RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1194/2013
af 19. november 2013
om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. SAGSFORLØB
1. Midlertidige foranstaltninger
(1)
Den 27. maj 2013 besluttede Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) at indføre en midlertidig antidumpingtold på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien (»de pågældende lande«) ved forordning (EU) nr. 490/2013 (2) (»forordningen om midlertidig told«).
(2)
Proceduren blev indledt som følge af en klage, der blev indgivet den 29. august 2012 (3) på vegne af EU-producenter (»klagerne«), der tegner sig for mere end 60 % af den samlede produktion i Unionen af biodiesel.
(3)
Som anført i betragtning 5 i forordningen om midlertidig told omfattede undersøgelsen af dumping og skade perioden fra den 1. juli 2011 til den 30. juni 2012 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra den 1. januar 2009 til udgangen af UP (»den betragtede periode«).
2. Efterfølgende procedure
(4)
Efter fremlæggelse af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for beslutningen om at indføre en midlertidig antidumpingtold (»foreløbig fremlæggelse«), indgav adskillige interesserede parter skriftlige indlæg for at tilkendegive deres synspunkter vedrørende de foreløbige konklusioner. Parter, der anmodede herom, fik lejlighed til at blive hørt.
(5)
Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe endelig afgørelse i sagen. Der blev taget stilling til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra de interesserede parter, og de foreløbige konklusioner blev, hvor det var relevant, ændret i overensstemmelse hermed.
(6)
Efterfølgende blev alle parter underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig antidumpingtold på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien, og at der foretages en endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told (»endelig fremlæggelse«). Parterne fik en frist til at fremsætte bemærkninger til denne endelige fremlæggelse.
(7)
De interesserede parters bemærkninger blev overvejet og, hvor det var relevant, taget i betragtning.
B. STIKPRØVEUDTAGNING
(8)
Da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende stikprøven af eksporterende producenter i Argentina og Indonesien, bekræftes de foreløbige konklusioner i betragtning 10-14 og 16-20 i forordningen om midlertidig told hermed.
(9)
En af de interesserede parter udbad sig yderligere oplysninger om, hvorvidt stikprøven af EU-producenter var repræsentativ, både i den foreløbige udtagning som nævnt i betragtning 23 i forordningen om midlertidig told og i den endelige udtagning som anført i betragtning 83 i forordningen om midlertidig told.
(10)
Den foreløbigt udtagne stikprøve af EU-producenter udgjorde 32,5 % af EU-produktionen af biodiesel i UP. Efter de ændringer, der er beskrevet i betragtning 24 i forordningen om midlertidig told, omfattede den endelige stikprøve otte virksomheder, der tegner sig for 27 % af EU-produktionen. Stikprøven blev derfor anset for at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen.
(11)
En interesseret part hævdede, at to EU-producenter, som indgik i stikprøven, burde fjernes fra stikprøven som følge af deres forbindelse med argentinske eksporterende producenter. Denne angivelige forbindelse blev undersøgt før indførelsen af de midlertidige foranstaltninger og Kommissionens allerede offentliggjorte konklusioner i betragtning 82 i forordningen om midlertidig told.
(12)
Alle påståede forbindelser mellem argentinske eksporterende producenter og de to ovennævnte stikprøveudtagne virksomheder blev undersøgt igen, og ingen direkte forbindelse mellem dem var af en sådan art, at en EU-producent burde fjernes fra stikprøven. Stikprøven forblev derfor uændret.
(13)
En anden interesseret part hævdede, at Kommissionens procedure for udtagning af en stikprøve af EU-producenter var mangelfuld, eftersom Kommissionen foreslog en stikprøve forud for indledningen af undersøgelsen.
(14)
Denne påstand afvises. Kommissionen udtog først den endelige stikprøve efter indledningen af undersøgelsen og helt i overensstemmelse med bestemmelserne i grundforordningen.
(15)
Da der ikke er fremsat andre påstande eller bemærkninger, bekræftes indholdet af betragtning 22-25 i forordningen om midlertidig told hermed.
C. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Indledning
(16)
Som anført i betragtning 29 i forordningen om midlertidig told er den pågældende vare som foreløbigt defineret fedtsyremonoalkylestere og/eller paraffinske gasolier fremstillet ved syntese og/eller hydrolyse, af ikke-fossil oprindelse, i ren form og i blandinger, med oprindelse i Argentina og Indonesien, som i øjeblikket henhører under KN-kode ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 og ex 3826 00 90 (»den pågældende vare«, almindeligvis omtalt som »biodiesel«).
2. Påstande
(17)
En indonesisk eksporterende producent hævdede, at i modsætning til det, der blev anført i betragtning 34 i forordningen om midlertidig told, var palmemethylester (PME) fremstillet i Indonesien ikke samme vare som rapsmethylester (RME) og andre biodieselprodukter fremstillet i Unionen eller sojamethylester (SME) fremstillet i Argentina på grund af, at PME har et meget højere koldfilterpunkt, hvilket betyder, at den skal blandes inden anvendelse i Unionen.
(18)
Denne påstand afvises. PME fremstillet i Indonesien er i konkurrence med biodiesel fremstillet i Unionen, som ikke blot består af RME, men også biodiesel fremstillet af palmeolie og andre råvarer. PME kan anvendes i hele Unionen året igennem ved blanding med andre biodieselprodukter før brug på samme måde som RME og SME. PME er derfor udskiftelig med biodiesel fremstillet i Unionen og er derfor samme vare.
(19)
Det fremgår af betragtning 35 i forordningen om midlertidig told, at en indonesisk producent anmodede om at få fraktionerede methylestere udelukket fra varedækningen i denne procedure. Samme producent opretholdt denne anmodning i sine bemærkninger til den foreløbige fremlæggelse og gentog argumentet, som var fremsat inden den foreløbige fremlæggelse.
(20)
EU-erhvervsgrenen anfægtede imidlertid denne påstand og hævdede, at fraktionerede methylestere var biodiesel og bør forblive omfattet af varedækningen.
(21)
Efter modtagelsen af bemærkninger efter den foreløbige fase bekræftes Kommissionens afgørelse i betragtning 36 i forordningen om midlertidig told. Uanset at forskellige fedtsyremethylestere har forskellige CAS-numre (Chemical Abstract Service), at der anvendes forskellige processer til fremstilling af disse estere, og at de har forskellige anvendelsesmuligheder, er fraktionerede methylestere stadig fedtsyremethylestere og kan fortsat anvendes til brændstofbrug. På grund af vanskelighederne med at skelne mellem de enkelte fedtsyremethylestere uden kemisk analyse på stedet for importen og den heraf følgende mulighed for omgåelse af tolden, og eftersom PME biodiesel deklareres som fraktioneret methylester fremstillet af palmeolie, forbliver påstanden afvist.
(22)
I betragtning 37 i forordningen om midlertidig told nævnes det, at en europæisk importør af fedtsyremethylestere baseret på palmekerneolie anmodede om en fritagelse for slutbrugere med hensyn til importen af denne vare, eller at den på anden måde udelukkes fra varedækningen i denne procedure.
(23)
EU-erhvervsgrenen fremsatte efter den foreløbige fremlæggelse bemærkninger om anvendelsen af fritagelse for slutbrugere med hensyn til importen af palmekerneolie og muligheden for omgåelse af den foreslåede told. De var imod Kommissionens tilladelse til at anvende en sådan ordning med fritagelse for antidumpingtold på grund af biodieselprodukters ombyttelighed, eftersom biodieselprodukter, der angives til anvendelse, som ikke er til brændstofbrug, kan anvendes til brændstof, fordi de har de samme fysiske egenskaber. Palmekerneolie kan anvendes til brændstofbrug. Den umættede fedtalkohol, der fremstilles af palmekerneolie, kan også forarbejdes yderligere til biodiesel, og kontrollen, som toldmyndighederne kan pålægge den import, der er omfattet af en fritagelse for slutbrugere, er begrænset, ligesom den økonomiske byrde på grund af anvendelsen af denne fritagelse, fortsat er betydelig.
(24)
Efter en høring om dette spørgsmål og i betragtning af, at biodiesel, der angives til anvendelse, der ikke er til brændstofbrug, har samme fysiske egenskaber som biodiesel til brændstofbrug, er det ikke hensigtsmæssigt at give mulighed for fritagelse for slutbrugere med hensyn til importen af palmekerneolie i det foreliggende tilfælde.
(25)
En tysk importør gentog anmodningen om udelukkelse fra varedækningen og/eller fritagelse for slutbrugere for en bestemt fedtsyremethylester fremstillet af palmekerneolie, som var bestemt til andre anvendelsesformål end brændstofbrug i EU. I bemærkningerne gentoges de synspunkter, som var blevet afvist i den foreløbige fase, og der blev ikke fremlagt nye beviser, som kunne ændre konklusionen om, at der ikke skulle indrømmes fritagelse for slutbrugere, og at palmekerneolie bør forblive under varedækningen.
(26)
En indonesisk eksporterende producent henviste også til deres krav om fritagelse for slutbrugere med hensyn til fraktionerede methylestere og anmodede om fritagelse for slutbrugere med hensyn til denne import til fremstilling af mættet fedtalkohol. Som anført ovenfor er samtlige anmodninger om fritagelse for slutbrugere blevet afvist, og de argumenter, der er fremført af denne interesserede part, har ikke ændret ved den konklusion.
3. Konklusion
(27)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger til konklusionerne vedrørende den pågældende vare og samme vare, bekræftes betragtning 29-39 i forordningen om midlertidig told.
D. DUMPING
1. Indledende bemærkninger
(28)
Det fremgik af betragtning 44 og 64 i forordningen om midlertidig told, at både det argentinske og det indonesiske marked for biodiesel er særdeles statsreguleret, og hjemmemarkedssalget blev derfor ikke anset for at have fundet sted i normal handel. Som følge heraf måtte den normale værdi af samme vare beregnes i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6. Den konklusion blev ikke bestridt af de interesserede parter og bekræftes derfor.
(29)
For både Argentina og Indonesien blev den beregnede normale værdi i den midlertidige fase beregnet på grundlag af virksomhedernes egne faktiske (og registrerede) produktionsomkostninger i UP, salgs-, administrations- og andre generalomkostninger, der var påløbet, og en rimelig fortjenstmargen. Det blev i betragtning 45 og 63 i forordningen om midlertidig told navnlig nævnt, at Kommissionen ville foretage en nærmere undersøgelse af påstanden om, at den differentierede eksportafgiftsordning i Argentina og Indonesien fordrejer priserne på råmaterialer, og at de registrerede produktionsomkostninger derfor ikke på rimelig vis afspejlede de omkostninger, der var forbundet med fremstillingen af den pågældende vare.
(30)
Den yderligere undersøgelse har vist, at den differentierede eksportafgiftsordning faktisk pressede de indenlandske priser på det vigtigste råmateriale i både Argentina og Indonesien til et kunstigt lavt niveau, som beskrevet i betragtning 35 ff. for Argentina og i betragtning 66 for Indonesien, og følgelig påvirker biodieselproducenternes omkostninger i begge de pågældende lande. Derfor anses det for hensigtsmæssigt, at denne forvridning af omkostningerne til de vigtigste råmaterialer tages i betragtning ved fastsættelsen af de normale værdier i begge lande, i betragtning af den særlige markedssituation i både Argentina og Indonesien.
(31)
Retten har bekræftet (4), at når priserne på råmaterialer reguleres på en sådan måde, at de er unaturligt lave på hjemmemarkedet, kan det formodes, at omkostningerne ved produktion af den pågældende vare påvirkes af en forvridning. Retten fandt, at EU-institutionerne under sådanne omstændigheder kan lægge til grund, at nogle af posterne i regnskaberne ikke kan betragtes som rimelige og følgelig kan justeres.
(32)
Retten konkluderede også, at det af grundforordningens artikel 2, stk. 5, første afsnit, fremgår, at den berørte parts optegnelser ikke lægges til grund for beregningen af den normale værdi, hvis de omkostninger, der er forbundet med produktionen af den vare, der er omfattet af undersøgelsen, ikke på en rimelig måde er afspejlet i disse optegnelser. I så tilfælde justeres eller fastsættes omkostningerne i henhold til dette afsnits andet punktum på grundlag af andre kilder til oplysninger end disse optegnelser. Disse oplysninger kan hidrøre fra de omkostninger, der bæres af andre producenter eller eksportører, eller, hvis sådanne oplysninger ikke foreligger eller ikke kan anvendes, fra enhver anden kilde til rimelige oplysninger, herunder oplysninger fra andre repræsentative markeder.
(33)
I de foreløbige beregninger blev den faktiske købspris på hjemmemarkedet for sojabønner og den faktisk registrerede omkostning til rå palmeolie anvendt ved beregningen af produktionsomkostninger for henholdsvis argentinske og indonesiske producerende eksportører.
(34)
Eftersom visse produktionsomkostninger og navnlig omkostningerne til det vigtigste råmateriale (sojabønneolie og sojabønner i Argentina og rå palmeolie i Indonesien), var forvredet, blev de fastsat på grundlag af referencepriserne, der offentliggøres af de relevante myndigheder i de pågældende lande. Disse priser afspejler det internationale prisniveau.
2. Argentina
2.1. Normal værdi
(35)
Som nævnt ovenfor er Kommissionen nu nået til den konklusion, at den differentierede eksportafgiftsordning i Argentina forvrider produktionsomkostningerne for biodieselproducenter i det pågældende land. Undersøgelsen viste, at eksportafgifterne på råmaterialer (35 % på sojabønner og 32 % på sojabønneolie) i UP var betydeligt højere end eksportafgifterne på den færdige vare (nominel sats på 20 % på biodiesel med en effektiv afgiftsprocent på 14,58 % under hensyntagen til en afgiftsnedsættelse). Faktisk var forskellen mellem eksportafgiften på sojabønner og biodiesel 20,42 procentpoint og 17,42 procentpoint mellem sojabønneolie og biodiesel i UP.
(36)
For at fastsætte eksportafgiftsniveauet for sojabønner og sojabønneolie offentliggør det argentinske ministerium for landbrug, husdyrbrug og fiskeri dagligt fob-prisen for sojabønner og sojabønneolie - »referenceprisen« (5). Denne referencepris afspejler det internationale prisniveau (6) og anvendes til at beregne størrelsen af den eksportafgift, der skal betales til skattemyndighederne.
(37)
Hjemmemarkedspriserne følger udviklingen i de internationale priser. Undersøgelsen viste, at forskellen mellem den internationale og indenlandske pris på sojabønner og sojabønneolie er eksportafgiften på varen og andre udgifter forbundet med eksporten heraf. Hjemmemarkedsreferencepriserne for sojabønner og sojabønneolie offentliggøres også af det argentinske landbrugsministerium som den teoretiske fas-pris (7). Producenter af sojabønner og sojabønneolie opnår derfor den samme nettopris, uanset om de sælger til eksport eller på hjemmemarkedet.
(38)
Konklusionen er, at hjemmemarkedspriserne for det vigtigste råmateriale, der anvendes af biodieselproducenter i Argentina, blev anset for at være unaturligt lavere end de internationale priser på grund af den konkurrencefordrejning, der opstår ved det argentinske eksportafgiftssystem, og dermed var omkostningerne til det vigtigste råmateriale ikke tilstrækkeligt afspejlet i de optegnelser, der føres af de argentinske producenter, som er omfattet af undersøgelsen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5, som fortolket af Retten ovenfor.
(39)
Kommissionen har derfor besluttet at ændre betragtning 63 i forordningen om midlertidig told og se bort fra de faktiske omkostninger til sojabønner (det vigtigste råmateriale, der indkøbes og anvendes til produktion af biodiesel), som registreret af de berørte virksomheder i deres regnskaber, og erstatte dem med den pris, som disse virksomheder ville have købt sojabønnerne til, hvis der ikke forelå en sådan fordrejning.
(40)
For at fastslå, hvilken pris de pågældende virksomheder ville have købt sojabønnerne til uden en sådan fordrejning, anvendte Kommissionen gennemsnittet af de referencepriser for sojabønner, som blev offentliggjort af det argentinske landbrugsministerium med henblik på eksport fob Argentina i UP (8).
(41)
Sammenslutningen af argentinske eksporterende producenter (CARBIO) og de argentinske myndigheder hævdede, at en justering af de omkostninger, der bæres af virksomhederne i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, kun er mulig, når optegnelserne, og ikke virksomhedernes omkostninger, ikke afspejler omkostningerne forbundet med produktion og salg af den pågældende vare på en rimelig måde. CARBIO anførte, at Kommissionen i praksis føjede eksportafgifterne til den pris, virksomhederne betalte ved køb af sojabønner, hvorefter poster, der ikke er forbundet med produktion eller salg af den pågældende vare, indgik som produktionsomkostninger. CARBIO tilføjede, at Rettens dom i »Acron«-sagen, der er anført i det fremlagte dokument (9), er baseret på en fejlagtig fortolkning af artikel 2.2.1.1 i WTO's antidumpingaftale, og sagen er nu indbragt for Domstolen. Under alle omstændigheder adskiller de faktiske omstændigheder sig fra omstændighederne i den foreliggende sag, eftersom råvarepriserne i Argentina ikke er »reguleret« på samme måde som gasprisen i Rusland og ikke er fordrejede, men er frit fastsatte uden statslig indgriben, og der findes derfor ikke en særlig markedssituation i Argentina, som giver Kommissionen mulighed for at anvende grundforordningens artikel 2, stk. 5. CARBIO erklærede, at den differentierede eksportafgiftsordning i Argentina ikke er i modstrid med handelsreglerne. CARBIO hævdede også, at eftersom eksportafgifterne ikke blev taget i betragtning ved fastlæggelsen af eksportprisen, foretog Kommissionen ikke en rimelig sammenligning mellem den beregnede normale værdi (som tager hensyn til eksportafgifter) og eksportprisen (der ikke inddrager eksportafgifter). Desuden hævdede CARBIO, at Kommissionen gennem henvisning til de internationale priser på sojabønner som noteret på Chicago Board of Trade (CBOT) ved beregningen af en normal værdi, uden at der blev taget højde for gevinster eller tab i tilknytning til risikodækningsaktiviteter på CBOT ved fastsættelsen af eksportprisen (se nedenfor), igen undlod at fortage en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen. Endvidere hævdede CARBIO, at Kommissionen ved kun at erstatte de omkostninger, der er registreret af de virksomheder, som er omfattet af undersøgelsen, med en international pris ikke tog hensyn til de argentinske producenters naturlige konkurrencemæssige fordel. Endelig klagede CARBIO over, at Kommissionen ikke tog hensyn til, at CBOT-prisen på sojabønner uden den differentierede eksportafgiftsordning i Argentina ville have været meget lavere.
(42)
Disse påstande må afvises. Selv om »Acron«-sagens faktiske omstændigheder adskiller sig fra omstændighederne i den foreliggende sag, har Retten ikke desto mindre fastsat det princip, at hvis omkostningerne forbundet med produktionen af den undersøgte vare ikke er tilstrækkeligt afspejlet i virksomhedernes optegnelser, kan de ikke anvendes ved beregningen af den normale værdi. I »Acron«-sagen var omkostningerne ikke tilstrækkeligt afspejlet i den pågældende virksomheds optegnelser, fordi gasprisen i Rusland var reguleret. I det foreliggende tilfælde konstateredes det, at omkostningerne forbundet med produktionen af den pågældende vare ikke på rimelig vis var afspejlet i de pågældende virksomheders optegnelser, eftersom de er unaturligt lave på grund af fordrejningen, som er forårsaget af den argentinske differentierede eksportafgiftsordning. Dette gælder, uanset om differentierede eksportafgiftsordninger som sådan generelt er i modstrid med WTO-aftalen eller ej. Endvidere mener Kommissionen, at Retten baserede sig på en korrekt fortolkning af antidumpingaftalen. I China - Broilers (10) fandt panelet faktisk, at selv om der i artikel 2.2.1.1 i antidumpingaftalen opstilles en formodning om, at den indklagede parts regnskaber og optegnelser normalt skal anvendes til at beregne produktionsomkostningerne, forbeholder undersøgelsesmyndigheden sig ret til ikke at anvende disse regnskaber, hvis den fastslår, at de enten er i) i modstrid med de almindeligt anerkendte bogføringsprincipper eller ii) ikke på rimelig vis afspejler omkostningerne forbundet med produktion og salg af den pågældende vare. Når der træffes en sådan afgørelse om at fravige reglen, skal dette dog begrundes af undersøgelsesmyndigheden. I tråd med denne fortolkning og i betragtning af den fordrejning, der opstår på grund af den differentierede eksportafgiftsordning, som skaber en særlig markedssituation, erstattede Kommissionen de omkostninger, der er registreret af de pågældende virksomheder til indkøb af det vigtigste råmateriale i Argentina, med den pris, der skulle have været betalt, hvis der ikke forelå en fordrejning. Det forhold, at resultatet rent numerisk er tilsvarende, betyder ikke, at den metode, som anvendes af Kommissionen, alene bestod i at føje eksportafgifterne til råmaterialeomkostningerne. De internationale priser på råvarer fastsættes på grundlag af udbud og efterspørgsel, og Kommissionen fandt ingen beviser for, at den differentierede eksportafgiftsordning i Argentina påvirker CBOT-priserne. Derfor er alle påstande om, at Kommissionen ved at anvende en international pris ikke foretog en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen, grundløse. Det samme gælder for påstanden om, at Kommissionen ikke tog hensyn til de argentinske producenters naturlige konkurrencemæssige fordel, eftersom erstatningen af de omkostninger, som virksomheden havde registreret, skyldtes den unormalt lave pris på råmaterialer på hjemmemarkedet frem for en konkurrencemæssig fordel.
(43)
Det fremgik af betragtning 45 i forordningen om midlertidig told, at eftersom hjemmemarkedssalget ikke blev anset for at have fundet sted i normal handel, måtte den normale værdi beregnes ved hjælp af et rimeligt beløb til fortjeneste på 15 % i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra c). Visse eksporterende producenter hævdede, at den procentsats, der anvendes af Kommissionen som en rimelig fortjenstmargen (15 %) ved beregningen af den normale værdi, var urealistisk høj og en radikal ændring af den sædvanlige praksis i en række andre undersøgelser på lignende råvarerelaterede markeder (dvs. hvor den anvendte fortjeneste var på ca. 5 %).
(44)
Denne påstand må afvises. For det første er det ikke korrekt, at Kommissionen systematisk anvender en fortjenstmargen på 5 % ved beregningen af den normale værdi. Enhver situation vurderes individuelt under hensyntagen til sagens særlige omstændigheder. I biodieselsagen mod USA fra 2009 blev der anvendt forskellige fortjenstniveauer, hvor den vejede gennemsnitlige fortjeneste lå et godt stykke over 15 %. For det andet undersøgte Kommissionen også debitorrenten på kort og mellemlang sigt i Argentina, som er på ca. 14 % ifølge tal fra Verdensbanken. Når der drives virksomhed på de indenlandske biodieselmarkeder, forekommer det rimeligt at forvente en fortjenstmargen, som er højere end prisen for kapital (låneomkostninger). Derudover er denne fortjeneste endog lavere end den fortjeneste, producenterne af den pågældende vare opnåede i UP, selv om dette niveau skyldes skævheder i omkostningerne som følge af den differentierede eksportafgiftsordning og de indenlandske biodieselpriser, der reguleres af staten. Derfor og af ovennævnte årsager fastholdes det, at 15 % er et rimeligt beløb til fortjeneste, som kan opnås af en forholdsvis ny, kapitalintensiv erhvervsgren i Argentina.
(45)
Efter den endelige fremlæggelse hævdede CARBIO og de argentinske myndigheder, at i) henvisningen til fortjenstniveauet i USA var uberettiget, at ii) henvisningen til den mellemfristede debitorrente var ulogisk og aldrig tidligere været anvendt, og skulle der anvendes et sådant benchmark, burde det ikke være det argentinske, fordi investeringerne blev foretaget i amerikanske dollars sammen med udenlandske enheder, at iii) de argentinske producenters faktiske fortjeneste ikke kunne tages i betragtning som følge af den særlige markedssituation, og at iv) EU-erhvervsgrenens målfortjenstmargen til sammenligning var på 11 %.
(46)
Disse påstande må afvises. Kommissionen fandt, at en fortjenstmargen på 15 % var rimelig for biodieselindustrien i Argentina, eftersom den i UP stadig var en ung og kapitalintensiv erhvervsgren. Henvisningen til fortjenstmargenen i USA-sagen blev foretaget for at afvise påstanden om, at Kommissionen systematisk anvender en fortjenstmargen på 5 % ved beregningen af den normale værdi. Formålet med henvisningen til den mellemfristede debitorrente var heller ikke at fastsætte et benchmark, men at teste, hvorvidt den anvendte margen var rimelig. Det samme gælder for den fortjeneste, der faktisk blev opnået af virksomhederne i stikprøven. Samtidig, eftersom beregningen af den normale værdi ikke har samme formål som beregningen af målfortjenesten for EU-erhvervsgrenen uden dumpingimport, er det ikke relevant at sammenligne de to. Derfor bekræftes betragtning 46 i forordningen om midlertidig told hermed.
(47)
En eksporterende producent fremstiller biodiesel dels i sine egne anlæg, og dels via en forarbejdningsaftale med en uafhængig producent. Denne eksporterende producent anmodede om, at produktionsomkostningerne blev beregnet på ny med et andet vejet gennemsnit af virksomhedens egne produktionsomkostninger og produktionsomkostningerne i forbindelse med forarbejdningsaftalen end det, der anvendtes af Kommissionen i den foreløbige fase. Denne anmodning blev undersøgt og fundet berettiget, og produktionsomkostningerne for den pågældende virksomhed blev derfor genberegnet.
(48)
Kommissionen modtog andre mindre virksomhedsspecifikke krav, som dog ikke længere var relevante, efter at metoden til beregning af den normale værdi blev ændret, som beskrevet ovenfor. Derfor bekræftes konklusionerne i betragtning 40-46 i forordningen om midlertidig told under hensyn til ovennævnte ændringer.
2.2. Eksportpris
(49)
Det fremgår af betragtning 49 i forordningen om midlertidig told, at når eksportsalget foregik gennem forretningsmæssigt forbundne handelsvirksomheder inden for Unionen, blev der foretaget justeringer af eksportprisen, herunder for forventet fortjeneste til den forretningsmæssigt forbundne forhandler, i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9. I forbindelse med denne beregning blev et fortjenstniveau på 5 % for den forretningsmæssigt forbundne forhandler inden for Unionen anset for rimeligt. To eksporterende producenter påstod, at en fortjenstmargen på 5 % for den forretningsmæssigt forbundne forhandler i Unionen var for høj inden for handelen med råvarer, og at der enten ikke burde anvendes nogen fortjeneste eller anvendes en lavere procentsats (op til 2 % afhængigt af virksomhederne).
(50)
Der blev ikke fremlagt dokumentation til støtte for denne påstand. Under disse omstændigheder bekræftes fortjenstmargenen på 5 % for forretningsmæssigt forbundne forhandlere i EU.
(51)
Efter den endelige fremlæggelse fastholdt CARBIO, at en fortjenstmargen på 5 % var for høj inden for handelen med råvarer, og henviste til en undersøgelse udarbejdet af KPMG specielt til dette formål og forelagt for Kommissionen den 1. juli 2013 efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told. Kommissionen fandt resultaterne af undersøgelsen upålidelige på grund af analysens begrænsninger, som omtalt i selve undersøgelsen, hvilket førte til et begrænset udvalg af handelsvirksomheder, hvoraf halvdelen ikke solgte landbrugsprodukter. Derfor anses de forelagte beviser for at være mangelfulde. Som følge heraf bekræftes fortjenstmargenen på 5 % for de forretningsmæssigt forbundne forhandlere i EU.
(52)
En eksporterende producent klagede over, at Kommissionen ved fastsættelsen af eksportprisen ikke tog hensyn til de såkaldte »risikoafdækningsresultater«, dvs. den gevinst eller det tab, som en producent får ved salg og køb af futureskontrakter for sojabønneolie på Chicago Board of Trade (CBOT). Virksomheden fastholdt, at risikoafdækning er en nødvendig del af biodieselvirksomhed på grund af udsvingene i råvarepriserne, og fordi nettoindtægterne for biodieselsælgeren ikke kun er den pris, der betales af køberen, men også gevinsten (eller tabet) på de underliggende risikoafdækningstransaktioner.
(53)
Den påstand må afvises, da grundforordningens artikel 2, stk. 8, klart bestemmer, at eksportprisen er den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for varen, når den sælges til eksport, uanset eventuelle særskilte - men indbyrdes forbundne - gevinster eller tab i tilknytning til risikoafdækningspraksis.
(54)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger i forbindelse med eksportpriser, bekræftes konklusionerne i betragtning 47-49 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.3. Sammenligning
(55)
Det fremgår af betragtning 53 i den midlertidige forordning, at i tilfælde, hvor eksportsalget skete gennem forretningsmæssigt forbundne handelsvirksomheder beliggende uden for EU, undersøgte Kommissionen, hvorvidt sådanne forretningsmæssigt forbundne forhandlere burde behandles som et mellemled, der arbejder på provisionsbasis, og hvis det var tilfældet, blev der foretaget en justering i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), for at tage højde for en fiktiv avance, som forhandleren havde fået.
(56)
En virksomhed hævdede, at den fortjenstmargen, som anvendes af Kommissionen for den forretningsmæssigt forbundne forhandler uden for EU som en fiktiv avance, var for høj, og at en lavere fortjenstmargen ville være mere rimelig.
(57)
Kommissionen gennemgik nøje de argumenter, som den eksporterende producent fremsatte, men konkluderede på baggrund af de omfattende aktiviteter, der gennemføres af de forretningsmæssigt forbundne forhandlere, at en fortjenstmargen på 5 % blev anset for rimelig. Den påstand må derfor afvises.
(58)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger vedrørende sammenligning, bekræftes konklusionerne i betragtning 50-55 i forordningen om midlertidig told.
2.4. Dumpingmargener
(59)
Alle samarbejdsvillige argentinske eksporterende producenter anmodede om, at der i tilfælde af indførelse af en antidumpingtold på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina bør være en enkelt toldsats for alle samarbejdsvillige eksporterende producenter baseret på det vejede gennemsnit af antidumpingtolden for alle eksporterende producenter i stikprøven. De støttede denne anmodning ved at hævde, at samtlige stikprøveudvalgte producenter forretningsmæssigt eller på anden vis er knyttet til hinanden, da de fremstiller, sælger, låner eller udveksler biodiesel med hinanden, og ofte sammenlæsses varer fra flere virksomheder på samme fartøj og sendes til EU, og det er ikke længere muligt for toldmyndighederne at identificere og adskille varer fra forskellige producenter. Disse særlige omstændigheder skulle således gøre det umuligt at indføre individuelle toldsatser i praksis.
(60)
Uanset at anmodningen kommer fra samtlige eksporterende producenter, herunder producenter med en lavere individuel dumpingmargen end den vejede gennemsnitlige margen, og trods forenklingspotentialet for toldmyndighederne, bør denne anmodning afvises. De påståede praktiske vanskeligheder bør ikke anvendes som en undskyldning for at fravige bestemmelserne i grundforordningen, medmindre det er uundgåeligt. I dette tilfælde umuliggør virksomhedernes praksis for så vidt angår ombytning, udlåning eller anden form for sammenblanding af den pågældende vare ikke i sig selv indførelsen af individuel told i praksis, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 6.
(61)
Tre virksomheder anmodede om at få deres navne opført på listen over samarbejdsvillige eksporterende producenter med henblik på at drage fordel af antidumpingtoldsatsen for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, frem for resttolden for »alle andre virksomheder«.
(62)
To af de tre virksomheder producerede allerede biodiesel til hjemmemarkedet eller via forarbejdningsaftaler for andre eksporterende producenter i UP, men de eksporterede ikke selv til Unionen. Den tredje virksomhed producerede ikke biodiesel i UP, da virksomhedens anlæg stadig var under opførelse på det pågældende tidspunkt.
(63)
Kommissionen mener, at betingelserne for at kunne betragtes som en samarbejdsvillig eksporterende producent ikke er opfyldt med hensyn til de tre ovennævnte virksomheder. Dette gælder ikke kun virksomheden, der slet ikke producerede biodiesel i UP, men også de virksomheder, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen og indsendte et stikprøveskema, idet de i stikprøvebesvarelsen gjorde det klart, at de producerede til hjemmemarkedet eller for tredjemand, men ikke eksporterede biodiesel til Unionen i eget navn.
(64)
Denne anmodning må derfor afvises, og restantidumpingtolden bør gælde for de tre pågældende virksomheder.
(65)
Under hensyntagen til justeringerne af den normale værdi og af eksportprisen, som anført ovenfor, og da der ikke er fremsat yderligere bemærkninger, erstattes tabellen i betragtning 59 i forordningen om midlertidig told med følgende endelige dumpingmargener, udtrykt som en procentdel af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet:
Virksomhed
Dumpingmargen
Louis Dreyfus Commodities S.A.
46,7 %
Gruppen »Renova« (Molinos Rio de la Plata S.A., Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. og Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
Gruppen »T6« (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
41,9 %
Andre samarbejdsvillige virksomheder
46,8 %
Alle andre virksomheder
49,2 %
3. Indonesien
3.1. Normal værdi
(66)
Som nævnt ovenfor i betragtning 28-34 er Kommissionen nu nået til den konklusion, at den differentierede eksportafgiftsordning i Indonesien fordrejer biodieselproducenternes produktionsomkostninger i landet, og omkostningerne forbundet med produktion og salg af den pågældende vare er derfor ikke tilstrækkeligt afspejlet i de optegnelser, der føres af de indonesiske producenter, som er omfattet af undersøgelsen.
(67)
Kommissionen har derfor besluttet at ændre betragtning 63 i forordningen om midlertidig told og se bort fra de faktiske omkostninger til rå palmeolie, som er det vigtigste råmateriale, der indkøbes og anvendes til produktion af biodiesel, som registreret af de berørte virksomheder i deres regnskaber, og erstatte dem med den pris, som disse virksomheder ville have købt den rå palmeolie til, hvis der ikke forelå en sådan fordrejning.
(68)
Undersøgelsen har bekræftet, at priserne for rå palmeolie, som handles internt, i høj grad er trykket i forhold til den »internationale« referencepris, og forskellen ligger meget tæt på den eksportafgift, der anvendes for rå palmeolie. Da den differentierede eksportafgiftsordning begrænser mulighederne for at eksportere rå palmeolie, giver dette et større udbud af rå palmeolie på hjemmemarkedet, hvorved der lægges pres på de indenlandske priser for rå palmeolie. Dette udgør en særlig markedssituation.
(69)
I UP var eksportafgiften på biodieseleksport på mellem 2 % og 5 %. I samme periode var eksportafgiftssatsen for eksport af rå palmeolie på 15-20 %, mens eksportafgiften for raffineret, bleget og desodoriseret palmeolie varierede mellem 5-18,5 %. De forskellige toldsatser finder anvendelse i henhold til det tilsvarende interval af referencepriser (som følger de internationale markedstendenser og ikke har noget at gøre med kvalitetsforskelle). Eksportafgiften for frugt fra oliepalmer er fastsat til en fast sats på 40 %.
(70)
Af ovennævnte årsager ændres betragtning 63 i forordningen om midlertidig told, og prisen på det vigtigste råmateriale (rå palmeolie), som er registreret af de pågældende virksomheder, er i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, blevet erstattet af referenceeksportprisen (HPE) (11) for rå palmeolie, offentliggjort af de indonesiske myndigheder, der igen er baseret på offentliggjorte internationale priser (Rotterdam, Malaysia og Indonesien). Denne justering er foretaget for rå palmeolie indkøbt af både forretningsmæssigt forbundne og ikke forretningsmæssigt forbundne virksomheder. Omkostningerne ved egenproduceret rå palmeolie inden for samme juridiske enhed accepteres, eftersom der ikke er fundet nogen beviser for, at udgifterne til egenproduceret rå palmeolie inden for samme retlige enhed er påvirket af fordrejningen.
(71)
Alle eksporterende producenter fra Indonesien samt Indonesiens regering hævder, at erstatningen af omkostningerne til rå palmeolie, som registreret af virksomhederne, med den indonesiske referenceeksportpris for rå palmeolie hverken er tilladt i henhold til WTO's regler eller i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, og derfor er ulovlig. I denne henseende hævdede Indonesiens regering, at Kommissionen fejlagtigt havde behandlet Republikken Indonesien som et land uden markedsøkonomi. Virksomhedernes argumenter kan opsummeres på følgende måde. For det første har Kommissionen ikke godtgjort, at der er grund til at afvige fra de registrerede faktiske omkostninger, eller at disse omkostninger ikke på rimelig vis afspejler omkostningerne forbundet med produktion af den pågældende vare, men har alene anført, at de registrerede omkostninger er unaturligt lave sammenlignet med internationale priser og derfor bør erstattes. Dette er i strid med WTO's regler, hvorefter det afgørende kriterium for at kunne afgøre, om en bestemt omkostning kan anvendes til beregning af produktionsomkostningerne, er, hvorvidt omkostningen er forbundet med produktion og salg af den pågældende vare, og ikke om omkostningen på rimelig vis afspejler markedsværdien. For det andet ville anvendelsen af denne artikel, selv om grundforordningens artikel 2, stk. 5, tilsyneladende giver mulighed for en justering, være begrænset til situationer, hvor myndighederne griber direkte ind på markedet ved at fastsætte og regulere priserne på et unaturligt lavt niveau. I dette særlige tilfælde hævder Kommissionen dog, at hjemmemarkedsprisen for rå palmeolie, frem for at være statsreguleret, holdes kunstigt lav, udelukkende på grund af eksportafgiften på rå palmeolie. Selv hvis dette skulle være tilfældet, må en eventuel påvirkning af hjemmemarkedsprisen anses for at være utilsigtet eller blot bivirkninger af eksportafgiftssystemet. For det tredje har Kommissionen fejlagtigt baseret sig på Acron-dommen med henblik på at begrunde lovformeligheden af justeringen for så vidt angår rå palmeolie. Denne dom er blevet appelleret og kan derfor ikke danne præcedens. Under alle omstændigheder var de faktiske omstændigheder i Acron-sagen anderledes, eftersom de vedrører en situation, hvor gaspriserne var statsregulerede, i modsætning til de frit fastsatte priser på rå palmeolie i Indonesien. Endelig hævdede Indonesiens regering, at justeringen i henhold til artikel 2, stk. 5, udelukkende fandt sted med henblik på at øge dumpingmargenerne på grund af forskelle i beskatning.
(72)
Påstanden om, at justeringen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, er ulovlig i henhold til WTO's og/eller EU's regler, må afvises. WTO's antidumpingaftale indgår i grundforordningen, og det er derfor opfattelsen, at alle bestemmelserne i denne forordning, herunder artikel 2, stk. 5, er i overensstemmelse med Unionens forpligtelser i henhold til antidumpingaftalen. Det skal i denne forbindelse erindres, at grundforordningens artikel 2, stk. 5, gælder på lige fod for lande med eller uden markedsøkonomi. Som nævnt ovenfor (betragtning 42) fastsatte Retten i Acron-sagen det princip, at hvis omkostningerne i forbindelse med produktionen af den undersøgte vare ikke er tilstrækkeligt afspejlet i virksomhedernes optegnelser, kan de ikke anvendes ved beregningen af den normale værdi, og at sådanne omkostninger kan erstattes med omkostninger, der afspejler en pris, som er fastsat i forhold til markedskræfterne, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5. Det forhold, at Acron-sagen vedrørte priser, der var undergivet statskontrol, kan imidlertid ikke fortolkes således, at Kommissionen er afskåret fra at anvende artikel 2, stk. 5, for så vidt angår andre former for statslig intervention, der direkte eller indirekte fordrejer et bestemt marked ved at trykke priserne til et unaturligt lavt niveau. Panelet for China - Broilers er for nylig nået frem til en lignende konklusion ved fortolkningen af artikel 2.2.1.1 i antidumpingaftalen. I den foreliggende sag mener Kommissionen, at omkostningerne forbundet med produktionen af den pågældende vare ikke på rimelig vis er afspejlet i de pågældende virksomheders optegnelser, eftersom de er unormalt lave på grund af den argentinske differentierede eksportafgiftsordning. Det var derfor fuldt ud berettiget, at Kommissionen justerede omkostningerne for rå palmeolie i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5. Med hensyn til påstanden fra den indonesiske regering, skal det bemærkes, at justeringen i henhold til artikel 2, stk. 5, er baseret på de påviste forskelle mellem nationale og internationale priser for rå palmeolie og ikke på eventuelle beskatningsforskelle.
(73)
To eksporterende producenter i Indonesien hævdede, at Kommissionen ikke har godtgjort, at prisen for rå palmeolie på det indonesiske hjemmemarked er forvredet. De anfører, at Kommissionens antagelse om, at den differentierede eksportafgiftsordning begrænser mulighederne for at eksportere rå palmeolie, hvilket forøger udbuddet af rå palmeolie på hjemmemarkedet med trykkede indenlandske priser til følge, er faktuelt ukorrekt, eftersom rå palmeolie eksporteres i store mængder (70 % af den samlede produktion). Selv om hjemmemarkedet for rå palmeolie blev anset for at være fordrejet på grund af den differentierede eksportafgiftsordning, er referenceeksportprisen under alle omstændigheder også fordrejet, eftersom den er baseret på internationale eksportpriser, som omfatter eksportafgiften. Derfor kan referenceeksportprisen for rå palmeolie ikke anvendes som en passende benchmarkpris for justering af omkostningerne til rå palmeolie.
(74)
Uanset at rå palmeolie eksporteres fra Indonesien i store mængder, har undersøgelsen vist, at hjemmemarkedsprisen for rå palmeolie er unormalt lav sammenlignet med de internationale priser. Derudover ligger den konstaterede prisforskel tæt på den eksportafgift, som er pålagt den differentierede eksportafgiftsordning. Det er derfor rimeligt at konkludere, at det lave prisniveau på hjemmemarkedet skyldes en fordrejning forårsaget af den differentierede eksportafgiftsordning. Desuden fastsættes de internationale priser på råvarer, herunder rå palmeolie, på grundlag af udbud og efterspørgsel, hvilket afspejler dynamikken i markedskræfterne. Der er ikke fremlagt nogen dokumentation, der kunne tyde på, at markedskræfterne er blevet forvredet som følge af den indonesiske differentierede eksportafgiftsordning. Påstanden om, at referencemarkedsprisen ikke er et egnet benchmark, afvises derfor.
(75)
En eksporterende producent, for hvem der ikke blev konstateret et repræsentativt hjemmemarkedssalg (betragtning 60 i forordningen om midlertidig told), hævdede, at Kommissionen fejlagtigt havde foretaget repræsentativitetstesten på grundlag af salg fra forretningsmæssigt forbundne virksomheder enkeltvis i stedet for det globale salg fra samtlige virksomheder i gruppen. Den eksporterende producent erkender ikke desto mindre, at denne påståede fejl ikke påvirkede de foreløbige konklusioner i forbindelse med producenten. Der mindes om, at de enkelte forretningsmæssigt forbundne virksomheder ikke bestod repræsentativitetstesten for så vidt angik denne eksporterende producent. I tilfælde af, at denne påstand skulle blive anset for berettiget, må det derfor konstateres, at en repræsentativitetstest på grundlag af det samlede hjemmemarkedssalg for samtlige forretningsmæssigt forbundne virksomheder ikke kunne have fået indvirkning på de foreløbige konklusioner, som bekræftet af den eksporterende producent. Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 60-62 i forordningen om midlertidig told hermed.
(76)
En part hævdede, at dens salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger var overvurderet, jf. betragtning 63 i forordningen om midlertidig told. Efter undersøgelsen af denne påstand fremgik det, at der var medtaget salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger for både hjemmemarkeds- og eksportsalg i beregningen af den normale værdi. Der blev således foretaget de nødvendige korrektioner med henblik på kun at anvende salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger for hjemmemarkedssalget.
(77)
En part satte spørgsmålstegn ved beregningen af den normale værdi og navnlig valget af metode i henhold til artikel 2, stk. 6, som nævnt i betragtning 65 i forordningen om midlertidig told. Artikel 2, stk. 6, omfatter tre alternative metoder til fastsættelse af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste, i tilfælde af, at virksomhedens faktiske omkostninger ikke kan benyttes. Denne part hævdede, at disse tre metoder skal tages i betragtning efter den rækkefølge, hvori de optræder i bestemmelsen, og at artikel 2, stk. 6, litra a), og artikel 2, stk. 6, litra b), bør anvendes som de første.
(78)
I forordningen om midlertidig told behandles tilsyneladende kun metoden i artikel 2, stk. 6, litra c), men i de følgende betragtninger redegøres nærmere for, hvorfor artikel 2, stk. 6, litra a), og artikel 2, stk. 6, litra b), ikke finder anvendelse i dette tilfælde.
(79)
Artikel 2, stk. 6, litra a), finder ikke anvendelse, da der ikke er fastsat nogen faktiske beløb for de stikprøveudtagne indonesiske (og argentinske) virksomheder, eftersom de ikke havde noget salg i normal handel. Derfor findes der ingen oplysninger om faktiske beløb for nogen anden eksportør eller producent (i stikprøven), der gør det muligt at anvende artikel 2, stk. 6, litra a).
(80)
Artikel 2, stk. 6, litra b), er ikke relevant, da alle indonesiske (og argentinske) virksomheder i stikprøven ikke har salg af varer inden for samme generelle kategori, der er foretaget i normal handel.
(81)
For så vidt angår artikel 2, stk. 6, litra b), hævdede denne part også, at grundforordningen ikke er i overensstemmelse med WTO's forordning, for så vidt som den indeholder det i artikel 2, stk. 6, litra b), fastsatte krav om, at salget bør finde sted i normal handel. Som nævnt i betragtning 72 ovenfor indgår WTO's antidumpingaftale imidlertid i grundforordningen, og det er derfor opfattelsen, at alle bestemmelserne i denne forordning, herunder artikel 2, stk. 6, er i overensstemmelse med EU's forpligtelser i henhold til antidumpingaftalen, og at punktet vedrørende salg i normal handel er fuldt overensstemmende.
(82)
Valget af artikel 2, stk. 6, litra c), for så vidt angår anvendelse af enhver anden rimelig metode til fastlæggelse af en fortjenstmargen, bekræftes derfor.
(83)
Desuden mente adskillige parter, at den fortjenstmargen på 15 %, som blev anvendt ved beregningen af den normale værdi, var for høj. De hævder, at forordningen om midlertidig told ikke forklarer, hvordan Kommissionen har beregnet de 15 %, og at de derfor antager, at Kommissionen tog de 15 % fra den fortjenstmargen, der blev benyttet ved skadesberegningen. De hævdede, at Kommissionen i flere andre tilfælde vedrørende råvarer anvendte fortjenstmargener på ca. 5 %. Flere parter foreslog at benytte fortjenstmargenen for bioethanol med oprindelse i USA. En part foreslog endvidere at anvende den lavere fortjenstmargen ved salg af en blanding af biodiesel og mineralsk diesel. Derudover hævdede Indonesiens regering, at det er overlappende at erstatte omkostningerne for rå palmeolie i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, og samtidig anvende en fortjenstmargen på 15 % i henhold til artikel 2, stk. 6, litra c), hvilket skulle afspejle fortjenstmargenen på et uhindret marked.
(84)
For det første er det ikke korrekt, at Kommissionen systematisk anvender en fortjenstmargen på 5 % ved beregningen af den normale værdi. Enhver situation vurderes individuelt under hensyntagen til sagens særlige omstændigheder. I biodieselsagen mod USA fra 2009 blev der eksempelvis anvendt forskellige fortjenstniveauer, hvor den vejede gennemsnitlige fortjeneste lå et godt stykke over 15 %. For det andet, eftersom den kort- og mellemfristede debitorrente i Indonesien er på ca. 12 % ifølge Verdensbankens tal, er det rimeligt at forvente en fortjenstmargen i forbindelse med virksomhed på det indenlandske biodieselmarked, som er højere end prisen for kapital (låneomkostninger). For det tredje, vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt salget af en blanding af biodiesel og mineralsk diesel hører ind under den samme generelle varekategori, fastsættes det i grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra b), som nævnt i betragtning 80, at et sådant salg bør finde sted i normal handel. Da hjemmemarkedssalget af biodiesel ikke finder sted i normal handel, anses salget af en blanding af biodiesel og mineralsk diesel på tilsvarende vis ikke for at finde sted i normal handel. Derfor, og af ovennævnte årsager, er 15 % et rimeligt beløb til fortjeneste, som kan opnås af en forholdsvis ny, kapitalintensiv erhvervsgren i Indonesien. Den indonesiske regerings argument vedrørende en overlappende virkning kan ikke godtages, da omkostningsjusteringer i henhold til artikel 2, stk. 5, og den rimelige fortjeneste i henhold til artikel 2, stk. 6, litra c), er to klart adskilte spørgsmål. Derfor bekræftes betragtning 65 i forordningen om midlertidig told hermed.
(85)
En part hævdede, at eftersom referenceeksportprisen for rå palmeolie omfatter internationale transportomkostninger, og da formålet med justeringen af hjemmemarkedsprisen for rå palmeolie i forhold til den internationale pris for rå palmeolie er at nå frem til en ufordrejet pris for indenlandsk rå palmeolie, bør referenceeksportprisen for rå palmeolie nedjusteres for at udelukke transportomkostninger.
(86)
Den påstand må afvises. Kommissionen overvejede en række alternativer i forbindelse med udvælgelsen af den mest hensigtsmæssige pris, som bør anvendes som en international referencepris. Det bør erindres, at de indonesiske myndigheder selv anvender referenceeksportprisen som benchmark for beregningen af det månedlige niveau for eksporttold. Den referenceeksportpris, som defineres af de indonesiske myndigheder, blev derfor anset for at være den mest hensigtsmæssige internationale referencepris, der skal anvendes som benchmark for fastsættelsen af fordrejningsniveauet for omkostningerne til produktion af biodiesel i Indonesien.
(87)
To parter påstod, at Kommissionen havde undladt at tage hensyn til, at de fremstiller biodiesel fra råvarer, som er anderledes end rå palmeolie, dvs. palmefedtsyredistillat, raffineret palmeolie eller raffineret palmestearin. Ved ikke at tage hensyn til parternes anvendelse af den egentlige råvare i produktionen af biodiesel blev justeringen med hensyn til rå palmeolie (som beskrevet i betragtning 70) foretaget for den forkerte råvare, hvilket således har ført til en ukorrekt beregnet normal værdi.
(88)
Disse påstande må afvises. Det skal understreges, at Kommissionen blot erstattede omkostningerne til den rå palmeolie, som købes af forretningsmæssigt forbundne og ikke forretningsmæssigt forbundne leverandører til produktion af biodiesel. For så vidt angår biprodukter såsom palmefedtsyredistillat, raffineret palmeolie og raffineret palmestearin, der fremstilles ved forarbejdning af indkøbt rå palmeolie, og som desuden videreforarbejdes til produktion af biodiesel, foretoges der ingen justeringer.
(89)
Tre parter fremførte, at Kommissionen ikke tog hensyn til, at deres indkøb af rå palmeolie fra forretningsmæssigt forbundne virksomheder bør behandles på samme måde som den interne produktion, hvorfor der ikke bør finde nogen justering sted i henhold til artikel 2, stk. 5 (som beskrevet i betragtning 70 ovenfor). Parterne hævder, at transaktioner inden for gruppen blev gennemført på normale markedsvilkår og derfor ikke bør justeres og erstattes af en international pris. Desuden hævdede en eksporterende producent, at den beregnede normale værdi bør beregnes på månedsbasis i UP.
(90)
Eftersom den interne afregningspris ikke kan anses for pålidelig, er det Kommissionens faste praksis at undersøge, om transaktioner mellem forbundne parter faktisk gennemføres på normale markedsvilkår. Med henblik herpå sammenligner Kommissionen prisen mellem de forretningsmæssigt forbundne virksomheder med den underliggende markedspris. Da den underliggende indenlandske markedspris er fordrejet, kan Kommissionen ikke foretage en sådan kontrol. Kommissionen er derfor nødt til at erstatte denne upålidelige pris med en rimelig pris, som ville finde anvendelse i henhold til armslængdeprincippet under normale markedsvilkår. I dette tilfælde den internationale pris. Hvad angår kravet om månedlige beregninger for den beregnede normale værdi, indeholder de fremlagte og efterprøvede oplysninger ikke tilstrækkeligt detaljerede oplysninger til at foretage en sådan beregning. Begge påstande blev derfor afvist.
(91)
EU-erhvervsgrenen hævdede, at omkostningerne ved den egenproducerede rå palmeolie inden for samme retlige enhed også bør justeres i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, da den også er påvirket af den fordrejning, som skyldes den differentierede eksportafgiftsordning.
(92)
Den påstand må afvises. Mens råvarerne sendes gennem biodieselproduktionsprocessen i forskellige faser af raffineringen/forarbejdningen, kan omkostningerne til disse produktionsfaser betragtes som pålidelige, da de realiseres inden for samme retlige enhed, og spørgsmålet om upålidelige interne afregningspriser, som beskrevet ovenfor, forekommer ikke.
(93)
En eksporterende producent hævdede, at Kommissionen burde have trukket de såkaldte prisreguleringer fra den beregnede normale værdi. Den påstand kan ikke godtages. Den beregnede normale værdi blev beregnet på grundlag af omkostninger. Det vil derfor være uhensigtsmæssigt at foretage reguleringer på grundlag af prisovervejelser.
3.2. Eksportpris
(94)
En part satte spørgsmålstegn ved fastsættelsen af eksportprisen og hævdede, at både risikoafdækningsgevinster og -tab bør tages i betragtning, og påstod, at en uens regnskabsmæssig behandling af risikoafdækningsgevinster og -tab vedrørende biodiesel havde fundet sted.
(95)
Påstanden om, at både risikoafdækningsgevinster og -tab bør tages i betragtning, må afvises. Grundforordningens artikel 2, stk. 8, bestemmer klart, at eksportprisen skal være den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for varen, når den sælges til eksport, uanset eventuelle særskilte - men indbyrdes forbundne - gevinster eller tab i tilknytning til risikoafdækningspraksis. Derfor bekræftes metodologien i betragtning 66-67 i forordningen om midlertidig told hermed.
(96)
Kommissionen erkender, at der forekom en uens regnskabsmæssig behandling af en parts risikoafdækningsgevinster og -tab vedrørende biodiesel i den foreløbige fase. Denne påstand blev accepteret, og de nødvendige berigtigelser er blevet foretaget.
(97)
Hvad angår betragtning 68 i forordningen om midlertidig told, hævdede en part, at den fortjenstmargen på 5 %, der anvendtes for forretningsmæssigt forbundne handelsvirksomheder beliggende i EU, giver et uforholdsmæssigt stort kapitalafkast og overvurderer den fortjeneste, der normalt opnås ved salg af biodiesel via ikke forretningsmæssigt forbundne forhandlere. Denne part hævder, at et typisk kapitalafkast svarer til en fortjenstmargen på 1,3 %-1,8 %.
(98)
I betragtning af den manglende samarbejdsvilje hos de ikke forretningsmæssigt forbundne importører, og eftersom handelsvirksomheder er servicevirksomheder uden betydelige kapitalinvesteringer, hvilket gør ovennævnte påstand om kapitalafkast irrelevant, afviser Kommissionen denne påstand og finder en fortjenstmargen på 5 % berettiget i dette tilfælde. Derfor bekræftes betragtning 68 i forordningen om midlertidig told hermed.
(99)
Hvad angår betragtning 69 i forordningen om midlertidig told, hævdede en part, at tillægget i forbindelse med dobbelttælling af biodiesel bør lægges til eksportprisen, da der er tale om en traditionel gennemførelse af italiensk lovgivning.
(100)
Selv hvis Kommissionen skulle acceptere denne påstand og føje tillæggene til eksportprisen, ville tillæggene skulle trækkes fra igen i henhold til artikel 2, stk. 10, litra k), med henblik på at sammenligne eksportprisen med samme normale værdi, idet der tages behørigt hensyn til forskelle, der påvirker prissammenligneligheden. Da der i Indonesien ikke er noget tillæg for dobbeltoptælling af biodiesel, ville den højere eksportpris i Italien derfor ikke være direkte sammenlignelig. Den påstand afvises derfor, og betragtning 69 i forordningen om midlertidig told bekræftes hermed.
(101)
Efter den endelige fremlæggelse gentog denne part sin påstand. Der blev imidlertid ikke fremført nye argumenter, der kunne ændre Kommissionens vurdering. Derfor bekræftes betragtning 69 i forordningen om midlertidig told fortsat.
(102)
Efter den endelige fremlæggelse henledte flere eksporterende producenter Kommissionens opmærksomhed på påståede regnefejl i dumpingberegningerne. Disse påstande blev undersøgt, og beregningerne ændredes, hvor det var påkrævet.
3.3. Sammenligning
(103)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger vedrørende sammenligning, bekræftes betragtning 70-75 i forordningen om midlertidig told hermed.
3.4. Dumpingmargener
(104)
Under hensyntagen til justeringerne af den normale værdi og af eksportprisen, som anført i ovennævnte betragtninger, og da der ikke er fremsat yderligere bemærkninger, er de endelige dumpingmargener, udtrykt som en procentdel af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, som følger:
Virksomhed
Dumpingmargen
PT. Ciliandra Perkasa, Djakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan and PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Andre samarbejdsvillige virksomheder
20,1 %
Alle andre virksomheder
23,3 %
E. SKADE
1. EU-produktion og EU-erhvervsgren
(105)
I betragtning 80-82 i forordningen om midlertidig told defineres EU-erhvervsgrenen, og det bekræftes, at tre virksomheder blev udelukket fra definitionen på EU-erhvervsgrenen som følge af deres afhængighed af import fra de pågældende lande, hvilket vil sige, at de importerede betydeligt mere biodiesel fra de pågældende lande, end de producerede selv.
(106)
Yderligere to virksomheder blev udelukket fra definitionen på EU-erhvervsgrenen, da de ikke havde produceret biodiesel i undersøgelsesperioden.
(107)
Der blev efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told modtaget bemærkninger om, at andre virksomheder burde udelukkes fra definitionen på EU-erhvervsgrenen som følge af import af biodiesel fra de pågældende lande, og også på grund af deres forbindelse til de eksporterende producenter i Argentina og Indonesien, hvorved de unddrager sig de negative konsekvenser af dumping.
(108)
Disse påstande blev afvist. Efter at have analyseret påstanden om forbindelser mellem eksporterende producenter og EU-erhvervsgrenen fandtes det, at et holdingselskab besad aktier i både en argentinsk eksporterende virksomhed og en EU-virksomhed.
(109)
For det første fandtes disse virksomheder at være åbent konkurrerende med hinanden om de samme kunder på EU-markedet, hvilket viser, at deres forhold ikke havde nogen indvirkning på forretningspraksis for hverken den argentinske eksporterende producent eller EU-producenten.
(110)
Efter den endelige fremlæggelse anmodede en af de interesserede parter om oplysninger vedrørende Kommissionens konklusion om, at argentinske eksportører og EU-erhvervsgrenen konkurrerede om de samme kunder på det europæiske marked. Dette fremgik af undersøgelsen af EU-producenterne og undersøgelsen af argentinske eksportører, og der er ikke fremlagt beviser til støtte for påstanden om, at argentinske eksportører og EU-producenter har besluttet ikke at konkurrere om salget af biodiesel til slutbrugere. Antallet af slutbrugere er forholdsvist lille og består af de vigtigste af de store olieraffinaderier, der køber både fra EU-producenter og -importører.
(111)
Dernæst har den EU-producent, der er omtalt i betragtning 108, sit vigtigste interessecentrum i Unionen, navnlig dens produktion og tilknyttede salgsaktiviteter samt forskningsaktiviteter. Derfor var konklusionen, at forbindelsen ikke var en grund til at udelukke denne virksomhed fra definitionen på EU-erhvervsgrenen i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 1, litra a).
(112)
Den omstændighed, at en del af EU-erhvervsgrenen har importeret biodiesel fra de pågældende lande, er ikke i sig selv nok til at ændre definitionen på EU-erhvervsgrenen. Som forklaret i forordningen om midlertidig told var EU-erhvervsgrenens import fra de pågældende lande foretaget som selvforsvar. Desuden blev det konstateret, at interessecentret for en række EU-producenter, som importerede fra de pågældende lande, forblev i Unionen - og disse virksomheder producerede mere målt i volumen, end de importerede, og deres forskningsrelaterede opgaver blev udført i Unionen.
(113)
En interesseret part hævdede, at EU-erhvervsgrenen også bør omfatte de virksomheder, der købte biodiesel og blandede biodiesel med mineralsk diesel, da disse blandinger også udgjorde den pågældende vare. Denne påstand afvises. Den pågældende vare er biodiesel, både i ren form og i blandinger. Derfor er producenterne af den pågældende vare producenter af biodiesel, og ikke de virksomheder, der blander biodiesel med mineralsk diesel.
(114)
Definitionen på EU-erhvervsgrenen, som anført i betragtning 80-82 i forordningen om midlertidig told, bekræftes derfor sammen med produktionsmængden i UP, som anført i betragtning 83 i forordningen om midlertidig told.
2. EU-forbruget
(115)
Efter den foreløbige fremlæggelse foretog EU-erhvervsgrenen en lille justering af deres salg for 2009 og derved EU-forbruget for det pågældende år. Denne korrektion ændrer ikke tendensen eller de konklusioner, der er udledt på grundlag af oplysningerne i forordningen om midlertidig told. Tabel 1 korrigeres nedenfor. Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 84-86 i forordningen om midlertidig told hermed.
EU-forbruget
2009
2010
2011
UP
Ton
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Indeks 2009 = 100
100
103
100
105
Kilde: Eurostat, oplysninger fra EU-erhvervsgrenen.
3. Kumulativ vurdering af virkningerne af importen fra de pågældende lande
(116)
I betragtning 88-90 i forordningen om midlertidig told fastslog Kommissionen, at betingelserne for en kumulativ vurdering af virkningerne af importen fra Argentina og Indonesien var opfyldt. Dette blev anfægtet af en interesseret part, der hævdede, at PME fra Indonesien ikke konkurrerede med biodiesel produceret i Unionen på samme grundlag som SME fra Argentina, og at PME var billigere end EU-produceret biodiesel, da råmaterialet (eller »råvaren«) var billigere end den tilgængelige råvare i Unionen.
(117)
Disse påstande blev afvist. Både SME og PME importeres til Unionen og fremstilles desuden i Unionen og blandes med RME og andre biodieselprodukter, der er fremstillet i Unionen, inden de sælges eller blandes med mineralsk diesel. De virksomheder, der blander biodiesel, kan vælge mellem at købe biodiesel af forskellige råmaterialer og med forskellig oprindelse, når de skal producere deres endelige produkt, baseret på markeds- og klimaforholdene i løbet af året. PME sælges i større mængder i sommermånederne og i mindre mængder i vintermånederne, men det er stadig i konkurrence med RME og EU-produceret biodiesel og også SME fra Argentina.
(118)
Derfor bekræftes betragtning 90 i forordningen om midlertidig told hermed.
4. Mængde, pris og markedsandel for dumpingimporten fra de pågældende lande
(119)
En interesseret part anfægtede de importoplysninger, der er fastsat i tabel 2 i forordningen om midlertidig told, hvoraf det fremgår, at importen fra Indonesien var meget lavere end det, der er angivet i tabellen. Importoplysningerne i tabel 2 var baseret på oplysninger fra Eurostat, som blev kontrolleret omhyggeligt og fundet korrekte og i overensstemmelse med de oplysninger, der er indsamlet fra de indonesiske eksportører. Biodiesel er et relativt nyt produkt, og de toldkoder, der gælder for importen af biodiesel, har ændret sig i de senere år. Ved indsamling af oplysninger fra Eurostat skal de daværende koder derfor anvendes for at sikre, at oplysningerne er korrekte. Dette forklarer, hvorfor den interesserede parts indsamling af data er ufuldstændig og viser lavere import end det fulde datasæt vist i tabel 2.
(120)
Som følge af den lille ændring i EU-forbruget i tabel 1 har markedsandelen for Argentina for 2009 i tabel 2 også ændret sig en smule, mens der for Indonesien ikke var nogen ændring. Dette ændrer ikke ved tendenserne for oplysningerne eller de konklusioner, der er udledt af dem. Markedsandelen korrigeres nedenfor.
2009
2010
2011
UP
Import fra Argentina
Markedsandel
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Indeks 2009 = 100
100
135
167
141
Kilde: Eurostat.
5. Prisunderbud
(121)
Med henblik på at fastlægge prisunderbuddet blev der, jf. betragtning 94-96 i forordningen om midlertidig told, foretaget en sammenligning af priserne på import fra Argentina og Indonesien med salgspriserne for EU-erhvervsgrenen ved hjælp af oplysninger fra virksomhederne i stikprøven. I denne sammenligning var biodiesel importeret af EU-erhvervsgrenen til videresalg udelukket fra beregningen af prisunderbud.
(122)
Interesserede parter bemærkede, at den anvendte metode, der var en sammenligning af koldfilterpunktet, ikke var den samme som i en tidligere antidumpingundersøgelse vedrørende biodiesel fra USA, hvor sammenligningen blev foretaget på grundlag af råvarer.
(123)
I modsætning til de eksporterende producenter i Argentina og Indonesien sælger EU-erhvervsgrenen ikke biodiesel fremstillet af en enkelt råvare, men blander flere råvarer sammen med henblik på produktion af den endelige biodiesel, som skal sælges. Den endelige kunde har ikke kendskab til og er ikke berørt af sammensætningen af, hvad de køber, når produktet har det krævede koldfilterpunkt. Det, der betyder noget for kunden, er koldfilterpunktet, uanset hvilken råvare der anvendes. Under disse omstændigheder blev det i denne procedure anset for passende at foretage prissammenligningen på grundlag af koldfilterpunktet.
(124)
Vedrørende importen fra Indonesien med koldfilterpunkt 13 eller derover, blev der foretaget en justering, som er forskellen i prisen mellem EU-erhvervsgrenens salg af varer med koldfilterpunkt 13 og EU-erhvervsgrenens salg af varer med koldfilterpunkt 0, for at sammenligne varer med koldfilterpunkt 13 og derover fra Indonesien med varer med koldfilterpunkt 0 fremstillet og blandet i Unionen. En indonesisk eksporterende producent bemærkede, at eftersom EU-erhvervsgrenens salg af varer med koldfilterpunkt 13 foregik i små mængder pr. transaktion, bør disse priser sammenlignes med lignende transaktionsstørrelser med koldfilterpunkt 0. Ved kontrol af transaktioner med koldfilterpunkt 0 og en tilsvarende mængde pr. transaktion, var den konstaterede prisforskel i overensstemmelse med forskellen ved anvendelse af alle transaktioner med koldfilterpunkt 0, med forskelle i priserne, som lå både over og under den gennemsnitlige prisforskel. Derfor var der ingen ændring i det prisunderbudsniveau, der blev konstateret i betragtning 97 i forordningen om midlertidig told.
(125)
En indonesisk eksporterende producent anmodede Kommissionen om at offentliggøre det komplette varekontrolnummer for de blandinger, der sælges af EU-erhvervsgrenen - procentdelene af hver råvare i salget, som EU-erhvervsgrenen har foretaget af deres egen produktion. Da sammenligningen med henblik på skadesvurdering udelukkende blev foretaget på grundlag af koldfilterpunktet, blev anmodningen afvist.
(126)
En interesseret part hævdede, at der var en prisforskel mellem biodiesel, der opfyldte kriterierne i direktivet om vedvarende energi (»bæredygtighedscertificeret«), og biodiesel, som ikke opfyldte kriterierne. Denne hævdede, at der, eftersom importen fra Indonesien ikke var bæredygtighedscertificeret, og den pris, der forlanges for certificeret biodiesel, var højere, burde foretages en justering.
(127)
Den påstand blev afvist. Næsten hele importen fra Indonesien i UP var bæredygtighedscertificeret. Under alle omstændigheder havde medlemsstaterne først gennemført bæredygtighedskriterierne i henhold til direktivet om vedvarende energi i deres nationale lovgivning i løbet af 2012, hvilket betyder, at det i det meste af UP ikke havde nogen betydning, om biodiesel var bæredygtighedscertificeret eller ej.
(128)
Efter den endelige fremlæggelse fremsatte en indonesisk eksporterende producent bemærkninger om prisunderbudsberegningerne og hævdede, at PME-importen fra Indonesien bør sammenlignes med EU-erhvervsgrenens samlede salg. Faktisk har underbudsberegningen været at sammenligne salget af PME fra Indonesien med EU-erhvervsgrenens samlede salg af varer med koldfilterpunkt 0 gennem en forhøjelse af prisen på den indonesiske PME-import med en prisfaktor, som er beregnet ved at sammenligne EU-erhvervsgrenens salg af varer med koldfilterpunkt 0 med EU-erhvervsgrenens salg af varer med koldfilterpunkt 13. Påstanden afvises derfor. Påstanden fra den samme interesserede part om, at beregningerne af skade omfattede importerede varer, er faktuelt forkert og afvises derfor. Under alle omstændigheder blev importeret biodiesel og EU-produceret biodiesel blandet sammen og solgt til samme pris som blandinger, der ikke omfattede importeret biodiesel.
(129)
En indonesisk eksporterende producent anfægtede også beregningen af omkostninger påløbet efter importen. Men disse omkostninger blev kontrolleret som de faktiske omkostninger ved import af biodiesel fratrukket omkostninger til levering til det endelige bestemmelsessted, og ingen ændringer er nødvendige.
6. Makroøkonomiske indikatorer
(130)
Som nævnt i betragtning 101 i forordningen om midlertidig told blev følgende makronøkonomiske indikatorer analyseret ud fra indberettede oplysninger for hele EU-erhvervsgrenen: produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet, størrelse af dumpingmargenen og genrejsning efter tidligere dumping.
(131)
Efter den foreløbige fremlæggelse bemærkede EU-erhvervsgrenen, at de kapacitetsoplysninger, som var blevet anvendt i tabel 4 i forordningen om midlertidig told, omfattede kapacitet, der ikke var blevet nedlagt, men som ikke var i en sådan stand, at den ville have været tilgængelig til brug i UP eller i de tidligere år til fremstilling af biodiesel. Denne kapacitet blev separat identificeret som »uudnyttet kapacitet«, hvilket ikke bør medregnes som disponibel kapacitet. Tallene for kapacitetsudnyttelse i tabel 4 var derfor undervurderet. Efter en grundig gennemgang af de genfremsendte oplysninger blev disse godtaget, og tabel 4 er gengivet på ny nedenfor. Kapacitetsudnyttelsesgraden, som havde været mellem 43 % og 41 % i forordningen om midlertidig told, lå nu mellem 46 % og 55 %. EU-erhvervsgrenen korrigerede også produktionsoplysninger for 2009 til fremstilling af nedenstående tabel:
2009
2010
2011
UP
Produktionskapacitet (ton)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Indeks 2009 = 100
100
99
85
87
Produktionsmængde (ton)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Indeks 2009 = 100
100
107
98
104
Kapacitetsudnyttelse
46 %
50 %
53 %
55 %
Indeks 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
I betragtning 103 i den midlertidige forordning analyseredes den tidligere kapacitetsudnyttelse, og det konstateredes, at produktionen steg, mens kapaciteten forblev stabil. Med de reviderede oplysninger stiger produktionen fortsat, mens den brugbare kapacitet faldt i samme periode. Dette viser, at EU-erhvervsgrenen mindskede den disponible kapacitet på baggrund af den øgede import fra Argentina og Indonesien og dermed reagerede på markedssignalerne. Disse reviderede oplysninger er nu mere på linje med de offentlige udtalelser fra EU-erhvervsgrenen og EU-producenterne om, at produktionen blev standset i flere anlæg i den betragtede periode, og at kapaciteten, der var installeret, ikke var umiddelbart tilgængelig til brug eller kun kunne anvendes med betydelige reinvesteringer.
(133)
Flere interesserede parter anfægtede den reviderede kapacitet og kapacitetsudnyttelsesoplysningerne. Men ingen af de interesserede parter foreslog nogen alternativer. Revisionen er baseret på de reviderede kapacitetsoplysninger fra klageren, som dækker hele EU-erhvervsgrenen. De reviderede oplysninger blev krydsrefereret med offentligt tilgængelige oplysninger vedrørende især uudnyttet kapacitet samt kapacitet hos producenter, som indstillede driften på grund af finansielle vanskeligheder. Som forklaret ovenfor i afsnit 6, »Makroøkonomiske indikatorer«, giver de reviderede oplysninger mere nøjagtige data vedrørende den ledige kapacitet til produktion af biodiesel i den betragtede periode end de oprindeligt fremsendte data, som er offentliggjort i forordningen om midlertidig told.
(134)
En af de interesserede parter gjorde gældende, at EU-erhvervsgrenen ikke forvoldtes skade, da produktionsmængderne steg i takt med forbruget. Dette argument afvises, da andre vigtige skadesindikatorer tydeligt viser, at der forekommer skade, navnlig tabet af markedsandel til importen fra de pågældende lande og tendensen til nedsat fortjeneste, hvilket førte til tab.
(135)
En anden interesseret part fremførte, at EU-erhvervsgrenen ikke forvoldtes skade ved sammenligning alene af udviklingen mellem 2011 og UP i modsætning til en sammenligning af udviklingen i perioden fra 1. januar 2009 til udgangen af UP (»den betragtede periode«). Da UP omfatter halvdelen af 2011, er en sammenligning mellem 2011 og UP ikke korrekt. For at en sammenligning skal give mening, er det desuden nødvendigt at undersøge tendenser med relevans for skadesvurderingen i en tilstrækkelig lang periode, hvilket fandt sted i det foreliggende tilfælde. Påstanden afvises derfor.
(136)
Den samme interesserede part bemærkede, at Kommissionen ikke havde offentliggjort den samlede salgsværdi for EU-erhvervsgrenen i forordningen om midlertidig told, og anmodede om, at dette tal blev offentliggjort. Alle relevante faktorer, som er nævnt i grundforordningens artikel 3, stk. 5, blev imidlertid undersøgt, så der kunne foretages en fuldstændig skadesvurdering. Oplysninger om salgsværdien blev indsamlet (og verificeret) fra virksomheder i stikprøven, som var repræsentative for EU-erhvervsgrenen som helhed.
(137)
Den samme part bemærkede også, at EU-erhvervsgrenen var i stand til at øge beskæftigelsen, og at der derfor ikke var nogen negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenen i undersøgelsesperioden.
(138)
Men som beskrevet i betragtning 106 i forordningen om midlertidig told, er beskæftigelsen i denne kapitalintensive industri forholdsvis lav. Derfor kan små udsving i tallene medføre store ændringer i de indekserede data. Stigningen i den samlede beskæftigelse opvejer ikke den skade, EU-erhvervsgrenen har lidt, som det fremgår af andre indikatorer.
(139)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 103-110 i forordningen om midlertidig told hermed.
7. Mikroøkonomiske indikatorer
(140)
Som beskrevet i betragtning 102 i forordningen om midlertidig told blev følgende mikroøkonomiske indikatorer analyseret ud fra kontrollerede oplysninger fra de stikprøveudtagne EU-producenter: gennemsnitlige enhedspriser, enhedsomkostninger, lønomkostninger, lagerbeholdninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital.
(141)
Da der ikke er fremsat relevante bemærkninger hertil, bekræftes betragtning 111-117 i forordningen om midlertidig told hermed.
8. Konklusion om skade
(142)
Flere parter gjorde indsigelse mod konklusionen om skade, som blev fremsat i forordningen om midlertidig told, med den begrundelse, at en række indikatorer tilsyneladende var forbedret mellem 2011 og UP. Selv om det er rigtigt, at udviklingen for en række indikatorer gik i positiv retning mellem 2011 og UP (f.eks. produktion og salg), var erhvervsgrenen ikke i stand til at overføre omkostningsstigningerne i denne periode, som anført i betragtning 111 i forordningen om midlertidig told. Dette resulterede i en yderligere forværring af EF-erhvervsgrenens situation fra tab på 0,2 % i 2011 til tab på 2,5 % i UP. Det konkluderes derfor, at selv om skadesanalysen blev begrænset til perioden 2011-UP, ville erhvervsgrenen stadig blive anset for at have lidt væsentlig skade.
(143)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes betragtning 118-120 i forordningen om midlertidig told hermed.
F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Dumpingimportens virkning
(144)
En interesseret part hævdede, at importen fra Argentina ikke kunne være årsag til skade, da importmængden havde været stabil fra 2010 til udgangen af UP og let faldende fra 2011 til udgangen af UP.
(145)
Disse oplysninger stammer fra tabel 2 i forordningen om midlertidig told og er korrekte. Kommissionens analyse løber imidlertid fra begyndelsen af den betragtede periode til udgangen af UP, og på dette grundlag er importen steget med 48 %, hvilket er en stigning på 41 % i markedsandel. Desuden blev ikke blot importen fra Argentina, men også importen fra Indonesien taget i betragtning, jf. betragtning 90 i forordningen om midlertidig told.
(146)
I forbindelse med en år til år-prissammenligning anførte den samme interesserede part, at prisen på importen fra Argentina steg i et hurtigere tempo end EU-erhvervsgrenens salgspriser. Priserne på importen fra Argentina ligger dog stadig under EU-erhvervsgrenens priser, hvilket kan forklare, hvorfor Unionens priser ikke kunne stige lige så hurtigt.
(147)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger til dumpingimportens virkninger, bekræftes betragtning 123-128 i forordningen om midlertidig told hermed.
2. Andre faktorers indvirkning
2.1. Import fra andre tredjelande end de pågældende lande
(148)
Da der ikke er fremsat bemærkninger, bekræftes konklusionen om, at importen fra andre lande ikke forårsagede skade, som anført i betragtning 129 i forordningen om midlertidig told.
2.2. Ikke-dumpet import fra de pågældende lande
(149)
Efter anvendelse af artikel 2, stk. 5, som nævnt i betragtning 38 og 70 ovenfor, blev der ikke konstateret nogen import, der ikke var dumpet, fra de pågældende lande. Derfor bekræftes betragtning 130 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.3. Andre EU-producenter
(150)
Da der ikke er fremsat bemærkninger, bekræftes betragtning 131 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.4. EU-erhvervsgrenens import
(151)
Som anført i betragtning 132-136 i forordningen om midlertidig told importerede EU-erhvervsgrenen biodiesel fra de pågældende lande i den betragtede periode i betydelige mængder på op til 60 % af den samlede import i UP fra disse lande.
(152)
En interesseret part hævdede, at denne import, der slet ikke var selvforsvar, var en del af en omhyggeligt forberedt langsigtet strategi fra EU-erhvervsgrenens side med henblik på at investere og hente biodiesel i Argentina.
(153)
De påstår desuden, at der aldrig har været nogen økonomisk begrundelse for at importere sojabønneolie til Unionen og forarbejde den til biodiesel i Unionen, og at det kun er økonomisk muligt at forarbejde sojabønneolien i Argentina og eksportere den fremkomne biodiesel.
(154)
Disse påstande må afvises. Der er ikke fremlagt nogen dokumentation for en sådan langsigtet strategi, som også er blevet afvist af EU-erhvervsgrenen. Hvis EU-erhvervsgrenens strategi var at supplere deres biodieselproduktion ved at producere i Argentina og importere den færdige vare, ville det tydeligvis være meningsløst og ulogisk efterfølgende at indgive en klage over denne import.
(155)
En interesseret part gentog, at EU-erhvervsgrenens import af biodiesel, der blev foretaget som selvforsvar, i virkeligheden blev foretaget som led i en langsigtet handelsstrategi. Denne påstand, som ikke var underbygget, afvises. Der er ikke fremlagt nogen dokumentation ud over rene påstande for en sådan strategi. Det ville også forekomme ulogisk for de berørte EU-producenter at støtte klagen, og i visse tilfælde have øget deres kapacitet i Unionen, og samtidig have en strategi, der har til formål at opfylde produktionsbehovet gennem import.
(156)
Den samme interesserede part hævdede også, at EU-erhvervsgrenens markedsandel bør beregnes ved at medtage importen, der er foretaget som forsvar. Dette argument blev afvist, da markedsandelsberegninger skal afspejle EU-erhvervsgrenens salg af varer, de selv har produceret, og ikke deres handelsaktiviteter i forbindelse med den færdige vare på baggrund af de stigende mængder af dumpingimport.
(157)
EU-erhvervsgrenen har også vist, at det inden for de seneste år har været økonomisk rentabelt at importere sojabønneolie - og palmeolie - med henblik på forarbejdning til biodiesel. Den interesserede part fremlagde ikke dokumentation for det modsatte. Kun med den fordrejende virkning af den differentierede eksportafgiftsordning, som gør eksport af biodiesel billigere end råmaterialerne, bliver importen af den færdige vare økonomisk rentabel.
(158)
En interesseret part hævdede, at denne import var årsag til skade, fordi det kun var EU-erhvervsgrenen, der havde kapacitet til at blande SME fra Argentina og PME fra Indonesien med EU-produceret biodiesel med henblik på videresalg til dieselraffinaderier. Den påstand er ikke korrekt. Det er simpelt at blande biodiesel, og mange handelsvirksomheder er i stand til at gøre det i deres lagertanke. Der blev ikke fremlagt dokumentation for, at kun EU-producenter kan foretage en sådan blanding, og påstanden blev derfor afvist.
(159)
En indonesisk eksporterende producent hævdede endvidere, at EU-erhvervsgrenens import ikke var gennemført i nødværge, og sammenlignede oplysninger for kalenderåret 2011 med oplysninger fra UP, som omfatter seks måneder i samme år. En sammenligning mellem de to er derfor ikke korrekt, hvis UP ikke kan opdeles i to halvdele. Påstanden afvises derfor.
(160)
Da der ikke er fremsat nye bemærkninger i forbindelse med EU-erhvervsgrenens eksport, bekræftes betragtning 132-136 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.5. EU-erhvervsgrenens kapacitet
(161)
Det bemærkes i betragtning 137-140 i forordningen om midlertidig told, at EU-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelse forblev beskeden i hele den betragtede periode, men at de stikprøveudtagne virksomheders situation forværredes i løbet af denne periode, hvor deres kapacitetsudnyttelse ikke mindskedes tilsvarende.
(162)
Den foreløbige konklusion var derfor, at den lave kapacitetsudnyttelsesgrad som et gennemgående træk ikke kunne lægges til grund for den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen.
(163)
En interesseret part fremsatte bemærkninger om oplysningerne i forordningen om midlertidig told og bemærkede, at selv uden nogen form for import ville EU-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelse kun have været 53 % i UP. Denne fremhæver også stigningen i produktionskapaciteten fra 2009 til udgangen af UP, som har ført til en nedgang i kapacitetsudnyttelsen i den betragtede periode.
(164)
Imidlertid fremlagde den interesserede part ikke nogen dokumentation for, at denne lave kapacitetsudnyttelse forvoldte skade i et sådant omfang, at den kunne bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og forværringen af EU-erhvervsgrenens situation. De faste omkostninger udgør kun en lille del (ca. 5 %) af de samlede produktionsomkostninger, hvilket viser, at den lave kapacitetsudnyttelse kun var en af skadesfaktorerne, som ikke havde afgørende betydning. Derudover var en af grundene til denne lave kapacitetsudnyttelse, at EU-erhvervsgrenen på grund af den særlige markedssituation selv importerede den færdige vare.
(165)
Efter medtagelsen af de reviderede data om kapacitet og udnyttelsesgrad reducerede EU-erhvervsgrenen desuden kapaciteten i den betragtede periode og øgede kapacitetsudnyttelsen fra 46 % til 55 %. Dette viser, at EU-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelse uden dumpingimport ville være betydeligt højere end de 53 %, der er nævnt ovenfor.
(166)
Efter den endelige fremlæggelse satte flere interesserede parter spørgsmålstegn ved konklusionen om, at en lav kapacitetsudnyttelse ikke var den afgørende skadesfaktor. Det blev hævdet, at de faste omkostninger i biodieselindustrien var meget højere end den lille andel, som er nævnt ovenfor. De fremlagde dog ingen dokumentation til støtte for denne påstand, hvorfor den blev afvist. Under alle omstændigheder har de faste omkostninger ikke nogen relation til kapacitetsudnyttelsesgraden. I forbindelse med kontrollen af de stikprøveudtagne virksomheder udgjorde de faste omkostninger mellem 3 % og 10 % af de samlede produktionsomkostninger i UP.
(167)
I denne forbindelse blev det endvidere hævdet, at overkapaciteten hos EU-erhvervsgrenen var så stor, at den selv uden import ikke ville være tilstrækkeligt rentabel. Der blev ikke fremlagt dokumentation for denne påstand, og da EU-erhvervsgrenen var rentabel i 2009 med en lav kapacitetsudnyttelse, tyder det på, at dens rentabilitet uden dumpingimport ville være endnu højere.
(168)
Det blev desuden fremført, at kapacitetsnedskæringen i EU-erhvervsgrenen i sig selv var en årsag til skade som følge af omkostningerne ved nedlukning af anlæg og kapacitetsnedskæringer for de anlæg, der fortsatte driften. Denne påstand var ikke behørigt begrundet, og der blev ikke fremlagt bevis for, at omkostningerne forbundet med nedskæring af kapaciteten eller lukning af hele anlæg eller virksomheder vedrørte større beløb.
(169)
Endelig blev det påstået med hensyn til kapacitet, at en hvilken som helst virksomhed, der forøgede biodieselproduktionskapaciteten i den betragtede periode, traf en uansvarlig forretningsbeslutning. Der blev ikke fremlagt dokumentation for denne påstand. Den omstændighed, at nogle af virksomhederne var i stand til at øge deres kapacitet i en situation med øget import af biodiesel til dumpingpriser fra Argentina og Indonesien, viser desuden markedsefterspørgslen efter deres varer.
(170)
De reviderede makroøkonomiske indikatorer viser også, at virksomhederne i denne periode ikke gjorde brug af al den kapacitet, de kunne, og ved udgangen af UP påbegyndte lukningen af ikke længere rentable anlæg. Også stigninger i kapaciteten i individuelle virksomheder skyldes hovedsageligt udvidelsen af den såkaldte anden generation af biodieselanlæg, der fremstiller på basis af spildolie eller hydrogeneret vegetabilsk olie. Derfor var og er EU-erhvervsgrenen i gang med at rationalisere sin kapacitet med henblik på at opfylde Unionens krav.
(171)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger i forbindelse med EU-erhvervsgrenens kapacitet, bekræftes betragtning 137-140 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.6. Manglende adgang til råvarer og vertikal integrering
(172)
Da der ikke blev fremsat nye bemærkninger om adgangen til råvarer, bekræftes betragtning 141-142 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.7. Dobbelttælling
(173)
Betragtning 143-146 i forordningen om midlertidig told omhandlede den påstand, at systemet med »dobbelttælling«, hvor biodiesel fremstillet af spildolie tæller to gange i forhold til iblandingskravene i nogle medlemsstater, har forvoldt EU-erhvervsgrenen eller i det mindste de EU-producenter skade, der fremstiller biodiesel af jomfruolie.
(174)
En interesseret part nævnte en bemærkning fra en EU-producent om, at den i 2011 mistede salg til andre producenter, der fremstillede biodiesel under dobbelttællingsordningen.
(175)
Den negative virkning for denne producent var dog begrænset, midlertidig og kun relevant for en del af undersøgelsesperioden, eftersom dobbelttællingsordningen først blev vedtaget i september 2011 i den medlemsstat, hvor virksomheden er beliggende. Da de økonomiske resultater for virksomhederne i stikprøven forringedes efter september 2011, og denne virksomhed indgik i stikprøven, kan dobbelttælling ikke anses for at være en kilde til skade.
(176)
Da EU-erhvervsgrenen består dels af to virksomheder, der producerer biodiesel fra spildolie og nyder godt af dobbelttællingsordningen i en række medlemsstater, og dels af virksomheder, der producerer biodiesel fra jomfruolie, forbliver efterspørgselsudviklingen inden for EU-erhvervsgrenen. På grund af begrænsede reserver af spildolie, som kræves ved fremstillingen af biodiesel, der tæller dobbelt, er det vanskeligt at opnå en stor stigning i produktionen af biodiesel, der tæller dobbelt. Derfor er der stadig en stærk efterspørgsel efter første generation af biodiesel. Der konstateredes ingen betydelig import af biodiesel under dobbelttællingsordningen i undersøgelsesperioden, hvilket bekræfter, at dobbelttælling flytter efterspørgslen inden for EU-erhvervsgrenen og ikke skaber efterspørgsel efter import. Kommissionen modtog ingen oplysninger fra den interesserede part, som kunne påvise, at dobbelttælling af biodiesel havde forårsaget et fald i prisen på biodiesel fremstillet af jomfruolie i løbet af den betragtede periode. I realiteten viser oplysningerne, at der ved dobbelttælling af biodiesel opnås en mindre prispræmie i forhold til biodiesel fremstillet af jomfruolie, hvor prisen er forbundet med mineralsk diesel.
(177)
De forringede resultater for EU-erhvervsgrenen, som består af begge typer producenter, kan ikke tilskrives de gældende dobbelttællingsordninger i visse medlemsstater. Det forhold, at stikprøveudtagne virksomheder, som producerer biodiesel, der tæller dobbelt, også har forringede resultater, som nævnt i betragtning 145 i forordningen om midlertidig told, viser, at den skade, der forvoldes af dumpingimporten gælder industrien som helhed.
(178)
Adskillige interesserede parter fremførte efter den endelige fremlæggelse, at de mængder af biodiesel, der tæller dobbelt, var undervurderet. Mængderne af biodiesel, der tæller dobbelt, på EU-markedet var begrænset i forhold til det samlede salg af biodiesel i den undersøgte periode. Hvis en medlemsstat skulle have en dobbelttællingsordning, er den biodiesel, der opfylder betingelserne for dobbelttælling, desuden produceret i Unionen, hvorved efterspørgslen forbliver inden for EU-erhvervsgrenen. Der blev ikke fremlagt nye beviser, der kunne ændre denne konklusion.
(179)
Da der ikke blev fremsat nye bemærkninger om lovgivningsmæssige faktorer, bekræftes betragtning 143-146 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.8. Andre lovgivningsmæssige faktorer
(180)
I betragtning 147-153 i forordningen om midlertidig told behandles påstande fra interesserede parter om, at restriktioner i medlemsstaterne, såsom kvoteordninger og skatteordninger, havde til formål at begrænse importen fra de pågældende lande, hvilket vil sige, at enhver skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen, særligt i visse medlemsstater, ikke kunne skyldes import.
(181)
Disse påstande blev foreløbigt afvist, bl.a. fordi dumpingimporten fra de pågældende lande er til stede i de fleste medlemsstater. Desuden kan denne import, efter at være blevet importeret til en medlemsstat, også videretransporteres og sælges i andre medlemsstater.
(182)
En interesseret part gjorde opmærksom på den lille mængde argentinsk biodiesel, der blev fortoldet af de franske toldmyndigheder i 2011, samt den lille mængde, der blev angivet som import til Tyskland i samme periode.
(183)
For det første, som nævnt ovenfor, kan biodiesel, som er toldbehandlet i én medlemsstat, sælges i en anden medlemsstat, hvorved disse oplysninger bliver upålidelige. For det andet kunne de stikprøveudtagne virksomheder i Frankrig og Tyskland begge påvise priskonkurrencen mellem deres produktion og importen fra de pågældende lande og den skade, de er udsat for som følge heraf.
(184)
En anden interesseret part påstod, at tilbagetrækningen af ordninger til gavn for biodieselindustrien i mange medlemsstater mindskede biodieselvirksomhedernes indtægter i den betragtede periode, hvilket medførte skade. De påpeger især den gradvise fjernelse af skattebegunstigelser i Frankrig og afgifterne på »grønne brændstoffer« i Tyskland.
(185)
Der er imidlertid ingen indlysende tidsmæssige sammenfald mellem disse ændringer og forværringen af EU-erhvervsgrenens finansielle resultater. Mange af disse incitamenter var rettet mod brugerne af biodiesel, ikke producenterne, og de fleste var stadig i kraft i UP. Der er ikke forelagt dokumentation for, at ændringerne i medlemsstaternes politik, hvorefter der er indført obligatoriske blandingskrav, har påført EU-erhvervsgrenen skade.
(186)
En indonesisk eksporterende producent bemærkede den igangværende undersøgelse indledt af GD for Konkurrence af den påståede fremlæggelse af fordrejede priser via bidragydere til Platts' noteringer for priserne på olie- og biobrændstofprodukter, og anmodede om, at genstanden for denne undersøgelse ansås for at være en mulig årsag til skade. Denne påstand blev afvist, da undersøgelsen endnu ikke er afsluttet, og der ikke er offentliggjort nogen resultater.
(187)
Da der ikke blev fremsat nye bemærkninger om medlemsstaternes politikker, bekræftes betragtning 147-153 i forordningen om midlertidig told hermed.
3. Konklusion om årsagssammenhæng
(188)
Importen af den pågældende vare fra de pågældende lande fandt sted til dumpingpriser i UP og underbød EU-erhvervsgrenens salg. Der er et klart tidsmæssigt sammenfald mellem de øgede mængder af dumpingimport og forværringen af EU-erhvervsgrenens situation. Dumpingimporten var i direkte konkurrence med EU-erhvervsgrenens produktion, og som følge heraf mistede EU-erhvervsgrenen rentabilitet og markedsandel i den betragtede periode. Det er muligt, at andre ovennævnte faktorer i et vist omfang har påvirket EU-erhvervsgrenens resultater, men det er en kendsgerning, at dumpingimporten fra de pågældende lande forvolder EU-erhvervsgrenen skade.
(189)
Der blev ikke fremlagt nye beviser, som kunne ændre konklusionen om, at virkningerne af andre faktorer, betragtet hver for sig eller samlet, ikke var i stand til at bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt. Da der ikke er fremsat andre bemærkninger vedrørende konklusionen om årsagssammenhæng, bekræftes betragtning 154-157 i forordningen om midlertidig told hermed.
G. UNIONENS INTERESSER
1. EU-erhvervsgrenens interesser
(190)
Da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende EU-erhvervsgrenens interesser, bekræftes konklusionerne i betragtning 159-161 i forordningen om midlertidig told hermed.
2. Ikke forretningsmæssigt forbundne importørers og forhandleres interesser
(191)
En indonesisk eksporterende producent hævdede, at den foreslåede told ville have en negativ indvirkning på importører og forhandlere, men fremlagde ingen dokumentation for denne påstand. Faktisk anførtes det modsatte i deres påstand, nemlig at tolden kunne overvæltes på brugere og forbrugere i højere priser, hvilket antageligt ikke vil have nogen følgevirkninger for importører og forhandlere.
(192)
Der blev ikke modtaget bemærkninger fra nogen importører eller forhandlere af biodiesel efter offentliggørelsen af de midlertidige foranstaltninger.
(193)
Da der ikke blev fremsat nye bemærkninger om ikke forretningsmæssigt forbundne importørers og forhandleres interesser, bekræftes betragtning 162-163 i forordningen om midlertidig told hermed.
3. Brugernes og forbrugernes interesser
(194)
En indonesisk eksporterende producent hævdede, at den foreslåede told ville forhøje prisen på biodiesel og dermed mindske forbrugernes incitament til at købe køretøjer, der anvender biobrændstoffer.
(195)
Den påstand afvises. Biodiesel anvendes først og fremmest i blandinger med mineralsk diesel med henblik på salg til forbrugerne, så de ikke behøver at købe et særligt køretøj, der kan køre på rene biobrændstoffer.
(196)
Selv om prisen på biodieseldelen ville stige, hvis denne biodiesel blev importeret fra Argentina og Indonesien, som anført i forordningen om midlertidig told, eftersom andelen af biodiesel i den diesel, som sælges til forbrugerne, er lille, er prisstigningen også lille og ikke mærkbar for forbrugerne.
(197)
De mulige virkninger af foranstaltningerne på den endelige dieselpris for forbrugerne, der forventes at være små, som er angivet ovenfor, vil ikke underminere målsætningerne i direktivet om vedvarende energikilder.
(198)
Ingen brugere eller forbrugere, grupper eller sammenslutninger, der repræsenterer brugere og forbrugere, fremsatte bemærkninger til forordningen om midlertidig told.
(199)
Da der ikke er fremsat yderligere bemærkninger vedrørende forbrugernes interesser, bekræftes betragtning 164-166 i forordningen om midlertidig told hermed.
4. Råvareleverandørernes interesser
(200)
Da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende råvareleverandørernes interesser, bekræftes konklusionerne i betragtning 167-169 i forordningen om midlertidig told hermed.
5. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(201)
Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger, der kunne ændre analysen af Unionens interesser, som anført i forordningen om midlertidig told, og det er derfor stadig i Unionens interesse, at der indføres foranstaltninger. Derfor bekræftes betragtning 170-171 i forordningen om midlertidig told hermed.
H. ENDELIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
(202)
Flere interesserede parter anfægtede anvendelsen af 15 % som målfortjeneste for EU-erhvervsgrenen, jf. betragtning 175 i forordningen om midlertidig told, og hævdede, at det var urealistisk at forvente en så høj sats for Unionens biodieselindustri.
(203)
De fleste af disse interesserede parter foreslog i stedet at erstatte fortjenstmargenen på 15 % med andre data fra andre perioder eller fra andre undersøgelser uden en forklaring på, hvorfor en bestemt periode eller undersøgelse var bedre egnet end en anden.
(204)
Som forklaret i forordningen om midlertidig told var fortjenstmargenen på 15 % den fortjeneste, udtrykt i procent af omsætningen, som EU-erhvervsgrenen opnåede uden dumpingimport mellem 2004 og 2006. Dette var den sidste periode, hvor der var opnået fortjeneste uden dumpingimport, eftersom der siden 2006 altid har fundet dumpingimport sted på EU-markedet, først fra USA og derefter fra Argentina og Indonesien.
(205)
Men EU's biodieselmarked har dog udviklet sig væsentligt siden 2004-2006 i mange henseender. Mellem 2004 og 2006 var dumpingimportens markedsandel ubetydelig, og den øvrige import var også begrænset. I UP var dumpingimportens markedsandel på 19 %. I perioden 2004-2006 bestod EU-erhvervsgrenen af 40 virksomheder, og den er nu udvidet til over 200, hvilket har øget konkurrencen.
(206)
Mellem 2004 og 2006 steg forbruget drastisk fra 2 mio. ton til 5 mio. ton, mens forbruget i den betragtede periode kun steg marginalt, og kapacitetsudnyttelsen, der var på 90 % mellem 2004 og 2006, var på 55 % i UP.
(207)
Følgelig er det hensigtsmæssigt at tage højde for den markedsudvikling, der er beskrevet ovenfor, og justere målfortjenesten i overensstemmelse hermed for at afspejle den fortjeneste, EU-erhvervsgrenen kunne forvente at opnå under de nuværende markedsforhold.
(208)
Derfor er der foretaget en beregning af den faktiske fortjeneste for disse tre år i EUR pr. ton, der er solgt, frem for at anvende målfortjenesten. Dette er foretaget for hvert år med henblik på at afspejle 2011-priserne, hvorefter gennemsnitsværdien er beregnet. Udtrykt som en procentdel af omsætningen er målfortjenesten for EU-erhvervsgrenen i UP på 11,0 %.
(209)
Skadestærsklen er derfor blevet omberegnet på dette grundlag.
(210)
Efter den endelige fremlæggelse, for så vidt angår beregning af skadesmargen, fremførte en interesseret part, at importtolden på 5,1 %, som raffineret, bleget og desodoriseret palmeolie er underlagt ved import til EU, bør fjernes fra EU-producenternes produktionsomkostninger. Denne påstand afvises, da denne told udgør en omkostning for EU-producenter, der importerer palmeolie, og der bør derfor tages hensyn hertil.
(211)
En indonesisk eksporterende producent anfægtede beregningen af målfortjenesten for EU-erhvervsgrenen og anvendelsen af oplysninger fra 2004-2006 og fremsatte derpå et forslag til beregning af målfortjenesten udelukkende med anvendelse af 2004. I den tidligere undersøgelse vedrørende importen fra USA blev det dog fastslået, at et gennemsnit på tre år var mere præcist frem for kun at anvende 2004. Der blev ikke fremsat argumenter, som kunne føre til en anden konklusion.
(212)
Efter den endelige fremlæggelse fremførte klagerne, at en målfortjeneste på 15 %, som foreslået i den foreløbige fase, burde bibeholdes. Men klagernes argumenter vedrører imidlertid ikke den målfortjeneste, der skal fastlægges, dvs. den fortjeneste, der blev opnået af EU-erhvervsgrenen i en situation uden dumpingimport. Påstanden afvises derfor.
(213)
Da der ikke foreligger andre bemærkninger til skadestærsklen, bekræftes den metode, der er beskrevet i betragtning 176-177 i forordningen om midlertidig told hermed.
2. Endelige foranstaltninger
(214)
I betragtning af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 9, stk. 4, bør der indføres endelig antidumpingtold på importen af den pågældende vare svarende til enten dumping- eller skadesmargenen, afhængigt af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(215)
Antidumpingtolden blev fastlagt ved at sammenligne skadestærsklerne og dumpingmargenerne. Følgelig udgør den endelige antidumpingtold udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, følgende:
Land
Virksomhed
Dumpingmargen
Skadesmargen
Antidumpingtoldsats
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
41,9 %
22,0 %
22,0 %
(216,64 EUR)
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 EUR)
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Andre samarbejdsvillige virksomheder
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 EUR)
Alle andre virksomheder
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Indonesien
PT. Ciliandra Perkasa, Djakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 EUR)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 EUR)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 EUR)
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20,0 %
20,0 %
(174,91 EUR)
Andre samarbejdsvillige virksomheder
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 EUR)
Alle andre virksomheder
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 EUR)
(216)
Da antidumpingtolden imidlertid også gælder for blandinger, som indeholder biodiesel (i forhold til deres vægtprocent af biodiesel), og for ren biodiesel, vil det være mere præcist og mere hensigtsmæssigt for toldmyndighedernes korrekte implementering af tolden i medlemsstaterne at udtrykke tolden som et fast beløb i euro pr. nettoton og anvende den på den rene importerede biodiesel eller på andelen af biodiesel i blandingsproduktet.
(217)
Af betragtning 183 i forordningen om midlertidig told fremgik det, at importen af biodiesel fra de pågældende lande var genstand for registrering, således at tolden om nødvendigt kunne opkræves op til 90 dage før indførelsen af midlertidige foranstaltninger.
(218)
Denne opkrævning af told på registrerede varer er kun mulig, hvis betingelserne i grundforordningens artikel 10, stk. 4, er opfyldt. Efter kontrol af importstatistikkerne for importen af varer efter registrering ses et betydeligt fald i importen snarere end en yderligere betydelig stigning i importen før indførelsen af midlertidige foranstaltninger. Betingelserne er derfor ikke opfyldt, og der vil således ikke blive opkrævet nogen told på registreret import.
(219)
De individuelle antidumpingtoldsatser, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af denne undersøgelse. De afspejler således den situation, der konstateredes i forbindelse med undersøgelsen vedrørende disse virksomheder. Disse toldsatser finder således (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre virksomheder«) udelukkende anvendelse på importen af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande, som er fremstillet af virksomhederne og dermed af de nævnte specifikke retlige enheder. Den pågældende importvare, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke er udtrykkeligt nævnt i den dispositive del af denne forordning, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af tolden for »alle andre virksomheder«.
(220)
Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle antidumpingtoldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen (12) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af virksomhedens aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil forordningen blive ændret ved en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuel told.
(221)
Alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig antidumpingtold på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien, og at der foretages en endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told (endelig fremlæggelse af oplysninger). Parterne fik en frist til at fremsætte bemærkninger til denne endelige fremlæggelse af oplysninger.
(222)
De interesserede parters mundtlige og skriftlige bemærkninger blev overvejet og, hvor det var relevant, taget i betragtning.
3. Tilsagn
(223)
To samarbejdsvillige indonesiske eksporterende producenter afgav et pristilsagn i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 1. På baggrund af de udtalte prisforskelle for råmaterialer skal det bemærkes, at varen ikke findes velegnet til faste pristilsagn. På denne baggrund foreslog begge virksomheder, at mindsteimportpriserne blev regelmæssigt indeksreguleret efter udsvingene i priserne på rå palmeolie ved at anvende en koefficient på denne råmaterialeomkostning.
(224)
I forbindelse med tilbuddene fra to eksporterende producenter skal det bemærkes, at der med henblik på at fastsætte en rimelig indeksreguleret mindsteimportpris bør tages højde for de mange yderligere parametre, der spiller en væsentlig rolle, og som viser, hvor ustabilt biodieselmarkedet er. Biodieselmarkedet er meget svingende, og biodieselvirksomhed påvirkes af flere forskellige faktorer såsom kompleksiteten af biodieselhandelssystemet, prisforskellen mellem gasolie og biodiesel, volatiliteten og udviklingen af markeder for vegetabilsk olie og den indbyrdes afhængighed mellem de forskellige typer vegetabilske olier samt udviklingen i vekselkursen mellem dollaren og euroen. Disse faktorer ville kræve meget komplekse multiple indekseringer dagligt for at være hensigtsmæssige. Derfor anses det for uhensigtsmæssigt at foretage en indeksering på månedsbasis udelukkende af priserne på rå palmeolie, som foreslået, hvorved det ønskede resultat ikke opnås.
(225)
Hertil kommer, at der blev konstateret vigtige risici for krydskompensation med hensyn til disse indonesiske eksportører og deres kunder, fordi andre varer end biodiesel også eksporteres til Unionen og på grund af den usædvanlige praksis inden for denne erhvervsgren, hvor der lånes og udveksles biodiesel, rå palmeolie eller andre varer mellem virksomhederne.
(226)
Derfor gør ovennævnte faktorer det særdeles byrdefuldt om ikke umuligt i praksis at sikre en effektiv gennemførelse og overvågning af tilsagnene. Af ovenstående grunde kan disse afgivne tilsagn derfor ikke godtages.
4. Endelig opkrævning af midlertidig antidumpingtold
(227)
Efter den endelige fremlæggelse påstod en interesseret part, at der var fejl i beregningen af dumpingmargener, og at dumpingmargenerne uden disse fejl ville have været ubetydelige. Derfor anmodede den pågældende interesserede part om, at der ikke blev opkrævet nogen midlertidig antidumpingtold. Denne påstand må afvises, da den endelige antidumpingtold er klart højere end den midlertidige told.
(228)
Som følge af de konstaterede dumpingmargener og den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen, bør de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af den midlertidige antidumpingtold, som blev indført ved forordningen om midlertidig told, opkræves endeligt -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres hermed en endelig antidumpingtold på importen af fedtsyremonoalkylestere og/eller paraffinske gasolier fremstillet ved syntese og/eller hydrolyse, af ikke-fossil oprindelse, i ren form eller i blandinger, som i øjeblikket henhører under KN-kode ex 1516 20 98 (Taric-kode 1516209821, 1516209829 og 1516209830), ex 1518 00 91 (Taric-kode 1518009121, 1518009129 og 1518009130), ex 1518 00 95 (Taric-kode 1518009510), ex 1518 00 99 (Taric-kode 1518009921, 1518009929 og 1518009930), ex 2710 19 43 (Taric-kode 2710194321, 2710194329 og 2710194330), ex 2710 19 46 (Taric-kode 2710194621, 2710194629 og 2710194630), ex 2710 19 47 (Taric-kode 2710194721, 2710194729 og 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (Taric-kode 3824909701, 3824909703 og 3824909704), 3826 00 10 og ex 3826 00 90 (Taric-kode 3826009011, 3826009019 og 3826009030), og med oprindelse i Argentina og Indonesien.
2. Den endelige antidumpingtold for den i stk. 1 omhandlede vare fremstillet af følgende virksomheder fastsættes til:
Land
Virksomhed
Toldsats EUR pr. ton netto
Taric-tillægskode
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
216,64
B782
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
239,35
B783
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67
B784
Andre samarbejdsvillige virksomheder:
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio S.A., Buenos Aires; Viluco S.A., Tucuman
237,05
B785
Alle andre virksomheder
245,67
B999
Indonesien
PT Ciliandra Perkasa, Djakarta
76,94
B786
PT Musim Mas, Medan
151,32
B787
PT Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91
B789
Andre samarbejdsvillige virksomheder:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Djakarta
166,95
B790
Alle andre virksomheder
178,85
B999
3. Antidumpingtolden på blandinger fastsættes på grundlag af vægtprocenten af det samlede indhold af fedtsyremonoalkylestere og paraffinske gasolier fremstillet ved syntese og/eller hydrolyse, af ikke-fossil oprindelse, i blandingen (biodieselindholdet).
4. I tilfælde, hvor varer er blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning, og hvor den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, derfor fordeles med henblik på fastsættelse af toldværdien i henhold til artikel 145 i forordning (EØF) nr. 2454/93 (13), reduceres det toldbeløb, der er beregnet på grundlag af de ovenfor anførte beløb, med en procentsats svarende til fordelingen af den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
5. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er angivet.
Artikel 2
De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til forordning (EU) nr. 490/2013 om import af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien, opkræves endeligt.
Artikel 3
Hvis en ny eksporterende producent i Argentina eller Indonesien over for Kommissionen fremlægger tilstrækkelig dokumentation for, at den pågældende virksomhed:
-
ikke har eksporteret den vare, der er beskrevet i artikel 1, stk. 1, til Unionen i undersøgelsesperioden (1. juli 2011 til 30. juni 2012)
-
ikke er forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksportører eller producenter i Argentina eller Indonesien, som er genstand for de ved denne forordning indførte foranstaltninger
-
faktisk har eksporteret den pågældende vare til Unionen efter den undersøgelsesperiode, hvorpå foranstaltningerne er baseret, eller har indgået en uigenkaldelig kontraktmæssig forpligtelse til at eksportere en væsentlig mængde til Unionen,
kan artikel 1, stk. 2, ændres ved at tilføje den nye eksporterende producent til de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgår i stikprøven og dermed er underlagt den vejede gennemsnitlige told for det pågældende land.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. november 2013.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1194/2013,
annettu 19 päivänä marraskuuta 2013,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan,
ottaa huomioon ehdotuksen, jonka Euroopan komissio on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Väliaikaiset toimenpiteet
(1)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, otti 27 päivänä toukokuuta 2013 Argentiinasta ja Indonesiasta, jäljempänä ’asianomaiset maat’, peräisin olevan biodieselin tuontia koskevan väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön asetuksella (EU) N:o 490/2013 (2), jäljempänä ’väliaikaista tullia koskeva asetus’.
(2)
Menettely pantiin vireille 29 päivänä elokuuta 2012 (3), kun niiden unionin tuottajien puolesta, jäljempänä ’valituksen tekijät’, joiden tuotanto muodostaa yli 60 prosenttia biodieselin kokonaistuotannosta unionissa, oli tehty valitus.
(3)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 5 kappaleessa todetaan, polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus koski 1 päivän heinäkuuta 2011 ja 30 päivän kesäkuuta 2012 välistä ajanjaksoa, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon arvioinnin kannalta merkittävien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2009 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
2. Myöhempi menettely
(4)
Sen jälkeen kun väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönoton perusteina olleista olennaisista tosiasioista ja huomioista oli ilmoitettu, jäljempänä ’alustavien päätelmien ilmoittaminen’, useat osapuolet ilmoittivat kirjallisesti näkökantansa alustavista päätelmistä. Kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.
(5)
Komissio jatkoi lopullisia päätelmiään varten tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkistamista. Asianomaisten osapuolten esittämät suulliset ja kirjalliset huomautukset tutkittiin, ja alustavia päätelmiä muutettiin tarvittaessa niiden mukaisesti.
(6)
Sen jälkeen kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonnissa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista, jäljempänä ’lopullisten päätelmien ilmoittaminen’. Kaikille osapuolille annettiin määräaika, johon mennessä niillä oli mahdollisuus esittää huomautuksensa lopullisista päätelmistä.
(7)
Asianomaisten osapuolten toimittamia huomautuksia tarkasteltiin, ja ne otettiin soveltuvin osin huomioon.
B. OTANTA
(8)
Koska Argentiinassa ja Indonesiassa toimivien vientiä harjoittavien tuottajien otannasta ei tehty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 10-14 ja 16-20 kappaleessa esitetyt alustavat päätelmät vahvistetaan.
(9)
Yksi asianomainen osapuoli pyysi lisätietoja unionin tuottajia koskevan otoksen edustavuudesta sekä väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 23 kappaleessa tarkoitetun alustavan valinnan että kyseisen asetuksen johdanto-osan 83 kappaleessa tarkoitetun lopullisen valinnan yhteydessä.
(10)
Otokseen alustavasti valittujen unionin tuottajien osuus oli 32,5 prosenttia biodieselin tuotannosta unionissa tutkimusajanjaksolla. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 24 kappaleessa esitettyjen muutosten jälkeen lopulliseen otokseen sisältyi kahdeksan yritystä, joiden yhteenlaskettu osuus unionin tuotannosta on 27 prosenttia. Sen vuoksi otoksen katsottiin edustavan unionin tuotannonalaa.
(11)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että kaksi otokseen valittua unionin tuottajaa olisi jätettävä otoksen ulkopuolelle, koska niillä on yhteyksiä argentiinalaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin. Väitetty yhteys tutkittiin ennen väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoa ja komission päätelmiä, jotka on jo julkaistu väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 82 kappaleessa.
(12)
Kaikki argentiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien ja kahden edellä tarkoitetun otokseen valitun yrityksen väliset väitetyt yhteydet tutkittiin uudelleen. Niiden välillä ei todettu olevan sellaista suoraa yhteyttä, minkä perusteella kumpikaan unionin tuottajista pitäisi jättää otoksen ulkopuolelle. Otosta ei siis muutettu.
(13)
Toinen asianomainen osapuoli väitti, että komission menettely unionin tuottajien valitsemiseksi otokseen oli virheellinen, koska komissio ehdotti otosta jo ennen tutkimuksen aloittamista.
(14)
Tämä väite hylätään. Komissio ei valinnut lopullista otosta ennen tutkimuksen aloittamista ja noudatti perusasetuksen säännöksiä kaikilta osin.
(15)
Koska asiaan liittyviä muita väitteitä tai huomautuksia ei ole esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 22-25 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
C. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Johdanto
(16)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 29 kappaleessa todetaan, tarkasteltavana oleva tuote on alustavan määritelmän mukaisesti Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevat rasvahappomonoalkyyliesterit ja/tai parafiiniset kaasuöljyt, jotka on valmistettu synteesillä ja/tai vetykäsittelyllä ja jotka ovat muuta kuin fossiilista alkuperää, puhtaassa muodossa tai seokseen sisältyvinä, ja jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 ja ex 3826 00 90, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, josta käytetään yleisesti nimitystä ’biodiesel’.
2. Väitteet
(17)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että toisin kuin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 34 kappaleessa todetaan, Indonesiassa tuotettu palmumetyyliesteri (PME) ei ole samankaltainen tuote kuin rapsimetyyliesteri (RME) ja muut unionissa tuotetut biodieselit tai Argentiinassa tuotettu soijametyyliesteri (SME), koska PME:n CFPP on paljon korkeampi, mikä tarkoittaa, että se sekoitetaan ennen käyttöä unionissa.
(18)
Tämä väite hylätään. Indonesiassa tuotettu PME kilpailee unionissa tuotetun biodieselin kanssa, joka ei ole yksinomaan RME:tä vaan myös palmuöljystä ja muista syöteöljyistä valmistettua biodieseliä. PME:tä voidaan käyttää kaikkialla unionissa kaikkina vuodenaikoina samalla tavoin kuin RME:tä ja SME:tä, jos sitä sekoitetaan ennen käyttöä muihin biodieseleihin. PME on siten vaihdettavissa unionissa valmistettuun biodieseliin ja on näin ollen samankaltainen tuote.
(19)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 35 kappaleen mukaan yksi indonesialainen tuottaja pyysi, että fraktioidut metyyliesterit jätetään menettelyn kohteena olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Sama tuottaja pysyi kannassaan alustavien päätelmien ilmoittamista koskevissa huomautuksissaan ja toisti ennen alustavien päätelmien ilmoittamista esittämänsä väitteen.
(20)
Unionin tuotannonala kuitenkin kiisti tämän väitteen sillä perusteella, että fraktioidut metyyliesterit ovat biodieseliä, ja ne olisi säilytettävä tuotteen määritelmässä.
(21)
Alustavan vaiheen jälkeen saatujen huomautusten perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 36 kappaleeseen sisältyvä komission päätös. Vaikka eri rasvahappojen metyyliestereillä on eri CAS-numeroita (Chemical Abstracts Service), niiden valmistamiseen käytetään eri menetelmiä ja niillä on erilaisia mahdollisia käyttötarkoituksia, fraktioidut metyyliesterit ovat silti rasvahappojen metyyliestereitä, ja niitä voidaan käyttää polttoaineena. Koska rasvahappojen metyyliesterien erottaminen toisistaan on vaikeaa ilman kemiallisia analyyseja tuontipaikassa ja tästä seuraa mahdollisuus tullien kiertämisen, jos PME-biodiesel ilmoitetaan palmuöljystä valmistetuksi fraktioiduksi metyyliesteriksi, väite säilyy hylättynä.
(22)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 37 kappaleen mukaan yksi palmunsiemenöljypohjaisen rasvahapon metyyliesterien (PKE) eurooppalainen tuoja pyysi, että kyseisen tuotteen tuontiin sovelletaan tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella tai että tuote jätetään menettelyn kohteena olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle.
(23)
Unionin tuotannonala esitti alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen huomautuksensa PKE:n tuonnin tullinalennuksesta tietyn käyttötarkoituksen perusteella ja ehdotettujen tullien kiertämisen mahdollisuudesta. Se vastusti komission antamaa lupaa käyttää tällaisia järjestelyjä polkumyyntitullista vapauttamiseksi sillä perusteella, että biodiesel on luonteeltaan vaihdantakelpoista: muuhun kuin polttoainekäyttöön ilmoitettua biodieseliä voidaan käyttää polttoaineena, koska sillä on samat fyysiset ominaisuudet. PKE:tä on mahdollista käyttää polttoaineena, ja PKE:stä valmistettu tyydyttymätön rasva-alkoholi voidaan jatkojalostaa biodieseliksi. Tullin keinot valvoa tuontia, johon sovelletaan tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella, ovat rajalliset ja tällaisen järjestelyn käytöstä aiheutuisi merkittäviä taloudellisia rasitteita.
(24)
Asiaa koskevan kuulemisen perusteella ja koska muuhun kuin polttoainekäyttöön ilmoitetulla biodieselillä on samat fyysiset ominaisuudet kuin polttoaineena käytettävällä biodieselillä, tässä tapauksessa ei ole aiheellista sallia PKE:n tuonnissa tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella.
(25)
Yksi saksalainen tuoja toisti pyyntönsä, joka koski tuotteen jättämistä määritelmän ulkopuolelle ja/tai tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella palmunsiemenöljypohjaisen rasvahapon metyyliesterille (PKE), joka oli tarkoitettu muuhun kuin polttoainekäyttöön EU:ssa. Huomautuksissa toistettiin kanta, joka oli jo hylätty alkuvaiheessa, eikä esitetty uutta näyttöä, joka voisi muuttaa sitä päätelmää, että tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella ei pitäisi myöntää ja että PKE olisi säilytettävä tuotteen määritelmässä.
(26)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja viittasi myös väitteeseensä, joka koski tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella fraktioiduille metyyliestereille, ja pyysi tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella tällaiselle tuonnille tyydyttyneen rasva-alkoholin valmistusta varten. Kuten edellä on esitetty, kaikki tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella koskevat pyynnöt on evätty ja kyseisen asianomaisen osapuolen väitteet eivät muuttaneet tätä päätelmää.
3. Päätelmät
(27)
Koska tarkasteltavana olevasta tuotteesta ja samankaltaisesta tuotteesta ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 29-39 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
D. POLKUMYYNTI
1. Alkuhuomautukset
(28)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 44 ja 64 kappaleen mukaan sekä Argentiinan että Indonesian biodieselin markkinat ovat valtion tiukassa sääntelyssä, ja näin ollen katsottiin, että kotimarkkinamyynti ei tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä. Sen vuoksi samankaltaisen tuotteen normaaliarvo oli määriteltävä perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti. Tätä päätelmää ei ole kiistänyt yksikään asianomainen osapuoli, joten se vahvistetaan.
(29)
Sekä Argentiinan että Indonesian tapauksessa alustavasti määritelty laskennallinen normaaliarvo oli laskettu lisäämällä yrityksen omiin todellisiin (ja kirjanpitoon merkittyihin) tuotantokustannuksiin tutkimusajanjaksolla myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset ja kohtuullinen voittomarginaali. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 45 ja 63 kappaleessa todettiin erityisesti, että komissio tutkii tarkemmin väitteen, jonka mukaan Argentiinan ja Indonesian eriytetty vientivero vääristää raaka-aineiden hintoja, minkä vuoksi kirjanpitoon merkityt tuotantokustannukset eivät vastanneet riittävän hyvin tarkasteltavana olevan tuotteen todellisia tuotantokustannuksia.
(30)
Jatkotutkimukset osoittivat, että eriytetty vientivero todella alensi pääasiallisen raaka-aineen kotimaisia hintoja keinotekoisen alhaiselle tasolle, kuten jäljempänä esitetään Argentiinan osalta johdanto-osan 35 kappaleesta eteenpäin ja Indonesian osalta johdanto-osan 66 kappaleesta eteenpäin, sekä vaikutti biodieselin tuottajien kustannuksiin kummassakin asianomaisessa maassa. Tämän havainnon perusteella katsotaan, että tämä pääasiallisten raaka-aineiden kustannusvääristymä olisi otettava huomioon määriteltäessä normaaliarvo kummankin maan osalta, ottaen huomioon sekä Argentiinassa että Indonesiassa vallitseva erityinen markkinatilanne.
(31)
Unionin yleinen tuomioistuin on vahvistanut (4), että kun raaka-aineiden hintoja säännellään siten, että ne ovat keinotekoisen alhaisia kotimarkkinoilla, voidaan olettaa tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantokustannusten vääristyvän. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi unionin toimielimillä olevan tällaisessa tapauksessa oikeus päätellä, että yhtä erää kirjanpidossa ei voida pitää kohtuullisena ja sen vuoksi tällaisen erän voi oikaista.
(32)
Unionin yleinen tuomioistuin totesi myös olevan perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan perusteella ilmeistä, että normaaliarvoa ei voi laskea asianomaisen osapuolen kirjanpitomerkintöjen perusteella, jos tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuotantokustannukset eivät käy riittävän hyvin ilmi kyseisestä kirjanpidosta. Tällaista tapausta varten ensimmäisen alakohdan toisessa virkkeessä säädetään, että kustannuksia oikaistaan tai ne määritetään muiden tietojen kuin kyseisen kirjanpidon perusteella. Tällaisia tietoja voidaan saada muiden tuottajien tai viejien kustannuksista tai jos tällaisia tietoja ei ole saatavilla tai niitä ei voida käyttää, mitä tahansa muuta hyväksyttävää tietolähdettä käyttäen, mukaan lukien muilta edustavilta markkinoilta saadut tiedot.
(33)
Alustavissa laskelmissa käytettiin Argentiinan vientiä harjoittavien tuottajien tuotantokustannuksia laskettaessa soijapapujen todellista kotimaista ostohintaa ja Indonesian tapauksessa raa’an palmuöljyn todellista tileihin merkittyä kustannusta.
(34)
Koska eräät tuotantokustannukset - erityisesti pääasiallisen raaka-aineen (Argentiinassa soijaöljy ja soijapavut sekä Indonesiassa palmuöljy) kustannukset - todettiin vääristyneiksi, ne määritettiin kyseisten maiden asianomaisten viranomaisten julkaisemien viitehintojen perusteella. Nämä hinnat vastaavat kansainvälisiä hintoja.
2. Argentiina
2.1 Normaaliarvo
(35)
Kuten edellä mainitaan, komissio on nyt päätellyt, että Argentiinan eriytetty vientivero vääristää kyseisen maan biodieselin tuottajien tuotantokustannuksia. Tutkimus osoitti, että raaka-aineen vientivero (soijapapujen osalta 35 % ja soijaöljyn osalta 32 %) oli tutkimusajanjaksolla merkittävästi korkeampi kuin lopputuotteen vientivero (biodieselin nimellisverokanta 20 % ja tosiasiallinen vero alennuksen jälkeen 14,58 %). Tutkimusajanjaksolla vientiveron erotus oli siis soijapapujen ja biodieselin välillä 20,42 prosenttiyksikköä ja soijaöljyn ja biodieselin välillä 17,42 prosenttiyksikköä.
(36)
Soijapapujen ja soijaöljyn vientiveron tason määrittämiseksi Argentiinan maa- ja karjataloudesta ja kalastuksesta vastaava ministeriö julkaisee päivittäin soijapapujen ja soijaöljyn FOB-hinnan eli niin sanotun viitehinnan (5). Tämä viitehinta vastaa kansainvälistä hintatasoa (6), ja sitä käytetään laskettaessa veroviranomaisille maksettavan vientiveron määrää.
(37)
Kotimarkkinahinnat seuraavat kansainvälisten hintojen kehitystä. Tutkimus osoitti, että soijapapujen ja soijaöljyn kotimaisten ja kansainvälisten hintojen ero johtuu vientiverosta ja muista vientiin liittyvistä menoista. Argentiinan maatalousministeriö myös julkaisee soijapapujen ja soijaöljyn kotimaiset viitehinnat ”teoreettisina FAS-hintoina” (7). Soijapapujen ja soijaöljyn tuottajien saama nettohinta on näin ollen sama riippumatta siitä, myyvätkö ne tuotteen vientiin vai kotimaahan.
(38)
Argentiinan biodieselin tuottajien käyttämän pääasiallisen raaka-aineen kotimaisen hinnan todettiin siis olevan maan vientiverojärjestelmästä johtuvan vääristymisen vuoksi keinotekoisesti alhaisempi kuin kansainväliset hinnat, ja sen vuoksi pääasiallisen raaka-aineen kustannukset eivät käyneet riittävän hyvin ilmi tutkimuksen kohteena olevien Argentiinan tuottajien kirjanpitomerkinnöistä, siten kuin perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetaan ja kuten unionin yleinen tuomioistuin on edellä esitetyn mukaisesti asian tulkinnut.
(39)
Sen vuoksi komissio on päättänyt tarkistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappaletta ja jättää huomioimatta soijapapujen (biodieselin tuotannossa käytetty pääasiallinen raaka-aine) tosiasialliset kustannukset, siten kuin ne on merkitty asianomaisten yritysten kirjanpitoon, ja korvata nämä kustannukset hinnalla, jonka kyseiset yritykset olisivat maksaneet soijapavuista ilman tällaista hinnan vääristymistä.
(40)
Määrittääkseen kustannukset, joita asianomaisille yrityksille olisi aiheutunut soijapapujen ostosta ilman vääristymisen vaikutusta, komissio otti huomioon soijapapujen viitehintojen keskiarvon, joka perustuu Argentiinan maatalousministeriön julkaisemiin FOB-vientihintoihin tutkimusajanjaksolla (8).
(41)
Argentiinan vientiä harjoittavien tuottajien yhdistys CARBIO ja Argentiinan viranomaiset väittivät, että yrityksille aiheutuneiden kustannusten oikaiseminen perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti on mahdollista vain, jos ne ovat kirjanpitomerkinnät eivätkä yrityksille aiheutuneet kustannukset, jotka eivät vastaa riittävän hyvin tarkasteltavana olevan tuotteen tuottamiseen ja myyntiin liittyviä kustannuksia. Ne totesivat, että komissio käytännössä lisäsi vientiverot yritysten soijapavuista maksamaan hintaan ja siten sisällytti tuotantokustannuksiin erän, joka ei liity tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon tai myyntiin. Lisäksi ne totesivat, että ilmoitusasiakirjassa siteerattu unionin yleisen tuomioistuimen Acron-tuomio (9) perustuu WTO:n polkumyynnin vastaisen sopimuksen 2.2.1.1 artiklan väärään tulkintaan, että siitä on vireillä muutoksenhaku unionin tuomioistuimessa ja että tosiseikat eroavat joka tapauksessa nyt kyseessä olevasta tapauksesta, sillä raaka-aineiden hinnat eivät Argentiinassa ole säänneltyjä kuten kaasun hinta Venäjällä eivätkä vääristyneitä, koska ne määräytyvät vapaasti ilman valtion väliintuloa ja sen vuoksi Argentiinassa ei ole sellaista markkinatilannetta, jonka perusteella komissio voisi soveltaa perusasetuksen 2 artiklan 5 kohtaa. Ne ilmoittivat, että Argentiinan eriytetty vientivero ei ole ristiriidassa minkään kauppasääntöjen kanssa. Lisäksi CARBIO väitti, että koska vientiveroa ei otettu huomioon vientihintaa vahvistettaessa, komission vertailu laskennallisen normaaliarvon (jossa otetaan huomioon vientiverot) ja vientihinnan (jossa ei oteta huomioon vientiveroja) välillä ei ollut oikeudenmukainen.
Ne jatkoivat väittämällä, että komissio ei myöskään verrannut normaaliarvoa vientihintaan oikeudenmukaisesti, kun se käytti laskennallisen normaaliarvon määrittämiseksi CBOT:ssa määräytyneitä soijapapujen kansainvälisiä hintoja ottamatta vientihinnan määrittämisessä huomioon CBOT:n suojautumistoimintaan liittyviä voittoja tai tappioita (ks. jäljempänä). Lisäksi CARBIO väitti, että kun komissio ainoastaan korvasi tutkimuksen kohteena olevien yritysten kirjaamat kustannukset kansainvälisillä hinnoilla, se ei ottanut huomioon argentiinalaisten tuottajien luontaista kilpailuetua. Lopuksi CARBIO valitti, että komissio ei ottanut huomioon sitä, että jos Argentiinassa ei olisi eriytettyä vientiveroa, soijapapujen CBOT-hinnat olisivat olleet paljon alhaisemmat.
(42)
Nämä väitteet on hylättävä. Vaikka olisikin totta, että tapauksen Acron tosiseikat eroavat nyt käsillä olevan tapauksen tosiseikoista, unionin yleisen tuomioistuimen vakiintuneen oikeusperiaatteen mukaan katsotaan kuitenkin, että jos tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuotantokustannukset eivät käy riittävän hyvin ilmi yritysten kirjanpidosta, niitä ei voi käyttää normaaliarvon laskentaperusteena. Acron-tapauksessa kustannukset eivät käyneet riittävän hyvin ilmi asianomaisten yritysten kirjanpidosta, koska kaasun hinta oli säännelty. Nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa todettiin, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon liittyvät kustannukset eivät käy riittävän hyvin ilmi asianomaisten yritysten kirjanpidosta, koska ne ovat keinotekoisen alhaiset Argentiinan eriytetystä vientiverosta aiheutuvan vääristymisen vuoksi. Tämä pitää paikkansa riippumatta siitä, ovatko eriytetyt vientiverojärjestelmät sinällään yleisesti WTO-sopimuksen vastaisia. Lisäksi komissio katsoo unionin yleisen tuomioistuimen tulkinneen polkumyynnin vastaista sopimusta asianmukaisesti. Asiassa China - Broilers (10) paneeli totesi, että vaikka polkumyynnin vastaisen sopimuksen 2.2.1.1 artiklan mukaan tuotantokustannukset lasketaan tavallisesti tutkimuksen kohteena olevan osapuolen kirjanpitomerkintöjen perusteella, tutkiva viranomainen voi kieltäytyä käyttämästä tällaisia merkintöjä, jos se katsoo, että joko i) ne ovat ristiriidassa hyvän kirjanpitotavan kanssa tai ii) niistä ei käy riittävän hyvin ilmi tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon ja myyntiin liittyvät kustannukset. Jos tutkiva viranomainen päättää poiketa tällä tavoin normista, sen on kuitenkin perusteltava päätöksensä. Tätä tulkintaa noudattaen ja ottaen huomioon eriytetyn vientiveron aiheuttaman vääristymisen, josta seuraa erityinen markkinatilanne, komissio korvasi asianomaisten yritysten kirjaamat pääasiallisen raaka-aineen hankinnasta Argentiinassa aiheutuneet kustannukset hinnalla, joka raaka-aineesta olisi maksettu ilman todettua vääristymistä. Vaikka tulos on puhtaasti numeeriselta kannalta samanlainen, se ei silti tarkoita, että komission käyttämä menettely olisi tarkoittanut vain vientiverojen lisäämistä raaka-ainekustannuksiin. Kulutushyödykkeiden kansainväliset hinnat vahvistetaan kysynnän ja tarjonnan perusteella eikä ole olemassa näyttöä siitä, että Argentiinan eriytetty vientivero vaikuttaisi CBOT-hintoihin. Sen vuoksi kaikki väitteet siitä, että käyttämällä kansainvälistä hintaa komissio ei olisi verrannut normaaliarvoa ja vientihintaa oikeudenmukaisesti, ovat perusteettomia. Sama pätee väitteeseen, jonka mukaan komissio ei ottanut huomioon Argentiinan tuottajien luontaista kilpailuetua, koska yritysten kirjaamien kustannusten korvaaminen johtui ennemminkin raaka-aineen epänormaalin alhaisesta hinnasta kotimarkkinoilla kuin kilpailuedusta.
(43)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 45 kappaleessa selitetään, että koska kotimarkkinamyynti ei tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, normaaliarvo oli määritettävä perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti lisäämällä 15 prosentin kohtuullinen voittomarginaali. Jotkin vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että komission kohtuullisena voittomarginaalina käyttämä prosenttimäärä (15 %) on epärealistisen korkea ja erosi radikaalisti monissa samanlaisilla hyödykemarkkinoilla tehdyissä tutkimuksissa vakiintuneesta käytännöstä (jonka mukaan käytetty voittomarginaali on ollut noin 5 %).
(44)
Tämä väite on hylättävä. Ensinnäkin ei pidä paikkaansa, että komissio käyttäisi järjestelmällisesti 5 prosentin voittomarginaalia normaaliarvon määrittämisessä. Jokainen tilanne arvioidaan omista lähtökohdistaan, ottaen huomioon tapauksen erityisolosuhteet. Esimerkiksi vuonna 2009 biodieseliä koskevassa tapauksessa Yhdysvaltoja vastaan käytettiin useita erilaisia voittomarginaaleja, joiden painotettu keskiarvo oli selvästi yli 15 prosenttia. Toiseksi komissio tarkasteli myös lyhyen ja keskipitkän aikavälin lainakorkoja Argentiinassa, jotka maailmanpankin tietojen mukaan olivat noin 14 prosenttia. On kohtuullista olettaa, että kaupankäynnistä biodieselin kotimarkkinoilla saatavissa oleva voittomarginaali ylittää vieraan pääoman kustannukset. Lisäksi käytetty voittomarginaali on jopa alhaisempi kuin tarkasteltavana olevan tuotteen tuottajien tutkimusajanjaksolla saama voitto, joka tosin oli seurausta eriytetyn vientiveron aiheuttamasta kustannusvääristymästä ja valtion sääntelemistä biodieselin kotimarkkinahinnoista. Tämän vuoksi sekä edellä esitetyistä syistä katsotaan edelleen, että 15 prosentin voittomarginaali on kohtuullinen ja Argentiinan suhteellisen uuden pääomavaltaisen teollisuuden saavutettavissa.
(45)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen CARBIO ja Argentiinan viranomaiset väittivät, että i) viittaus voittomarginaalin tasoon Yhdysvaltojen tapauksessa oli perusteeton; ii) viittaus keskipitkän aikavälin lainakorkoihin ei ole kaikilta osin looginen; tällaista vertailuarvoa ei ole koskaan käytetty aikaisemmin ja jos sitä käytetään, ei pitäisi viitata Argentiinan korkotasoon, sillä investoinnit on tehty Yhdysvaltain dollareissa yhdessä ulkomaisten tahojen kanssa; iii) argentiinalaisten tuottajien tosiasiallista voittoa ei voi ottaa huomioon erityisen markkinatilanteen vuoksi; ja iv) vertailun vuoksi unionin teollisuuden voittotavoitteeksi oli asetettu 11 prosenttia.
(46)
Nämä väitteet on hylättävä. Komissio katsoi, että 15 prosentin voittomarginaali on Argentiinan biodieselteollisuuden tapauksessa kohtuullinen, sillä alan teollisuus oli tutkimusajanjaksolla Argentiinassa vielä nuorta ja pääomavaltaista. Viittauksella Yhdysvaltojen tapauksessa käytettyyn voittomarginaaliin oli tarkoitus kiistää se, että komissio käyttäisi järjestelmällisesti 5 prosentin voittomarginaalia normaaliarvon määrittämisessä. Viittauksella keskipitkän aikavälin lainakorkoihin ei myöskään ollut tarkoitus vahvistaa vertailuarvoa vaan testata käytetyn marginaalin kohtuullisuus. Sama pätee otokseen valittujen yritysten tosiasiallisiin voittoihin. Toisaalta koska normaaliarvo määritetään eri tarkoitusta varten kuin unionin teollisuuden voittotavoite polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin puuttuessa, näiden kahden vertaamisella ei ole asian kannalta merkitystä. Tämän vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 46 kappaleessa esitetyt päätelmät.
(47)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja valmistaa biodieseliä osittain omissa laitoksissaan ja osittain riippumattoman tuottajan kanssa tehdyllä jalostuskorvaussopimuksella. Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja pyysi, että sen tuotantokustannukset laskettaisiin uudelleen käyttäen sen omien tuotantokustannusten ja sopimuskumppanin tuotantokustannusten eri painotettua keskiarvoa kuin komissio oli käyttänyt alustavassa vaiheessa. Tämä pyyntö tutkittiin ja todettiin oikeutetuksi, joten asianomaisen yrityksen tuotantokustannukset laskettiin uudelleen.
(48)
Komissio vastaanotti muitakin tiettyjä yrityksiä koskevia pienempiä väitteitä, mutta ne osoittautuivat kiistanalaisiksi sen jälkeen, kun normaaliarvon laskemisen menetelmää muutettiin edellä kuvaillusti. Sen vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 40-46 kappaleessa esitetyt päätelmät edellä esitetyin muutoksin.
2.2 Vientihinta
(49)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 49 kappaleessa esitettiin, että jos vientimyynti unioniin tapahtui unionin alueella sijaitsevien etuyhteydessä olevien kauppayritysten kautta, vientihintaan tehtiin oikaisuja myös etuyhteydessä olevan kauppayrityksen voittomarginaalin huomioon ottamiseksi perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Tätä laskelmaa varten katsottiin kohtuulliseksi viiden prosentin tasoinen voitto. Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että etuyhteydessä olevan unionissa toimivan kauppayrityksen viiden prosentin voittomarginaali oli hyödykekaupankäynnissä liian korkea ja että sen sijasta olisi käytettävä voitottomuutta tai alhaisempaa prosenttilukua (enintään 2 % yrityksestä riippuen).
(50)
Tämän väitteen tueksi ei esitetty näyttöä. Näin ollen vahvistetaan unionin alueella sijaitsevien etuyhteydessä olevien kauppayritysten viiden prosentin voittomarginaali.
(51)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen CARBIO pysyi edelleen kannassaan, jonka mukaan viiden prosentin voittomarginaali oli liian korkea hyödykekaupankäynnissä, sekä viittasi KPMG:n erityisesti tätä tarkoitusta varten toteuttamaan tutkimukseen, joka toimitettiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen julkistamisen jälkeen komissiolle 1 päivänä heinäkuuta 2013. Komissio katsoi, että tutkimuksen tuloksia ei voitu pitää luotettavina, sillä siinä viitataan analyysiin, johon liittyy rajoituksia. Näiden vuoksi tutkimukseen oli valittu vain pieni määrä kauppayrityksiä, joista puolet ei edes myynyt maataloustuotteita. Tutkimuksen tarjoamaa näyttöä pidetään näin ollen puutteellisena. Sen vuoksi vahvistetaan unionin alueella sijaitsevien etuyhteydessä olevien kauppayritysten viiden prosentin voittomarginaali.
(52)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja valitti, että komissio ei vientihintaa vahvistaessaan ottanut huomioon suojautumiseen liittyviä voittoja tai tappioita, joita tuottajalle aiheutuu tämän myydessä ja ostaessa soijaöljyn futuurisopimuksia CBOT:ssa. Yritys väitti, että suojautuminen on välttämätöntä alan liiketoiminnassa raaka-aineiden hintojen epävakauden vuoksi ja että biodieselin myyjän nettotulot eivät ole peräisin ainoastaan ostajalta vaan niihin vaikuttavat myös suojautumisesta seuraavat voitot (tai tappiot).
(53)
Tämä väite on hylättävä, sillä perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdassa todetaan selvästi, että vientihinta on vientiin myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksettu tai maksettava hinta riippumatta erillisistä - vaikkakin asiaan liittyvistä - suojautumisesta johtuvista voitoista tai tappioista.
(54)
Koska vientihinnasta ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 47-49 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.3 Vertailu
(55)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 53 kappaleessa selitetään, että kun vientimyynti tapahtui unionin ulkopuolella sijaitsevien etuyhteydessä olevien kauppayritysten kautta, komissio tutki, olisiko tällaisia etuyhteydessä olevia kauppiaita pidettävä palkkiopohjalta toimivina edustajina. Jos näin todettiin olevan, tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaisesti oikaisu kauppiaan saaman nimellisen voittomarginaalin huomioon ottamiseksi.
(56)
Yksi yritys väitti, että voittomarginaali, jota komissio käytti unionin ulkopuolella sijaitsevan etuyhteydessä olevan kauppayrityksen nimellisenä voittomarginaalina, oli liian korkea ja että alhaisempi voittomarginaali olisi ollut kohtuullisempi.
(57)
Komissio tutki huolellisesti kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan väitteet, mutta tuli siihen tulokseen, että etuyhteydessä olevien kauppayritysten laajan toiminnan vuoksi viiden prosentin voittomarginaalia oli pidettävä kohtuullisena. Sen vuoksi tämä väite on hylättävä.
(58)
Koska muita vertailua koskevia huomautuksia ei ole esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 50-55 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.4 Polkumyyntimarginaalit
(59)
Kaikki yhteistyössä toimineet argentiinalaiset vientiä harjoittavat yritykset pyysivät, että jos biodieselin tuonnille Argentiinasta määrätään polkumyyntitulli, sen olisi oltava sama kaikille yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille ja perustuttava kaikkien otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien polkumyyntitullien painotettuun keskiarvoon. Ne esittivät pyynnön tueksi väitteen, jonka mukaan kaikilla otokseen valituilla tuottajilla on kaupallisia tai muita yhteyksiä toisiinsa: ne tuottavat, myyvät tai lainaavat biodieseliä toisilleen tai vaihtavat sitä keskenään ja monesti usean eri yrityksen tuotteet lastataan samaan alukseen laivattavaksi EU:hun, minkä jälkeen tulliviranomaisten ei ole enää mahdollista tunnistaa ja erottaa eri tuottajien tuotteita. Näiden erikoisten olosuhteiden vuoksi ilmoitettiin, että yksilöllisten tullien määrääminen olisi käytännössä vaikeaa.
(60)
Huolimatta siitä, että pyyntö tuli kaikilta vientiä harjoittavilta tuottajilta, joiden keskuudessa on myös tuottajia, joiden yksittäinen polkumyyntimarginaali on alhaisempi kuin painotettu keskimääräinen marginaali, ja huolimatta mahdollisesta yksinkertaistamisesta tulliviranomaisten kannalta pyyntö olisi hylättävä. Väitettyjä käytännön vaikeuksia ei pitäisi käyttää syynä perusasetuksen säännöksistä poikkeamiselle, jos se on vältettävissä. Tässä tapauksessa yritysten tapa vaihtaa, lainata tai muutoin sekoittaa tarkasteltavana olevaa tuotetta ei itsessään tee perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdassa tarkoitettujen yksilöllisten tullien soveltamista mahdottomaksi.
(61)
Kolme yritystä pyysi nimensä lisäämistä yhteisyössä toimineiden yritysten luetteloon, jotta niihin voitaisiin soveltaa otoksen ulkopuolisten yhteistyössä toimineiden yritysten polkumyyntitullia kaikkiin muihin yrityksiin sovellettavan jäännöstullin sijasta.
(62)
Kaksi näistä kolmesta yrityksestä valmisti jo biodieseliä kotimarkkinoille tai jalostuskorvaussopimuksella muille vientiä harjoittaville tuottajille tutkimusajanjaksolla, mutta ne eivät itse vieneet tuotettaan unioniin. Kolmas yritys ei valmistanut biodieseliä tutkimusajanjaksolla, koska sen laitos oli vasta rakenteilla.
(63)
Komissio katsoo, että edellä tarkoitettujen kolmen yrityksen tapauksessa edellytykset yhteistyössä toimivana vientiä harjoittavana tuottajana pitämiselle eivät täyty. Tämä ei koske pelkästään yritystä, joka ei tuottanut biodieseliä tutkimusajanjaksolla, vaan myös yrityksiä, jotka osallistuivat tutkimukseen täyttämällä otantalomakkeen, sillä ne ilmoittivat otantaa koskevassa vastauksessaan selvästi, että ne tuottivat kotimarkkinoille tai kolmansille osapuolille mutta eivät vieneet biodieseliä unioniin omissa nimissään.
(64)
Pyyntö on sen vuoksi hylättävä, ja kyseisiin kolmeen yritykseen olisi sovellettava jäännöspolkumyyntitullia.
(65)
Kun otetaan huomioon normaaliarvoon ja vientihintaan tehdyt edellä esitetyt oikaisut ja koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 59 kappaleessa oleva taulukko korvataan seuraavasti ja lopulliset polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana ovat seuraavat:
Yritys
Polkumyyntimarginaali
Louis Dreyfus Commodities SA.
46,7 %
Ryhmä ”Renova” (Molinos Río de la Plata SA, Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. ja Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
Ryhmä ”T6” (Aceitera General Deheza SA, Bunge Argentina SA)
41,9 %
Muut yhteistyössä toimineet yritykset
46,8 %
Kaikki muut yritykset
49,2 %
3. Indonesia
3.1 Normaaliarvo
(66)
Kuten edellä johdanto-osan 28-34 kappaleessa todetaan, komissio on nyt päätellyt, että Indonesian eriytetty vientivero vääristää maan biodieselin tuottajien tuotantokustannuksia ja sen vuoksi tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon ja myyntiin liittyvät kustannukset eivät käy riittävän hyvin ilmi tutkimuksen kohteena olevien indonesialaisten tuottajien kirjanpitomerkinnöistä.
(67)
Sen vuoksi komissio on päättänyt tarkistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappaletta ja jättää huomioimatta raa’an palmuöljyn (biodieselin tuotannossa käytetty pääasiallinen raaka-aine) ostosta aiheutuneet tosiasialliset kustannukset, siten kuin ne on merkitty asianomaisten yritysten kirjanpitoon, ja korvata nämä kustannukset hinnalla, jonka kyseiset yritykset olisivat maksaneet raa’asta palmuöljystä ilman tällaista vääristymää.
(68)
Tutkimus on vahvistanut, että raa’an palmuöljyn kotimaisessa kaupassa hintataso on merkittävästi alhaisempi verrattuna ”kansainväliseen” viitehintaan ja että ero on hyvin lähellä raakaan palmuöljyyn sovellettavaa vientiveroa. Koska eriytetty vientivero rajoittaa raa’an palmuöljyn vientimahdollisuuksia, suuri määrä raakaa palmuöljyä jää saataville kotimarkkinoilla, jolloin sen kotimaisiin hintoihin kohdistuu alennuspaineita. Tästä on seurauksena erityinen markkinatilanne.
(69)
Biodieselin vientivero oli tutkimusajanjaksolla 2-5 prosenttia. Samalla ajanjaksolla raa’an palmuöljyn vientivero vaihteli 15-20 prosentin välillä, ja puhdistetun, valkaistun ja hajuttomaksi käsitellyn palmuöljyn vientivero vaihteli 5-18,5 prosentin välillä. Erilaisia tariffeja sovelletaan viitehintojen vastaavan vaihteluvälin mukaan (ne seuraavat kansainvälisiä markkinasuuntauksia eivätkä liity millään tavalla laatueroihin). Öljypalmun hedelmien vientivero on kiinteä 40 prosenttia.
(70)
Edellä esitetyn vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappaletta tarkistetaan, ja yritysten kirjaama pääasiallisen raaka-aineen (raaka palmuöljy) kustannus korvataan perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti Indonesian viranomaisten julkaisemalla raa’an palmuöljyn viennin viitehinnalla (HPE) (11), joka puolestaan perustuu julkaistuihin kansainvälisiin hintoihin (Rotterdam, Malesia ja Indonesia). Tämä oikaisu koskee sekä etuyhteydessä olevilta että etuyhteydettömiltä yrityksiltä ostettua raakaa palmuöljyä. Saman oikeussubjektin sisällä itse tuotetun raa’an palmuöljyn kustannus hyväksytään, koska ei ole näyttöä saman oikeussubjektin sisällä itse tuotetun raa’an palmuöljyn kustannusten vääristymisestä.
(71)
Kaikki Indonesian vientiä harjoittavat tuottajat sekä Indonesian hallitus väittävät, että yritysten kirjanpitomerkintöjen mukaisten raa’an palmuöljyn kustannusten korvaaminen Indonesian viennin viitehinnalla ei ole sallittua WTO:n sääntöjen eikä perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaan ja siten laitonta. Tältä osin Indonesian hallitus väitti, että komissio kohtelee Indonesian tasavaltaa väärin pitämällä sitä muuna kuin markkinatalousmaana. Yritysten huomautukset voidaan tiivistää seuraavasti: ensinnäkin komissio ei ole esittänyt mitään syytä poikkeamiselle kirjanpitoon merkityistä todellisista kustannuksista tai osoittanut, että nämä kustannukset eivät vastaisi riittävän hyvin tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon liittyviä kustannuksia, vaan ainoastaan todennut, että kirjanpitoon merkityt kustannukset ovat keinotekoisen alhaisia verrattuna kansainvälisiin hintoihin ja siksi ne olisi korvattava.
Tämä on vastoin WTO:n sääntöjä, joiden mukaan se, voidaanko tiettyä kustannusta käyttää tuotantokustannusten laskemiseen, testataan sillä, liittyykö kyseinen kustannus tuotteen tuotantoon ja myyntiin, eikä sillä, vastaako kustannus riittävän hyvin markkina-arvoa. Toiseksi, vaikka perusasetuksen 2 artiklan 5 kohta mahdollistaa oikaisun tekemisen, kyseistä artiklaa voisi soveltaa vain, jos valtio puuttuu markkinoihin suoraan asettamalla tai sääntelemällä hinnat keinotekoisen alhaiselle tasolle. Tässä tapauksessa komissio kuitenkin väittää, että raa’an palmuöljyn hinta on keinotekoisen alhainen vain sille asetetun vientiveron eikä valtion sääntelyn vuoksi. Vaikka tämä pitäisi paikkansa, vaikutuksia kotimaiseen hintaan voi pitää vain sattumanvaraisina tai vientiverojärjestelmän sivuvaikutuksina. Kolmanneksi komissio vetoaa virheellisesti Acron-tuomioon raakaa palmuöljyä koskevan oikaisun laillisuuden perustelemiseksi. Kyseiseen tuomioon on vireillä muutoksenhaku, joten sitä ei voi pitää ennakkotapauksena. Joka tapauksessa Acron-tapauksen olosuhteet olivat erilaiset, sillä se liittyy tilanteeseen, jossa valtio säänteli kaasun hintoja, toisin kuin Indonesian tapauksessa, jossa raa’an palmuöljyn hinnat määräytyvät vapaasti markkinoilla. Lopuksi Indonesian hallitus väitti, että 2 artiklan 5 kohdan mukaisen oikaisun tarkoituksena oli ainoastaan korottaa polkumyyntimarginaaleja verotuksessa ilmenevien erojen vuoksi.
(72)
Väite, jonka mukaan perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukainen oikaisu olisi WTO:n ja/tai unionin sääntöjen perusteella laiton, on hylättävä. Perusasetuksella saatetaan WTO:n polkumyynnin vastainen sopimus osaksi unionin lainsäädäntöä ja sen vuoksi katsotaan, että kaikki kyseisen asetuksen säännökset, 2 artiklan 5 kohta mukaan lukien, ovat johdonmukaisia suhteessa polkumyynnin vastaisesta sopimuksesta johtuviin unionin velvollisuuksiin. Tässä yhteydessä muistutetaan, että perusasetuksen 2 artiklan 5 kohtaa sovelletaan tasavertaisesti sekä markkinatalouksiin että keskusjohtoisiin talouksiin. Kuten edellä mainitaan (johdanto-osan 42 kappale), unionin yleinen tuomioistuin vahvisti asiassa Acron oikeusperiaatteen, jonka mukaan katsotaan, että jos tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuotantokustannukset eivät käy riittävän hyvin ilmi yritysten kirjanpidosta, niitä ei voi käyttää normaaliarvon laskentaperusteena ja silloin ne voidaan perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti korvata kustannuksilla, jotka vastaavat markkinavoimien määräämiä hintoja. Sen, että Acron-tapauksessa oli kyse valtion sääntelemistä hinnoista, ei voida kuitenkaan tulkita tarkoittavan, että komissio ei voisi soveltaa 2 artiklan 5 kohtaa muunlaiseen valtion väliintuloon, joka vääristää suoraan tai välillisesti tiettyjä markkinoita painamalla hintoja keinotekoisen alhaiselle tasolle. Samanlaiseen tulokseen polkumyynnin vastaisen sopimuksen 2.2.1.1 artiklan tulkinnasta tuli äskettäin paneeli asiassa China - Broilers. Nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa komissio on todennut, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon liittyvät kustannukset eivät käy riittävän hyvin ilmi asianomaisten yritysten kirjanpidosta, koska kustannukset ovat keinotekoisen alhaisia Indonesian eriytetystä vientiverosta aiheutuvan vääristymisen vuoksi. Sen vuoksi komissiolla oli perusteet oikaista raakaa palmuöljyä koskevat kustannukset perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Indonesian hallituksen väitteen osalta todetaan, että 2 artiklan 5 kohdan mukainen oikaisu perustuu toteen näytettyyn eroon raa’an palmuöljyn kotimaisten ja kansainvälisten hintojen välillä eikä eroihin verotuksessa.
(73)
Kaksi indonesialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että komissio ei ole onnistunut näyttämään toteen raa’an palmuöljyn hinnan vääristymistä Indonesian kotimarkkinoilla. Niiden mukaan komission perusolettamus siitä, että eriytetty vientivero rajoittaa raa’an palmuöljyn vientimahdollisuuksia ja johtaa siten raa’an palmuöljyn suurten määrien jäämiseen kotimarkkinoille, mikä laskee tuotteen kotimaisia hintoja, ei perustu tosiseikkoihin, koska raakaa palmuöljyä viedään maasta suuria määriä (70 % kaikesta tuotannosta). Joka tapauksessa jos raa’an palmuöljyn kotimarkkinoita pidettäisiinkin eriytetyn vientiveron takia vääristyneinä, myös HPE-hinta on vääristynyt, koska se perustuu kansainvälisiin vientihintoihin, joihin sisältyy vientivero. Sen vuoksi raa’an palmuöljyn HPE-hintaa ei voi pitää asianmukaisena vertailuarvona raa’an palmuöljyn tuotantokustannusten oikaisemiseksi.
(74)
Huolimatta siitä, että raakaa palmuöljyä viedään Indonesiasta suuria määriä, tutkinnassa on käynyt ilmi, että raa’an palmuöljyn kotimainen hinta on keinotekoisen alhainen verrattuna kansainvälisiin hintoihin. Lisäksi todettu hintaero on lähellä eriytetyn vientiverojärjestelmän mukaista vientiveroa. Sen vuoksi voidaan kohtuudella päätellä, että kotimarkkinoiden alhainen hintataso on seurausta eriytetyn vientiveron aiheuttamasta vääristymisestä. Lisäksi kulutushyödykkeiden, myös raa’an palmuöljyn, kansainväliset hinnat määräytyvät kysynnän ja tarjonnan perusteella ja siten noudattavat markkinavoimien dynamiikkaa. Ei ole esitetty näyttöä siitä, että markkinavoimat olisivat vääristyneet Indonesian eriytetyn vientiveron vuoksi. Sen vuoksi hylätään väite, jonka mukaan HPE olisi epäasianmukainen vertailuarvo.
(75)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja, jolla ei ollut todettu olleen edustavaa kotimaista myyntiä (väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 60 kappale) väitti, että komissio oli testannut edustavuuden virheellisesti yksittäisten etuyhteydessä olevien yritysten myynnin perusteella kaikkien ryhmään kuuluvien yritysten yhteisen myynnin sijasta. Kyseinen tuottaja myöntää kuitenkin, että tällä väitetyllä virheellä ei ollut vaikutusta sitä koskevaan alustavaan päätelmään. On aihetta muistuttaa, että tämän vientiä harjoittavan tuottajan osalta yksikään etuyhteydessä oleva yritys ei läpäissyt edustavuustestiä. Sen vuoksi on selvää, että vaikka väite olisi perusteltukin, kaikkien etuyhteydessä olevien yritysten kotimaisen myynnin yhteismäärään perustuvalla edustavuustestillä ei olisi voinut olla vaikutusta alustaviin päätelmiin, minkä kyseinen vientiä harjoittava tuottaja itsekin myöntää. Koska asiaan liittyviä muita väitteitä tai huomautuksia ei ole esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 60-62 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
(76)
Yksi osapuoli väitti, että sen osalta oli väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappaleen yhteydessä määritetty myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset liian suuriksi. Tämän väitteen tutkiminen osoitti, että sekä kotimaisen että vientimyynnin myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset oli sisällytetty normaaliarvon laskelmaan. Tähän tehtiin tarvittavat oikaisut siten, että laskelmassa käytetään ainoastaan kotimaisen myynnin myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia.
(77)
Yksi osapuoli kyseenalaisti normaaliarvon laskemisen ja erityisesti perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti valitun laskentatavan, siten kuin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 65 kappaleessa esitetään. Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdassa säädetään kolmesta erilaisesta tavasta määrittää myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset ja voitto siinä tapauksessa, että yrityksen tosiasiallisia tietoja ei voida käyttää. Kyseinen osapuoli väitti, että näitä kolmea tapaa on tarkasteltava niiden esittämisjärjestyksessä ja sen vuoksi 2 artiklan 6 kohdan a ja b alakohdan soveltamista olisi harkittava ensin.
(78)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen tapauksessa näytti siltä, että oli harkittu ainoastaan 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaista tapaa, mutta seuraavissa kappaleissa selitetään, miksi 2 artiklan 6 kohdan a ja b alakohta eivät sovellu tähän tapaukseen.
(79)
Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohtaa ei voida soveltaa, sillä tosiasiallisia määriä ei ollut saatavilla yhdeltäkään otokseen valitulta indonesialaiselta (tai argentiinalaiselta) yritykseltä, koska niillä ei ollut myyntiä tavanomaisen kaupankäynnin yhteydessä. Sen vuoksi ei ole saatavilla tietoja muiden (otokseen valittujen) viejien tai tuottajien tosiasiallisista määristä 2 artiklan 6 kohdan a alakohdan soveltamiseksi.
(80)
Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohtaa ei voida soveltaa, sillä kaikilla indonesialaisilla (tai argentiinalaisilla) otokseen valituilla yrityksillä ei ole saman yleisen luokan tuotteiden myyntiä tavanomaisessa kaupankäynnissä.
(81)
Kyseinen osapuoli myös väitti 2 artiklan 6 kohdan b alakohtaan liittyen, että perusasetus on ristiriidassa WTO:n määräysten kanssa, koska kyseiseen 2 artiklan 6 kohdan b alakohdassa vaaditaan, että myynti on tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä. Kuten edellä 72 kappaleessa todetaan, perusasetuksella on saatettu WTO:n polkumyynnin vastainen sopimus osaksi unionin lainsäädäntöä ja sen vuoksi katsotaan, että kaikki kyseisen asetuksen säännökset, 2 artiklan 6 kohta mukaan lukien, ovat johdonmukaisia suhteessa polkumyynnin vastaisesta sopimuksesta johtuviin unionin velvollisuuksiin ja että myyntiä tavanomaisen kaupankäynnin yhteydessä koskeva säännös on täysin polkumyyntisopimuksen mukainen.
(82)
Sen vuoksi vahvistetaan, että sovellettavaksi on valittu 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti muu hyväksyttävä menetelmä voittomarginaalin laskemiseksi.
(83)
Lisäksi useat osapuolet katsoivat, että normaaliarvon laskemiseksi käytetty 15 prosentin voittomarginaali oli liian korkea. Ne väittävät, että väliaikaista tullia koskevasta asetuksesta ei käy ilmi, miten komissio on laskenut 15 prosentin marginaalin, ja näin ollen ne olettavat, että komissio on ottanut 15 prosentin määrän vahinkolaskelmista. Ne väittivät, että monissa muissa kulutushyödykkeitä koskevissa tapauksissa komission käyttämä voittomarginaali on ollut viiden prosentin luokkaa. Useat osapuolet ehdottivat Yhdysvaltojen bioetanolitapauksen voittomarginaalin käyttämistä. Yksi osapuoli ehdotti myös alhaisemman voittomarginaalin käyttöä sen myyntiin, jossa biodieseliä oli sekoitettu mineraalidieselin kanssa. Indonesian hallitus väitti lisäksi, että on kaksinkertaistamista oikaista raa’an palmuöljyn kustannukset 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti, kun samaan aikaan käytetään 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti 15 prosentin voittomarginaalia, joka vastaisi vääristymättömien markkinoiden marginaalia.
(84)
Ensinnäkään ei pidä paikkaansa, että komissio käyttäisi järjestelmällisesti viiden prosentin voittomarginaalia normaaliarvon määrittämisessä. Jokainen tilanne arvioidaan omista lähtökohdistaan, ottaen huomioon tapauksen erityisolosuhteet. Esimerkiksi vuonna 2009 biodieseliä koskevassa asiassa Yhdysvaltoja vastaan käytettiin useita erilaisia voittomarginaaleja, joiden painotettu keskiarvo oli selvästi yli 15 prosenttia. Toiseksi, kun otetaan huomioon, että lyhyen ja keskivälin lainakorot Indonesiassa ovat Maailmanpankin tietojen mukaan noin 12 prosenttia, on kohtuullista olettaa, että kaupankäynnistä biodieselin kotimarkkinoilla saatavissa oleva voittomarginaali ylittää vieraan pääoman kustannukset. Kolmanneksi, riippumatta siitä, kuuluuko mineraalidieselin kanssa sekoitetun biodieselin myynti saman yleisen luokan tuotteiden myyntiin, perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohdassa säädetään, kuten on jo mainittu edellä johdanto-osan 80 kappaleessa, että tällaisen myynnin olisi tapahduttava tavanomaisessa kaupankäynnissä. Koska biodieseliä ei kotimaassa myydä tavanomaisessa kaupankäynnissä, myöskään mineraalidieselin kanssa sekoitetun biodieselin myynnin ei katsota tapahtuvan tavanomaisessa kaupankäynnissä. Tämän vuoksi sekä edellä esitetyistä syistä katsotaan, että 15 prosentin voittomarginaali on kohtuullinen ja Indonesian suhteellisen uuden pääomavaltaisen teollisuuden saavutettavissa. Indonesian hallituksen väitettä kaksinkertaisesta vaikutuksesta ei voida hyväksyä, sillä kustannusten oikaisu 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti ja kohtuullinen voitto 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti ovat kaksi selvästi toisistaan erillistä asiaa. Tämän vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 65 kappaleessa esitetyt päätelmät.
(85)
Yksi osapuoli väitti, että koska raa’an palmuöljyn HPE-hintoihin sisältyvät kansainväliset kuljetuskustannukset ja koska raa’an palmuöljyn kotimaisen hinnan oikaisemisella kansainvälisen hinnan tasolle on tarkoituksena määrittää raa’an palmuöljyn vääristymätön hinta kotimarkkinoilla, raa’an palmuöljyn HPE-hintaa olisi tarkistettava alaspäin kuljetuskustannusten poissulkemiseksi.
(86)
Tämä väite on hylättävä. Komissio harkitsi joukkoa vaihtoehtoja valitessaan soveltuvinta hintaa käytettäväksi kansainvälisenä viitehintana. Olisi palautettava mieleen, että Indonesian viranomaiset itse käyttävät HPE-hintaa vertailuarvona vientitullien kuukausittaista tasoa laskettaessa. Sen vuoksi Indonesian viranomaisten määrittelemä HPE-hinta katsottiin tarkoituksenmukaisimmaksi kansainväliseksi viitehinnaksi määritettäessä biodieselin tuotantokustannusten vääristymisen tasoa Indonesiassa.
(87)
Kaksi osapuolta väitti komission jättäneen huomioimatta sen, että ne valmistavat biodieseliä muusta kuin raa’asta palmuöljystä. Näitä muita syöteöljyjä ovat palmun rasvahappotisle (PFAD), puhdistettu palmuöljy (RPO) ja puhdistettu palmusteariini (RST). Koska ei otettu huomioon osapuolten biodieselin tuotannossa käyttämää tosiasiallista raaka-ainetta, palmuöljyä koskevaa oikaisua (siten kuin se kuvaillaan 70 kappaleessa) sovellettiin väärään raaka-aineeseen, mistä oli seurauksena laskennallisen normaaliarvon virheellinen taso.
(88)
Nämä väitteet on hylättävä. On syytä korostaa, että komissio oikaisi ainoastaan etuyhteydessä olevilta ja etuyhteydettömiltä tavarantoimittajilta biodieselin tuotantoa varten ostetun raa’an palmuöljyn kustannukset. Ostetun raa’an palmuöljyn jalostuksesta tuloksena olevien sivutuotteiden, kuten PFAD:n, RPO:n ja RST:n, joita jatkojalostetaan biodieselin tuottamiseksi, osalta oikaisuja ei tehty.
(89)
Kolme osapuolta väitti komission jättäneen tunnustamatta, että niiden raa’an palmuöljyn ostoja etuyhteydessä olevilta yrityksiltä olisi kohdeltava tasavertaisesti oman tuotannon kanssa, ja sen vuoksi ei pitäisi soveltaa oikaisua 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti (kuten edellä 70 kappaleessa on esitetty). Osapuolet väittävät, että liiketoimet ryhmän sisällä toteutettiin tavanomaisin markkinaehdoin, joten niitä ei pitäisi oikaista ja korvata kansainvälisellä hinnalla. Lisäksi yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että laskennallinen normaaliarvo olisi määritettävä tutkimusajanjaksolla kuukausittain.
(90)
Koska sisäistä siirtohintaa ei voida pitää luotettavana, komission vakiokäytäntönä on tarkistaa, onko etuyhteydessä olevien osapuolten väliset liiketoimet todella toteutettu tavanomaisin markkinaehdoin. Tätä varten komissio vertaa etuyhteydessä olevien yritysten välistä hintaa taustalla vaikuttavaan markkinahintaan. Koska taustalla vaikuttava markkinahinta on vääristynyt, komissio ei voi tehdä tällaista vertailua. Sen vuoksi komission on korvattava tällainen epäluotettava hinta kohtuullisella hinnalla, jota sovellettaisiin tavanomaisten markkinaehtojen vallitessa normaaleissa markkinaolosuhteissa. Tässä tapauksessa se on kansainvälinen hinta. Laskennallisen normaaliarvon määrittämistä kuukausittain koskevan väitteen tueksi toimitettu tarkastettu aineisto ei sisältänyt riittävän yksityiskohtaista tietoa tällaista määrittämistä varten. Sen vuoksi molemmat väitteet hylättiin.
(91)
Unionin tuotannonala väitti, että myös saman oikeussubjektin sisällä itse tuotetun raa’an palmuöljyn kustannus olisi oikaistava perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti, koska eriytetystä vientiverosta aiheutuva vääristymä vaikuttaa myös siihen.
(92)
Tämä väite on hylättävä. Raaka-aineita jalostetaan ja käsitellään tuotannon eri vaiheissa, joiden kustannuksia voidaan pitää luotettavina, koska nämä vaiheet toteutetaan saman oikeussubjektin sisällä ja edellä kuvailtua epäluotettavan siirtohinnoittelun ongelmaa ei esiinny.
(93)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission olisi pitänyt vähentää laskennallisesta normaaliarvosta niin sanotut hinnanoikaisut. Tämä väite on hylättävä. Laskennallinen normaaliarvo määritettiin kustannusten perusteella. Sen vuoksi ei ole asianmukaista tehdä oikaisuja hintatekijöiden perusteella.
3.2 Vientihinta
(94)
Yksi osapuoli kyseenalaisti vientihinnan vahvistamisen ja väitti, että suojautumisesta aiheutuvat voitot ja tappiot olisi molemmat otettava huomioon ja että biodieseliin liittyviä suojautumisen voittoja ja tappioita ei kohdella kirjanpidossa johdonmukaisesti.
(95)
Väite, jonka mukaan suojautumisesta aiheutuvat voitot ja tappiot olisi molemmat otettava huomioon, on hylättävä. Perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdassa todetaan selvästi, että vientihinta on vientiin myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksettu tai maksettava hinta riippumatta erillisistä - vaikkakin asiaan liittyvistä - suojautumisesta johtuvista voitoista tai tappioista. Sen vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 66 ja 67 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
(96)
Komissio myöntää, että yhden osapuolen suojautumisesta aiheutuvia voittoja ja tappioita ei kohdeltu kirjanpidossa johdonmukaisesti alustavassa vaiheessa. Tämä väite on hyväksytty ja tarvittavat korjaukset on tehty.
(97)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 68 kappaleeseen liittyen yksi osapuoli väitti, että unionin alueella sijaitsevien etuyhteydessä olevien kauppayritysten osalta käytetty viiden prosentin voittomarginaali johtaa liian suureen pääoman tuottoon ja niiden voittojen yliarvostukseen, joita on tavallisesti saatavilla etuyhteydettömien kauppayritysten biodieselin myynnistä. Sen mukaan tyypillinen pääoman tuotto vastaa 1,3-1,8 prosentin voittomarginaalia.
(98)
Koska etuyhteydettömien tuojien välillä ei ole yhteistyötä ja koska kauppayritykset ovat palveluyrityksiä, joilla ei ole merkittäviä pääomainvestointeja, edellä esitetty väite pääoman tuotosta ei ole relevantti. Tämän vuoksi komissio hylkää kyseisen väitteen ja katsoo viiden prosentin voittomarginaalin olevan kohtuullinen tässä tapauksessa. Sen vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 68 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
(99)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 69 kappaleeseen liittyen yksi osapuoli väitti, että biodieselin kaksinkertaisen laskennan lisä olisi lisättävä vientihintaan, sillä kyseessä on pelkkä Italian lain täytäntöönpano.
(100)
Vaikka komissio hyväksyisi tämän väitteen ja lisäisi kyseiset lisät vientihintaan, ne olisi vähennettävä uudelleen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisesti, jotta vientihintaa voisi verrata samaan normaaliarvoon ottaen asianmukaisesti huomioon erot, jotka vaikuttavat hintojen vertailukelpoisuuteen. Koska Indonesiassa ei ole biodieselin kaksinkertaisen laskennan lisää, korkeampi vientihinta Italiassa ei siten olisi suoraan vertailukelpoinen. Sen vuoksi tämä väite hylätään ja väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 69 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
(101)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen kyseinen osapuoli toisti väitteensä. Esiin ei tuotu kuitenkaan mitään sellaisia merkittäviä lisätietoja, joiden perusteella komissio muuttaisi arviotaan. Tämän vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 69 kappaleessa esitetyt päätelmät säilyvät vahvistettuina.
(102)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen useat vientiä harjoittavat tuottajat pyysivät komissiota kiinnittämään huomiota polkumyyntilaskelmiin sisältyviin väitettyihin laskuvirheisiin. Nämä väitteet tutkittiin ja jos ne olivat aiheellisia, laskelmat korjattiin.
3.3 Vertailu
(103)
Koska vertailusta ei ole esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 70-75 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3.4 Polkumyyntimarginaalit
(104)
Kun otetaan huomioon normaaliarvoon ja vientihintaan tehdyt edellä esitetyt oikaisut ja koska muita huomautuksia ei ole esitetty, lopulliset polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana ovat seuraavat:
Yritys
Polkumyyntimarginaali
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan ja PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Muut yhteistyössä toimineet yritykset
20,1 %
Kaikki muut yritykset
23,3 %
E. VAHINKO
1. Unionin tuotanto ja unionin tuotannonala
(105)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 80-82 kappaleessa määritellään unionin tuotannonala sekä vahvistetaan, että kolme yritystä suljettiin unionin tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle, koska ne olivat varsin riippuvaisia tuonnista asianomaisista maista. Tällä tarkoitetaan, että ne toivat huomattavasti enemmän biodieseliä kuin tuottivat itse.
(106)
Kaksi muuta yritystä jätettiin määritelmän ulkopuolelle, sillä ne eivät olleet tuottaneet biodieseliä tutkimusajanjakson aikana.
(107)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen saatiin huomautuksia, joiden mukaan muitakin yrityksiä olisi jätettävä unionin tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle, koska ne toivat biodieseliä asianomaisista maista ja myös sen vuoksi, että niillä oli yhteyksiä vientiä harjoittaviin tuottajiin Argentiinassa ja Indonesiassa ja ne siten suojautuivat polkumyynnin kielteisiltä seurauksilta.
(108)
Nämä väitteet hylätään. Vientiä harjoittavien tuottajien ja unionin tuotannonalan välistä etuyhteyttä koskevan väitettä tutkittaessa todettiin, että eräällä holdingyhtiöllä oli sekä argentiinalaisen vientiä harjoittavan tuottajan että unionin tuottajan osakkeita.
(109)
Näiden yritysten todettiin ensinnäkin kilpailevan avoimesti toistensa kanssa samoista asiakkaista unionin markkinoilla, mikä osoitti, että niiden yhteydellä ei ollut vaikutusta sen paremmin argentiinalaisen vientiä harjoittavan tuottajan kuin unionin tuottajankaan liiketoimintatapoihin.
(110)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli pyysi tietoja siitä, miten komissio oli päätellyt argentiinalaisten viejien ja unionin tuotannonalan kilpailevan samoista asiakkaista Euroopan markkinoilla. Unionin tuottajien ja argentiinalaisten viejien tutkiminen osoitti tämän, eikä ole saatu näyttöä, joka tukisi mahdollista väitettä siitä, että argentiinalaiset viejät ja unionin tuottajat olisivat sopineet olevansa kilpailematta biodieselin myynnissä loppukäyttäjille. Loppukäyttäjien määrä on suhteellisen vähäinen ja muodostuu pääasiassa suurista öljynjalostamoista, jotka ostavat sekä unionin tuottajilta että maahantuojilta.
(111)
Toiseksi unionin tuottajan, jota edellä 108 kappaleessa tarkoitetaan, pääintressien todettiin olevan unionissa erityisesti tuotannon ja siihen liittyvän myyntitoiminnan sekä tutkimustoiminnan osalta. Johtopäätökseksi tuli siis, että yhteys ei ollut syy jättää kyseistä yritystä unionin tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti.
(112)
Se, että jotkin unionin tuotannonalan edustajista ovat tuoneet biodieseliä asianomaisista maista, ei itsessään riitä muuttamaan unionin tuotannonalan määritelmää. Kuten väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa selitetään, unionin tuotannonalan tuonti asianomaisista maista oli itsepuolustusta. Lisäksi todettiin, että joidenkin asianomaisista maista tuontia harjoittavien unionin tuottajien pääintressit säilyivät unionissa - nämä yritykset tuottivat määrällisesti enemmän kuin toivat, ja niiden tutkimustoimintaa harjoitettiin unionissa.
(113)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että unionin tuotannonalaan olisi sisällytettävä myös yrityksiä, jotka ostavat biodieseliä ja sekoittavat sitä mineraalidieseliin, koska tällaiset sekoitukset ovat myös tarkasteltavana olevia tuotteita. Tämä väite hylätään. Tarkasteltavana oleva tuote on biodiesel joko puhtaana tai sekoituksessa. Sen vuoksi tarkasteltavana olevan tuotteen tuottajat ovat biodieselin tuottajia eivätkä yrityksiä, jotka sekoittavat biodieseliä mineraalidieselin kanssa.
(114)
Sen vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 80-82 kappaleessa annettu unionin tuotannonalan määritelmä samoin kuin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 83 kappaleessa vahvistettu tuotannon määrä tutkimusajanjaksolla.
2. Unionin kulutus
(115)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen unionin tuotannonala teki vuoden 2009 myyntiä koskeviin tietoihinsa pienen korjauksen, jolla oikaistiin unionin kulutus kyseisen vuoden osalta. Korjaus ei muuta väliaikaista tullia koskevan asetuksen tiedoista pääteltäviä suuntauksia tai niistä seuraavia päätelmiä. Taulukko 1 oikaistaan jäljempänä. Koska huomautuksia ei ole esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 84-86 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
Unionin kulutus
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Tonnia
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Indeksi 2009 = 100
100
103
100
105
Lähde: Eurostat, unionin tuotannonalan antamat tiedot.
3. Asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi
(116)
Komissio määritteli väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 88-90 kappaleessa, että Argentiinasta ja Indonesiasta tapahtuvan tuonnin kumulatiivisen arvioinnin edellytykset täyttyivät. Tämän kiisti yksi asianomainen osapuoli, joka väitti, että Indonesiasta tuotu PME ei kilpaile unionissa valmistetun biodieselin kanssa samoista lähtökohdista kuin Argentiinasta tuotu SME ja että PME on halvempaa kuin unionissa tuotettu biodiesel, koska sen raaka-aine (syöteöljy) on halvempaa kuin unionissa saatavilla olevat syöteöljyt.
(117)
Nämä väitteet hylättiin. Unioniin tuodaan sekä SME:tä että PME:tä ja niitä molempia myös valmistetaan unionissa sekä sekoitetaan RME:n ja muiden unionissa valmistettujen biodieselien kanssa ennen kuin ne myydään tai sekoitetaan mineraalidieseliin. Sekoittajat voivat kautta koko vuoden ostaa markkinatilanteen ja ilmasto-olojen mukaan eri syöteöljyistä saatua ja eri alkuperää olevaa biodieseliä lopputuotteensa tuottamiseen. PME:tä myydään enemmän kesäkuukausina ja vähemmän talvikuukausina, mutta se kilpailee silti RME:n ja unionissa valmistetun biodieselin sekä Argentiinasta tuotavan SME:n kanssa.
(118)
Sen vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 90 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
4. Asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä, arvo ja markkinaosuus
(119)
Yksi asianomainen osapuoli kiisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukossa 2 esitetyt tuontia koskevat tiedot väittäen, että tuonti Indonesiasta oli paljon vähäisempää kuin taulukossa esitettiin. Tuontia koskeva taulukko 2 perustuu Eurostatin tietoihin, jotka oli tarkistettu huolellisesti ja todettu olevan sekä paikkansapitäviä että linjassa indonesialaisilta viejiltä saatujen tietojen kanssa. Biodiesel on suhteellisen uusi tuote, ja sen tuontiin sovellettavat tullikoodit ovat muuttuneet viime vuosina. Tietojen oikeellisuuden vuoksi on sen takia käytettävä koodeja, joita sovellettiin silloin, kun tiedot Eurostatista saatiin. Tämä selittää sen, miksi kyseisen asianomaisen osapuolen tiedot ovat puutteellisia ja osoittavat tuonnin olleen vähäisempää kuin taulukon 2 kattavat tiedot osoittavat.
(120)
Taulukosta 1 ilmenee, että unionin kulutuksessa on tapahtunut pieni muutos. Sen vuoksi myös Argentiinan markkinaosuus vuonna 2009 on taulukossa 2 muuttunut hieman, mutta Indonesian osalta ei ole tapahtunut muutosta. Tämä ei muuta tiedoista pääteltäviä suuntauksia tai niistä seuraavia päätelmiä. Markkinaosuus oikaistaan jäljempänä.
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Tuonti Argentiinasta
Markkinaosuus
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Indeksi 2009 = 100
100
135
167
141
Lähde: Eurostat.
5. Hintojen alittavuus
(121)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 94-96 kappaleessa esitetään, hintojen alittavuuden määrittämiseksi verrattiin Argentiinan ja Indonesian tuonnin hintoja unionin tuotannonalan myyntihintoihin käyttäen otokseen valituilta yrityksiltä saatua tietoja. Tässä vertailussa unionin tuotannonalan jälleenmyytäväksi tuoma biodiesel jätettiin hintojen alittavuuden laskelmien ulkopuolelle.
(122)
Asianomaiset osapuolet totesivat, että käytetty menetelmä eli suodatettavuuden rajalämpötilan (Cold Filter Plugging Point, CFPP) vertailu ei ollut sama, jota oli käytetty aikaisemmassa polkumyyntitutkimuksessa, joka koski biodieselin tuontia Yhdysvalloista ja jossa vertailu koski syöteöljyä.
(123)
Toisin kuin vientiä harjoittavat tuottajat Argentiinassa ja Indonesiassa, unionin tuotannonala ei myy yhdestä syöteöljystä valmistettua biodieseliä vaan lopputuotteena myytävän biodieselin tuottamiseksi sekoitetaan useita eri syöteöljyjä. Jos tuote täyttää vaaditun CFPP-arvon, loppukäyttäjä ei saa tietää ostamansa tuotteen koostumusta eikä sillä loppukäyttäjän kannalta ole merkitystäkään. Se, millä on merkitystä asiakkaan kannalta, on CFPP riippumatta siitä, mitä syöteöljyä on käytetty. Tämän vuoksi tässä menettelyssä katsottiin aiheellisesti tehdä hintavertailu CFPP:n perusteella.
(124)
Indonesian tuonnin tapauksessa, jossa CFPP on 13 tai enemmän, tehtiin oikaisu ottamalla huomioon hintaero unionin tuotannonalan myynnissä CFPP-arvolla 13 ja unionin tuotannonalan myynnissä CFPP-arvolla 0, jotta voidaan verrata Indonesiasta tapahtuvaa tuontia, jossa CFPP-arvo on 13 tai enemmän, ja unionissa valmistettua ja sekoitettua biodieseliä, jonka CFPP-arvo on 0. Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja totesi, että koska unionin tuotannonala myi biodieseliä CFPP-arvolla 13 pieniä määriä kerrallaan, tällaisen myynnin hintoja olisi verrattava vastaavan kokoisiin kauppoihin, joissa CFPP on 0. Kun tutkittiin kauppatapahtumia, joissa myytiin kerralla vastaavan kokoisia määriä CFPP-arvolla 0, havaittiin hintaeron olevan linjassa hintaeron kanssa, kun käytettiin kaikkia kauppoja CFPP-arvolla 0. Hinnoissa oli eroja, jotka sekä ylittivät että alittivat keskimääräisen hintaeron. Tuloksena ei ollut muutosta hintojen alittavuuden tasoon, joka esitetään väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 97 kappaleessa.
(125)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi komissiota ilmoittamaan unionin tuotannonalan myymien sekoitusten täydellisen tuotevalvontakoodin (PCN-koodin) - samoin kuin kaikkien syöteöljyjen prosenttiosuuden unionin tuotannonalan oman tuotannon myynnissä. Koska vertailu vahingon selvittämiseksi perustui ainoastaan CFPP-arvoon, tämä pyyntö hylättiin.
(126)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin vaatimukset täyttävän, jäljempänä ’uusiutuvan energian vaatimukset täyttävä’, biodieselin sekä biodieselin, joka ei täytä näitä vaatimuksia, hintojen välillä oli ero. Kyseinen osapuoli väitti, että koska tuonti Indonesiasta ei ole uusiutuvan energian vaatimukset täyttävää ja koska uusiutuvan energian vaatimukset täyttävän biodieselin hinta oli korkeampi, olisi tehtävä oikaisu.
(127)
Tämä väite hylättiin. Lähes kaikki tuonti Indonesiasta tutkimusajanjaksolla oli uusiutuvan energian vaatimukset täyttävää. Joka tapauksessa jäsenvaltiot panivat uusiutuvia energialähteitä koskevassa direktiivissä vahvistetut kestävyysperusteet täytäntöön kansallisessa lainsäädännössään vasta vuonna 2012, joten tutkimusajanjakson suurimman osan aikana sillä ei ollut vaikutusta, oliko biodiesel uusiutuvan energian vaatimukset täyttävää vai ei.
(128)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja kommentoi hintojen alittavuuden laskelmia ja väitti, että PME:n tuontia Indonesiasta olisi verrattava unionin tuotannonalan kaikkeen myyntiin. Hinnan alittavuuden laskelmassa verrattiin itse asiassa Indonesiasta tuodun PME:n myyntiä kaikkeen unionin tuotannonalan myyntiin CFPP-arvolla 0 siten, että Indonesian PME:n tuonnin hintaa korotettiin hintakertoimella, joka laskettiin vertaamalla unionin tuotannonalan CFPP0-myyntiä unionin tuotannonalan CFPP13-myyntiin. Sen vuoksi väite hylätään. Saman asianomaisen osapuolen väite siitä, että vahinkoa koskeviin laskelmiin sisältyi tuotu tuote, ei perustu tosiseikkoihin ja on siksi hylätty. Joka tapauksessa tuotu biodiesel ja unionissa tuotettu biodiesel sekoitettiin yhteen ja myytiin samalla hinnalla kuin sekoitukset, joihin ei sisältynyt tuotua biodieseliä.
(129)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja myös kiisti tuonnin jälkeisiä kustannuksia koskevan laskelman. Näiden kustannusten kuitenkin tarkistettiin muodostuvan biodieselin tosiasiallisista tuontikustannuksista, joista oli vähennetty toimituskustannukset lopulliseen määräpaikkaan, joten niitä ei ole tarpeen muuttaa.
6. Makrotaloudelliset indikaattorit
(130)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 101 kappaleessa esitetään, seuraavat makrotalouden indikaattorit arvioitiin koko unionin tuotannonalaa koskevien tietojen pohjalta: tuotanto, tuotantokapasiteetti, kapasiteetin käyttö, myyntimäärä, markkinaosuus, kasvu, työllisyys, tuottavuus, polkumyyntimarginaalin suuruus ja toipuminen aiemmasta polkumyynnistä.
(131)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen unionin tuotannonala pani merkille, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukossa 4 käytettyihin kapasiteettia koskeviin tietoihin sisältyi kapasiteettia, jota ei ollut poistettu käytöstä mutta joka ei ollut sellaisessa kunnossa, että sitä olisi voinut käyttää tutkimusajanjaksolla tai sitä edeltävinä vuosina biodieselin valmistamiseen. Ne määrittelivät erikseen tämän kapasiteetin ’käyttämättömäksi kapasiteetiksi’, jota ei pitäisi ottaa huomioon käytettävissä olevana kapasiteettina. Taulukkoon 4 sisältyvät luvut kapasiteetin käytöstä ovat sen vuoksi aliarvioituja. Uudelleen toimitettujen tietojen huolellisen tarkastelun jälkeen ne hyväksyttiin, ja taulukko 4 esitetään uudelleen jäljempänä. Kapasiteetin käyttöaste, joka oli väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa 43-41 prosenttia, on nyt 46-55 prosenttia. Lisäksi unionin tuotannonala oikaisi vuoden 2009 tuotantotiedot, joista on nyt saatu seuraava taulukko:
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Tuotantokapasiteetti (tonnia)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Indeksi 2009 = 100
100
99
85
87
Tuotantomäärä (tonnia)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Indeksi 2009 = 100
100
107
98
104
Kapasiteetin käyttöaste
46 %
50 %
53 %
55 %
Indeksi 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 103 kappaleessa tarkastellaan kapasiteetin aikaisempaa käyttöä koskevia tietoja ja todetaan, että tuotanto kasvoi mutta kapasiteetti säilyi vakaana. Tarkistettujen tietojen mukaan tuotanto kasvaa edelleen, mutta käytettävissä olevan kapasiteetin määrä samana aikana pieneni. Tämä osoittaa, että unionin tuotannonala vähensi saatavilla olevaa kapasiteettia tuonnin lisääntyessä Argentiinasta ja Indonesiasta eli reagoi markkinasignaaleihin. Tarkistetut tiedot ovat nyt yhdenmukaisempia unionin tuotannonalan ja tuottajien ilmoitusten kanssa, joiden mukaan tarkastelujakson aikana tuotanto lopetettiin useissa laitoksissa ja asennettua kapasiteettia ei saatu välittömästi käyttöön tai se saatiin käyttöön vain merkittävillä uudelleeninvestoinneilla.
(133)
Useat asianomaiset osapuolet kyseenalaistivat kapasiteettia ja sen käyttöä koskevat tarkistetut tiedot. Yksikään niistä ei kuitenkaan esittänyt mitään vaihtoehtoja. Tarkistus perustuu valituksen tekijän esittämiin kapasiteettia koskeviin tarkistettuihin tietoihin, jotka kattavat koko unionin tuotannonalan. Tarkistetut tiedot ristiintarkastettiin julkisesti saatavilla olevien tietojen kanssa, jotka koskevat erityisesti käyttämätöntä kapasiteettia sekä sellaisten tuottajien kapasiteettia, jotka ovat lopettaneet toimintansa talousvaikeuksien vuoksi. Kuten edellä 6 jaksossa ”Makrotaloudelliset indikaattorit” selitetään, tarkistetut tiedot antavat biodieselin tuotantoon tarkastelujaksolla käytettävissä olevasta kapasiteetista tarkemman käsityksen kuin alkuperäiset tiedot, jotka julkaistiin väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa.
(134)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että unionin tuotannonalalle ei aiheutunut vahinkoa, sillä tuotannon määrä lisääntyi kulutuksen lisääntymisen myötä. Tämä väite hylätään, sillä muut tärkeät vahinkoindikaattorit osoittavat selvästi vahinkoa tapahtuneen. Erityisesti on menetetty markkinaosuutta tuonnille asianomaisista maista, ja kannattavuuden vähentyminen on johtanut tappioihin.
(135)
Toinen asianomainen osapuoli väitti, että unionin tuotannonalalle ei ollut aiheutunut vahinkoa, jos verrataan suuntauksia ainoastaan vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä sen sijaan, että verrattaisiin suuntauksia 1 päivästä tammikuuta 2009 tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä ’tarkastelujakso’. Koska tutkimusajanjakso kattaa puolet vuodesta 2011, vertailu vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä ei ole asianmukaista. Lisäksi, jotta vertailu olisi mielekästä, on tarpeen tarkastella vahingon arvioinnin kannalta merkityksellisiä suuntauksia ajanjaksolla, joka on tarpeeksi pitkä. Näin tehtiin edellisessäkin tapauksessa. Sen vuoksi tämä väite hylätään.
(136)
Sama asianomainen osapuoli totesi, että komissio ei ollut julkaissut unionin tuotannonalan myynnin kokonaisarvoa väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa, sekä pyysi, että tämä tieto julkaistaisiin. Kaikki perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdassa mainitut merkitykselliset tekijät on kuitenkin tutkittu siten, että vahingosta on voitu tehdä täysimittainen arvio. Tiedot myynnin arvosta kerättiin ja tarkastettiin. Ne saatiin otannalla yrityksiltä, jotka ovat koko unionin tuotannonalaa edustavia.
(137)
Sama osapuoli katsoi, että unionin tuotannonala oli kyennyt lisäämään työllisyyttä, joten unionin tuotannonalaan ei ollut kohdistunut kielteisiä vaikutuksia tutkimusajanjaksolla.
(138)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 106 kappaleessa todetaan, työllisyystilanne tällä pääomavaltaisella alalla on suhteellisen heikko. Sen vuoksi pienetkin vaihtelut määrissä voivat aiheuttaa suuria muutoksia indeksoiduissa tiedoissa. Työllisyyden yleisen tason nousun perusteella ei voida kieltää unionin tuotannonalan kärsineen vahinkoa, mikä on osoitettu muilla indikaattoreilla.
(139)
Koska asiaan liittyviä muita väitteitä tai huomautuksia ei ole esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 103-110 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
7. Mikrotaloudelliset indikaattorit
(140)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 102 kappaleessa todetaan, seuraavat mikrotalouden indikaattorit arvioitiin otokseen valittuja unionin biodieselin tuottajia koskevien tietojen pohjalta: keskimääräiset yksikköhinnat, yksikkökustannukset, työvoimakustannukset, varastot, kannattavuus, kassavirta, investoinnit, sijoitetun pääoman tuotto ja pääoman saanti.
(141)
Koska asiaa koskevia huomautuksia ei ole esitetty, väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 111-117 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
8. Vahinkoa koskevat päätelmät
(142)
Useat osapuolet kiistivät väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyn vahinkoa koskevan päätelmän sillä perusteella, että vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä jotkin vahinkoindikaattorit näyttivät kohentuneen. Vaikka on totta, että jotkin indikaattorit (esim. tuotanto ja myynti) osoittivat noususuuntausta vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä, tuotannonala ei kyennyt kyseisenä aikana siirtämään kustannusten nousua hintoihin, kuten todetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 111 kappaleessa. Tämä heikensi entisestään tuotannonalan asemaa: kun vuonna 2011 tappiot olivat 0,2 prosenttia, tutkimusajanjaksolla ne olivat 2,5 prosenttia. Sen vuoksi katsotaan, että vaikka vahinkoanalyysi rajoittui vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson väliseen aikaan, tuotannonalan on todettu kärsineen aineellista vahinkoa.
(143)
Koska tarkasteltavana olevasta tuotteesta ja samankaltaisesta tuotteesta ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 118-120 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
F. SYY-YHTEYS
1. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus
(144)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että tuonti Argentiinasta ei voinut aiheuttaa vahinkoa, koska tuonnin määrä pysyi vakaana vuodesta 2010 tutkimusajanjakson loppuun ja laski hieman vuodesta 2011 tutkimusajanjakson loppuun.
(145)
Tiedot on saatu väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukosta 2, ja ne pitävät paikkansa. Komission analyysi kattaa kuitenkin ajan tarkastelujakson alusta tutkimusajanjakson loppuun, ja sen perusteella tuonti lisääntyi 48 prosenttia ja markkinaosuus 41 prosenttia. Lisäksi, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 90 kappaleessa esitetään, on otettava huomioon Argentiinasta tapahtuvan tuonnin lisäksi tuonti Indonesiasta.
(146)
Sama asianomainen osapuoli totesi verrattuaan hintakehitystä vuodesta toiseen, että Argentiinan tuonnin hinnat nousivat nopeammin kuin unionin tuotannonalan myyntihinnat. Tuonti Argentiinasta alittaa kuitenkin vielä unionin tuotannonalan hinnat, mikä selittää sitä, miksi unionin hinnat eivät voineet nousta yhtä nopeasti.
(147)
Koska polkumyyntituonnin vaikutuksista ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 123-128 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Muiden tekijöiden vaikutus
2.1 Muista kolmansista maista kuin asianomaisista maista peräisin oleva tuonti
(148)
Koska ei ole esitetty huomautuksia, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 129 kappaleessa esitetty päätelmä, jonka mukaan tuonti muista maista ei aiheuttanut vahinkoa.
2.2 Ilman polkumyyntiä tapahtunut tuonti asianomaisista maista
(149)
Asetuksen 2 artiklan 5 kohdan soveltamisen yhteydessä, johon viitataan edellä 38 ja 70 kappaleessa, ei havaittu ilman polkumyyntiä tapahtunutta tuontia asianomaisista maista. Sen vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 130 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.3 Muut unionin tuottajat
(150)
Koska ei ole esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 131 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.4 Unionin tuotannonalan harjoittama tuonti
(151)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 132-136 kappaleessa esitetään, unionin tuotannonala toi merkittäviä määriä biodieseliä asianomaisista maista tarkastelujakson aikana: tutkimusajanjaksolla kyseisen maiden osuus kaikesta tuonnista oli lähes 60 prosenttia.
(152)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että tämä tuonti, joka oli kaukana itsepuolustuksesta, oli osa unionin tuotannonalan ”huolellisesti kypsyteltyä pitkän aikavälin strategiaa”, jonka tarkoituksena oli investoida Argentiinaan ja hankkia sieltä biodieseliä.
(153)
Se väitti myös, että ei ole koskaan ollut taloudellisesti järkevää tuoda soijapapuja unioniin ja jalostaa niistä siellä biodieseliä vaan että taloudellisesti kannattavaa on ainoastaan jalostaa soijapavut Argentiinassa ja viedä sieltä tuloksena olevaa biodieseliä.
(154)
Nämä väitteet olisi hylättävä. Ei ole esitetty näyttöä tällaisesta ”pitkän aikavälin strategiasta” ja unionin tuotannonala on kieltänyt sellaisen olemassaolon. Jos unionin tuotannonalan strategiana olisi täydentää biodieselin tuotantoaan tuottamalla Argentiinassa ja tuomalla lopputuotetta, olisi ilman muuta järjetöntä ja epäloogista tehdä valitus tällaisesta tuonnista.
(155)
Yksi asianomainen osapuoli väitti edelleen, että unionin tuotannonalan itsepuolustuksena harjoittama biodieselin tuonti oli tosiasiassa osa pitkän aikavälin kaupallista strategiaa. Tämä väite, jota ei perusteltu, hylätään. Tällaisesta strategiasta ei ole pelkkien syytösten lisäksi esitetty mitään näyttöä. Olisi myös epäloogista, että asianomaiset unionin tuottajat tukisivat valitusta ja joissakin tapauksissa olisivat lisänneet kapasiteettiaan unionissa, jos niillä samaan aikaan olisi strategia tuotantotarpeiden täyttämiseksi tuonnin avulla.
(156)
Sama asianomainen osapuoli väitti myös, että unionin tuotannonalan markkinaosuus olisi laskettava ottamalla huomioon itsepuolustuksena tapahtunut tuonti. Tämä väite hylättiin, sillä markkinaosuuslaskelmien on perustuttava unionin tuotannonalan myymiin tavaroihin, jotka ne ovat tuottaneet itse, eikä kaupankäyntiin lopputuotteella, johon päädytään polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrän kasvaessa.
(157)
Unionin tuotannonala on myös osoittanut, että aikaisempina vuosina oli taloudellisesti kannattavaa tuoda soijaöljyä - ja palmuöljyä - jalostettavaksi biodieseliksi. Asianomainen osapuoli ei esittänyt näyttöä tätä vastaan. Lopputuotteen tuonti on taloudellisesti mielekästä vain tilanteessa, jossa eriytetyn vientiveron vääristävä vaikutus tekee biodieselin viennistä halvempaa kuin raaka-aineen viennistä.
(158)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että tällainen tuonti aiheutti vahinkoa vain siksi, että unionin tuotannonalalla oli kapasiteettia sekoittaa Argentiinasta tuotua SME:tä ja Indonesiasta tuotua PME:tä unionissa tuotettuun biodieseliin tarkoituksena myydä se edelleen dieselinjalostajille. Tämä väite ei pidä paikkaansa. Sekoittaminen on yksinkertainen toimenpide, jonka monet kauppayritykset voivat tehdä varastointisäiliöissään. Ei esitetty näyttöä siitä, että ainoastaan unionin tuottajat kykenisivät tällaiseen sekoittamiseen, ja sen vuoksi väite hylättiin.
(159)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti lisäksi, että unionin tuotannonalan tuonti ei tapahtunut itsepuolustuksena. Se vertasi kalenterivuoden 2011 tietoja tutkimusajanjakson tietoihin, joista jälkimmäiseen sisältyy kuusi kuukautta samaa vuotta. Vertailu näiden kahden välillä ei siis ole asianmukaista, jos tutkimusajanjaksoa ei voida jakaa kahtia. Sen vuoksi tämä väite hylätään.
(160)
Koska unionin tuotannonalan viennistä ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 132-136 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.5 Unionin tuotannonalan kapasiteetti
(161)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 137-140 kappaleessa todettiin, että unionin kapasiteetin käyttöaste pysyi tarkastelujaksolla alhaisena, mutta vaikka otokseen valittujen yritysten tilanne heikkeni kyseisellä ajanjaksolla, niiden kapasiteetin käyttö ei vähentynyt samassa suhteessa.
(162)
Alustava päätelmä oli siis, että kapasiteetin alhainen käyttöaste on pysyvä tekijä eikä siten syynä unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon.
(163)
Yksi asianomainen osapuoli kommentoi väliaikaista tullia koskevan asetuksen tietoja. Se oli pannut merkille, että jopa kokonaan ilman tuontia unionin tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste olisi ollut tutkimusajanjaksolla vain 53 prosenttia. Lisäksi se totesi tuotantokapasiteetin lisääntyneen vuodesta 2009 tutkimusajanjakson päättymiseen asti siten, että kapasiteetin käyttöaste väheni tarkastelujaksolla.
(164)
Kyseinen asianomainen osapuoli ei kuitenkaan esittänyt näyttöä siitä, että tästä kapasiteetin alhaisesta käyttöasteesta olisi aiheutunut sellaista vahinkoa, joka olisi poistanut syy-yhteyden polkumyyntituonnin ja unionin tuotannonalan tilanteen heikkenemisen välillä. Kiinteät kustannukset ovat vain pieni osa (noin 5 %) kaikista tuotantokustannuksista, mikä osoittaa kapasiteetin vähäisen käytön olleen vain yksi vahinkoa aiheuttava tekijä, mutta ei ratkaiseva. Yksi syy kapasiteetin alhaiseen käyttöasteeseen on myös se, että unionin tuotannonala harjoitti erityisen markkinatilanteen vuoksi lopputuotteen tuontia.
(165)
Lisäksi kapasiteettia ja sen käyttöä koskevien tarkistettujen tietojen huomioon ottamisen jälkeen unionin tuotannonala vähensi kapasiteettia tarkastelujaksolla ja lisäsi käyttöastetta 46 prosentista 55 prosenttiin. Tämä osoittaa, että unionin tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste olisi ilman polkumyyntituontia huomattavasti korkeampi kuin edellä mainittu 53 prosenttia.
(166)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen useat asianomaiset osapuolet suhtautuivat epäilevästi päätelmään siitä, että kapasiteetin alhainen käyttöaste ei olisi ollut ratkaiseva vahingon aiheuttaja. Biodieselin tuotannonalan kiinteiden kustannusten väitettiin olevan paljon korkeammat kuin edellä esitetty pieni osuus. Osapuolet eivät kuitenkaan esittäneet näyttöä tämän väitteen tueksi, joten se hylätään. Joka tapauksessa kiinteillä kustannuksilla ei ole mitään yhteyttä kapasiteetin käyttöasteeseen. Otokseen valittujen yritysten tarkistaminen osoitti kiinteiden kustannusten osuuden olleen tutkimusajanjaksolla 3-10 prosenttia kaikista tuotantokustannuksista.
(167)
Lisäksi väitettiin tähän liittyen, että unionin tuotannonalan ylikapasiteetti oli niin merkittävä, että jopa kokonaan ilman tuontia ala ei olisi kyennyt saavuttamaan riittävää kannattavuutta. Tämän väitteen tueksi ei esitetty näyttöä ja se, että unionin tuotannonala oli vuonna 2009 kapasiteetin vähäisestä käytöstä huolimatta kannattavaa, antaisi olettaa, että ilman polkumyyntituontia kannattavuus olisi ollut vieläkin korkeampi.
(168)
Lisäksi väitettiin, että unionin tuotannonalan kapasiteetin väheneminen oli itsessään syy aiheutuneeseen vahinkoon johtuen laitosten sulkemisen kustannuksista ja toimintaansa jatkavien laitosten kapasiteetin vähenemisestä. Tätä väitettä ei perusteltu eikä myöskään esitetty näyttöä siitä, että kapasiteetin vähentämisen kustannuksissa tai kokonaisten laitosten tai yritysten sulkemisessa olisi ollut kyse merkittävistä summista.
(169)
Kapasiteettiin liittyen väitettiin lopuksi vielä, että mikä tahansa yritys, joka lisäsi biodieselin tuotantokapasiteettia tarkastelujaksolla, olisi tehnyt vastuuttoman liiketoimintaratkaisun. Tämän väitteen tueksi ei esitetty mitään näyttöä. Lisäksi se, että jotkin yritykset pystyivät lisäämään kapasiteettiaan biodieselin polkumyyntituonnin lisääntyessä Argentiinasta ja Indonesiasta, osoittaa, että markkinoilla on kysyntää niiden tuotteille.
(170)
Tarkistetut makrotaloudelliset indikaattorit osoittavat myös, että yritykset ottivat kyseisellä ajanjaksolla kapasiteettia pois mahdollisesta käytöstä ja alkoivat tutkimusajanjakson lopulla sulkea laitoksia, jotka eivät enää olleet elinkelpoisia. Lisäksi yksittäisten yritysten kapasiteetin lisäys johtuu pääasiassa niin sanottujen toisen sukupolven biodieselin tuotantolaitosten lisääntymisestä. Ne ovat laitoksia, joissa biodieseliä tuotetaan jäteöljystä tai vetykäsitellystä kasviöljystä (HVO). Sen vuoksi unionin tuotannonala on rationalisoinut ja rationalisoi edelleen kapasiteettiaan vastatakseen unionin kysyntään.
(171)
Koska unionin tuotantokapasiteetista ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 137-140 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.6 Raaka-aineiden huono saanti ja puutteellinen vertikaalinen integraatio
(172)
Koska raaka-aineen saatavuudesta ei ole esitetty uusia huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 141 ja 142 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.7 Kaksinkertainen laskenta
(173)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 143-146 kappaleessa käsitellään väitettä, jonka mukaan kaksinkertaisen laskennan järjestelmä, jossa jäteöljystä valmistettu biodiesel lasketaan eräissä jäsenvaltioissa sekoitusmääräyksiin kahdesti, on aiheuttanut vahinkoa unionin tuotannonalalle tai ainakin niille unionin tuottajille, jotka valmistavat biodieseliä neitsytöljystä.
(174)
Yksi asianomainen osapuoli mainitsi yhden unionin tuottajan huomauttaneen, että se menetti vuonna 2011 myyntiä muille tuottajille, jotka valmistivat kaksinkertaiseen laskentaan kelpuutettavaa biodieseliä.
(175)
Kielteinen vaikutus tähän yhteen tuottajaan oli kuitenkin vain rajallinen ja tilapäinen sekä merkityksellinen ainoastaan osalla tutkimusajanjaksoa, koska kaksinkertaisen laskennan järjestelmä hyväksyttiin kyseisen yrityksen sijaintijäsenvaltiossa vasta syyskuussa 2011. Ottaen huomioon, että otokseen valittujen yritysten taloudellinen tulos heikkeni syyskuun 2011 jälkeen ja kyseinen yritys oli valittu otokseen, kaksinkertaista laskentaa ei voida pitää vahingon lähteenä.
(176)
Koska unionin tuotannonala koostuu sekä yrityksistä, jotka tuottavat biodieseliä jäteöljystä ja siten hyötyvät kaksinkertaisesta laskennasta, että yrityksistä, jotka tuottavat biodieseliä neitsytöljyistä, kysynnän vaihtelu on unionin tuotannonalan sisäistä. Kaksinkertaisesti laskettavan biodieselin valmistamiseen tarvittavien käytettyjen öljyjen rajoittuneen saatavuuden vuoksi kaksinkertaisesti laskettavan biodieselin tuotannon merkittävä lisääminen on vaikeaa. Sen vuoksi ensimmäisen sukupolven biodieselistä on edelleen runsaasti kysyntää. Tutkimusajanjaksolla ei todettu kaksinkertaiseen laskentaan kelpuutettavan biodieselin merkittävää tuontia, mikä vahvistaa sen, että kaksinkertainen laskenta siirtää kysyntää unionin tuotannonalan sisällä mutta ei luo kysyntää tuonnille. Komissio ei saanut kyseiseltä asianomaiselta osapuolelta tietoja, jotka osoittaisivat biodieselin kaksinkertaisen laskennan aiheuttaneen neitsytöljystä valmistetun biodieselin hinnan laskua tarkastelujaksolla. Asiaa koskevat tiedot itse asiassa osoittavat, että kaksinkertaisen laskennan biodieseliin liittyy pieni hintalisä verrattuna neitsytöljystä valmistettuun biodieseliin, jonka hinta on sidoksissa mineraalidieselin hintaan.
(177)
Kummankin tyyppisistä tuottajista koostuvan unionin tuotannonalan taloudellisen tuloksen lasku ei voi johtua joissakin jäsenvaltioissa voimassa olevasta kaksinkertaisen laskennan järjestelmästä. Erityisesti se, että myös niiden otokseen valittujen yritysten taloudellinen tulos, jotka tuottavat kaksinkertaisesti laskettavaa biodieseliä, on laskenut, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 145 kohdassa mainitaan, osoittaa, että polkumyyntituonnin aiheuttamasta vahingosta kärsii koko tuotannonala.
(178)
Useat asianomaiset osapuolet väittivät lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen, että kaksinkertaisesti laskettavan biodieselin määrä on aliarvioitu. Unionin markkinoilla saatavilla olevan kaksinkertaisesti laskettavan biodieselin määrä on kuitenkin vähäistä verrattuna biodieselin yhteenlaskettuun myyntimäärään tutkimusajanjaksolla. Jos jäsenvaltiossa siis on voimassa kaksinkertaisen laskennan järjestelmä, kaksinkertaisesti laskettava biodiesel tuotetaan unionissa ja näin ollen kysyntä on unionin tuotannonalan sisäistä. Tämän päätelmän muuttamiseksi ei ole esitetty uutta näyttöä
(179)
Koska sääntelytekijöistä ei ole esitetty uusia huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 143-146 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.8 Muut sääntelytekijät
(180)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 147-153 kappaleessa käsitellään asianomaisten osapuolien väitteitä, joiden mukaan eräissä jäsenvaltioissa on rajoituksia, kuten kiintiöjärjestelmiä ja verojärjestelyitä, joiden tarkoituksena on rajoittaa tuontia asianomaisista maista, ja tämän vuoksi unionin tuotannonalalle mahdollisesti aiheutunut vahinko erityisesti tietyissä jäsenvaltioissa ei voi johtua tuonnista.
(181)
Nämä väitteet hylättiin alustavasti muun muassa siksi, että polkumyyntituontia asianomaisista maista esiintyy useimmissa jäsenvaltioissa. Lisäksi yhteen jäsenvaltioon tuotuja tuotteita voidaan kuljettaa myytäväksi muihin jäsenvaltioihin.
(182)
Yksi asianomainen osapuoli pani merkille, että Ranskassa oli vuonna 2011 tullattu vain pieni määrä argentiinalaista biodieseliä. Samaan aikaan oli ilmoitettu pieni määrä tuontia Saksaan.
(183)
Ensinnäkin, kuten edellä on esitetty, yhdessä jäsenvaltiossa tullattua biodieseliä voidaan myydä toisessa jäsenvaltiossa, mikä tekee tätä asiaa koskevista tiedoista epäluotettavia. Toiseksi, otokseen valitut yritykset sekä Ranskassa että Saksassa pystyivät osoittamaan tuottamiensa ja asianomaisista maista tuotujen tuotteiden välisen hintakilpailun ja sen vuoksi kärsimänsä vahingon.
(184)
Eräs toinen asianomainen osapuoli väitti, että biodieselin valmistusteollisuuden hyväksi monissa jäsenvaltioissa toteutettujen järjestelyjen peruuttaminen vähensi biodieseliä tuottavien yritysten tuloja tarkastelujaksolla, mistä aiheutui vahinkoa. Ne mainitsivat erityisesti verokannustimien asteittaisen poistamisen Ranskassa ja ”vihreiden polttoaineiden” verotuksen Saksassa.
(185)
Näiden muutosten ja unionin tuotannonalan taloudellisen tuloksen heikkenemisen välillä ei kuitenkaan ole ilmeistä ajallista yhteyttä. Monet näistä aloitteista eivät koskeneet biodieselin valmistajia vaan sen käyttäjiä, ja useimmat niistä olivat edelleen voimassa tutkimusajanjakson aikana. Ei ole esitetty näyttöä sen osoittamiseksi, että jäsenvaltioiden politiikan muutokset pakollisten sekoittamisvaatimusten suuntaan olisivat vahingoittaneet unionin tuotannonalaa.
(186)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja pani merkille kilpailupääosaston käynnissä olevan tutkimuksen, joka koskee väitettyä vääristyneiden hintojen ilmoittamista Plattsin toteuttamaan öljyn ja biopolttoaineiden hintoja koskevaan arviointiin, ja vaati kyseisen tutkimuksen kohteena olevan toiminnan pitämistä mahdollisena vahingon aiheuttajana. Tämä väite hylättiin, koska tutkimus on vielä kesken ja sen tuloksia ei ole julkaistu.
(187)
Koska jäsenvaltioiden politiikasta ei ole esitetty uusia huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 147-153 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(188)
Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti asianomaisista maista oli tutkimusajanjaksolla polkumyyntiä, joka alitti unionin tuotannonalan myyntihinnat. Polkumyyntituonnin lisääntyneen määrän ja unionin tuotannonalan tilanteen heikkenemisen välillä on selvä ajallinen yhteys. Polkumyyntituonti kilpaili suoraan unionin tuotannonalan tuotannon kanssa, minkä vuoksi unionin tuotannonalan kannattavuus ja markkinaosuus heikkenivät tarkastelujaksolla. Vaikka unionin tuotannonalan tulokseen ovat voineet tietyssä määrin vaikuttaa muut tekijät, joita käsitellään aiempana, on kuitenkin selvää, että polkumyyntituonti asianomaisista maista aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle.
(189)
Ei ole esitetty uutta näyttöä, jonka perusteella voitaisiin muuttaa päätelmää siitä, että muiden tekijöiden vaikutus yksin tai yhdessä ei olisi voinut poistaa syy-yhteyttä polkumyyntituonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välillä. Koska syy-yhteyttä koskevasta päätelmästä ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 154-157 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
G. UNIONIN ETU
1. Unionin tuotannonalan etu
(190)
Koska unionin tuotannonalan edusta ei ole esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 159-161 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Etuyhteydettömien tuojien ja kaupan alan toimijoiden edut
(191)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että ehdotetuilla tulleilla olisi kielteinen vaikutus tuojiin ja kaupan alan toimijoihin, mutta ei esittänyt näyttöä väitteensä tueksi. Itse asiassa kyseinen väite osoitti päinvastaista, koska sen mukaan tulli voitiin siirtää hinnankorotuksena käyttäjille ja kuluttajille, jolloin sillä ei todennäköisesti olisi mitään vaikutusta tuojiin ja kaupan alan toimijoihin.
(192)
Tuojilta tai kaupan alan toimijoilta ei saatu huomautuksia väliaikaisten toimenpiteiden julkaisemisen jälkeen.
(193)
Koska etuyhteydettömien tuojien ja kaupan alan toimijoiden eduista ei ole esitetty uusia lisähuomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 162 ja 163 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Käyttäjien ja kuluttajien etu
(194)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että ehdotetut tullit nostaisivat biodieselin hintaa ja siten vähentäisivät kuluttajien kannustimia ostaa biopolttoaineita käyttäviä autoja.
(195)
Tämä väite hylätään. Biodieselin pääasiallinen käyttötarkoitus on sekoittaminen mineraalidieseliin kuluttajille myytäväksi, jotta näiden ei tarvitsisi ostaa erityisesti biopolttoainetta käyttävää ajoneuvoa.
(196)
Vaikka polttoaineeseen sisältyvän biodieselin hinta nousisi, jos se tuotaisiin Argentiinasta tai Indonesiasta, kuten väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa todetaan, biodieselin osuus kuluttajille myytävästä dieselistä on kuitenkin niin pieni, että myös hinnankorotus jäisi vastaavasti niin pieneksi, että kuluttajat tuskin huomaisivat sitä.
(197)
Toimenpiteiden mahdollinen vaikutus kuluttajalle myytävän dieselin lopulliseen hintaan, minkä odotetaan olevan pieni, kuten edellä esitetään, ei vaarantaisi uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin tavoitteiden saavuttamista.
(198)
Käyttäjät tai kuluttajat tai käyttäjiä tai kuluttajia edustavat ryhmät tai yhdistykset eivät ole esittäneet huomautuksia väliaikaista tullia koskevasta asetuksesta.
(199)
Koska kuluttajien etua koskevia lisähuomautuksia ei ole esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 164-166 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
4. Raaka-ainetoimittajien etu
(200)
Koska raaka-ainetoimittajien edusta ei ole esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 167-169 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
5. Unionin etua koskevat päätelmät
(201)
Ei ole esitetty huomautuksia, joiden perusteella olisi syytä muuttaa väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitettyä unionin etua koskevaa analyysia. Tämän vuoksi on edelleen unionin edun mukaista, että toimenpide toteutetaan. Sen vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 170 ja 171 kappaleessa esitetyt päätelmät.
H. LOPULLISET POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET
1. Vahingon korjaava taso
(202)
Monet asianomaisista osapuolista vastustivat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 175 kappaleessa esitettyä unionin tuotannonalan 15 prosentin voittomarginaalitavoitetta väittäen, että unionin biodieselteollisuuden on epärealistista odottaa niin korkeaa voittoa.
(203)
Useimmat näistä asianomaisista osapuolista ehdottivat kuitenkin 15 prosentin voittomarginaalitavoitteen korvaamista muilla luvuilla, joita on sovellettu muina aikoina tai muissa tutkimuksissa, perustelematta kuitenkaan, miksi jokin tietty ajanjakso tai tutkimus olisi asianmukaisempi kuin jokin toinen.
(204)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen mukaan 15 prosentin voittomarginaali on voitto ilmaistuna prosenttiosuutena liikevaihdosta, joka unionin tuotannonalalla toteutui polkumyyntituonnin puuttuessa vuosina 2004-2006. Tämä oli viimeisin ajanjakso, jona voittoa tehtiin ilman polkumyyntituonnin vaikutusta, sillä vuodesta 2006 polkumyyntituontia on ollut koko ajan unionin markkinoilla, ensin Yhdysvalloista ja sen jälkeen Argentiinasta ja Indonesiasta.
(205)
Unionin biodieselmarkkinat ovat monessa suhteessa kuitenkin kehittyneet merkittävästi vuosien 2004-2006 jälkeen. Polkumyyntituonnin markkinaosuus oli vuosina 2004-2006 merkityksetön ja myös muu tuonti oli vähäistä. Tutkimusajanjaksolla polkumyyntituonnin markkinaosuus oli 19 prosenttia. Vuosina 2004-2006 unionin tuotannonala muodostui 40 yrityksestä. Nyt yritysten määrä on jo yli 200, joten kilpailukin on lisääntynyt.
(206)
Kulutus lisääntyi vuosina 2004-2006 dramaattisesti 2 miljoonasta tonnista 5 miljoonaan tonniin. Tarkastelujaksolla kulutus sen sijaan lisääntyi vain vähän ja kapasiteetin käyttöaste, joka oli 90 prosenttia vuosina 2004-2006, oli tutkimusajanjaksolla 55 prosenttia.
(207)
Sen vuoksi katsotaan olevan syytä ottaa huomioon edellä kuvailtu markkinakehitys ja määrittää voittomarginaalitavoite sen mukaan, jotta se vastaisi voittoa, joka unionin tuotannonalalla olisi odotettavissa nykyisissä markkinaolosuhteissa.
(208)
Näin ollen on voittoprosentin sijasta laskettu kyseisten kolmen vuoden tosiasiallinen voitto euroina myytyä tonnia kohden. Tämä laskettiin jokaisen vuoden osalta vuoden 2011 hintatason mukaan ja näistä laskettiin keskiarvo. Unionin tuotannonalan voittomarginaalitavoite prosentteina liikevaihdosta tutkimusajanjaksolla on 11,0 prosenttia.
(209)
Vahingon korjaava marginaali on siis laskettu uudelleen tällä perusteella.
(210)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti vahingon korjaavan marginaalin osalta, että 5,1 prosentin tuontitulli, jota sovelletaan puhdistetun, valkaistun ja hajuttomaksi käsitellyn palmuöljyn tuontiin unioniin, olisi vähennettävä unionin tuottajien tuotantokustannuksista. Tämä väite hylätään, koska kyseinen tulli on palmuöljyn tuontia harjoittavien unionin tuottajien kustannus ja olisi siten otettava huomioon.
(211)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja kyseenalaisti unionin tuotannonalan voittomarginaalitavoitteen laskentatavan ja vuosien 2004-2006 tietojen käytön sekä ehdotti voittomarginaalitavoitteen laskemista ainoastaan vuoden 2004 tietojen perusteella. Aikaisempi tutkimus, joka koski tuontia Yhdysvalloista, osoitti kuitenkin, että kolmen vuoden keskiarvon laskeminen antoi tarkemman tuloksen kuin pelkästään vuoden 2004 tietojen käyttäminen. Ei ole esitetty väitteitä, joiden perusteella tätä päätelmää olisi syytä muuttaa.
(212)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijät väittivät, että alustavassa vaiheessa ehdotettu 15 prosentin voittomarginaalitavoite olisi säilytettävä. Valituksen tekijöiden esittämät väitteet eivät kuitenkaan liity tavoitteeseen, jota varten voittomarginaalitavoite vahvistetaan, eli sen selvittämiseen, mikä oli unionin tuotannonalan voitto polkumyyntituonnin puuttuessa. Sen vuoksi väite hylätään.
(213)
Koska vahingon korjaavasta tasosta ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 176 ja 177 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Lopulliset toimenpiteet
(214)
Polkumyynnistä, vahingosta, syy-yhteydestä ja unionin edusta tehtyjen päätelmien perusteella katsotaan, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuontia koskevat lopulliset polkumyyntitullit olisi otettava perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti käyttöön polkumyynti- ja vahinkomarginaaleista alemman suuruisina alhaisemman tullin säännön mukaisesti.
(215)
Polkumyyntitullit määritettiin vertaamalla vahingon korjaavia marginaaleja ja polkumyyntimarginaaleja. Lopulliset polkumyyntitullit, ilmaistuna prosentteina CIF unionin rajalla tullaamattomana -hinnoista, ovat seuraavat:
Maa
Yritys
Polkumyyntimarginaali
Vahinkomarginaali
Polkumyyntitulli
Argentiina
Aceitera General Deheza SA, General Deheza, Rosario; Bunge Argentina SA, Buenos Aires
41,9 %
22,0 %
22,0 %
(216,64 euroa)
Louis Dreyfus Commodities SA, Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 euroa)
Molinos Río de la Plata SA, Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 euroa)
Muut yhteistyössä toimineet yritykset
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 euroa)
Kaikki muut yritykset
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 euroa)
Indonesia
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 euroa)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 euroa)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 euroa)
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan ja PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20,0 %
20,0 %
(174,91 euroa)
Muut yhteistyössä toimineet yritykset
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 euroa)
Kaikki muut yritykset
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 euroa)
(216)
Koska polkumyyntitullia sovelletaan puhtaan biodieselin lisäksi myös sekoituksiin, joihin sisältyy biodieseliä (suhteessa painon mukaiseen biodieselpitoisuuteen), on täsmällisempää ja asianmukaisempaa ilmaista tulli kiinteänä euromääränä nettotonnia kohden ja soveltaa tätä tuotuun puhtaaseen biodieseliin tai sekoitetun tuotteen biodieselosuuteen, jotta jäsenvaltioiden tulliviranomaiset voivat panna tullin täytäntöön asianmukaisesti.
(217)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 183 kappaleen mukaan biodieselin tuontiin asianomaisista maista sovelletaan kirjaamisvelvoitetta, jotta tullit voidaan tarvittaessa kantaa enintään 90 päivää ennen väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoa.
(218)
Tällainen rekisteröityjen tuotteiden tullien kantaminen on mahdollista vain, jos perusasetuksen 10 artiklan 4 kohdan edellytykset täyttyvät. Rekisteröinnin jälkeistä tuontia koskevien tilastojen tarkastelussa ei ole ilmennyt tuonnin merkittävää lisääntymistä ennen väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoa vaan tuonti päinvastoin väheni huomattavasti. Edellytykset eivät siis täyty, joten rekisteröidystä tuonnista ei kanneta tulleja.
(219)
Tässä asetuksessa yrityksille vahvistetut yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin nyt tehdyn tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten tilannetta tutkimuksen aikana. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevia, ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavia tulleja) yksinomaan asianomaisista maista peräisin olevan, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin. Jos yritystä ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan siihen on sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
(220)
Kaikki näiden yksilöllisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt pyynnöt) on toimitettava viipymättä komissiolle (12), ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta olennaiset tiedot, erityisesti tiedot, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Asetusta muutetaan tarvittaessa vastaavasti saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle.
(221)
Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonnissa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista, jäljempänä ’lopullisten päätelmien ilmoittaminen’. Kaikille osapuolille annettiin määräaika, johon mennessä niillä oli mahdollisuus esittää huomautuksensa lopullisista päätelmistä.
(222)
Kaikkia asianomaisten osapuolten toimittamia suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin ja ne otettiin soveltuvin osin huomioon.
3. Sitoumukset
(223)
Kaksi indonesialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa tarjosi samanlaisia hintasitoumuksia perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Raaka-aineen merkittävien hintavaihteluiden vuoksi tuotteen ei katsota soveltuvan kiinteään hintasitoumukseen. Tämän vuoksi molemmat yritykset tarjosivat, että vähimmäistuontihinnat indeksoitaisiin säännöllisesti raa’an palmuöljyn hinnanvaihteluiden mukaisesti soveltamalla kerrointa tähän raaka-ainekustannukseen.
(224)
Jotta tällainen näiden kahden vientiä harjoittavan tuottajan tarjoama vähittäishinnan indeksointi voitaisiin toteuttaa mielekkäästi, siinä olisi otettava huomioon ne monet muut tekijät, joilla on merkitystä asian kannalta ja jotka osoittavat biodieselmarkkinoiden epävakauden. Biodieselin markkinat ovat hyvin epävakaat, ja alan liiketoimintaan vaikuttavat monet lisätekijät, kuten biodieselin kauppajärjestelmän monimutkaisuus, kaasuöljyn ja biodieselin hintaero, kasviöljymarkkinoiden epävakaus ja kehityssuuntaukset ja erityyppisten kasviöljyjen keskinäiset riippuvuussuhteet sekä Yhdysvaltain dollarin ja euron välisen vaihtokurssin kehitys. Tällaisten tekijöiden huomioiminen edellyttäisi hyvin monimutkaista ja monitasoista päivittäistä indeksointia, jotta se olisi tarkoituksenmukaista. Sen vuoksi ehdotettua kuukausittaista indeksointia ainoastaan raa’an palmuöljyn hintojen perusteella ei pidetä tarkoituksenmukaisena, ja sillä ei olisi saavutettavissa toivottuja tuloksia.
(225)
Lisäksi näiden indonesialaisten viejien ja niiden asiakkaiden välillä on havaittu merkittäviä ristiinkompensoinnin riskejä, koska unioniin viedään myös muita tuotteita kuin biodieseliä ja alan tavanomaisia käytäntöjä ovat biodieselin, raa’an palmuöljyn ja muidenkin tuotteiden lainaaminen ja vaihtaminen yritysten välillä.
(226)
Edellä mainittujen tekijöiden vuoksi sitoumusten tehokas täytäntöönpano ja seuranta olisi erittäin työlästä ellei jopa käytännössä mahdotonta. Sen vuoksi näitä sitoumustarjouksia ei voida hyväksyä edellä esitetyistä syistä.
4. Väliaikaisten polkumyyntitullien lopullinen kantaminen
(227)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti polkumyyntimarginaalien laskennassa tapahtuneen alustavassa vaiheessa laskuvirheitä, joita ilman marginaalit olisivat olleet vähimmäistasoa. Sen vuoksi kyseinen asianomainen osapuoli pyysi, että väliaikaisia polkumyyntitulleja ei kannettaisi. Tämä vaatimus on hylättävä, sillä lopullinen polkumyyntitulli on selvästi korkeampi kuin väliaikainen tulli.
(228)
Todettujen polkumyyntimarginaalien ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon suuruuden vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen mukaisten väliaikaisten polkumyyntitullien vakuutena olevat määrät olisi kannettava lopullisesti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tuotaessa Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevia rasvahappomonoalkyyliestereitä ja/tai parafiinisia kaasuöljyjä, jotka on valmistettu synteesillä ja/tai vetykäsittelyllä ja jotka ovat muuta kuin fossiilista alkuperää, joko puhtaassa muodossa tai sekoituksena, ja jotka tällä hetkellä luokitellaan CN-koodeihin ex 1516 20 98 (Taric-koodit 1516209821, 1516209829 ja 1516209830), ex 1518 00 91 (Taric-koodit 1518009121, 1518009129 ja 1518009130), ex 1518 00 95 (Taric-koodi 1518009510), ex 1518 00 99 (Taric-koodit 1518009921, 1518009929 ja 1518009930), ex 2710 19 43 (Taric-koodit 2710194321, 2710194329 ja 2710194330), ex 2710 19 46 (Taric-koodit 2710194621, 2710194629 ja 2710194630), ex 2710 19 47 (Taric-koodit 2710194721, 2710194729 ja 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (Taric-koodit 3824909701, 3824909703 ja 3824909704), 3826 00 10 ja ex 3826 00 90 (Taric-koodit 3826009011, 3826009019 ja 3826009030).
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun tuotteeseen, jonka jäljempänä luetellut yritykset ovat tuottaneet, sovellettava lopullinen polkumyyntitulli on seuraava:
Maa
Yritys
Tulli euroa nettotonnia kohden
Taric-lisäkoodi
Argentiina
Aceitera General Deheza SA, General Deheza, Rosario; Bunge Argentina SA, Buenos Aires
216,64 euroa
B782
Louis Dreyfus Commodities SA, Buenos Aires
239,35 euroa
B783
Molinos Río de la Plata SA, Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67 euroa
B784
Muut yhteistyössä toimineet yritykset:
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio SA, Buenos Aires; Viluco SA, Tucuman
237,05 euroa
B785
Kaikki muut yritykset
245,67 euroa
B999
Indonesia
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
76,94 euroa
B786
PT. Musim Mas, Medan
151,32 euroa
B787
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14 euroa
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91 euroa
B789
Muut yhteistyössä toimineet yritykset:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Jakarta
166,95 euroa
B790
Kaikki muut yritykset
178,85 euroa
B999
3. Sekoituksia koskevan polkumyyntitullin soveltamisessa otetaan huomioon, missä suhteessa sekoituksessa on kokonaispitoisuudesta painon mukaan rasvahappomonoalkyyliestereitä ja parafiinisia kaasuöljyjä, jotka on valmistettu synteesillä ja/tai vetykäsittelyllä ja jotka ovat muuta kuin fossiilista alkuperää (biodieselpitoisuus).
4. Jos tavarat ovat vahingoittuneet ennen niiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen, mistä syystä niistä tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa hintaa on suhteutettu tullausarvon määrittämiseksi asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (13) 145 artiklan mukaisesti, polkumyyntitullia, joka lasketaan edellä vahvistettujen määrien perusteella, alennetaan prosenttimäärällä, joka vastaa tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan suhteutusta.
5. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Kannetaan lopullisesti Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonnissa komission asetuksella (EU) N:o 490/2013 käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät.
3 artikla
Kun jokin uusi Argentiinassa tai Indonesiassa toimiva vientiä harjoittava tuottaja toimittaa komissiolle riittävää näyttöä siitä, että
-
se ei vienyt unioniin 1 artiklan 1 kohdassa kuvattua tuotetta tutkimusajanjakson aikana (1 päivän heinäkuuta 2011 ja 30 päivän kesäkuuta 2012 välinen aika),
-
se ei ole etuyhteydessä yhteenkään Argentiinassa tai Indonesiassa toimivaan viejään tai tuottajaan, johon sovelletaan tällä asetuksella käyttöön otettuja toimenpiteitä, ja
-
se on tosiasiallisesti vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin toimenpiteiden perustana olevan tutkimusajanjakson jälkeen tai sillä on peruuttamaton sopimusvelvoite merkittävän tuotemäärän viemiseksi unioniin,
edellä olevaa 1 artiklan 2 kohtaa voidaan muuttaa lisäämällä uusi vientiä harjoittava tuottaja yhteistyössä toimineisiin mutta otoksen ulkopuolisiin yrityksiin, ja siihen voidaan näin ollen soveltaa asianomaisen maan painotettua keskimääräistä tullia.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä marraskuuta 2013.