KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE (EU) 2015/296
af 24. februar 2015
om fastlæggelse af de proceduremæssige ordninger for samarbejde mellem medlemsstaterne om elektronisk identifikation i henhold til artikel 12, stk. 7, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 om elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske transaktioner på det indre marked
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 af 23. juli 2014 om elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske transaktioner på det indre marked og om ophævelse af direktiv 1999/93/EF (1), særlig artikel 12, stk. 7, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Samarbejde mellem medlemsstaterne om interoperabilitet og sikkerhed i elektroniske identifikationsordninger er væsentligt for at bidrage til et højt niveau af tillid og sikkerhed, der står i et passende forhold til risikoen ved sådanne ordninger.
(2)
Artikel 7, litra g), i forordning (EU) nr. 910/2014 fastsætter, at den anmeldende medlemsstat skal fremlægge en beskrivelse af ordningen for de andre medlemsstater seks måneder forud for anmeldelsen, således at medlemsstaterne kan samarbejde som beskrevet i artikel 12, stk. 5, i forordning (EU) nr. 910/2014.
(3)
Samarbejde mellem medlemsstaterne kræver forenklede procedurer. Interoperabilitet og sikkerhed i elektroniske identifikationsordninger kan ikke skabes af procedurer, der gennemføres på forskellige sprog. Brugen af engelsk under samarbejdet vil gøre det lettere at opnå interoperabilitet og sikkerhed i de elektroniske identifikationsordninger, dog bør oversættelsen af eksisterende dokumentation ikke medføre en urimelig byrde.
(4)
Adskillige elementer i de elektroniske identifikationsordninger forvaltes af forskellige myndigheder eller organer i medlemsstaterne. For at muliggøre effektivt samarbejde og forenkle de administrative procedurer er det hensigtsmæssigt at sikre, at medlemsstaterne har en »kvikskranke«, hvor det er muligt at få kontakt med de relevante myndigheder og organer.
(5)
Udveksling af oplysninger, erfaringer og god praksis mellem medlemsstaterne letter udviklingen af elektroniske identifikationsordninger og tjener som værktøj til at opnå teknisk interoperabilitet. Behovet for denne type samarbejde er særlig berettiget, når der foretages justeringer af allerede anmeldte elektroniske identifikationsordninger eller ændringer af elektroniske identifikationsordninger, som medlemsstaterne er blevet oplyst om forud for deres anmeldelse, og når vigtige udviklinger eller hændelser finder sted, som kan påvirke interoperabiliteten eller sikkerheden i de elektroniske identifikationsordninger. Medlemsstaterne bør også have en metode til at anmode andre medlemsstater om denne type oplysninger vedrørende interoperabilitet og sikkerhed i elektroniske identifikationsordninger.
(6)
En fagfællebedømmelse (peer review) af elektroniske identifikationsordninger bør opfattes som en gensidig læringsproces, der bidrager til at opbygge tillid mellem medlemsstaterne og sikrer interoperabilitet og sikkerhed i anmeldte elektroniske identifikationsordninger. Dette kræver, at de anmeldende medlemsstater giver tilstrækkelige oplysninger om deres elektroniske identifikationsordninger. Der skal imidlertid også tages hensyn til medlemsstaternes behov for at holde visse oplysninger fortrolige, når dette er kritisk for sikkerheden.
(7)
For at sikre at processen med fagfællebedømmelser er effektiv og giver klare og endelige resultater, samt for at undgå at pålægge medlemsstaterne en unødvendig byrde, bør medlemsstaterne i fællesskab gennemføre én enkelt fagfællebedømmelse.
(8)
Medlemsstaterne bør tage uafhængige tredjeparters vurderinger i betragtning, hvis disse findes, når de samarbejder om forhold vedrørende elektroniske identifikationsordninger, herunder når de gennemfører fagfællebedømmelser.
(9)
For at bidrage til proceduremæssige ordninger, der har til formål at opnå målene i artikel 12, stk. 5 og 6, i forordning (EU) nr. 910/2014, bør der oprettes et samarbejdsnetværk. Det skal sikre, at der findes et forum, hvor alle medlemsstater kan deltage og engagere sig på en struktureret måde i at samarbejde om det praktiske i forbindelse med vedligeholdelsen af interoperabilitetsrammen.
(10)
Samarbejdsnetværket bør undersøge de udkast til anmeldelsesformularer, som medlemsstaterne fremlægger efter artikel 7, litra g), i forordning (EU) nr. 910/2014, og afgive en udtalelse med angivelse af, om ordningerne er forenelige med kravene i artikel 7, artikel 8, stk. 1 og 2, og artikel 12, stk. 1, i denne forordning, og med den gennemførelsesretsakt, der henvises til i artikel 8, stk. 3, i samme forordning. Det fremgår af artikel 9, stk. 1, litra e), i forordning (EU) nr. 910/2014, at den anmeldende medlemsstat skal beskrive, hvordan den anmeldte elektroniske identifikationsordning lever op til de krav om interoperabilitet, der er beskrevet i artikel 12, stk. 1, i forordning (EU) nr. 910/2014. Udtalelser fra samarbejdsnetværket bør navnlig tages i betragtning af medlemsstaterne, når de forbereder sig på at opfylde deres forpligtelser i henhold til artikel 9, stk. 1, litra e), i forordning (EU) nr. 910/2014, nemlig at beskrive for Kommissionen, hvordan den anmeldte elektroniske identifikationsordning lever op til kravene om interoperabilitet, jf. artikel 12, stk. 1, i forordning (EU) nr. 910/2014.
(11)
Alle de parter, der er involveret i en anmeldelse, bør anvende samarbejdsnetværkets udtalelse som vejledning for, hvordan der kan opnås de mest fuldstændige samarbejds-, anmeldelses- og interoperabilitetsprocesser.
(12)
For at sikre effektivitet i fagfællebedømmelsesprocessen, som gennemføres i henhold til denne afgørelse, bør samarbejdsnetværket stille vejledninger til rådighed for medlemsstaterne.
(13)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 48 i forordning (EU) nr. 910/2014 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
KAPITEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål
I henhold til artikel 12, stk. 7, i forordningen fastlægger denne afgørelse de proceduremæssige ordninger, som skal lette samarbejdet mellem medlemsstaterne, og som er nødvendige for at sikre interoperabilitet og sikkerhed i de elektroniske identifikationsordninger, som medlemsstaterne har til hensigt at anmelde, eller har anmeldt, til Kommissionen. Ordningerne omfatter:
a)
udveksling af oplysninger, erfaringer og god praksis i forbindelse med elektroniske identifikationsordninger og undersøgelse af relevante udviklingstendenser i sektoren for elektronisk identifikation, som er fastlagt i kapitel II
b)
fagfællebedømmelser af elektroniske identifikationsordninger, som er fastlagt i kapitel III, samt
c)
samarbejde via samarbejdsnetværket, som er fastlagt i kapitel IV.
Artikel 2
Samarbejdssprog
1. Medmindre andet aftales af de relevante medlemsstater, er samarbejdssproget engelsk.
2. Med forbehold af stk. 1 er medlemsstaterne ikke tvunget til at oversætte de støttedokumenter, der er henvist til i artikel 10, stk. 2, hvis dette medfører en urimelig byrde.
Artikel 3
Kvikskranker
1. For at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne efter artikel 12, stk. 5 og 6, i forordning (EU) nr. 910/2014, opretter hver medlemsstat en kvikskranke.
2. Hver medlemsstat meddeler de andre medlemsstater og Kommissionen, hvordan de kan komme i kontakt med kvikskranken. Kommissionen offentliggør en liste på internettet over kvikskrankerne.
KAPITEL II
UDVEKSLING AF OPLYSNINGER, ERFARINGER OG GOD PRAKSIS
Artikel 4
Udveksling af oplysninger, erfaringer og god praksis
1. Medlemsstaterne deler deres oplysninger, erfaringer og god praksis i forbindelse med elektroniske identifikationsordninger med andre medlemsstater.
2. Hver medlemsstat informerer på behørig vis de andre medlemsstater om enhver af følgende justeringer, udviklinger eller ændringer, som har forbindelse til ordningens interoperabilitet eller sikringsniveau:
a)
udviklinger eller ændringer i medlemsstatens allerede anmeldte elektroniske identifikationsordning, som ikke kræver anmeldelse efter artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 910/2014
b)
justeringer, udviklinger eller ændringer i beskrivelsen af medlemsstatens elektroniske identifikationsordning, jf. artikel 7, litra g), i forordning (EU) nr. 910/2014, hvis disse finder sted før anmeldelsen.
3. Når en medlemsstat får kendskab til en vigtig udvikling eller hændelse, som ikke har forbindelse til den anmeldte elektroniske identifikationsordning, men som vil kunne påvirke andre anmeldte elektroniske identifikationsordningers sikkerhed, informerer den de andre medlemsstater herom.
Artikel 5
Anmodning om oplysninger om interoperabilitet og sikkerhed
1. Når en medlemsstat finder, at den for at sikre interoperabiliteten mellem elektroniske identifikationsordninger har behov for flere oplysninger, som ikke allerede er blevet fremlagt af den medlemsstat, der har anmeldt den elektroniske identifikationsordning, kan førstnævnte medlemsstat anmode sidstnævnte herom. Den anmeldende medlemsstat afgiver disse oplysninger, medmindre:
a)
den ikke er i besiddelse af oplysningerne, eller det ville medføre en urimelig administrativ byrde at skaffe dem
b)
oplysningerne vedrører den offentlige eller nationale sikkerhed
c)
oplysningerne vedrører forretnings-, erhvervs- eller virksomhedshemmeligheder.
2. For at forbedre sikkerheden i de elektroniske identifikationsordninger kan en medlemsstat, som er bekymret for et sikkerhedsproblem, der påvirker en ordning, som er blevet anmeldt eller er ved at blive anmeldt, anmode om yderligere oplysninger vedrørende dette sikkerhedsproblem. Den medlemsstat, der modtager anmodningen, sender efterfølgende alle medlemsstater de relevante oplysninger, der er blevet anmodet om, så de kan afgøre, om der har fundet et sikkerhedsbrud sted, jf. artikel 10 i forordning (EU) nr. 910/2014, eller om der er en reel risiko for, at et sikkerhedsbrud vil kunne finde sted, medmindre:
a)
den ikke er i besiddelse af disse oplysninger, eller det ville medføre en urimelig administrativ byrde at skaffe dem
b)
oplysningerne vedrører den offentlige eller nationale sikkerhed
c)
oplysningerne vedrører forretnings-, erhvervs- eller virksomhedshemmeligheder.
Artikel 6
Udveksling af oplysninger via kvikskranker
Medlemsstaterne udveksler oplysninger i henhold til artikel 4 og 5 via kvikskrankerne og afgiver hurtigst muligt de relevante oplysninger, der er anmodet om.
KAPITEL III
FAGFÆLLEBEDØMMELSER
Artikel 7
Principper
1. Fagfællebedømmelse er en samarbejdsordning for medlemsstaterne, som skal sikre interoperabilitet og sikkerhed i anmeldte elektroniske identifikationsordninger.
2. Det er frivilligt for de bedømmende medlemsstater at deltage. De medlemsstater, hvis elektroniske identifikationsordninger skal fagfællebedømmes, må ikke nægte nogen af de bedømmende medlemsstater at deltage i fagfællebedømmelsen.
3. Hver medlemsstat, som deltager i fagfællebedømmelsen, bærer selv de omkostninger, den pådrager sig ved at deltage i en fagfællebedømmelse.
4. Oplysninger, som fremkommer i forbindelse med en fagfællebedømmelse, anvendes kun til dette formål. Repræsentanter fra medlemsstaterne, som deltager i en fagfællebedømmelse, må ikke afsløre følsomme eller fortrolige oplysninger, som de er kommet i besiddelse af i denne forbindelse, for tredjeparter.
5. De bedømmende medlemsstater oplyser om enhver eventuel interessekonflikt, som de repræsentanter, der er blevet udpeget til at deltage i fagfællebedømmelsen, måtte have.
Artikel 8
Indledning af fagfællebedømmelsesprocessen
1. En fagfællebedømmelse kan indledes på to måder:
a)
En medlemsstat anmoder om at få foretaget en fagfællebedømmelse af sin elektroniske identifikationsordning.
b)
En eller flere medlemsstater udtrykker ønske om at fagfællebedømme en anden medlemsstats elektroniske identifikationsordning. I anmodningen angiver de årsagerne til, at de ønsker at gennemføre en fagfællebedømmelse, og de forklarer, hvordan den kan bidrage til interoperabilitet og sikkerhed i medlemsstaternes elektroniske identifikationsordninger.
2. En anmodning, der indgives efter stk. 1, skal meddeles til samarbejdsnetværket i henhold til stk. 3. Enhver medlemsstat, der har til hensigt at deltage i fagfællebedømmelsen, skal oplyse samarbejdsnetværket herom inden for en måned.
3. De medlemsstater, hvis elektroniske identifikationsordning skal fagfællebedømmes, stiller følgende oplysninger til rådighed for samarbejdsnetværket:
a)
den elektroniske identifikationsordning, der skal fagfællebedømmes
b)
de bedømmende medlemsstater
c)
en tidsplan for, hvornår et resultat kan fremlægges for samarbejdsnetværket, samt
d)
en redegørelse for, hvordan fagfællebedømmelsen gennemføres, jf. artikel 9, stk. 2.
4. En elektronisk identifikationsordning bliver ikke fagfællebedømt igen de første to år efter, en fagfællebedømmelse er afsluttet, medmindre samarbejdsnetværket bliver enig herom.
Artikel 9
Forberedelse af fagfællebedømmelsen
1. De bedømmende medlemsstater skal forsyne den medlemsstat, hvis elektroniske identifikationsordning bliver bedømt, med navne og kontaktoplysninger på de repræsentanter, der gennemfører bedømmelsen, senest to uger efter at de bedømmende medlemsstater har oplyst, at de agter at deltage i bedømmelsen, jf. artikel 8, stk. 2. De medlemsstater, hvis elektroniske identifikationsordninger skal fagfællebedømmes, kan nægte en repræsentant at deltage, hvis der foreligger en interessekonflikt.
2. Under hensyntagen til den vejledning, som samarbejdsnetværket har fremlagt, skal den medlemsstat, hvis elektroniske identifikationsordning fagfællebedømmes, og de medlemsstater, der forestår bedømmelsen, blive enige om følgende:
a)
omfang og gennemførelse af fagfællebedømmelsen på grundlag af anvendelsesområdet i artikel 7, litra g), eller artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 910/2014 og på grundlag af den interesse, som de bedømmende medlemsstater har udtrykt i den indledende fase
b)
en tidsplan for aktiviteterne i fagfællebedømmelsen samt en slutfrist, som ikke må være senere end tre måneder efter, at de bedømmende medlemsstater har fremsendt navn og kontaktoplysninger på deres repræsentanter, jf. stk. 1
c)
andre organisatoriske forhold i forbindelse med fagfællebedømmelsen.
De medlemsstater, hvis elektroniske identifikationsordning skal fagfællebedømmes, informerer samarbejdsnetværket om aftalen.
Artikel 10
Fagfællebedømmelsen
1. De involverede medlemsstater gennemfører fagfællebedømmelsen i fællesskab. Medlemsstaternes repræsentanter vælger en iblandt dem til at koordinere bedømmelsen.
2. Den medlemsstat, hvis elektroniske identifikationsordning bedømmes, giver de bedømmende medlemsstater en udgave af den anmeldelsesformular, der blev indsendt til Kommissionen, eller en beskrivelse af ordningen efter artikel 7, litra g), i forordning (EU) nr. 910/2014, hvis den pågældende elektroniske identifikationsordning endnu ikke er blevet anmeldt. Alle støttedokumenter og yderligere relevante oplysninger stilles også til rådighed.
3. Bedømmelsen kan omfatte, men er ikke begrænset til, en eller flere af følgende aktiviteter:
a)
vurdering af relevant dokumentation
b)
undersøgelse af processerne
c)
tekniske seminarer, samt
d)
hensyntagen til uafhængige tredjeparters vurdering.
4. De bedømmende medlemsstater kan kræve yderligere dokumentation i forbindelse med anmeldelsen. Den medlemsstat, hvis elektroniske identifikationsordning bedømmes, skal stille disse oplysninger til rådighed, medmindre:
a)
den ikke er i besiddelse af disse oplysninger, eller det ville medføre en urimelig administrativ byrde at skaffe dem
b)
oplysningerne vedrører den offentlige eller nationale sikkerhed
c)
oplysningerne vedrører forretnings-, erhvervs- eller virksomhedshemmeligheder.
Artikel 11
Resultat af fagfællebedømmelsen
De bedømmende medlemsstater forbereder og fremlægger senest en måned efter bedømmelsens afslutning en rapport for samarbejdsnetværket. Medlemmerne af samarbejdsnetværket kan anmode om yderligere oplysninger eller afklaringer fra den medlemsstat, hvis elektroniske identifikationsordning bedømmes, eller fra de bedømmende medlemsstater.
KAPITEL IV
SAMARBEJDSNETVÆRKET
Artikel 12
Etablering og arbejdsmetoder
Der etableres hermed et netværk, som skal fremme samarbejdet, i henhold til artikel 12, stk. 5 og 6, i forordning (EU) nr. 910/2014 (»samarbejdsnetværket«). Samarbejdsnetværket udfører sine opgaver via en kombination af møder og skriftlige procedurer.
Artikel 13
Udkast til anmeldelsesformular
Når den anmeldende medlemsstat indgiver en beskrivelse af sin elektroniske identifikationsordning, jf. artikel 7, litra g), i forordning (EU) nr. 910/2014, sender den samarbejdsnetværket et behørigt udfyldt udkast til anmeldelsesformular og al den nødvendige ledsagende dokumentation, som angivet i artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 910/2014 og i den gennemførelsesretsakt, der henvises til i artikel 9, stk. 5, i forordning (EU) nr. 910/2014.
Artikel 14
Opgaver
Samarbejdsnetværket har mandat til:
a)
at lette samarbejdet mellem medlemsstaterne om interoperabilitetsrammens oprettelse og funktion i henhold til artikel 12, stk. 5 og 6, i forordning (EU) nr. 910/2014 via udveksling af oplysninger
b)
at indføre metoder til effektivt at udveksle oplysninger i forbindelse med sager, der vedrører elektronisk identifikation
c)
at undersøge relevante udviklinger inden for sektoren for elektronisk identifikation samt drøfte og udvikle god praksis inden for interoperabilitet og sikkerhed i elektroniske identifikationsordninger
d)
at vedtage udtalelser om udviklinger, som vedrører den interoperabilitetsramme, der henvises til i artikel 12, stk. 2-4, i forordning (EU) nr. 910/2014
e)
at vedtage udtalelser om udviklinger, som vedrører de tekniske minimumsspecifikationer, standarder og procedurer vedrørende sikringsniveauer, der er fastlagt i den gennemførelsesretsakt, som er vedtaget i henhold til artikel 8, stk. 3, i forordning (EU) nr. 910/2014, og den vejledning, der ledsager gennemførelsesretsakten
f)
at vedtage vejledninger om fagfællebedømmelsernes omfang og gennemførelse
g)
at undersøge resultaterne af fagfællebedømmelserne i henhold til artikel 11
h)
at undersøge det udfyldte udkast til anmeldelsesformularen
i)
at vedtage udtalelser om, hvorvidt en elektronisk identifikationsordning, der skal anmeldes, og som der blev givet en beskrivelse af i henhold til artikel 7, litra g), i forordning (EU) nr. 910/2014, lever op til kravene i artikel 7, artikel 8, stk. 1 og 2, og artikel 12, stk. 1, i denne forordning, samt i den gennemførelsesretsakt, der henvises til i artikel 8, stk. 3, i samme forordning.
Artikel 15
Medlemskab
1. Medlemsstaterne og landene i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde er medlem af samarbejdsnetværket.
2. Repræsentanter for tiltrædende lande inviteres af formanden til at deltage som observatører i samarbejdsnetværkets møder fra datoen for tiltrædelsestraktatens underskrivelse.
3. Formanden kan efter høring af samarbejdsnetværket invitere eksperter, som ikke er en del af samarbejdsnetværket, og som har specifikke kompetencer inden for et område på dagsordenen, til at deltage i arbejdet i samarbejdsnetværket eller i en undergruppe på ad hoc-basis. Endvidere kan formanden efter høring af samarbejdsnetværket give enkeltpersoner eller organisationer observatørstatus.
Artikel 16
Forretningsorden
1. Samarbejdsnetværkets møder ledes af Kommissionen.
2. Samarbejdsnetværket kan efter aftale med Kommissionen oprette undergrupper, der skal undersøge specifikke spørgsmål på grundlag af et mandat, som samarbejdsnetværket definerer. Sådanne undergrupper opløses, når deres mandat er opfyldt.
3. Medlemmerne af samarbejdsnetværket samt de indbudte eksperter og observatører skal overholde reglerne om behandling af fortrolige oplysninger, som følger af traktaterne og gennemførelsesbestemmelserne hertil, samt Kommissionens sikkerhedsforskrifter vedrørende beskyttelse af EU's klassificerede oplysninger i bilaget til Kommissionens afgørelse 2001/844/EF, EKSF, Euratom (2). Hvis de tilsidesætter disse forpligtelser, kan Kommissionen træffe alle relevante foranstaltninger.
4. Samarbejdsnetværket afholder sine møder i Kommissionens lokaler. Sekretariatsopgaverne varetages af Kommissionen.
5. Samarbejdsnetværket offentliggør de vedtagne udtalelser på et dertil indrettet websted i henhold til artikel 14, litra i). Hvis en udtalelse indeholder fortrolige oplysninger, vedtager samarbejdsnetværket en ikke-fortrolig version af udtalelsen, som kan offentliggøres.
6. Samarbejdsudvalget vedtager sin forretningsorden med simpelt flertal.
Artikel 17
Mødeudgifter
1. Kommissionen betaler ikke dem, som er involveret i samarbejdsnetværkets aktiviteter, for deres tjenester.
2. Rejseudgifter, som deltagerne pådrager sig i forbindelse med samarbejdsnetværkets møder, kan blive godtgjort af Kommissionen. Godtgørelse finder sted i overensstemmelse med de gældende bestemmelser i Kommissionen og inden for grænserne af de disponible bevillinger, der er tildelt Kommissionens tjenestegrene som led i den årlige procedure for tildeling af ressourcer.
Artikel 18
Ikrafttræden
Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. februar 2015.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS (EU) 2015/296,
annettu 24 päivänä helmikuuta 2015,
menettelyä koskevien järjestelyjen vahvistamisesta sähköiseen tunnistamiseen liittyvää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä varten sähköisestä tunnistamisesta ja sähköisiin transaktioihin liittyvistä luottamuspalveluista sisämarkkinoilla annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 7 kohdan mukaisesti
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon sähköisestä tunnistamisesta ja sähköisiin transaktioihin liittyvistä luottamuspalveluista sisämarkkinoilla ja direktiivin 1999/93/EY kumoamisesta 23 päivänä heinäkuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 910/2014 (1) ja erityisesti sen 12 artiklan 7 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuutta ja turvallisuutta koskevalla jäsenvaltioiden välisellä yhteistyöllä on erittäin tärkeä merkitys edistettäessä luottamuksen ja tietoturvan korkeaa tasoa, joka on oikeassa suhteessa riskin suuruuteen kyseisissä järjestelmissä.
(2)
Asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdassa säädetään, että ilmoittavan jäsenvaltion on annettava kyseisestä järjestelmästä kuvaus muille jäsenvaltioille kuusi kuukautta etukäteen, jotta jäsenvaltiot voivat tehdä yhteistyötä asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 5 kohdassa kuvatulla tavalla.
(3)
Jäsenvaltioiden välinen yhteistyö edellyttää yksinkertaistettuja menettelyjä. Sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuudesta ja turvallisuudesta ei voida huolehtia eri kielillä toimivien menettelyjen avulla. Englannin kielen käytön yhteistyön aikana pitäisi helpottaa sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuuteen ja turvallisuuteen pääsemisessä, mutta jo olemassa olevia asiakirjojen kääntäminen ei saisi kuitenkaan aiheuttaa suhteetonta taakkaa.
(4)
Sähköisen tunnistamisen järjestelmien eri osatekijöiden hallinnoinnista vastaavat jäsenvaltioissa eri viranomaiset tai elimet. Jotta voidaan tehostaa yhteistyötä ja yksinkertaistaa hallinnollisia menettelyjä, on asianmukaista varmistaa, että kussakin jäsenvaltiossa on yksi yhteyspiste, jonka kautta sen asianomaisiin viranomaisiin ja elimiin voidaan olla yhteydessä.
(5)
Tietojen, kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihto jäsenvaltioiden välillä edistää sähköisen tunnistamisen järjestelmien kehittämistä ja toimii keinona teknisen yhteentoimivuuden saavuttamisessa. Tällaisen yhteistyön tarve on erityisen perusteltu silloin, kun on kyse jo ilmoitettujen sähköisen tunnistamisen järjestelmien mukauttamisesta, sellaisten sähköisen tunnistamisen järjestelmien muuttamisesta, joista on toimitettu tiedot jäsenvaltioille ennen ilmoituksen tekemistä, ja tapauksista, joissa tärkeä kehitys tai tapahtuma voi vaikuttaa sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuuteen tai turvallisuuteen. Jäsenvaltioiden olisi myös voitava pyytää muilta jäsenvaltioilta tällaisia tietoja, jotka liittyvät sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuuteen ja turvallisuuteen.
(6)
Sähköisen tunnistamisen järjestelmien vertaisarvioinnit olisi katsottava vastavuoroisen oppimisen prosessiksi, joka auttaa rakentamaan luottamusta jäsenvaltioiden välillä ja varmistaa ilmoitettujen sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuuden ja turvallisuuden. Tämä edellyttää, että ilmoittavat jäsenvaltiot antavat riittävät tiedot sähköisen tunnistamisen järjestelmistään. Se, että jäsenvaltiot joutuvat pitämään tietyt tiedot luottamuksellisina tämän ollessa välttämätöntä turvallisuuden kannalta, on kuitenkin myös otettava huomioon.
(7)
Jotta vertaisarviointimenettely olisi kustannustehokas ja tuottaisi selkeitä ja vakuuttavia tuloksia ja jotta vältettäisiin tarpeettoman rasituksen aiheutuminen jäsenvaltioille, jäsenvaltioiden olisi tehtävä vertaisarviointi yhdessä.
(8)
Jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon mahdolliset riippumattomat kolmannen osapuolen tekemät arvioinnit tehdessään yhteistyötä sähköisen tunnistamisen järjestelmiin liittyvissä asioissa, myös vertaisarviointeja tehtäessä.
(9)
Jotta voidaan tukea menettelyä koskevia järjestelyjä asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 5 ja 6 kohdan tavoitteiden saavuttamiseksi, olisi luotava yhteistyöverkosto. Tämän tarkoituksena on varmistaa, että käytössä on foorumi, johon kaikki jäsenvaltiot voivat osallistua ja jossa ne voivat harjoittaa vakioidulla tavalla yhteistyötä yhteentoimivuusjärjestelmän ylläpitämiseen liittyvissä käytännön asioissa.
(10)
Yhteistyöverkoston olisi tutkittava jäsenvaltioiden asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdan mukaisesti toimittamat ilmoituslomakkeiden luonnokset ja annettava lausuntoja siitä, ovatko niissä kuvatut järjestelmät mainitun asetuksen 7 artiklan, 8 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan sekä mainitun asetuksen 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun täytäntöönpanosäädöksen vaatimusten mukaisia. Asetuksen (EU) N:o 910/2014 9 artiklan 1 kohdan e alakohdassa säädetään, että ilmoittavien jäsenvaltioiden on kuvattava, miten ilmoitettu sähköisen tunnistamisen järjestelmä täyttää yhteentoimivuusvaatimukset asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti otettava huomioon yhteistyöverkoston lausunnot, kun ne valmistautuvat täyttämään asetuksen (EU) N:o 910/2014 9 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisen velvoitteensa antaa komissiolle kuvaus siitä, miten ilmoitettu sähköisen tunnistamisen järjestelmä täyttää yhteentoimivuusvaatimukset asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(11)
Kaikkien ilmoittamiseen osallistuvien osapuolten olisi otettava yhteistyöverkoston lausunto huomioon ohjeistuksena kaikissa yhteistyö-, ilmoitus- ja yhteentoimivuusmenettelyissä.
(12)
Tämän päätöksen mukaisesti suoritettavan vertaisarviointimenettelyn tehokkuuden varmistamiseksi yhteistyöverkoston olisi annettava ohjeistusta jäsenvaltioille.
(13)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat asetuksen (EU) N:o 910/2014 48 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Tavoite
Tässä päätöksessä vahvistetaan asetuksen 12 artiklan 7 kohdan mukaisesti menettelyä koskevat järjestelyt jäsenvaltioiden välisen yhteistyön helpottamiseksi tarpeellisilta osin, jotta voidaan varmistaa yhteentoimivuus ja turvallisuus sähköisen tunnistamisen järjestelmissä, jotka jäsenvaltiot aikovat ilmoittaa tai ovat ilmoittaneet komissiolle. Järjestelyt koskevat erityisesti
a)
sähköisen tunnistamisen järjestelmiin liittyvien tietojen, kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihtoa sekä sähköisen tunnistamisen sektorin merkityksellisten kehitystekijöiden tarkastelua II luvun mukaisesti;
b)
sähköisen tunnistamisen järjestelmien vertaisarviointia III luvun mukaisesti; ja
c)
yhteistyöverkostossa harjoitettavaa yhteistyötä IV luvun mukaisesti.
2 artikla
Yhteistyön kieli
1. Jolleivät asianomaiset jäsenvaltiot toisin sovi, yhteistyön kieli on englanti.
2. Jäsenvaltiot eivät ole velvollisia kääntämään 10 artiklan 2 kohdan tarkoitettuja tausta-asiakirjoja, jos tämä aiheuttaisi kohtuuttoman rasituksen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
3 artikla
Keskitetyt yhteyspisteet
1. Asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 5 ja 6 kohdassa tarkoitettua jäsenvaltioiden yhteistyötä varten kunkin jäsenvaltion on nimettävä keskitetty yhteyspiste.
2. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle tiedot keskitetystä yhteyspisteestä. Komissio julkaisee verkossa luettelon keskitetyistä yhteyspisteistä.
II LUKU
TIETOJEN, KOKEMUSTEN JA HYVIEN KÄYTÄNTÖJEN VAIHTO
4 artikla
Tietojen, kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihto
1. Jäsenvaltioiden on vaihdettava keskenään sähköisen tunnistamisen järjestelmiin liittyviä tietoja, kokemuksia ja hyviä käytäntöjä.
2. Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava muille jäsenvaltioille, jos se tekee seuraavia järjestelmän yhteentoimivuuteen ja varmuustasoihin liittyviä muutoksia, korjauksia tai mukautuksia:
a)
jäsenvaltion jo ilmoittamaan sähköisen tunnistamisen järjestelmään tehdyt korjaukset tai mukautukset, jos ne eivät edellytä ilmoitusta asetuksen (EU) N:o 910/2014 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
b)
asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdan mukaisesti toimitettuun jäsenvaltion sähköisen tunnistamisen järjestelmän kuvaukseen tehdyt muutokset, korjaukset tai mukautukset, jos ne on tehty ennen ilmoituksen antamista.
3. Jos jäsenvaltio saa tiedon tärkeästä kehityksestä tai tapahtumasta, joka ei liity sen ilmoittamaan sähköisen tunnistamisen järjestelmään mutta joka voi vaikuttaa muiden ilmoitettujen sähköisen tunnistamisen järjestelmien turvallisuuteen, sen on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille.
5 artikla
Yhteentoimivuutta ja turvallisuutta koskevien tietojen pyytäminen
1. Jos jäsenvaltio katsoo, että sähköisen tunnistamisen järjestelmien välisen yhteentoimivuuden varmistamiseksi tarvitaan tietoa, jota sähköisen tunnistamisen järjestelmän ilmoittanut jäsenvaltio ei ole vielä antanut, se voi pyytää tiedot siltä. Ilmoittavan jäsenvaltion on annettava tällaiset tiedot, paitsi jos
a)
sillä ei ole kyseisiä tietoja ja niiden hankkiminen aiheuttaisi kohtuutonta hallinnollista rasitusta;
b)
kyseiset tiedot koskevat yleiseen turvallisuuteen tai valtion turvallisuuteen liittyviä asioita;
c)
kyseiset tiedot koskevat yritys-, ammatti- tai yhtiösalaisuuden piiriin kuuluvia asioita.
2. Sähköisen tunnistamisen järjestelmien turvallisuuden parantamiseksi jäsenvaltio, joka toteaa ilmoitettuun tai ilmoitettavana olevaan järjestelmään vaikuttavan turvallisuusongelman, voi pyytää tietoja turvallisuusongelmasta. Pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on annettava pyydetyt tiedot kaikille jäsenvaltioille sen selvittämiseksi, onko tapahtunut asetuksen (EU) N:o 910/2014 10 artiklassa tarkoitettu tietoturvaloukkaus tai onko olemassa todellinen riski tällaisen loukkauksen tapahtumisesta, paitsi jos
a)
sillä ei ole kyseisiä tietoja ja niiden hankkiminen aiheuttaisi kohtuutonta hallinnollista rasitusta;
b)
kyseiset tiedot koskevat yleiseen turvallisuuteen tai valtion turvallisuuteen liittyviä asioita;
c)
kyseiset tiedot koskevat yritys-, ammatti- tai yhtiösalaisuuden piiriin kuuluvia asioita.
6 artikla
Tiedonvaihto keskitettyjen yhteyspisteiden kautta
Jäsenvaltioiden on huolehdittava 4 ja 5 artiklan mukaisesta tiedonvaihdosta keskitettyjen yhteyspisteiden kautta ja toimitettava pyydetyt tiedot ilman aiheetonta viivytystä.
III LUKU
VERTAISARVIOINTI
7 artikla
Periaatteet
1. Vertaisarviointi on jäsenvaltioiden välisen yhteistyön mekanismi, jonka tavoitteena on varmistaa ilmoitettujen sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuus ja turvallisuus.
2. Arvioivien jäsenvaltioiden osallistuminen on vapaaehtoista. Jäsenvaltio, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, ei voi kieltää arvioivaa jäsenvaltiota osallistumasta vertaisarviointimenettelyyn.
3. Kukin vertaisarviointimenettelyyn osallistuva jäsenvaltio vastaa kustannuksista, jotka sille aiheutuvat menettelyyn osallistumisesta.
4. Kaikkia vertaisarviointimenettelystä saatavia tietoja on käytettävä yksinomaan tähän tarkoitukseen. Vertaisarvioinnin suorittavien jäsenvaltioiden edustajat eivät saa luovuttaa vertaisarvioinnin aikana saatuja arkaluonteisia tai luottamuksellisia tietoja kolmansille osapuolille.
5. Arvioivan jäsenvaltion on ilmoitettava mahdollisista eturistiriidoista, joita voi olla edustajilla, jotka se on nimennyt osallistumaan vertaisarviointiin.
8 artikla
Vertaisarviointimenettelyn aloittaminen
1. Vertaisarviointimenettely voidaan aloittaa seuraavilla kahdella tavalla:
a)
Jäsenvaltio pyytää, että sen sähköisen tunnistamisen järjestelmästä tehdään vertaisarviointi.
b)
Jäsenvaltio tai jäsenvaltiot ilmaisevat halunsa tehdä vertaisarviointi toisen jäsenvaltion sähköisen tunnistamisen järjestelmästä. Jäsenvaltioiden on pyynnössään mainittava syyt siihen, miksi ne haluavat tehdä vertaisarvioinnin, ja selvitettävä, millä tavoin vertaisarviointi edistäisi jäsenvaltioiden sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuutta tai turvallisuutta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu pyyntö on toimitettava yhteistyöverkostolle 3 kohdan mukaisesti. Kaikkien jäsenvaltioiden, jotka aikovat osallistua vertaisarviointiin, on ilmoitettava tästä yhteistyöverkostolle yhden kuukauden kuluessa.
3. Jäsenvaltion, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmästä tehdään vertaisarviointi, on annettava yhteistyöverkostolle seuraavat tiedot:
a)
vertaisarvioinnin kohteena oleva sähköisen tunnistamisen järjestelmä;
b)
arvioiva(t) jäsenvaltio(t);
c)
aikataulu, jonka mukaisesti tulokset on määrä esittää yhteistyöverkostolle; ja
d)
vertaisarvioinnin tekemistä koskevat järjestelyt 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
4. Sähköisen tunnistamisen järjestelmästä ei voi tehdä uutta vertaisarviointia kahden vuoden kuluessa vertaisarvioinnin päättymisestä, ellei yhteistyöverkosto toisin sovi.
9 artikla
Vertaisarvioinnin valmistelu
1. Arvioivien jäsenvaltioiden on toimitettava jäsenvaltiolle, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, vertaisarvioinnin suorittavien edustajiensa nimet ja yhteystiedot kahden viikon kuluessa siitä, kun arvioivat jäsenvaltiot ovat 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoittaneet aikovansa osallistua arviointiin. Jäsenvaltio, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, voi kieltää edustajaa osallistumasta eturistiriitatapauksessa.
2. Jäsenvaltion, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, ja arvioivien jäsenvaltioiden on yhteistyöverkoston antamat ohjeet huomioon ottaen sovittava seuraavista seikoista:
a)
vertaisarvioinnin laajuus ja järjestelyt, joiden perustoina ovat asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdan tai 9 artiklan 1 kohdan soveltamisala ja arvioivien jäsenvaltioiden aloitusvaiheessa ilmaisema kiinnostus;
b)
vertaisarvioinnin kesto, joka saa olla enintään 3 kuukautta siitä, kun arvioivat jäsenvaltiot ovat antaneet edustajiensa nimet ja yhteystiedot 1 kohdan mukaisesti;
c)
muut vertaisarviointimenettelyyn liittyvät organisatoriset järjestelyt.
Jäsenvaltion, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, on ilmoitettava sovituista seikoista yhteistyöverkostolle.
10 artikla
Vertaisarviointi
1. Osallistuvien jäsenvaltioiden on toteutettava vertaisarviointi yhdessä. Jäsenvaltioiden edustajien on valittava keskuudestaan yksi edustaja koordinoimaan vertaisarviointia.
2. Jäsenvaltion, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, on toimitettava arvioiville jäsenvaltioille komissiolle toimitettu ilmoituslomake taikka asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdassa tarkoitettu järjestelmän kuvaus, jos kyseessä olevaa sähköisen tunnistamisen järjestelmää ei ole vielä ilmoitettu. Kaikki tausta-asiakirjat ja muut asian kannalta merkitykselliset tiedot on myös toimitettava.
3. Vertaisarviointiin voi sisältyä yksi tai useampi seuraavista järjestelyistä, rajoittumatta kuitenkaan niihin:
a)
asiaankuuluvien asiakirjojen arviointi;
b)
menettelyjen tarkastelu;
c)
tekniset seminaarit; ja
d)
riippumattoman kolmannen osapuolen suorittaman arvioinnin tarkastelu.
4. Arvioivat jäsenvaltiot voivat pyytää lisädokumentaatiota ilmoittamisesta. Jäsenvaltion, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, on annettava tällaiset tiedot, paitsi jos:
a)
sillä ei ole kyseisiä tietoja ja niiden hankkiminen aiheuttaisi kohtuutonta hallinnollista rasitusta;
b)
kyseiset tiedot koskevat yleiseen turvallisuuteen tai valtion turvallisuuteen liittyviä asioita;
c)
kyseiset tiedot koskevat yritys-, ammatti- tai yhtiösalaisuuden piiriin kuuluvia asioita.
11 artikla
Vertaisarvioinnin tulokset
Arvioivien jäsenvaltioiden on laadittava ja esitettävä kuukauden kuluessa vertaisarviointimenettelyn päättymisestä kertomus yhteistyöverkostolle. Yhteistyöverkoston jäsenet voivat pyytää lisätietoja tai selvennyksiä jäsenvaltiolta, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, tai arvioivilta jäsenvaltioilta.
IV LUKU
YHTEISTYÖVERKOSTO
12 artikla
Perustaminen ja työmenetelmät
Perustetaan verkosto, jäljempänä ’yhteistyöverkosto’, edistämään asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaista yhteistyötä. Yhteistyöverkosto työskentelee sekä pitämällä kokouksia että käyttämällä kirjallista menettelyä.
13 artikla
Ilmoituslomakkeen luonnos
Kun ilmoittava jäsenvaltio toimittaa kuvauksen sähköisen tunnistamisen järjestelmästään asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdan mukaisesti, sen on toimitettava yhteistyöverkostolle ilmoituslomakkeen luonnos asianmukaisesti täytettynä ja kaikki tarvittavat täydentävät asiakirjat asetuksen (EU) N:o 910/2014 9 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EU) N:o 910/2014 9 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun täytäntöönpanosäädöksen mukaisesti.
14 artikla
Tehtävät
Yhteistyöverkostolla on valtuudet
a)
helpottaa asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 5 ja 6 kohdassa tarkoitettua yhteentoimivuusjärjestelmän luomiseen ja toimintaan liittyvää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä vaihtamalla tietoja;
b)
ottaa käyttöön menetelmiä tietojen vaihtamiseksi tehokkaasti kaikista sähköiseen tunnistamiseen liittyvistä kysymyksistä;
c)
tarkastella sähköisen tunnistamisen sektorin merkityksellisiä kehitystekijöitä sekä keskustella sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuuden ja turvallisuuden hyvistä käytännöistä ja kehittää niitä;
d)
antaa lausuntoja asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 2-4 kohdassa tarkoitettuun yhteentoimivuusjärjestelmään liittyvästä kehityksestä;
e)
antaa lausuntoja asetuksen (EU) N:o 910/2014 8 artiklan 3 kohdan nojalla hyväksytyssä täytäntöönpanosäädöksessä ja sen mukana olevassa ohjeistuksessa vahvistettuihin varmuustasoja koskeviin teknisiin vähimmäiseritelmiin, -standardeihin ja -menettelyihin liittyvästä kehityksestä;
f)
antaa ohjeita vertaisarvioinnin laajuudesta ja järjestelyistä;
g)
tarkastella vertaisarviointien tuloksia 11 artiklan mukaisesti;
h)
tutkia täytetty ilmoituslomakkeen luonnos;
i)
antaa lausuntoja siitä, täyttääkö ilmoitettava sähköisen tunnistamisen järjestelmä, josta on toimitettu kuvaus asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdan mukaisesti, mainitun asetuksen 7 artiklan, 8 artiklan 1-2 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan ja mainitun asetuksen 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun täytäntöönpanosäädöksen vaatimukset.
15 artikla
Jäsenyys
1. Yhteistyöverkoston jäseniä ovat jäsenvaltiot ja Euroopan talousalueen maat.
2. Puheenjohtaja kutsuu liittyvien maiden edustajat osallistumaan yhteistyöverkoston kokouksiin tarkkailijoina liittymissopimuksen allekirjoittamispäivästä alkaen.
3. Puheenjohtaja voi yhteistyöverkostoa kuultuaan kutsua yhteistyöverkoston ulkopuolisia asiantuntijoita, joilla on erityisosaamista jostakin esityslistan aiheesta, osallistumaan tilapäisesti yhteistyöverkoston tai alaryhmän työskentelyyn. Lisäksi puheenjohtaja voi yhteistyöverkostoa kuultuaan nimetä tarkkailijoiksi yksittäisiä henkilöitä ja organisaatioita.
16 artikla
Toiminta
1. Yhteistyöverkoston kokousten puheenjohtajana toimii komissio.
2. Sovittuaan asiasta komission kanssa yhteistyöverkosto voi perustaa alaryhmiä tarkastelemaan tiettyjä kysymyksiä yhteistyöverkoston määrittelemän toimeksiannon perusteella. Alaryhmien toiminta lakkaa heti, kun ne ovat täyttäneet toimeksiantonsa.
3. Yhteistyöverkoston jäsenten sekä kutsuttujen asiantuntijoiden ja tarkkailijoiden on noudatettava perussopimuksissa ja niiden täytäntöönpanosäännöissä vahvistettuja salassapitovelvollisuuksia sekä EU:n turvaluokiteltujen tietojen suojelua koskevia komission turvallisuussääntöjä, jotka on vahvistettu komission päätöksen 2001/844/EY, EHTY, Euratom (2) liitteessä. Komissio voi toteuttaa kaikki asianmukaiset toimenpiteet, jos kyseiset henkilöt eivät noudata näitä velvoitteita.
4. Yhteistyöverkosto kokoontuu komission tiloissa. Komissio huolehtii sihteeripalveluista.
5. Yhteistyöverkosto julkaisee 14 artiklan i alakohdan mukaisesti antamansa lausunnot erityisellä verkkosivustolla. Jos lausunto sisältää luottamuksellisia tietoja, yhteistyöverkoston on hyväksyttävä lausunnosta ei-luottamuksellinen versio julkaisemista varten.
6. Yhteistyöverkoston hyväksyy työjärjestyksensä jäsentensä yksinkertaisella enemmistöllä.
17 artikla
Kokouskulut
1. Komissio ei suorita korvauksia yhteistyöverkoston tehtäviin osallistuvien palveluista.
2. Komissio voi korvata yhteistyöverkoston kokousten osallistujille aiheutuvat matkakulut. Kulut korvataan voimassa olevien komission säännösten mukaisesti ja vuosittaisessa määrärahojen kohdentamista koskevassa menettelyssä komission yksiköille myönnettyjen käytettävissä olevien määrärahojen puitteissa.
18 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 24 päivänä helmikuuta 2015.