussopimusten ja avustuspäätösten on sisällettävä määräyksiä, joissa komissiolle, tilintarkastustuomioistuimelle ja OLAFille annetaan nimenomaisesti valtuudet tehdä tällaisia tarkastuksia ja tutkimuksia kukin oman toimivaltansa mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1, 2 ja 3 kohdan soveltamista.
III LUKU
SEURANTA, ARVIOINTI JA SIIRRETTY SÄÄDÖSVALTA
13 artikla
Seuranta ja arviointi
1. Komissio panee ohjelman täytäntöön yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, joita se kuulee säännöllisesti ohjelman täytäntöönpanon eri vaiheissa asetuksessa (EY) N:o 1338/2001 tarkoitetussa komiteassa, ja ottaen huomioon muiden toimivaltaisten yhteisöjen, erityisesti Euroopan keskuspankin ja Europolin, toteuttamat toimet.
2. Komissio pyrkii varmistamaan tämän ohjelman ja muiden asian kannalta merkityksellisten unionin tason ohjelmien ja toimien johdonmukaisuuden ja toisiaan täydentävän luonteen.
3. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittaiset tiedot ohjelman tuloksista. Annettuihin tietoihin sisällytetään tiedot ohjelman johdonmukaisuudesta ja täydentävyydestä muiden asian kannalta merkityksellisten unionin tason ohjelmien ja toimien kanssa. Komissio jakaa säännöllisesti tietoja ohjelmasta tuettujen toimien tuloksista. Kaikkien osallistuvien maiden ja muiden tuensaajien on toimitettava komissiolle kaikki tarvittavat tiedot ohjelman seurantaa ja arviointia varten.
4. Komissio laatii ohjelmasta arvion. Se esittää viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 riippumattoman väliarviointikertomuksen, jossa käsitellään kaikkien toimenpiteiden tavoitteiden saavuttamista (tuloksia ja vaikutuksia), resurssien käytön tuloksekkuutta ja kustannustehokkuutta sekä ohjelman unionille tuomaa lisäarvoa. Arviointikertomus laaditaan toimenpiteiden uusimista, muuttamista tai keskeyttämistä koskevan päätöksen tekemisen perustaksi. Arvioinnissa on lisäksi käsiteltävä yksinkertaistamismahdollisuuksia, ohjelman sisäistä ja ulkoista johdonmukaisuutta sekä sitä, ovatko kaikki tavoitteet edelleen merkityksellisiä ja sitä, miten toimenpiteillä on osaltaan edistetty unionin painopisteenä olevan eli älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun toteutumista. Siinä on otettava huomioon edeltävien toimenpiteiden pitkän aikavälin vaikutusten arvioinnin tulokset.
5. Myös arvio ohjelman pitkän aikavälin vaikutuksista ja tulosten kestävyydestä otetaan huomioon perustana seuraavan ohjelman mahdollisesta uusimisesta, muuttamisesta tai keskeyttämisestä tehtävälle päätökselle.
6. Komissio antaa lisäksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle lopullisen arviointikertomuksen ohjelman tavoitteiden saavuttamisesta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2021.
14 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 1 päivästä tammikuuta 2014 alkaen ja 31 päivään joulukuuta 2020 saakka 9 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 9 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 9 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
IV LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
15 artikla
Kumoaminen
Kumotaan päätökset 2001/923/EY, 2001/924/EY, 2006/75/EY, 2006/76/EY, 2006/849/EY ja 2006/850/EY.
Mainittujen päätösten nojalla toteutettuihin toimiin liittyviin taloudellisiin velvoitteisiin sovelletaan kuitenkin edelleen näitä päätöksiä kyseisten velvoitteiden päätökseen saattamiseen asti.
16 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2014.