RÅDETS FORORDNING (EU) 2015/159
af 27. januar 2015
om ændring af forordning (EF) nr. 2532/98 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 132, stk.3,
under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 34.3,
under henvisning til henstilling fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Kommissionen (3),
i henhold til proceduren i traktatens artikel 129, stk. 4, og artikel 41 i Statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EF) nr. 2532/98 (4) bygger på artikel 132, stk. 3, i TEUF og artikel 34.3 i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (herefter »statutten«), der giver Rådet beføjelser til at fastsætte de tidsfrister og betingelser, under hvilke Den Europæiske Centralbank (i det følgende benævnt »ECB«) kan pålægge foretagender, der ikke overholder forpligtelserne i dens forordninger og afgørelser, bøder eller tvangsbøder. Indholdet af forordning (EF) nr. 2532/98 bør derfor begrænses til overtrædelser af forordninger og afgørelser, der er vedtaget af ECB. For manglende opfyldelse af umiddelbart gældende EU-ret, bortset fra forordninger og beslutninger, der er vedtaget af ECB, bør de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 1024/2013 (5) finde anvendelse.
(2)
ECB har anvendt forordning (EF) nr. 2532/98 til at pålægge sanktioner inden for sine forskellige kompetenceområder, herunder navnlig i forbindelse med gennemførelsen af Unionens monetære politik, betalingssystemernes funktion og indsamlingen af statistisk information.
(3)
Forordning (EU) nr. 1024/2013 overdrager ECB visse tilsynsopgaver og giver sidstnævnte ret til at pålægge kreditinstitutter, det overvåger, a) administrative bøder, hvis disse institutter ikke overholder et krav i umiddelbart gældende EU- ret, i relation til hvilke de kompetente myndigheder i henhold til den relevante EU-ret får stillet administrative bøder til rådighed, og b) sanktioner i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 2532/98 i tilfælde af manglende overholdelse af ECB-forordninger eller -afgørelser (i det følgende samlet benævnt »administrative sanktioner«).
(4)
I medfør af artikel 18, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1024/2013 kan ECB i forbindelse med udførelsen af de opgaver, som overdrages den i henhold til nævnte forordning, ved overtrædelse af ECB-forordninger eller -afgørelser pålægge sanktioner i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2532/98.
(5)
I den forbindelse hænger visse bestemmelser i forordning (EF) nr. 2532/98 ikke sammen med en lang række bestemmelser i forordning (EU) nr. 1024/2013, der er direkte relevante for ECB's beføjelser til at pålægge sanktioner i tilfælde af en overtrædelse af ECB-forordninger eller -afgørelser. Det er derfor nødvendigt at identificere de regler i forordning (EF) nr. 2532/98, som bør ændres, for så vidt de omhandler ECB's pålæggelse af sanktioner i tilfælde af overtrædelse af ECB-forordninger eller -afgørelser i forbindelse med dens tilsynsopgaver.
(6)
ECB har på grundlag af sin beføjelse til at gennemføre de tilsynsopgaver, den har fået overdraget i traktaterne, jf. artikel 34 protokol (nr. 4) om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, vedtaget forordning (EU) nr. 468/2014 (6). Med henblik på at tilrettelægge ECB's opgave med at sikre overholdelsen af de regler, der er indeholdt i umiddelbart gældende EU-ret, præciserer forordning (EU) nr. 468/2014, i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1024/2013 og i overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder og principper, der er fastlagt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, rammen for administrative sanktioner, der er fastsat i artikel 18 forordning (EU) nr. 1024/2013. Den fastsætter også regler om pålæggelse af administrative sanktioner i tilfælde af overtrædelse af en ECB-forordning eller -afgørelse. Forordning (EU) nr. 468/2014 er et instrument til gennemførelse af afledt ret. I tilfælde af konflikt mellem bestemmelserne i denne forordning og bestemmelserne i forordning (EF) nr. 2532/98 har forordning (EF) nr. 2532/98 forrang.
(7)
ECB bør offentliggøre afgørelser om pålæggelse af sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse af en ECB-forordning eller -afgørelse på det tilsynsmæssige område, medmindre offentliggørelsen ville skade stabiliteten på de finansielle markeder, eller den, i det omfang, hvor dette kan fastslås, ville påføre de involverede virksomheder uforholdsmæssig stor skade.
(8)
Den øvre grænse for en bøde, som ECB kan pålægge et foretagende for ikke at overholde en ECB-forordning eller -afgørelse inden for tilsynsområdet, bør ikke være forskellig fra den øvre grænse for en bøde, som ECB kan pålægge et foretagende for overtrædelse af en umiddelbart gældende EU-retsakt, for at sikre konsistens i behandlingen af overtrædelser, der har samme grad af alvorlighed. Alle bøder, som ECB pålægger i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver, bør derfor være underlagt samme øvre grænser.
(9)
ECB bør kunne pålægge foretagender tvangsbøder for at tvinge dem til at overholde ECB-forordninger eller -afgørelser inden for tilsynsområdet eller for at bringe en vedvarende overtrædelse til ophør. Den øvre grænse for tvangsbøder bør svare til den øvre grænse for bøder, der gælder inden for tilsynsområdet.
(10)
Artikel 25 i forordning (EU) nr. 1024/2013 fastlægger uafhængighedsprincippet, hvorefter ECB udfører de opgaver, som er blevet overdraget den ved forordning (EU) nr. 1024/2013, uden at det berører og uafhængigt af sine pengepolitiske opgaver og andre opgaver. ECB skal uindskrænket følge dette princip i forbindelse med alle de opgaver, den udfører. For at styrke dette uafhængighedsprincip er et tilsynsråd blevet oprettet i henhold til artikel 26 i forordning (EU) nr. 1024/2013, som bl.a. er ansvarligt for udarbejdelsen af færdige udkast til ECB's Styrelsesråds afgørelser inden for tilsynsområdet. De afgørelser, som træffes af Styrelsesrådet, er endvidere på de betingelser, der er fastlagt i artikel 24 i forordning (EU) nr. 1024/2013, underlagt Det Administrative Klagenævns revision. Under hensyntagen til uafhængighedsprincippet og oprettelsen af Tilsynsrådet og Det Administrative Klagenævn bør to specifikke procedurer finde anvendelse: a) hvis ECB overvejer at pålægge administrative sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver, træffes afgørelser i denne henseende af ECB's Styrelsesråd på baggrund af et færdigt udkast til afgørelse fra Tilsynsrådet og underlægges Det Administrative Klagenævns revision, og b) hvis ECB overvejer at pålægge sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine ikke-tilsynsopgaver, træffes afgørelser i denne henseende af ECB's Direktion og underlægges ECB's Styrelsesråds revision.
(11)
Som følge af kompleksiteten af de undersøgelser, der skal foretages inden for tilsynsområdet, bør beføjelsen til at pålægge og tvangsfuldbyrde sanktioner i forbindelse med ECB's tilsynsopgaver være underkastet længere tidsfrister, end de frister, der gælder for sanktioner vedrørende ECB's ikke-tilsynsopgaver. Suspenderingen og afbrydelsen af disse tidsfrister bør tilsvarende reguleres og tage højde for, at overtrædelsesprocedurerne inden for tilsynsområdet kan overlappe strafferetlige efterforskninger og straffesager, der er baseret på de samme faktiske forhold.
(12)
Forordning (EU) nr. 2532/98 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændringer
Forordning (EF) nr. 2532/98 ændres som følger:
1)
Artikel 1 ændres således:
a)
nr. 6) affattes således:
»6) »Tvangsbøde«: et pengebeløb, som et foretagende i tilfælde af vedvarende overtrædelse skal betale enten som straf eller med henblik på at tvinge de berørte personer til at overholde ECB's tilsynsforordninger og -afgørelser. Tvangsbøder beregnes for hver hele overtrædelsesdag,
a)
efter at der i overensstemmelse med proceduren, som er fastsat i artikel 3, stk. 1, andet afsnit, er givet foretagendet meddelelse om en beslutning, som kræver, at overtrædelsen bringes til ophør, eller
b)
hvis den vedvarende overtrædelse er omfattet af artikel 18, stk. 7, i Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 (7), i overensstemmelse med proceduren i artikel 4b i denne forordning.
b)
nr. 7) affattes således:
»7) »sanktioner«: bøder og tvangsbøder.«
2)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 1a
Generelle principper og anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse ved ECB's pålæggelse af sanktioner på foretagender, der ikke overholder forpligtelser, som følger af ECB-forordninger eller -afgørelser.
2. Reglerne, der finder anvendelse på ECB's pålæggelse af sanktioner for manglende overholdelse af en ECB-forordning eller -afgørelse i forbindelse med udførelsen af dens tilsynsopgaver, fraviger reglerne i artikel 2-4 i det omfang, dette er fastlagt i artikel 4a-4c.
3. ECB offentliggør enhver afgørelse om at pålægge et foretagende sanktioner for manglende overholdelse af en ECB-forordning eller -afgørelse inden for tilsynsområdet, uanset om afgørelsen er blevet påklaget eller ej.
ECB skal foretage denne offentliggørelse på sit websted uden ugrundet ophold, og efter at afgørelsen er blevet meddelt det berørte foretagende. Offentliggørelsen skal omfatte oplysninger om overtrædelsens art og identiteten på det berørte foretagende, medmindre offentliggørelse på denne måde vil:
a)
skade stabiliteten på de finansielle markeder eller en igangværende strafferetlig efterforskning, eller
b)
i det omfang, hvor dette kan fastslås, vil påføre det berørte foretagende uforholdsmæssig stor skade.
I disse tilfælde offentliggøres afgørelser om sanktioner i anonymiseret form. Alternativt, hvor de omhandlede omstændigheder forventes at ophøre inden for et rimeligt tidsrum, kan offentliggørelsen i henhold til dette stykke udsættes i et sådant rimeligt tidsrum.
Hvis der verserer en appel ved Domstolen vedrørende en afgørelse, der pålægger en sanktion, offentliggør ECB uden ugrundet ophold også oplysninger på sit officielle websted om status for den pågældende appel og udfaldet heraf.
ECB sikrer, at oplysninger, der offentliggøres i henhold til dette stykke, er tilgængelige på dets officielle websted i mindst fem år.«
3)
Artikel 2, stk. 4, affattes således:
»4. Hvis overtrædelsen består i undladelse af at opfylde en forpligtelse, fritager pålæggelse af en sanktion ikke foretagendet for at opfylde denne forpligtelse, medmindre andet udtrykkeligt angives i den beslutning, der træffes i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, eller artikel 4b.«
4)
Artikel 3 ændres som følger:
a)
Stk. 1, første pkt., affattes således:
»1. Beslutningen om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure, træffes af ECB på eget initiativ eller på grundlag af et forslag herom fra den nationale centralbank i den medlemsstat, i hvis retsområde den påståede overtrædelse har fundet sted.«
b)
Stk. 10 affattes således:
»10. Hvis overtrædelsen udelukkende vedrører en opgave, der påhviler ESCB eller ECB i medfør af traktaten og statutten, kan der kun indledes en overtrædelsesprocedure på grundlag af denne forordning, uanset om national lovgivning eller nationale bestemmelser kræver en særskilt procedure. Hvis overtrædelsen desuden vedrører et eller flere områder uden for ESCB's eller ECB's kompetence, er retten til at indlede en overtrædelsesprocedure på grundlag af denne forordning uafhængig af enhver kompetent national myndigheds ret til at indlede særskilte procedurer vedrørende sådanne områder uden for ESCB's eller ECB's kompetence. Denne bestemmelse berører ikke anvendelsen af strafferetten og den nationale ret vedrørende tilsynsbeføjelserne i de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1024/2013.«
5)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 4a
Specifikke regler vedrørende de øvre grænser for sanktioner, som ECB pålægger i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver
1. Uanset artikel 2, stk. 1, gælder følgende frister for de bøder og tvangsbøder, som ECB kan pålægge for overtrædelser vedrørende forordninger og afgørelser, og som ECB har vedtaget i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver:
a)
for bøder: Den øvre grænse er det dobbelte af den fortjeneste, der er opnået, eller af det tab, der er undgået, som følge af overtrædelsen, såfremt disse beløb kan beregnes, eller 10 % af foretagendets samlede årsomsætning.
b)
for tvangsbøder: Den øvre grænse er 5 % af den gennemsnitlige daglige omsætning per overtrædelsesdag. Tvangsbøder kan pålægges i maksimalt seks måneder fra den dato, som er fastsat i afgørelsen om pålæggelse af tvangsbøder.
2. I stk. 1 forstås ved:
a) »årsomsætning«: det berørte foretagendes årsomsætning i det foregående regnskabsår som defineret i relevant EU-ret, og hvis dette ikke er tilgængeligt, i henhold til det berørte foretagendes senest tilgængelige årsregnskaber. Hvis det berørte foretagende er et datterselskab af et moderforetagende, er den relevante samlede årsomsætning den samlede årsomsætning fra de senest tilgængelige konsoliderede årsregnskaber i det foregående regnskabsår, og hvis dette ikke er tilgængeligt, i henhold til det berørte foretagendes senest tilgængelige årsregnskaber
b) »gennemsnitlig dagsomsætning«: årsomsætningen, som defineret under litra a), divideret med 365.
Artikel 4b
Specifikke procedureregler for sanktioner, som ECB pålægger i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver
1. Uanset denne forordnings artikel 3, stk. 1-8, finder reglerne i nærværende artikel anvendelse på overtrædelser vedrørende forordninger og afgørelser, som ECB har vedtaget i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver.
2. Hvis ECB i forbindelse med udførelsen af sine opgaver i henhold til forordning (EU) nr.1024/2013, mener, at der er grund til at nære mistanke om, at en eller flere overtrædelser af en ECB-forordning eller -afgørelse, jf. artikel 18, stk. 7, i forordning nr. 1024/2013, begås eller er blevet begået af et foretagende, der har sit hovedkontor i en medlemsstat i euroområdet, udfører ECB de relevante undersøgelser i overensstemmelse med følgende bestemmelser.
3. Ved afslutningen af en undersøgelse, og før et færdigt udkast til afgørelse udarbejdes og fremsendes til Tilsynsrådet, underretter ECB i henhold til sin beføjelse til at undersøge overtrædelser inden for tilsynsområdet det berørte foretagende skriftligt om resultaterne af den foretagne efterforskning og om eventuelle indsigelser, som er gjort herimod.
I den i første afsnit omhandlede meddelelse oplyser ECB i henhold til sin beføjelse til at undersøge overtrædelser inden for tilsynsområdet det berørte foretagende om dets ret til at udtale sig skriftligt til ECB om de faktuelle resultater af efterforskningen og de indsigelser, som ifølge meddelelsen er gjort imod foretagendet, herunder de enkelte bestemmelser, som påstås ikke overholdt, og fastsætter en rimelig tidsfrist for fremsendelse af sådanne udtalelser. ECB har ikke pligt til at tage hensyn til skriftlige udtalelser, som er fremsendt efter udløbet af den tidsfrist, som ECB i henhold til sin beføjelse til at undersøge overtrædelser inden for tilsynsområdet har fastsat.
ECB kan også i henhold til sin beføjelse til at undersøge overtrædelser inden for tilsynsområdet, efter at have givet meddelelse i overensstemmelse med første afsnit, opfordre det berørte foretagende til at deltage i en mundtlig høring. Parterne, som er omfattet af en efterforskning, kan lade sig repræsentere ved og/eller bistå af advokater eller andre kvalificerede personer under høringen. Mundtlige høringer er ikke offentlige.
Et foretagende, som er genstand for efterforskning, har ret til aktindsigt, og denne ret skal garanteres. Den omfatter ikke fortrolige oplysninger.
4. Tilsynsrådet forelægger Styrelsesrådet et færdigt udkast til afgørelse, der fastslår, om det berørte foretagende har begået en overtrædelse eller ej, og som præciserer hvilke sanktioner der eventuelt skal pålægges, jf. proceduren i artikel 26, stk. 8, i forordning (EU) nr. 1024/2013.
5. Det berørte foretagende har ret til at anmode om, at Det Administrative Klagenævn foretager en revision af Styrelsesrådets afgørelse i henhold til stk. 4, jf. proceduren i artikel 24 i forordning (EU) nr. 1024/2013.
Artikel 4c
Specifikke tidsfrister for sanktioner, som ECB pålægger i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver
1. Uanset artikel 4 udløber retten til at træffe afgørelse om at pålægge en sanktion for manglende overholdelse af en ECB-forordning eller -afgørelse i forbindelse med tilsynsopgaver, fem år efter at overtrædelsen har fundet sted, eller i tilfælde af en vedvarende overtrædelse, fem år efter at overtrædelsen er ophørt.
2. Enhver foranstaltning truffet af ECB med henblik på undersøgelser eller procedurer i forbindelse med en overtrædelse medfører, at tidsfristen i stk. 1 afbrydes. Tidsfristen afbrydes med virkning fra datoen, hvorpå den berørte enhed under tilsyn underrettes om foranstaltningen. Enhver afbrydelse medfører, at løbetiden for tidsfristen begynder at løbe på ny. Tidsfristen må dog ikke overskride en periode på ti år, efter at overtrædelsen er indtrådt, eller, i tilfælde af en vedvarende overtrædelse, ti år efter at overtrædelsen er ophørt.
3. Tidsfristerne i de foregående stykker kan forlænges, hvis:
a)
Styrelsesrådets afgørelse er underlagt Det Administrative Klagenævns revision eller er påklaget til Den Europæiske Unions Domstol, eller
b)
der er indledt en straffesag mod det berørte foretagende vedrørende samme faktiske forhold. I et sådant tilfælde forlænges tidsfristerne i de foregående stykker, indtil Det Administrative Klagenævn eller Domstolen har revideret afgørelsen, eller indtil straffesagen mod det berørte foretagende er afsluttet.
4. ECB's ret til at tvangsfuldbyrde en afgørelse om at pålægge en sanktion udløber fem år efter, at en sådan afgørelse er blevet truffet. Enhver foranstaltning truffet af ECB med henblik på at tvangsfuldbyrde betalinger eller betalingsvilkår i forbindelse med den pålagte sanktion medfører, at tidsfristen for tvangsfuldbyrdelse afbrydes.
5. Tidsfristen for tvangsfuldbyrdelse af sanktioner suspenderes:
a)
indtil betalingsfristen for den pålagte sanktion er udløbet
b)
hvis tvangsfuldbyrdelse af betalingen af den pålagte sanktion er suspenderet i overensstemmelse med en afgørelse fra Styrelsesrådet eller Domstolen.«
Artikel 2
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. januar 2015.
NEUVOSTON ASETUS (EU) 2015/159,
annettu 27 päivänä tammikuuta 2015,
Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia annetun asetuksen (EY) N:o 2532/98 muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 132 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 34.3 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon Euroopan komission lausunnon (3),
noudattaa perussopimuksen 129 artiklan 4 kohdassa ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 41 artiklassa vahvistettua menettelyä,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Neuvoston asetus (EY) N:o 2532/98 (4) perustuu SEUT 132 artiklan 3 kohtaan sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön, jäljempänä ’perussääntö’, 34.3 artiklaan, joissa neuvostolle annetaan valtuudet vahvistaa ne rajat ja ehdot, joita noudattaen Euroopan keskuspankki, jäljempänä ’EKP’, voi määrätä yrityksille sakkoja tai uhkasakkoja, jollei sen antamia asetuksia tai päätöksiä noudateta. Asetuksen (EY) N:o 2532/98 sisältö olisi sen vuoksi rajattava EKP:n antamien asetusten ja päätösten rikkomiseen. Muun suoraan sovellettavan unionin lainsäädännön kuin EKP:n antamien asetusten ja päätösten rikkomiseen sovelletaan neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (5) asiaankuuluvia säännöksiä.
(2)
EKP on soveltanut asetusta (EY) N:o 2532/98 seuraamusten määräämiseksi toimivaltansa eri aloilla; tällaisia aloja ovat erityisesti unionin rahapolitiikan toteuttaminen, maksujärjestelmien toiminta sekä tilastotietojen kerääminen.
(3)
Asetuksessa (EU) N:o 1024/2013 EKP:lle annetaan joitakin valvontatehtäviä ja valtuutetaan se määräämään sen valvonnassa oleville luottolaitoksille: a) hallinnollisia rahoituksellisia seuraamuksia, jos nämä laitokset rikkovat suoraan sovellettavan unionin lainsäädännön mukaista vaatimusta, jonka osalta toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä unionin lainsäädännön nojalla hallinnollisia taloudellisia seuraamuksia; ja b) asetuksen (EY) N:o 2532/98 mukaisia seuraamuksia, jos EKP:n asetusta tai päätöstä rikotaan, jäljempänä yhdessä ’hallinnolliset seuraamukset’.
(4)
Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 18 artiklan 7 kohdan mukaan EKP voi kyseisellä asetuksella sille annettujen tehtävien hoitamiseksi määrätä seuraamuksia asetuksen (EY) N:o 2532/98 mukaisesti, jos EKP:n asetuksia ja päätöksiä rikotaan.
(5)
Tietyt asetuksen (EY) N:o 2532/98 säännökset eivät ole yhdenmukaisia monien sellaisten asetuksen (EU) N:o 1024/2013 säännösten kanssa, jotka liittyvät suoraan EKP:n valtuuksiin määrätä seuraamuksia silloin kun EKP:n asetuksia tai päätöksiä rikotaan. Tästä syystä on tarpeen määrittää ne asetuksessa (EY) N:o 2532/98 annetut säännöt, jotka olisi muutettava siltä osin kuin viitataan EKP:n määräämiin seuraamuksiin silloin kun EKP:n antamaa sen valvontatehtäviin liittyviä asetuksia tai päätöksiä on rikottu.
(6)
EKP on hyväksynyt asetuksen (EU) N:o 468/2014 (6) sille perussopimuksilla annettujen valvontatehtävien suorittamista koskevan toimivaltansa perusteella, josta määrätään Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussääntöä koskevan pöytäkirjan N:o 4 34 artiklassa. Suoraan sovellettavaan unionin lainsäädäntöön sisältyvien sääntöjen noudattamisen varmistamista koskevan EKP:n tehtävän järjestämiseksi asetuksessa (EU) N:o 468/2014 täsmennetään asetuksen (EU) N:o 1024/2013 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettujen perusoikeuksien ja periaatteiden mukaisesti asetuksen (EU) N:o 1024/2013 18 artiklassa säädettyjä hallinnollisia seuraamuksia koskeva kehys. Lisäksi siinä vahvistetaan säännöt, jotka koskevat hallinnollisten seuraamusten määräämistä siinä tapauksessa, että EKP:n asetusta tai päätöstä rikotaan. Asetus (EU) N:o 468/2014 on väline, jolla pannaan täytäntöön johdettua oikeutta. Vastaavasti jos tuon asetuksen säännökset ja asetuksen (EY) N:o 2532/98 säännökset ovat keskenään ristiriidassa, sovelletaan asetusta (EY) N:o 2532/98.
(7)
EKP:n olisi julkaistava seuraamusten määräämisestä tehdyt päätökset EKP:n valvonta-alan asetuksen tai päätöksen rikkomistapauksissa, ellei tällainen julkaiseminen vaarantaisi rahoitusmarkkinoiden vakautta tai aiheuttaisi, siltä osin kuin voidaan yksilöidä, kohtuutonta vahinkoa asianomaiselle yritykselle.
(8)
Yhtä vakavia rikkomuksia olisi kohdeltava yhdenmukaisella tavalla; tästä syystä niiden sakkojen enimmäismäärä, joita EKP voi määrätä yrityksille EKP:n valvonta-alan asetuksen tai päätöksen noudattamatta jättämisestä, ei saisi poiketa sellaisten sakkojen enimmäismäärästä, jotka EKP voi määrätä yrityksille suoraan sovellettavan unionin lainsäädännön rikkomisesta. Näin ollen kaikkia EKP:n valvontatehtäviä hoitaessaan määräämiä sakkoja tulisi koskea samat enimmäismäärät.
(9)
EKP:llä olisi oltava toimivalta määrätä uhkasakkoja yrityksille niiden pakottamiseksi noudattamaan EKP:n valvonta-alan asetuksia ja päätöksiä tai jotta EKP:n asetusten ja päätösten jatkuva rikkominen lakkaa. Uhkasakon enimmäismäärän olisi vastattava valvonnan alalla sovellettavien sakkojen enimmäismäärää.
(10)
Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 25 artiklassa vahvistetaan eriyttämisperiaate, jonka mukaan EKP hoitaa sille asetuksella (EU) N:o 1024/2013 annetut tehtävät erillään rahapolitiikkaan liittyvistä tehtävistään ja muista tehtävistään ja niihin vaikuttamatta. Tätä periaatetta on noudatettava rajoituksetta kaikissa EKP:n suorittamissa tehtävissä. Eriyttämisperiaatteen vahvistamiseksi asetuksen (EU) N:o 1024/2013 26 artiklan nojalla on perustettu valvontaelin, jonka tehtäviin kuuluu muun muassa valvonta-alan täydelliset tiedot sisältävien päätösluonnosten laatiminen EKP:n neuvostoa varten. Lisäksi oikaisulautakunta voi suorittaa EKP:n neuvoston päätösten uudelleenkäsittelyn asetuksen EU) N:o 1024/2013 24 artiklassa vahvistetuin edellytyksin. Ottaen huomioon eriyttämisperiaate sekä valvontaelimen ja oikaisulautakunnan perustaminen, olisi tarpeen ottaa käyttöön kaksi erillistä menettelyä: a) jos EKP harkitsee valvontatehtävien hoitoon liittyvien seuraamusten määräämistä, EKP:n neuvosto tekee täydelliset tiedot sisältävän valvontaelimen päätösluonnoksen perusteella päätöksen, jonka uudelleenkäsittelyä voi pyytää oikaisulautakunnalta, ja b) jos EKP harkitsee muiden tehtävien kuin valvontatehtävien hoitoon liittyvien seuraamusten määräämistä, EKP:n johtokunta tekee päätöksen, jonka uudelleenkäsittelyä voi pyytää EKP:n neuvostolta.
(11)
Valvontatehtäviin liittyvien rikkomusten tutkinnan monimutkaisuuden vuoksi valtuuksiin määrätä EKP:n valvontatehtävien hoitoon liittyviä seuraamuksia olisi sovellettava pitempiä määräaikoja kuin mitä sovelletaan muiden tehtävien kuin valvontatehtävien hoitoon liittyviin EKP:n seuraamuksiin. Näiden aikarajojen lykkäämisestä ja katkaisemisesta olisi säänneltävä vastaavasti, ottaen huomioon myös, että valvonnan alalla määräysten rikkomisesta johtuva menettely saattaa olla päällekkäinen samoja tosiseikkoja koskevan rikostutkinnan tai rikosoikeudellisen menettelyn kanssa.
(12)
Asetus (EY) N:o 2532/98 olisi sen vuoksi muutettava,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutokset
Muutetaan asetus (EY) N:o 2532/98 seuraavasti:
1)
Muutetaan 1 artikla seuraavasti:
a)
korvataan 6 alakohta seuraavasti:
”6.
’uhkasakolla’ rahasummaa, jonka yritys on velvollinen maksamaan jatketusta määräysten rikkomisesta joko rangaistuksena tai kyseessä olevien henkilöiden pakottamiseksi noudattamaan valvontaan liittyviä EKP:n asetuksia ja päätöksiä. Uhkasakko lasketaan kultakin kokonaiselta päivältä, jona määräysten rikkomista on jatkettu,
a)
sen jälkeen kun päätös määräysten rikkomisen lopettamista koskevasta vaatimuksesta on 3 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa vahvistetun menettelyn mukaisesti annettu tiedoksi yritykselle, tai
b)
tämän asetuksen 4 b artiklassa vahvistettua menettelyä noudattaen, jos jatkettu määräysten rikkominen kuuluu neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (7) 18 artiklan 7 kohdan soveltamisalaan.
;
b)
korvataan 7 alakohta seuraavasti:
”7.
’seuraamuksilla’ sakkoja tai uhkasakkoja.”
2)
Lisätään artikla seuraavasti:
”1 a artikla
Yleiset periaatteet ja soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan seuraamuksiin, joita EKP määrää yrityksille EKP:n päätöksistä tai asetuksista johtuvien velvoitteiden noudattamatta jättämisestä.
2. Säännöt, joita EKP:n on sovellettava määrätessään valvontatehtäviensä hoidossa seuraamuksia EKP:n asetuksen tai päätöksen rikkomisesta, poikkeavat 2-4 artiklassa vahvistetuista säännöistä niiltä osin kuin 4 a-4 c artiklassa säädetään.
3. EKP:n on julkaistava mikä tahansa päätös, joka koskee seuraamusten määräämistä yritykselle EKP:n valvonta-alan asetuksen tai päätöksen rikkomisesta, riippumatta siitä, onko päätöksestä valitettu.
EKP:n on huolehdittava tällaisesta julkaisemisesta verkkosivustollaan ilman aiheetonta viivästystä ja sen jälkeen, kun päätös on annettu tiedoksi asianomaiselle yritykselle. Julkaisemisen on sisällettävä tiedot rikkomisen tyypistä ja luonteesta sekä asianomaisen yrityksen henkilöllisyydestä, ellei tällainen julkaiseminen:
a)
vaarantaisi rahoitusmarkkinoiden vakautta tai vireillä olevaa rikostutkintaa; tai
b)
aiheuttaisi, siltä osin kuin voidaan yksilöidä, kohtuutonta vahinkoa asianomaiselle yritykselle.
Näissä olosuhteissa seuraamuksia koskevat päätökset on julkaistava nimettömästi. Jos tällaiset olosuhteet todennäköisesti päättyvät kohtuullisen ajan sisällä, tämän kohdan mukaista julkaisemista voidaan vaihtoehtoisesti lykätä täksi ajaksi.
Jos seuraamuksen määräävää päätöstä koskeva muutoksenhaku on vireillä unionin tuomioistuimessa, EKP:n on ilman aiheetonta viivästystä julkaistava virallisella verkkosivustollaan myös tiedot kyseisen muutoksenhaun tilanteesta ja sen lopputuloksesta.
EKP:n on varmistettava, että tämän kohdan nojalla julkaistut tiedot pysyvät sen virallisella verkkosivustolla vähintään viiden vuoden ajan.”
3)
Korvataan 2 artiklan 4 kohta seuraavasti:
”4. Jos määräysten rikkomisessa on kyse velvoitteen noudattamatta jättämisestä, seuraamuksen soveltaminen ei vapauta yritystä tästä velvoitteesta, ellei 3 artiklan 4 kohdan tai 4 b artiklan mukaisesti tehdyssä päätöksessä nimenomaisesti toisin todeta.”
4)
Muutetaan 3 artikla seuraavasti:
a)
korvataan 1 kohdan ensimmäinen virke seuraavasti:
”1. Päätöksen siitä, aloitetaanko määräysten rikkomisesta johtuva menettely, tekee EKP omasta aloitteestaan tai sen jäsenvaltion kansallisen keskuspankin esityksestä, jonka lainkäyttövaltaan kuuluvalla alueella väitetty määräysten rikkominen on tapahtunut.”
;
b)
korvataan 10 kohta seuraavasti:
”10. Jos määräysten rikkominen liittyy yksinomaan EKPJ:lle tai EKP:lle perussopimuksessa ja perussäännössä uskottuun tehtävään, määräysten rikkomisesta johtuva menettely voidaan aloittaa ainoastaan tämän asetuksen perusteella riippumatta siitä, säädetäänkö jossakin kansallisessa laissa tai asetuksessa erillisestä menettelystä. Jos määräysten rikkominen liittyy myös yhteen tai useampaan sellaiseen alaan, joka ei kuulu EKPJ:n tai EKP:n toimivaltaan, toimivaltaisen kansallisen viranomaisen mahdollinen oikeus aloittaa tällaisiin EKPJ:n tai EKP:n toimivaltaan kuulumattomiin aloihin liittyviä erillisiä menettelyjä ei vaikuta oikeuteen aloittaa määräysten rikkomisesta johtuva menettely tämän asetuksen perusteella. Tämä säännös ei rajoita rikoslain eikä vakavaraisuusvalvontaa koskevaan toimivaltaan liittyvän kansallisen lainsäädännön soveltamista osallistuvissa jäsenvaltioissa neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 mukaisesti.”
5)
Lisätään artiklat seuraavasti:
”4 a artikla
EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan määräämien seuraamusten enimmäismääriä koskevat erityiset säännöt
1. Poiketen 2 artiklan 1 kohdasta, niihin sakkoihin ja uhkasakkoihin, joita EKP voi määrätä valvontatehtäviään hoitaessaan hyväksymänsä päätöksen tai asetuksen rikkomisesta, sovelletaan seuraavia enimmäismääriä:
a)
sakot voivat olla enintään kaksi kertaa niin suuret kuin rikkomisella saadut voitot tai vältetyt tappiot, jos ne voidaan määrittää, tai enintään 10 prosenttia yrityksen vuotuisesta kokonaisliikevaihdosta;
b)
uhkasakot voivat olla enintään 5 prosenttia keskimääräisestä päivittäisestä liikevaihdosta kultakin rikkomispäivältä. Uhkasakkoja voidaan määrätä enintään kuuden kuukauden ajalta uhkasakon määräämisestä tehdyssä päätöksessä vahvistetusta päivämäärästä lukien.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovellettaessa:
a)
’vuotuisella liikevaihdolla’ tarkoitetaan asianomaisen yrityksen vuotuista liikevaihtoa edellisenä tilikautena, sellaisena kuin se on määritelty asiaa koskevassa unionin lainsäädännössä ja, jollei tällaista ole saatavilla, tällaisen henkilön viimeisimpään saatavilla olevaan vuositilinpäätökseen perustuvaa vuotuista liikevaihtoa. Jos asianomainen yritys on jonkin emoyrityksen tytäryritys, vuotuisella kokonaisliikevaihdolla tarkoitetaan vuotuista kokonaisliikevaihtoa, joka ilmenee viimeisimmästä saatavilla olevasta konsolidoidusta vuositilinpäätöksestä edellisenä tilikautena ja, jos tällaista ei ole saatavilla, tällaisen henkilön viimeisimpään saatavilla olevaan vuositilinpäätökseen perustuvaa vuotuista kokonaisliikevaihtoa;
b)
’keskimääräisellä päivittäisellä liikevaihdolla’ tarkoitetaan a alakohdassa määriteltyä vuosittaista liikevaihtoa jaettuna 365:llä.
4 b artikla
EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan määräämiä seuraamuksia koskevat erityiset menettelysäännöt
1. Poiketen tämän asetuksen 3 artiklan 1-8 kohdasta tämän artiklan sääntöjä sovelletaan EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan hyväksymien päätösten ja asetusten rikkomiseen.
2. Jos EKP sille asetuksen (EU) N:o 1024/2013 nojalla kuuluvia tehtäviä hoitaessaan katsoo, että on syytä epäillä yhtä tai useampaa asetuksen (EU) N:o 1024/2013 18 artiklan 7 kohdassa tarkoitetun EKP:n asetuksen tai päätöksen rikkomista sellaisen yrityksen toimesta, jolla on päätoimipaikka jossain euroalueen jäsenvaltiossa, EKP:n on suoritettava asiaankuuluvat tutkinnat seuraavien säännösten mukaisesti.
3. Päätettyään tutkinnan EKP:n on toimiessaan valvonta-alalla rikkomusten tutkijana ennen täydelliset tiedot sisältävää päätösluonnosta koskevan ehdotuksen laatimista ja antamista valvontaelimelle ilmoitettava kirjallisesti asianomaiselle yritykselle suoritetun tutkinnan havainnoista ja mahdollisista sitä vastaan esitetyistä väitteistä.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa EKP:n on toimiessaan valvonta-alalla rikkomusten tutkijana kerrottava asianomaiselle yritykselle sen oikeudesta esittää EKP:lle kirjallisia lausumia tosiseikkoja koskevista tuloksista ja niissä yhteisöä vastaan esitetyistä väitteistä, mukaan lukien yksittäiset säännökset, joita väitetään rikotun, sekä asetettava kohtuullinen määräaika, jonka kuluessa lausumia voidaan esittää. EKP ei ole velvollinen ottamaan huomioon kirjallisia lausumia, jotka on esitetty valvonta-alalla rikkomusten tutkijana toimivan EKP:n asettaman määräajan päättymisen jälkeen.
Toimiessaan valvonta-alalla rikkomusten tutkijana EKP voi myös ensimmäisen alakohdan mukaisen ilmoituksen jälkeen kutsua asianomaisen yrityksen suulliseen käsittelyyn. Tutkinnan osapuolet voivat olla suullisessa käsittelyssä asianajajien tai muiden pätevien henkilöiden edustamina ja/tai avustamina. Suulliset käsittelyt eivät ole julkisia.
Asianomaiselle yritykselle taataan oikeus tutustua asiakirja-aineistoon tutkinnan aikana. Se ei ulotu luottamuksellisiin tietoihin.
4. Valvontaelimen on ehdotettava EKP:n neuvostolle täydelliset tiedot sisältävää päätösluonnosta, jossa vahvistetaan, onko asianomainen yritys rikkonut määräyksiä, sekä täsmennetään mahdollisesti määrättävät seuraamukset asetuksen (EU) N:o 1024/2013 26 artiklan 8 kohdan mukaista menettelyä noudattaen.
5. Asianomaisella yrityksellä on asetuksen (EU) N:o 1024/2013 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen oikeus pyytää oikaisulautakunnalta EKP:n neuvoston 4 kohdan mukaisesti tekemän päätöksen uudelleenkäsittelyä.
4 c artikla
EKP:n valvontatehtäviään hoitaessaan määräämiä seuraamuksia koskevat erityiset määräajat
1. Poiketen 4 artiklasta oikeus päättää seuraamuksen määräämisestä siinä tapauksessa, että EKP:n valvontatehtäviin liittyvää asetusta tai päätöstä rikotaan, lakkaa viiden vuoden kuluttua määräysten rikkomisesta tai viiden vuoden kuluttua jatketun määräysten rikkomisen päättymisestä.
2. Mikä tahansa toimenpide, jonka EKP toteuttaa tutkiakseen määräysten rikkomista tai toteuttaakseen määräysten rikkomista koskevan menettelyn, katkaisee 1 kohdassa tarkoitetun vanhentumisajan. Vanhentumisaika keskeytyy päivämäärästä, jona toimenpiteestä ilmoitetaan asianomaiselle valvottavalle yhteisölle. Vanhentumisajan katkaiseminen merkitsee, että määräaika alkaa alusta. Määräaika ei kuitenkaan saa olla pidempi kuin kymmenen vuotta määräysten rikkomisesta tai jatketun määräysten rikkomisen päättymisestä.
3. Tätä kohtaa edeltävissä kohdissa tarkoitettua määräaikaa voidaan pidentää, jos:
a)
EKP:n neuvoston päätös on uudelleenkäsittelyssä oikaisulautakunnassa tai muutoksenhakumenettelyssä Euroopan unionin tuomioistuimessa, tai jos
b)
rikosoikeudellinen menettely on vireillä kyseistä yritystä vastaan samojen tosiseikkojen perusteella. Tällaisessa tapauksessa edeltävissä kohdissa tarkoitettuja määräaikoja pidennetään, kunnes oikaisulautakunta tai unionin tuomioistuin on käsitellyt päätöksen uudelleen tai kunnes rikosoikeudellinen menettely asianomaista yritystä vastaan on saatettu päätökseen.
4. EKP:n oikeus panna täytäntöön seuraamuksia koskeva päätös lakkaa viiden vuoden kuluttua päätöksen tekemisestä. Mikä tahansa EKP:n toimi, jolla peritään maksu tai asetetaan määrätylle seuraamukselle maksuajat tai -ehdot, keskeyttää täytäntöönpanoa koskevan vanhentumisajan.
5. Seuraamusten täytäntöönpanoa koskeva vanhentumisaika keskeytyy:
a)
kunnes määrätyn seuraamuksen maksamiselle asetettu määräaika on kulunut umpeen;
b)
jos määrätyn seuraamuksen maksua on lykätty EKP:n neuvoston tai unionin tuomioistuimen päätöksellä.”
2 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Brysselissä 27 päivänä tammikuuta 2015.