KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 27. oktober 2014
om opstilling af en liste over sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF, for perioden 2015-2019
(meddelt under nummer C(2014) 7809)
(EØS-relevant tekst)
(2014/746/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1), særlig artikel 10a, stk. 13, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det fastsættes i direktiv 2003/87/EF, at auktionering bør være det grundlæggende princip for tildeling af kvoter for drivhusgasemissioner til driftsledere af anlæg inden for EU's emissionshandelssystem (»EU ETS«) fra 2013. Visse driftsledere vil dog fortsat kunne få tildelt kvoter gratis fra 2013-2020 i overensstemmelse med reglerne i direktiv 2003/87/EF og Kommissionens afgørelse 2011/278/EU (2).
(2)
Manglen på en ambitiøs international klimaaftale, der skal begrænse den globale temperaturstigning til 2 °C, kunne undergrave fordelene ved de foranstaltninger, EU har iværksat. Manglen på bindende foranstaltninger på internationalt plan kunne føre til en stigning i drivhusgasemissionerne i tredjelande, hvor industrien ikke er underlagt tilsvarende begrænsninger for CO2-udledningen (»kulstoflækage«). For at imødegå risikoen for kulstoflækage fastsættes det i direktiv 2003/87/EF, at Kommissionen med udgangspunkt i resultatet af de internationale forhandlinger opstiller en liste over de sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage (»liste over sektorer og delsektorer«). Disse sektorer og delsektorer bør gratis tildeles kvoter på 100 % af den mængde, der fastsættes på grundlag af direktiv 2003/87/EF og Kommissionens afgørelse 2011/278/EU, med forbehold af den tværsektorielle korrektionsfaktor, der er omhandlet i direktiv 2003/87/EF og fastsat i bilag II til afgørelse 2013/448/EU (3).
(3)
Kommissionen har i den forbindelse analyseret, i hvilken grad tredjelande, som tegner sig for en betydelig del af den globale produktion af produkter i sektorer og delsektorer, der er opført på kulstoflækagelisten, har påtaget sig forpligtelser til at reducere drivhusgasemissionerne i de pågældende sektorer, og om deres forpligtelser er sammenlignelige med EU's forpligtelser og opfyldes inden for samme tidsramme. Derudover er det blevet undersøgt, om effektiviteten på anlæg i de pågældende lande svarer til den, der er på anlæg i EU. Kommissionen er nået til den konklusion, at der ikke kan konstateres tilstrækkelig sammenlignelighed med hensyn til forpligtelsen til at reducere drivhusgasemissioner, og at det derfor heller ikke er relevant at sammenligne CO2-effektiviteten.
(4)
Den første liste over sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, blev opstillet for 2013 og 2014 ved Kommissionens afgørelse 2010/2/EU (4) i 2009.
(5)
Vurderingen bør være baseret på en række kvantitative og kvalitative kriterier og på data fra de seneste tre år. Kommissionen har anvendt data fra 2009, 2010 og 2011, da der kun forelå data fra 2012 for nogle af parametrene.
(6)
Med henblik på opstillingen af listen over sektorer og delsektorer vurderede Kommissionen risikoen for kulstoflækage fra sektorer og delsektorer på NACE-4-niveau i den statistiske nomenklatur for økonomiske for økonomiske aktiviteter i EU i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1893/2006 (5). NACE-4 er det niveau, hvor der er flest tilgængelige data for præcist definerede sektorer. En sektor betegnes på et firecifret niveau i NACE-nomenklaturen og en delsektor på CPA-niveau (sekscifret) eller Prodcom-niveau (ottecifret), dvs. den varenomenklatur, der anvendes til statistikker over industriproduktion i EU, og som følger direkte af NACE-nomenklaturen.
(7)
Sektorerne blev først vurderet på grundlag af de kvantitative kriterier i artikel 10a, stk. 15 og 16, i direktiv 2003/87/EF. Kommissionen måtte for at kunne anvende disse kvantitative kriterier fastlægge summen af direkte og indirekte ekstraomkostninger som følge af gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF.
(8)
De direkte ekstraomkostninger, som følger af den mængde kvoter, som en sektor skal købe, hvis den ikke anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, blev beregnet på grundlag af data om direkte CO2-emissioner på sektorniveau. Dataene i EU-transaktionsjournalen anses for at være den mest nøjagtige og gennemsigtige kilde til data om CO2-emissioner på anlægsniveau, og de er derfor benyttet til at beregne sektorernes direkte omkostninger. EU-transaktionsjournalen indeholder ingen emissionsdata for de sektorer og drivhusgasser, der først blev omfattet af EU ETS fra den 1. januar 2013. I disse tilfælde har Kommissionen derfor anvendt de data om direkte CO2-emissioner, som medlemsstaterne har indsendt som led i de nationale gennemførelsesforanstaltninger ifølge afgørelse 2011/278/EU.
(9)
For at kunne fastlægge de indirekte ekstraomkostninger har Kommissionen indsamlet data om elforbruget på sektorniveau fra medlemsstaterne, idet den har sikret, at elforbruget under de forskellige NACE-koder ikke medregnes to gange. Da Kommissionen skulle fastlægge de emissioner, der vedrører produktionen af den el, som blev forbrugt af de forskellige sektorer på listen over sektorer og delsektorer i afgørelse 2010/2/EU, blev der anvendt den gennemsnitlige emissionsfaktor, der kan afledes af det samlede brændstofmiks for elproduktionen, da den blev anset for at være baseret på de mest nøjagtige data. Der er anvendt samme gennemsnitlige emissionsfaktor til de vurderinger, der ligger til grund for denne afgørelse.
(10)
Kommissionen har endvidere måtte foretage et skøn over den gennemsnitlige CO2-pris for at fastlægge de direkte og indirekte ekstraomkostninger. Da den første liste over sektorer og delsektorer blev opstillet, blev der anvendt en antaget kulstofpris på 30 EUR pr. ton CO2-ækvivalent til vurderingerne. I den periode, hvor afgørelse 2010/2/EU er blevet anvendt, har der været en betydelig forskel mellem den CO2-pris, der blev anvendt til vurderingerne, og den faktiske CO2-pris, idet sidstnævnte har været betydeligt lavere. Kommissionen har i meddelelsen »Politikramme for klima- og energipolitikken i perioden 2020-2030« (6) foreslået et ubetinget mål for reduktion af drivhusgasemissioner på 40 % i 2030 i forhold til 1990 og et tilsvarende mål for energi fra vedvarende energikilder. Kommissionen har også foreslået at oprette en markedsstabilitetsreserve i EU ETS. Under disse omstændigheder forventes det, at kulstofprisen fremover i højere grad vil være drevet af emissionsreduktioner på mellemlang og lang sigt. Det menes derfor at være berettiget forsat at anvende en anslået pris på 30 EUR pr. ton CO2-ækvivalent til de vurderinger, der ligger til grund for denne afgørelse.
(11)
De direkte og indirekte ekstraomkostninger bør beregnes som en andel af bruttoværditilvæksten. Til vurdering af bruttoværditilvæksten på sektorniveau er der anvendt data fra Eurostats statistik over erhvervsstrukturer.
(12)
Endvidere har Kommissionen vurderet handelsintensiteten for hver sektor og delsektor ud fra data fra Eurostats Comext-database.
(13)
I alt har Kommissionen vurderet 245 industrisektorer og 24 delsektorer, der er klassificeret under »Råstofindvinding« og »Fremstillingsvirksomhed« i NACE-nomenklaturen. De sektorer og delsektorer, der er opført i punkt 1 i bilaget til denne afgørelse, opfylder kriterierne i artikel 10a, stk. 15 og 16, i direktiv 2003/87/EF og bør anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
(14)
For en række sektorer, som ikke blev anset for at være udsat for risiko for kulstoflækage på grundlag af de kvantitative kriterier i artikel 10a, stk. 15 og 16, er der foretaget vurderinger på grundlag af de kvalitative kriterier i artikel 10a, stk. 17, i direktiv 2003/87/EF. Den kvalitative vurdering er foretaget i tilfælde, som i forbindelse med opstillingen af den tidligere liste opfyldte de kvalitative kriterier, i tilfælde, hvor sektorerne må anses for at være grænsetilfælde, og på anmodning af repræsentanter for erhvervslivet.
(15)
Hvad angår sektorerne »Efterbehandling af tekstiler« (NACE-kode 1330), »Fremstilling af mursten, teglsten og byggematerialer af brændt ler« (NACE-kode 2332), »Fremstilling af byggematerialer af gips« (NACE-kode 2362), »Støbning af jernprodukter« (NACE-kode 2451) og »Støbning af letmetalprodukter« (NACE-kode 2453) er de kvalitative vurderinger, der blev foretaget i forbindelse med opstillingen af den tidligere liste over sektorer og delsektorer for 2013 og 2014, blevet ajourført. Konklusionen blev, at de omstændigheder, der berettigede at tilføje disse sektorer til listen over sektorer og delsektorer, stadig gør sig gældende. De pågældende sektorer bør derfor også i perioden 2015-2019 anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
(16)
Der er foretaget en kvantitativ vurdering for sektoren »Fremstilling af malt« (NACE-kode 1106), da denne sektor var et grænsetilfælde med hensyn til artikel 10a, stk. 16, litra b), i direktiv 2003/87/EF. Under hensyntagen til de øgede omkostninger som følge af gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF viste vurderingen, at der var en høj handelsintensitet og et betydeligt fald i rentabiliteten i sektoren i EU. De lave fortjenstmargener begrænser anlæggenes kapacitet til at investere og begrænse emissionerne. På grundlag af disse faktorers samlede påvirkning må sektoren anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
(17)
De sektorer, der er opført i punkt 2 i bilaget bør anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage på grundlag af de kvalitative kriterier.
(18)
Da bilagets liste over sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, skal gælde fra 2015-2019, bør denne afgørelse finde anvendelse fra den 1. januar 2015.
(19)
Af hensyn til retssikkerheden bør afgørelse 2010/2/EU ophæves med virkning fra den 1. januar 2015.
(20)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Sektorerne og delsektorerne på listen i bilaget anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
Artikel 2
Afgørelse nr. 2010/2/EU ophæves med virkning fra den 1. januar 2015.
Artikel 3
Denne afgørelse anvendes fra den 1. januar 2015.
Artikel 4
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. oktober 2014.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 27 päivänä lokakuuta 2014,
luettelon laatimisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY nojalla niistä toimialoista ja toimialojen osista, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, vuosiksi 2015-2019
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 7809)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2014/746/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (1) ja erityisesti sen 10 a artiklan 13 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivissä 2003/87/EY säädetään, että perusperiaatteena kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien jakamisessa laitosten toiminnanharjoittajille unionin päästökauppajärjestelmässä olisi vuodesta 2013 alkaen oltava päästöoikeuksien huutokauppaaminen. Edellytykset täyttävät toiminnanharjoittajat saavat kuitenkin edelleen maksutta jaettavia päästöoikeuksia vuosien 2013 ja 2020 välisenä aikana direktiivissä 2003/87/EY ja komission päätöksessä 2011/278/EU (2) vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
(2)
Se, ettei voimassa ole kunnianhimoista kansainvälistä ilmastonmuutossopimusta, jonka tavoitteena olisi rajoittaa maailmanlaajuinen lämpötilan nousu kahteen celsiusasteeseen, voisi heikentää unionin toimilla saavutettavaa hyötyä. Sitovien toimien puute kansainvälisellä tasolla voisi johtaa kasvihuonekaasupäästöjen lisääntymiseen kolmansissa maissa, joissa teollisuudella ei ole samanlaisia hiilidioksidipäästöjen rajoituksia (”hiilivuoto”). Direktiivissä 2003/87/EY säädetään hiilivuodon riskin käsittelemiseksi, että komissio laatii luettelon niistä toimialoista tai toimialojen osista, jäljempänä ’toimialojen ja toimialojen osien luettelo’, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, jollei kansainvälisten neuvottelujen tuloksista muuta johdu. Kyseisten toimialojen ja toimialojen osien olisi saatava ilmaisia päästöoikeuksia 100 prosenttia määrästä, joka määritetään direktiivin 2003/87/EY ja päätöksen 2011/278/EU perusteella; tässä yhteydessä sovelletaan direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdassa tarkoitettua ja komission päätöksen 2013/448/EU (3) liitteessä II esitettyä monialaista korjauskerrointa.
(3)
Tähän liittyen komissio analysoi sitä, missä määrin ne kolmannet maat, joissa tuotetaan maailmanlaajuisesti ratkaiseva osa tuotteista hiilivuodon riskiä koskevaan luetteloon sisältyvillä toimialoilla tai toimialojen osilla, sitoutuvat tiukasti vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä kyseisillä toimialoilla, ja ovatko kyseiset sitoumukset vertailukelpoisia unionin sitoumusten kanssa ja toteutetaanko ne saman aikataulun mukaisesti. Lisäksi tarkasteltiin sitä, missä määrin kyseisissä maissa sijaitsevien laitosten hiilitehokkuus on verrattavissa unionissa sijaitsevien laitosten hiilitehokkuuteen. Komissio katsoi, ettei kasvihuonekaasupäästöjen vähentämissitoumusten välillä voida määrittää vertailtavuutta ja sen vuoksi hiilitehokkuuden vertailtavuudella ei ole merkitystä.
(4)
Ensimmäinen luettelo niistä toimialoista ja toimialojen osista, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, vahvistettiin vuosiksi 2013 ja 2014 komission päätöksellä 2010/2/EU (4) vuonna 2009.
(5)
Arvioinnin olisi perustuttava määrällisiin tai laadullisiin perusteisiin sekä tietoihin kolmelta edeltävältä vuodelta. Tässä yhteydessä komissio käytti tietoja vuosilta 2009, 2010 ja 2011, koska tiedot vuodelta 2012 olivat saatavissa ainoastaan joidenkin muuttujien osalta.
(6)
Jotta voidaan vahvistaa toimialoja ja toimialojen osia koskeva luettelo, komissio arvioi toimialojen ja toimialojen osien hiilivuodon riskin unionin yhteisen tilastollisen toimialaluokituksen, sellaisena kuin se on määritettynä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1893/2006 (5), NACE 4 -tasolla. NACE 4 on taso, jolla tietojen saatavuus on optimaalinen ja toimialat määritellään tarkkaan. Toimiala määritetään NACE-luokittelun 4-numerotasolla ja toimialan osa toimialoittaisen tuoteluokituksen (CPA) 6-numerotasolla tai Prodcom-luokituksen 8-numerotasolla, jota käytetään NACE-luokittelusta suoraan johdettavissa teollisuustuotantoa koskevissa tilastoissa.
(7)
Toimialat arvioitiin ensimmäiseksi direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 15 ja 16 kohdassa vahvistettujen määrällisten perusteiden mukaisesti. Kyseisten määrällisten perusteiden soveltamiseksi komission oli määritettävä direktiivin 2003/87/EY täytäntöönpanosta aiheutuvat suorat ja välilliset lisäkustannukset.
(8)
Suorat lisäkustannukset, jotka aiheutuvat niiden päästöoikeuksien määrästä, jotka toimialan olisi ostettava, jollei sen katsottaisi olevan alttiina merkittävälle hiilivuodon riskille, laskettiin toimialakohtaisesti suoria hiilidioksidipäästöjä koskevien tietojen perusteella. Euroopan unionin tapahtumalokissa (EUTL) olevien tietojen katsotaan olevan kaikkein tarkoin ja läpinäkyvin lähde hiilidioksidipäästötiedoille laitostasolla, ja näitä tietoja on sen vuoksi käytetty laskettaessa toimialojen suoria kustannuksia. Tapahtumalokissa ei ole päästötietoja niistä toimialoista ja kasvihuonekaasuista, jotka ovat kuuluneet EU:n päästökauppajärjestelmään vasta 1 päivästä tammikuuta 2013 alkaen. Tämän vuoksi komissio on näissä tapauksissa käyttänyt suoria hiilidioksidipäästöjä koskevia tietoja, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet kansallisissa täytäntöönpanotoimenpiteissä päätöksen 2011/278/EU mukaisesti.
(9)
Välillisten lisäkustannusten määrittämiseksi komissio keräsi jäsenvaltioilta toimialakohtaisia tietoja sähkönkulutuksesta ja varmisti, ettei tapahdu sähkönkulutuksen kaksinkertaista laskentaa eri NACE-koodien välillä. Jotta voitiin määrittää eri toimialojen kuluttaman sähkön tuotantoon liittyvät päästöt päätöksessä 2010/2/EU vahvistettua toimialojen ja toimialojen osien luetteloa varten, komissio käytti keskimääräistä päästötekijää, joka johdettiin sähköntuotannon kokonaispolttoaineyhdistelmästä, koska sen katsottiin perustuvan kaikkein tarkimpiin tietoihin. Samaa keskimääräistä päästötekijää on käytetty tämän päätöksen perustana käytettävissä arvioinneissa.
(10)
Suorien ja välillisten lisäkustannusten määrittämiseksi komission oli arvioitava hiilen keskihinta. Jotta oli mahdollista määrittää toimialojen ja toimialojen osan ensimmäinen luettelo, arvioinneissa käytettiin oletettuna hiilen hintana 30 euroa hiiliekvivalenttitonnia kohti. Päätöksen 2010/2/EU soveltamisaikana on ilmennyt merkittävä ero arvioinneissa käytetyn oletetun hiilen hinnan ja tosiasiallisen hiilen hinnan välillä, joka on ollut huomattavasti alhaisempi. Komissio on kuitenkin ehdottanut tiedonannossaan ”Ilmasto- ja energiapolitiikan puitteet vuosille 2020-2030” (6), että asetetaan ilman ehtoja tavoite kasvihuonekaasujen vähentämisestä 40 prosentilla vuoteen 2030 mennessä vuoden 1990 tasosta sekä vastaava tavoite uusiutuvien energialähteiden osuudelle. Komissio on myös ehdottanut, että EU:n päästökauppajärjestelmään perustetaan markkinavakausvaranto. Näissä hiilen hinnan odotetaan määräytyvän tulevaisuudessa suuremmassa määrin keskipitkän ja pitkän aikavälin päästövähennysten mukaisesti. Tämän vuoksi katsotaan perustelluksi käyttää edelleen oletettuna hiilen hintana 30 euroa hiilidioksidiekvivalenttitonnia kohti tämän päätöksen pohjana olevissa arvioinneissa.
(11)
Suorat ja välittömät lisäkustannukset olisi laskettava osuutena bruttoarvonlisäyksestä. Toimialakohtaista bruttoarvonlisäystä koskevissa arvioissa on käytetty Eurostatin yritystoiminnan rakennetilastoihin perustuvia tietoja.
(12)
Lisäksi komissio arvioi kunkin toimialan ja toimialan osan kaupan määrän Eurostatin Comext-tietokannasta saatujen tietojen perusteella.
(13)
Komissio arvioi yhteensä 245 toimialaa ja 24 toimialan osaa, jotka oli luokiteltu NACE-luokittelussa pääluokkiin ”Kaivostoiminta ja louhinta” ja ”Teollisuus”. Tämän päätöksen liitteessä olevassa 1 kohdassa luetellut toimialat ja toimialan osat täyttävät direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 15 ja 16 kohdassa vahvistetut perusteet, ja niiden tulisi katsoa olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille.
(14)
Arviointeja, jotka perustuvat direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 17 kohdassa vahvistettuihin laadullisiin perusteisiin, on suoritettu useilla toimialoilla, joiden ei katsota olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, 10 a artiklan 15 ja 16 kohdassa vahvistettujen määrällisten perusteiden mukaisesti. Laadullinen arviointi tehtiin tapauksissa, jotka täyttivät laadulliset perusteet edellisen luettelon laatimisen yhteydessä, joissa toimialojen katsottiin olevan rajatapauksia tai joissa toimialan edustajat pyysivät arviointia.
(15)
Toimialojen ”Tekstiilien viimeistely” (NACE-koodi 1330), ”Poltettujen tiilien ja muun rakennuskeramiikan valmistus” (NACE-koodi 2332), ”Kipsituotteiden valmistus rakennustarkoituksiin” (NACE-koodi 2362), ”Raudan valu” (NACE-koodi 2451) ja ”Kevytmetallien valu” (NACE-koodi 2453) osalta päivitettiin laadulliset arvioinnit, jotka oli tehty laadittaessa edellistä toimialojen ja toimialojen osien luetteloa vuosille 2013-2014. Tässä yhteydessä tultiin siihen tulokseen, että olosuhteet, joiden perusteella kyseiset toimialat lisätään toimialojen ja toimialojen osien luetteloon, ovat edelleen voimassa. Tämän vuoksi kyseisten toimialojen tulisi katsoa olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille myös vuosina 2015-2019.
(16)
Laadullinen arviointi tehtiin toimialasta ”Maltaiden valmistus” (NACE-koodi 1106), koska tämä toimiala voidaan direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 16 kohdan b alakohdan perusteella katsoa rajatapaukseksi. Kun otetaan huomioon direktiivin 2003/87/EY täytäntöönpanosta aiheutuvien kustannusten lisääntyminen, arviointi osoittaa korkeaa kaupan määrää ja merkittävää laskua kyseisen toimialan kannattavuudessa unionissa. Alhaiset voittomarginaalit rajoittavat laitosten kapasiteettiä investoida ja vähentää päästöjä. Näiden tekijöiden yhteisvaikutuksen vuoksi kyseisen toimialan on katsottava olevan alttiina merkittävälle hiilivuodon riskille.
(17)
Liitteessä olevassa 2 kohdassa lueteltujen toimialojen olisi katsottava olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille laadullisten perusteiden pohjalta.
(18)
Koska liitteessä vahvistettu luettelo toimialoista ja toimialojen osista, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, on voimassa vuosina 2015-2019, tätä päätöstä olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2015.
(19)
Oikeusvarmuuden ja selvyyden vuoksi päätös 2010/2/EU olisi kumottava 1 päivästä tammikuuta 2015.
(20)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat ilmastonmuutoskomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Liitteessä olevassa luettelossa mainittujen toimialojen ja niiden osien on katsottava olevan alttiita merkittävälle hiilivuotoriskille.
2 artikla
Kumotaan päätös 2010/2/EU 1 päivästä tammikuuta 2015.
3 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 27 päivänä lokakuuta 2014.