EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 375/2014
af 3. april 2014
om oprettelse af det frivillige europæiske korps for humanitær bistand (»initiativet EU-bistandsfrivillige«)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 214, stk. 5,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Solidaritet er en af Unionens grundlæggende værdier, og det er muligt at videreudvikle måder, hvorpå unionsborgernes solidaritet med mennesker i tredjelande, som er sårbare over for eller er ramt af menneskeskabte katastrofer eller naturkatastrofer, kan komme til udtryk. Endvidere er Unionen som helhed verdens største humanitære bidragsyder og står for næsten 50 % af den humanitære bistand på verdensplan.
(2)
Frivilligt arbejde er et konkret og synligt udtryk for solidaritet, som giver den enkelte mulighed for at bruge sin viden, sine færdigheder og sin tid til gavn for andre mennesker uden et økonomisk motiv.
(3)
Der er et behov for yderligere at udvikle solidaritet med ofre for kriser og katastrofer i tredjelande såvel som at øge kendskabet til og synligheden af humanitær bistand og frivilligt arbejde blandt unionsborgerne.
(4)
Unionens vision for humanitær bistand, herunder en fælles målsætning, principper og god praksis samt en fælles ramme for formidling af Unionens humanitære bistand, er fastsat i den fælles erklæring fra Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen med titlen »Den europæiske konsensus om humanitær bistand« (2). I den europæiske konsensus om humanitær bistand understreges det, at Unionen er fast besluttet på en behovsbaseret tilgang samt at værne om og fremme de grundlæggende humanitære principper om medmenneskelighed, neutralitet, upartiskhed og uafhængighed. De aktiviteter, som det frivillige europæiske korps for humanitær bistand (»initiativet EU-bistandsfrivillige«) skal varetage, bør følge den europæiske konsensus om humanitær bistand.
(5)
Unionens humanitære bistand ydes i situationer, hvor også andre instrumenter med forbindelse til udviklingssamarbejde, krisestyring og civilbeskyttelse kan anvendes. Initiativet EU-bistandsfrivillige bør arbejde på en måde, der hænger sammen med og supplerer og undgår overlapninger med relevante EU-politikker og -instrumenter, især Unionens humanitære bistandspolitik, politik for udviklingssamarbejde og EU-civilbeskyttelsesordningen oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1313/2013/EU (3), katastrofeberedskabskoordineringscentret oprettet ved samme afgørelse og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) og EU-delegationerne for at samordne Unionens indsats over for humanitære kriser i tredjelande.
(6)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør bidrage til indsatsen for at styrke Unionens evne til at yde behovsbaseret humanitær bistand og at styrke kapaciteten og modstandsdygtigheden i sårbare eller katastroferamte samfund i tredjelande. Det er endvidere vigtigt at fremme samarbejde med relevante internationale organisationer og andre humanitære organisationer og lokale og regionale aktører. Dette samarbejde bør tilstræbes i overensstemmelse med de aktiviteter, som gennemføres af De Forenede Nationer for at støtte De Forenede Nationers Kontor for Koordination af Humanitære Anliggenders (FN-OCHA's) centrale og overordnede koordinerende rolle.
(7)
Antallet, omfanget og kompleksiteten af verdens såvel naturgivne som menneskeskabte humanitære kriser er øget markant gennem årene, og denne udvikling kan forventes at vare ved og har ført til en stigende efterspørgsel efter humanitære aktører, som kan yde en øjeblikkelig, effektiv, virkningsfuld og sammenhængende indsats og støtte lokalsamfundene i tredjelande med henblik på at gøre dem mindre sårbare og styrke deres modstandsdygtighed over for katastrofer.
(8)
Frivillige kan bidrage til at styrke Unionens evne til at yde behovs- og principbaseret humanitær bistand og være med til at øge effektiviteten i den humanitære sektor, hvis de udvælges, uddannes og forberedes til udsendelse på relevant vis, og det dermed sikres, at de har de fornødne færdigheder og kompetencer til at hjælpe mennesker i nød på den mest effektive måde, forudsat at de kan regne med at modtage tilstrækkelig støtte og vejledning på stedet.
(9)
Der findes flere ordninger for frivilligt arbejde i Unionen og på verdensplan, som har fokus på udsendelse til tredjelande. Der er ofte tale om nationale ordninger, som primært eller alene vedrører udviklingsprojekter. Initiativet EU-bistandsfrivillige bør derfor tilføre en merværdi ved at give frivillige mulighed for sammen at bidrage til humanitære bistandsaktiviteter og dermed styrke et aktivt europæisk medborgerskab. Initiativet EU-bistandsfrivillige kan også tilføre en merværdi ved at fremme tværnationalt samarbejde mellem organisationer, der deltager i gennemførelsen af initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter, og derved forbedre internationale forbindelser, formidle et positivt billede af Unionen i verden og fremme interessen for fælleseuropæiske humanitære projekter.
(10)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør være omkostningseffektivt, bør supplere eksisterende nationale og internationale frivilligordninger uden at overlappe dem og bør være fokuseret på at afhjælpe konkrete behov og mangler på det humanitære område.
(11)
Som fremhævet i Kommissionens meddelelse af 23. november 2010 med titlen »Hvordan EU-borgeres solidaritet kan komme til udtryk gennem frivilligt arbejde: De første overvejelser om et frivilligt europæisk korps for humanitær bistand« er der inden for frivilligt humanitært arbejde i dag huller, som kan udfyldes af initiativet EU-bistandsfrivillige ved hjælp af frivillige, der har den rette profil og udsendes på det rette tidspunkt på det rette sted. Det kan navnlig opnås ved at fastsætte europæiske regler og procedurer for udpegning og udvælgelse af frivillige humanitære hjælpearbejdere, vedtage fælles benchmarks for uddannelse og forberedelse af de frivillige med henblik på udsendelse, en database over potentielle frivillige, som er udpeget på grundlag af behovene i området, og skabe muligheder for, at frivillige kan bidrage til humanitære aktiviteter, ikke kun gennem udsendelse, men også gennem back office-aktiviteter og online-aktiviteter.
(12)
En passende uddannelse af og sikkerheden for de frivillige bør fortsat have allerhøjeste prioritet og være genstand for regelmæssige udveksling af oplysninger, herunder med medlemsstaterne. EU-bistandsfrivillige bør ikke udsendes til aktioner, der gennemføres i områder med internationale og ikke-internationale væbnede konflikter.
(13)
Unionen gennemfører sine humanitære bistandsaktiviteter baseret på behov og i samarbejde med gennemførelsesorganisationer. Disse organisationer bør spille en vigtig rolle i forbindelse med gennemførelsen af initiativet EU-bistandsfrivillige med henblik på at sikre aktørerne i området ejerskab over aktiviteterne og for at maksimere den potentielle tilslutning til aktiviteterne efter det initiativ. Unionen bør navnlig uddelegere udpegning, udvælgelse, forberedelse og udsendelse af EU-bistandsfrivillige samt opfølgning under og efter deres udsendelse til sådanne organisationer i henhold til fælles regler og procedurer, som fastsættes af Kommissionen. Kommissionen bør, hvor det er muligt, kunne trække på frivillige, som allerede har gennemført uddannelses- og forberedelsesforløbet, og udsende dem til dens lokalkontorer til støttefunktioner.
(14)
Kommissionens meddelelse af 25. oktober 2011 med titlen »En ny EU-strategi 2011-2014 for virksomhedernes sociale ansvar« fastslår, at private virksomheder kan spille en vigtig rolle og bidrage til Unionens humanitære aktiviteter, navnlig ved at lade deres medarbejdere udføre frivilligt socialt arbejde i arbejdstiden.
(15)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør gøre det muligt for europæere i alle aldre at udvise et aktivt europæisk medborgerskab. Initiativet bør dermed bidrage til at fremme frivilligt arbejde i hele Unionen og den personlige udvikling og interkulturelle bevidsthed blandt deltagende frivillige og derved forbedre deres kompetencer og jobmuligheder i den globale økonomi.
(16)
I henhold til Unionens principper om lige muligheder og ikke-forskelsbehandling bør unionsborgere og personer med fast bopæl i Unionen kunne engagere sig som aktive borgere, uanset samfundslag og alder. I betragtning af de specifikke udfordringer inden for humanitært arbejde bør EU-bistandsfrivillige være mindst 18 år og kunne repræsentere et bredt spektrum af profiler og generationer, herunder eksperter og kvalificerede pensionerede.
(17)
En afgørende forudsætning for, at frivillige kan udsendes til lande uden for Unionen, er, at deres retlige status er klar. Betingelserne for udsendelsen af frivillige bør fastlægges ved kontrakt, inklusive krav vedrørende de frivilliges beskyttelse og sikkerhed, sende- og værtsorganisationernes ansvar, forsikring og dækning af udgifter til kost og logi m.m. Udsendelse af frivillige til tredjelande bør være betinget af, at der er truffet passende sikkerhedsforanstaltninger.
(18)
Henstillingerne i den politiske dagsorden for frivilligt arbejde i Europa og arbejdet, der udføres af de europæiske organisationer for internationalt frivilligt arbejde og FN's program for frivilligt arbejde, bør, hvor det er relevant, inddrages i aktiviteterne under initiativet EU-bistandsfrivillige.
(19)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør støtte behovsbaserede aktiviteter, der har til formål at styrke værtsorganisationernes kapacitet med henblik på humanitær bistand i tredjelande for at forbedre det lokale beredskab og indsatsen over for humanitære kriser og sikre de effektive og bæredygtige resultater af EU-bistandsfrivilliges arbejde på stedet via katastroferisikostyring, katastrofeberedskab og katastrofeindsats, coaching, uddannelse i organisering af frivillige samt andre relevante områder.
(20)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør, hvor det er relevant, have til formål at styrke kønsperspektivet i Unionens humanitære bistandspolitik, fremme en tilstrækkelig humanitær indsats over for de særlige behov hos kvinder og mænd i alle aldre. Der bør tages særlig hensyn til samarbejde med kvindegrupper og -netværk for at fremme kvinders deltagelse og lederskab inden for humanitær bistand og gøre brug af deres evner og ekspertise til at bidrage til genopbygning, fredskabelse, nedbringelse af katastroferisici og opbygning af modstandsdygtighed i de berørte samfund.
(21)
Denne forordning fastlægger for hele finansieringsperiodens løbetid en finansieringsramme, der skal udgøre det primære referencebeløb, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (4), for Europa-Parlamentet og Rådet i forbindelse med den årlige budgetprocedure.
(22)
Tildelingen af finansiel bistand bør gennemføres i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (5). På grund af den særlige karakter af initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter er det passende at fastsætte, at der kan ydes finansiel bistand til fysiske personer og juridiske personer reguleret i henhold til offentlig ret og privatret. Det er også vigtigt at sikre, at bestemmelserne i denne forordning overholdes, særlig principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning og effektivitet.
(23)
Det styrende princip bag opfyldelsen af initiativet EU-bistandsfrivilliges målsætninger bør være en forbedring af støttens gennemførelse og kvalitet og samtidig sikring af en optimal udnyttelse af de finansielle ressourcer.
(24)
Unionens finansielle interesser bør gennem hele udgiftscyklussen beskyttes ved hjælp af foranstaltninger, der står i rimeligt forhold til formålet, herunder forebyggelse, påvisning og efterforskning af uregelmæssigheder, inddrivelse af tabte, uretmæssigt udbetalte eller ukorrekt anvendte midler og eventuelt sanktioner. Der bør træffes passende foranstaltninger for at forebygge uregelmæssigheder og svig, og der bør tages de nødvendige skridt til at geninddrive tabte, uretmæssigt udbetalte eller ukorrekt anvendte midler, jf. Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (6), Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (7) samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (8).
(25)
Tredjelande, navnlig tiltrædelseslande, kandidatlande, potentielle kandidatlande, partnerlande under den europæiske naboskabspolitik og lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, bør have mulighed for at deltage på grundlag af samarbejdsaftaler.
(26)
Deltagende frivillige og organisationer, der gennemfører initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter, fra samarbejdslande, bør også følge og være fortalere for de principper, der er fastsat i den europæiske konsensus om humanitær bistand med fokus på beskyttelsen af »det humanitære rum«.
(27)
For at sikre løbende feedback og forbedringer og øge fleksibiliteten og effektiviteten i vedtagelsen bør Kommissionen i overensstemmelse med traktatens artikel 290 få delegeret beføjelse til at vedtage retsakter vedrørende bestemmelser med relation til fælles regler for udvælgelse, organisering og udsendelse af EU-bistandsfrivillige, ændring af resultatindikatorer og de tematiske prioriteter og justering af procentsatserne for tildeling af finansieringsrammen til gennemførelsen af denne forordning. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(28)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (9). Undersøgelsesproceduren bør anvendes til procedurerne for udvælgelsen, organiseringen og udsendelsen af EU-bistandsfrivillige, vedtagelsen af certificeringsmekanismen, uddannelsesprogrammet og det årlige arbejdsprogram for initiativet EU-bistandsfrivillige.
(29)
Denne forordning overholder de grundlæggende rettigheder og følger de principper, der er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
(30)
Behandling af personoplysninger inden for rammerne af denne forordning rækker ikke ud over, hvad der er nødvendigt og står i rimeligt forhold til formålet om at sikre, at initiativet EU-bistandsfrivillige fungerer effektivt. Kommissionens behandling af personoplysninger vil være reguleret af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (10). Behandling af personoplysninger foretaget af organisationer, der gennemfører initiativet EU-bistands aktiviteter, med juridisk hjemsted i Unionen vil være reguleret af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (11).
(31)
Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse blev hørt i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2, i forordning (EF) nr. 45/2001 og afgav udtalelse den 23. november 2012 (12).
(32)
Det er hensigtsmæssigt at afstemme denne forordnings anvendelsesperiode med Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (13). Denne forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning oprettes et frivilligt europæisk korps for humanitær bistand (»initiativet EU-bistandsfrivillige«) som en ramme for fælles bidrag fra europæiske frivillige til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande.
Forordningen fastsætter statutten og de nærmere bestemmelser om funktionsmåden for initiativet EU-bistandsfrivillige samt reglerne for at yde finansiel bistand.
Artikel 2
Anvendelsesområde
Denne forordning finder anvendelse på:
1)
udvælgelse, uddannelse og udsendelse af EU-bistandsfrivillige til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande
2)
aktiviteter til støtte, fremme og forberedelse af udsendelsen af EU-bistandsfrivillige til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande
3)
aktiviteter inden for og uden for Unionen, der har til formål at opbygge værtsorganisationernes kapacitet med henblik på humanitær bistand i tredjelande.
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »frivillig«: en person, som af fri vilje og uden et økonomisk motiv vælger at engagere sig i aktiviteter, som er til gavn for et fællesskab og samfundet som helhed
b) »kandidat«: en person, som opfylder kravene i artikel 11, stk. 3, med hensyn til at ansøge om at deltage i initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter
c) »EU-bistandsfrivillig«: en kandidat, som er blevet udvalgt, og som er uddannet i henhold til de specifikke standarder, procedurer og referencekriterier samt vurderet egnet og registreret som værende til rådighed med henblik på udsendelse til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande
d) »humanitær bistand«: aktiviteter og aktioner i tredjelande, hvorigennem der formidles behovsbaseret nødhjælp med det formål at beskytte liv, forebygge og lindre menneskelige lidelse og værne om den menneskelige værdighed i forbindelse med menneskeskabte kriser eller naturkatastrofer. Der er tale om bistands-, nødhjælps- og beskyttelsesforanstaltninger under humanitære kriser eller umiddelbart herefter, støtteforanstaltninger, der skal sikre adgang til mennesker i nød og fremme uhindret adgang til bistand, samt foranstaltninger, der har til formål at styrke tredjelandes katastrofeberedskab og nedbringelse af katastroferisici og bidrage til at styrke deres modstandsdygtighed og kapacitet til at håndtere kriser og komme på fode igen efter en krise
e) »tredjeland«: et land uden for Unionen, hvor humanitære bistandsaktiviteter og hjælpeaktioner som omhandlet i litra d) finder sted.
Artikel 4
Mål
Målet for initiativet EU-bistandsfrivillige er at bidrage til at styrke Unionens evne til at yde behovsbaseret humanitær bistand med det formål at beskytte liv, forebygge og lindre menneskelige lidelse og værne om den menneskelige værdighed og styrke kapaciteten og modstandsdygtigheden i sårbare eller katastroferamte samfund i tredjelande, navnlig gennem katastrofeberedskab, nedbringelse af katastroferisici og styrkelse af sammenkoblingen af nødhjælp, rehabilitering og udvikling. Dette mål skal nås via merværdien af fælles bidrag fra EU-bistandsfrivillige, der giver udtryk for Unionens værdier og solidaritet med mennesker i nød og synligt fremme bevidstheden om et europæisk medborgerskab.
Artikel 5
Generelle principper
1. Initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter udføres i overensstemmelse med de humanitære bistandsprincipper om medmenneskelighed, neutralitet, upartiskhed og uafhængighed og den europæiske konsensus om humanitær bistand.
2. Initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter tilgodeser lokalsamfunds humanitære behov og værtsorganisationernes krav og skal have til formål at bidrage til at øge effektiviteten i den humanitære sektor.
3. Sikkerheden for kandidater og EU-bistandsfrivillige skal prioriteres højt.
4. Initiativet EU-bistandsfrivillige fremmer behovsbaserede fælles projekter og tværnationale partnerskaber mellem deltagende frivillige fra forskellige lande og organisationer, der gennemfører initiativets aktiviteter som omhandlet i artikel 10.
Artikel 6
Sammenhæng og komplementaritet i EU-indsatsen
1. Det skal i forbindelse denne forordningens gennemførelse sikres, at den hænger sammen med og supplerer andre instrumenter og områder af Unionens optræden udadtil og med andre relevante EU-politikker, navnlig humanitær bistandspolitik, politik for udviklingssamarbejde og EU-civilbeskyttelsesmekanismen, samtidigt med at dobbeltarbejde og overlapninger undgås, og at det erkendes, at humanitær bistand er omfattet af de humantære bistandsprincipper som omhandlet i denne forordnings artikel 5, stk. 1. Der skal rettes særlig opmærksomhed mod at sikre en gnidningsløs overgang mellem nødhjælp, rehabilitering og udvikling.
2. Kommissionen og medlemsstaterne samarbejder om at opnå produktivitet og effektivitet ved at sikre sammenhæng og overensstemmelse mellem nationale ordninger for frivillige og de aktiviteter, der gennemføres som led i initiativet EU-bistandsfrivillige. Disse aktiviteter skal baseres på relevant god praksis og eksisterende programmer og, hvor det er hensigtsmæssigt, gøre brug af etablerede europæiske netværk.
3. Unionen fremmer samarbejde med relevante internationale organisationer og andre humanitære organisationer og lokale og regionale aktører i forbindelse med gennemførelsen af initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter.
Initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter skal, når de fremmer en sammenhængende international indsats over for humanitære kriser, være i overensstemmelse med dem, som gennemføres af De Forenede Nationer for at støtte FN-OCHA's centrale og overordnede koordinerende rolle.
Artikel 7
Operationelle mål
1. Initiativet EU-bistandsfrivillige arbejder for at opfylde følgende operationelle mål:
a)
bidrage til at øge og forbedre Unionens evne til at yde humanitær bistand.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet af EU-bistandsfrivillige, der er udsendt eller står klar til at blive udsendt med de nødvendige kvalifikationer og antallet af EU-bistandsfrivillige, som har afsluttet deres kontrakt om udsendelse
-
antallet af personer, som den humanitære bistand, der ydes via initiativet EU-bistandsfrivillige, når ud til, og den gennemsnitlige udgift pr. person, der nås ud til
-
graden af tilfredshed blandt udsendte EU-bistandsfrivillige og blandt sende- og værtsorganisationerne med hensyn til det effektive humanitære bidrag fra EU-bistandsfrivillige på stedet.
b)
forbedre de frivilliges færdigheder, viden og kompetencer inden for humanitær bistand samt vilkårene og betingelserne for deres engagement.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet af uddannede kandidater og frivillige, som i henhold til vurderingen anses for at være parate til udsendelse
-
antallet af certificerede sendeorganisationer, der anvender de fælles regler og procedurer for organisering af kandidater og EU-bistandsfrivillige
-
graden af tilfredshed blandt de uddannede og udsendte frivillige, blandt sende- og værtsorganisationerne med kvaliteten af de frivilliges uddannelse, viden, kvalifikationer, overholdelsen og tilstrækkeligheden af reglerne og procedurerne for organisering af kandidater og EU-bistandsfrivillige.
c)
opbygge kapacitet i værtsorganisationerne og fremme frivilligt arbejde i tredjelande.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet og typen af kapacitetsopbyggende aktiviteter i tredjelande
-
antallet af ansatte og frivillige fra tredjelande, som deltager i kapacitetsopbyggende aktiviteter
-
graden af tilfredshed blandt de ansatte i værtsorganisationerne og de frivillige fra tredjelande, som deltager i kapacitetsopbyggende aktiviteter, med kvaliteten og effektiviteten af de gennemførte aktiviteter.
d)
informere om Unionens humanitære bistandsprincipper, som er vedtaget i den europæiske konsensus om humanitær bistand.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet, typen af og udgifterne til informations-, kommunikations- og bevidstgørelsesaktiviteter.
e)
styrke sammenhængen og overensstemmelsen mellem det frivillige arbejde i medlemsstaterne for at forbedre unionsborgernes muligheder for at deltage i humanitære bistandsaktiviteter og hjælpeaktioner.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet af certificerede sendeorganisationer
-
antallet og typen af tekniske bistandsaktiviteter for sendeorganisationer
-
udbredelse og anvendelse af de fælles regler og procedurer for organisering af kandidater og EU-bistandsfrivillige inden for andre ordninger for frivilligt arbejde.
2. De indikatorer, der er beskrevet i stk. 1, litra a)-e), benyttes alt efter behov til at overvåge, evaluere og revidere resultaterne af indsatsen. De er vejledende og kan ændres ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 24, for at tage hensyn til erfaringer med resultatmåling.
KAPITEL II
INITIATIVET EU-BISTANDSFRIVILLIGES AKTIVITETER
Artikel 8
Aktiviteter som led i initiativet EU-bistandsfrivillige
Initiativet EU-bistandsfrivillige arbejder for at opfylde de mål, der er beskrevet i artikel 4 og 7, gennem følgende typer aktiviteter:
-
udvikling og tilpasning af fælles regler og procedurer vedrørende kandidater og EU-bistandsfrivillige
-
udvikling og tilpasning af en certificeringsmekanisme for sende- og værtsorganisationer
-
udpegning og udvælgelse af kandidater
-
oprettelse af et uddannelsesprogram og støtte til uddannelse og praktikpladser
-
oprettelse, tilpasning og ajourføring af en database over EU-bistandsfrivillige
-
udsendelse af EU-bistandsfrivillige til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande
-
opbygning af kapacitet i værtsorganisationerne
-
oprettelse og styring af et netværk for initiativet EU-bistandsfrivillige
-
kommunikation og bevidstgørelse
-
biaktiviteter, der styrker initiativet EU-bistandsfrivilliges ansvarlighed, åbenhed og effektivitet.
Artikel 9
Fælles regler og procedurer for kandidater og EU-bistandsfrivillige
1. Kommissionen fastsætter på grundlag af eksisterende relevant praksis regler og procedurer for de nødvendige betingelser, ordninger og krav, der skal anvendes af sende- og værtsorganisationerne ved udpegning, udvælgelse, forberedelse, organisering og udsendelse af kandidater og EU-bistandsfrivillige til at støtte humanitære bistandsaktioner i tredjelande.
2. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 24 vedrørende regler for:
-
en ramme af færdigheder, der skal bruges til udpegning, udvælgelse og forberedelse af frivillige som junior- eller seniormedarbejdere
-
bestemmelser om at sikre lige muligheder og ikke-forskelsbehandling i udpegnings- og udvælgelsesprocessen
-
bestemmelser til sikring af sende- og værtsorganisationernes overholdelse af den relevante nationale ret og EU-ret samt værtslandets ret
-
regler vedrørende partnerskaber mellem sende- og værtsorganisationer
-
bestemmelser om anerkendelse af kvalifikationer og kompetencer, som EU-bistandsfrivillige har opnået, i overensstemmelse med eksisterende relevante EU-initiativer.
3. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter for at fastsætte følgende:
-
procedurer, der skal følges for udpegning, udvælgelse og den nødvendige forberedelse forud for udsendelse af kandidater, herunder praktikophold, hvor det er relevant
-
bestemmelser for udsendelse og organisering af EU-bistandsfrivillige i tredjelande, herunder bl.a. vejledning på stedet, fortsat støtte via coaching, mentorordninger, supplerende uddannelse, nødvendige arbejdsvilkår, støtte efter udsendelsen
-
dækning af forsikringsudgifter og levevilkår for frivillige, herunder dækning af udgifter til kost og logi, rejser og andre relevante udgifter
-
procedurer, der skal følges inden, under og efter udsendelsen for at sikre rettidig omhu og passende sikkerhedsforanstaltninger, herunder protokoller for medicinsk evakuering og sikkerhedsplaner, som omfatter nødevakuering fra tredjelande, herunder de nødvendige procedurer for kontakt med nationale myndigheder
-
procedurer for overvågning og vurdering af EU-bistandsfrivilliges individuelle resultater.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2.
Artikel 10
Certificeringsmekanisme for sende- og værtsorganisationer
1. Kommissionen udvikler ved hjælp af gennemførelsesretsakter en certificeringsmekanisme med inddragelse af, hvis det er relevant, humanitære partnere, der sikrer, at sendeorganisationer overholder de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer, og en differentieret certificeringsmekanisme for værtsorganisationer.
Kommissionen fastsætter proceduren for certificeringsmekanismernes funktion ved tage udgangspunkt i eksisterende relevante certificeringsmekanismer og -procedurer ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2.
2. I forbindelse med udviklingen af certificeringsmekanismen sikrer Kommissionen synergivirkninger med partnerskabsinstrumenterne på det humanitære område og med de eksisterende humanitære standarder med henblik på administrativ forenkling. Certificeringsmekanismen skal være inklusiv og ikke-diskriminerende for så vidt angår enhver form for støtteberettiget organisation.
3. Sendeorganisationer kan certificeres, hvis:
a)
de overholder de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer
b)
de beskæftiger sig med humanitær bistand som defineret i artikel 3, litra d), og
c)
de tilhører en af følgende kategorier:
i)
ikke-statslige almennyttige organisationer, som er oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning, og hvis hovedkontor er beliggende i Unionen
ii)
offentligretlige organer af civil karakter, som er underlagt en medlemsstats lovgivning
iii)
ikke-statslige almennyttige organisationer, som er oprettet i de lande, der er nævnt i artikel 23, under de betingelser, der er fastsat i nævnte artikel og de deri omhandlede aftaler
iv)
offentligretlige organer af civil karakter, som er oprettet i de lande, der er nævnt i artikel 23, under de betingelser, der er fastsat i nævnte artikel og de deri omhandlede aftaler
v)
Det Internationale Forbund af Røde Kors- og Røde Halvmåne-selskaber.
4. Organisationer i tredjelande skal kunne komme i betragtning som værtsorganisationer, hvis:
a)
de følger de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer
b)
de beskæftiger sig med humanitær bistand som defineret i artikel 3, litra d), og
c)
de tilhører en af følgende kategorier:
i)
ikke-statslige almennyttige organisationer, som arbejder eller er oprettet i et tredjeland i henhold til gældende lov i dette land
ii)
offentligretlige organer af civil karakter, som er underlagt en medlemsstats lovgivning
iii)
internationale agenturer og organisationer.
5. Med forbehold af de krav, der er omhandlet i stk. 3 og 4, kan sende- og værtsorganisationer gennemføre initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter i samarbejde med profitorienterede private organisationer.
6. På grundlag af en forudgående behovsvurdering kan sendeorganisationerne, der skal certificeres, gøre brug af teknisk bistand, der har til formål at styrke deres kapacitet til at deltage i initiativet EU-bistandsfrivillige og sikre overholdelse af de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer.
Værtsorganisationer, der skal certificeres, kan også nyde godt af den i første afsnit omhandlede bistand i forbindelse med de i artikel 15 omhandlede aktiviteter.
7. Kommissionen offentliggør listen over certificerede sende- og værtsorganisationer i rette tid efter certificeringen.
Artikel 11
Udpegning og udvælgelse af kandidater
1. På grundlag af sende- eller værtsorganisationers eller andre relevante aktørers forudgående vurdering af behovene i tredjelande udpeger og udvælger certificerede sendeorganisationer kandidater med henblik på uddannelse.
2. Udpegningen og udvælgelsen af kandidater sker i overensstemmelse med de fælles regler og efter procedurer, der er omhandlet i artikel 9 og overholder principperne om lige muligheder og ikke-forskelsbehandling.
3. Følgende personer, som er mindst 18 år, kan ansøge om at blive kandidat:
a)
Unionsborgere
b)
tredjelandsstatsborgere med fast lovligt ophold i en EU-medlemsstat, og
c)
statsborgere fra de i artikel 23, stk. 1, omhandlede lande, jf. betingelserne omhandlet i nævnte artikel.
Artikel 12
Uddannelsesprogram og støtte til uddannelse og praktikpladser
1. Kommissionen opretter et uddannelsesprogram med udgangspunkt i eksisterende programmer og procedurer og med inddragelse, hvis det er relevant, af specialiserede organisationer med henblik på at forberede kandidater til at blive udsendt for at støtte og supplere humanitær bistand.
2. Kandidater, som er blevet udpeget og udvalgt i henhold til artikel 11, kan deltage i uddannelsesprogrammet, der gennemføres af kvalificerede organisationer. Det individuelle omfang af og indhold i den undervisning, som den enkelte kandidat skal gennemføre, fastlægges af den pågældende sendeorganisation i samråd med den certificerede værtsorganisation på grundlag af behov under hensyntagen til kandidatens tidligere erfaring og den planlagte udsendelse.
3. Som led i deres uddannelse og navnlig deres forberedelse til udsendelse kan kandidater pålægges at gennemføre et praktikophold i certificerede sendeorganisationer, om muligt i et andet land end deres eget.
4. Med forbehold af stk. 3 kan kandidater, som ikke har haft nytte af et praktikophold, eventuelt tilbydes et ekstra forberedelsesforløb, der specielt er målrettet mod udsendelsens behov og særlige forhold. Både forberedelses- og praktikforløbet skal følge de fælles regler og procedurerne for forberedelse, der er omhandlet i artikel 9.
5. Uddannelsesprogrammet skal omfatte en vurdering af, om kandidaterne er parate til at blive udsendt til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande og er i stand til at opfylde de lokale behov. Denne vurdering skal foretages i samarbejde med sendeorganisationerne.
6. Kommissionen vedtager de nærmere ordninger for uddannelsesprogrammet og proceduren for vurdering af, om kandidaterne er parate til at blive udsendt, ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2.
Artikel 13
Database over EU-bistandsfrivillige
1. Kandidater, for hvem den vurdering, der er omhandlet i artikel 12, stk. 5, er positiv, betragtes som værende EU-bistandsfrivillige og kan udsendes. De opføres som sådan i databasen over EU-bistandsfrivillige.
2. Kommissionen opretter, tilpasser og ajourfører databasen over EU-bistandsfrivillige, herunder for så vidt angår disponibiliteten af og kriterierne for EU-bistandsfrivilliges udsendelse, og regulerer adgang til og brugen af den. Behandlingen af personoplysninger, som indsamles i eller til denne database, foretages, hvis det er relevant, i overensstemmelse med direktiv 95/46/EF og forordning (EF) nr. 45/2001.
Artikel 14
Udsendelse af EU-bistandsfrivillige til tredjelande
1. EU-bistandsfrivillige, som er opført i databasen, kan udsendes til at støtte og supplere humanitær bistand som defineret i artikel 3, litra d):
a)
af certificerede sendeorganisationer til værtsorganisationer i tredjelande, eller
b)
hvor det er relevant af Kommissionen til dens lokalkontorer til støttefunktioner.
2. Udsendelsen skal opfylde reelle behov, som værtsorganisationerne på lokalt niveau har givet udtryk for.
3. Med henblik på udsendelse som omhandlet i stk. 1, litra a), sikrer sendeorganisationer, at de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer er fulgt. EU-bistandsfrivillige må ikke udsendes til aktioner, der gennemføres i områder med internationale og ikke-internationale væbnede konflikter.
4. Certificerede sendeorganisationer skal underrette medlemsstaternes og andre deltagende landes relevante nationale myndigheder i overensstemmelse med artikel 23, inden en af deres statsborgere udsendes som en EU-bistandsfrivillig i overensstemmelse med de i artikel 9 omhandlede fælles regler og procedurer.
5. De specifikke betingelser for udsendelse af og rollen for EU-bistandsfrivillige fastsættes i tæt samråd med værtsorganisationerne, i en kontrakt mellem sendeorganisationen og EU-bistandsfrivillige, hvoraf rettighederne og pligterne, udsendelsens varighed, udsendelsesstedet og EU-bistandsfrivillige opgaver fremgår.
6. Med henblik på udsendelse som omhandlet i stk. 1, litra b), indgår Kommissionen en »kontrakt om udsendelse af frivillig« med EU-bistandsfrivillige, hvoraf fremgår de specifikke vilkår og betingelser for udsendelsen. Ved indgåelse af en kontrakt om udsendelse af frivillig omfattes de frivillige ikke af de rettigheder og pligter, som er fastsat i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union, der er fastsat i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 (14).
7. Der udpeges en mentor for hver EU-bistandsfrivillig fra værtsorganisationerne, som skal overvåge og støtte den EU-bistandsfrivillige under udsendelsen.
Artikel 15
Kapacitetsopbygning med henblik på humanitær bistand i værtsorganisationerne
På grundlag af en forudgående vurdering af behovene i tredjelande, som foretages af sende- og værtsorganisationerne eller andre relevante aktører, støtter Kommissionen nedenstående aktiviteter, der har til formål at styrke værtsorganisationernes kapacitet med henblik på humanitær bistand for at forbedre det lokale beredskab og indsats over for humanitære kriser og sikre effektive og bæredygtige resultater af EU-bistandsfrivilliges arbejde på stedet:
a)
katastroferisikostyring, katastrofeberedskab og katastrofeindsats, coaching, uddannelse i organisering af frivillige samt andre områder med relevans for ansatte og frivillige i værtsorganisationer
b)
udveksling af bedste praksis, faglig bistand, twinning-programmer og udveksling af ansatte og frivillige, oprettelse af netværk og andre relevante aktiviteter.
Artikel 16
Netværk for initiativet EU-bistandsfrivillige
1. Kommissionen opretter og styrer et netværk for initiativet EU-bistandsfrivillige, som er sammensat af:
a)
kandidater og EU-bistandsfrivillige, som deltager eller har deltaget i initiativet
b)
sende- og værtsorganisationer
c)
repræsentanter fra medlemsstaterne og Europa-Parlamentet.
2. Netværket for initiativet EU-bistandsfrivillige skal navnlig:
a)
fremme interaktion og fungere som en platform for udveksling af viden, konsultation og udbredelse af oplysninger, for udveksling af god praksis såvel som for den i artikel 21, stk. 3, omhandlede behovsvurdering
b)
fremme etablering af partnerskaber og udvikling af fælles projekter for udsendelse og kapacitetsopbygningsaktiviteter, som involverer sendeorganisationer i hele Unionen og værtsorganisationer i tredjelande
c)
udgøre et grundlag, som initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter kan baseres på med henblik på at sikre løbende forbedringer og effektiv kontrol og evaluering
d)
give muligheder for frivilligt arbejde online i projekter, som er relateret til initiativet EU-bistandsfrivillige.
Artikel 17
Kommunikation og bevidstgørelse
1. Kommissionen støtter offentlig oplysning, kommunikation og bevidstgørelsestiltag med henblik på at øge synligheden af initiativet EU-bistandsfrivillige og opmuntre til frivilligt humanitært arbejde inden for Unionen og dens medlemsstater samt i de tredjelande, der er målet for initiativets aktiviteter.
2. Kommissionen udvikler en kommunikationsplan for initiativet EU-bistandsfrivilliges mål, aktiviteter og synlige resultater, og planen beskriver kommunikations- og oplysningsaktiviteter over for offentligheden, navnlig for kommende potentielle kandidater og målgruppen for initiativets aktiviteter. Denne kommunikationsplan gennemføres af Kommissionen og målgruppen, navnlig sende- og værtsorganisationer samt af EU-bistandsfrivillige.
KAPITEL III
PROGRAMMERING OG TILDELING AF MIDLER
Artikel 18
Støtteberettigede aktiviteter
1. Der kan ydes finansiel støtte til de aktiviteter, som er omhandlet i artikel 8, herunder foranstaltninger, som er nødvendige for aktiviteternes gennemførelse, og nødvendige foranstaltninger, som skal styrke koordineringen mellem initiativet EU-bistandsfrivillige og andre relevante ordninger på nationalt og internationalt plan, der er baseret på eksisterende god praksis.
2. Den finansielle støtte, der er omhandlet i stk. 1, kan også dække udgifter, der vedrører forberedelse, overvågning, kontrol, revision og evaluering, og som er nødvendig for forvaltningen af initiativet EU-bistandsfrivillige og for opfyldelsen af dets mål.
3. De i stk. 2 omhandlede udgifter kan navnlig være udgifter til researcharbejde, ekspertmøder, informations- og kommunikationstiltag som fastsat i artikel 17, herunder intern kommunikation om Unionens vigtigste mål, for så vidt de har relation til initiativet EU-bistandsfrivilliges mål, udgifter med forbindelse til it-netværk med fokus på informationsbehandling og -udveksling (herunder sammenkobling med eksisterende eller fremtidige systemer til fremme af tværsektoriel dataudveksling og relateret udstyr) samt alle Kommissionens øvrige udgifter til teknisk og administrativ bistand.
Artikel 19
Finansielle støttemodtagere
Der kan efter denne forordning ydes finansiel støtte til fysiske personer og juridiske personer, der er underlagt privat eller offentlig ret, og de betragtes efterfølgende som finansielle støttemodtagere i den i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 anvendte betydning.
Artikel 20
Finansiel ramme
1. Den finansielle ramme til gennemførelse af denne forordning udgør for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 et beløb på 147 936 000 EUR i løbende priser. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme. Der kan om nødvendigt afsættes betalingsbevillinger i budgettet, der rækker ud over 2020, for at dække lignende udgifter og derigennem muliggøre gennemførelsen af betalingen af aktiviteter, som endnu ikke er afsluttet pr. 31. december 2020.
2. Finansieringsrammen i stk. 1, tildeles i perioden 2014-2020 i overensstemmelse med de operationelle mål, tematiske prioriteter og procentsatser, der er fastlagt i bilaget.
3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 24 med henblik på at ændre og tilpasse hvert af tallene i bilaget med over 10 og op til 20 procentpoint. Denne tilpasning skal kun finde sted efter resultaterne af Kommissionens revision af de tematiske prioriteter og procentsatser, der er fastlagt i bilaget, i lyset af resultaterne af den i artikel 27, stk. 4, litra b), omhandlede midtvejsevaluering, og i så fald vedtages de delegerede retsakter senest den 30. juni 2018.
4. Såfremt der i tilfælde af en nødvendig revision af de budgetmidler, der står til rådighed for støtte til katastrofeindsatsforanstaltninger, i særligt hastende tilfælde er behov herfor, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med henblik på, inden for de til rådighed stående budgetbevillinger og efter proceduren i artikel 25, at revidere hvert af tallene fastsat i bilaget med over 10 og op til 20 procentpoint.
Artikel 21
Finansielle bistandsformer og gennemførelsesprocedurer
1. Kommissionen formidler Unionens finansielle bistand i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
2. Finansiel bistand under denne forordning kan antage enhver af de former, der er beskrevet i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
3. Med henblik på denne forordnings gennemførelse vedtager Kommissionen et årligt arbejdsprogram for initiativet EU-bistandsfrivillige ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2. Det årlige arbejdsprogram skal beskrive målene, de forventede resultater, gennemførelsesmetoden og beløbet for de samlede relaterede udgifter. Det årlige arbejdsprogram skal desuden beskrive de aktiviteter, der skal finansieres, en angivelse af det beløb, der bevilges til de enkelte aktiviteter i givet fald under hensyntagen til de anslåede behov, og en vejledende tidsplan for gennemførelsen. I forbindelse med tilskud skal det årlige arbejdsprogram beskrive de prioriterede mål, de vigtigste evalueringskriterier og den maksimale grad af medfinansiering. Det årlige arbejdsprogram skal også fastsætte tredjelandenes deltagelse i henhold til de i artikel 23 omhandlede betingelser.
Artikel 22
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. I forbindelse med gennemførelsen af aktiviteter, som finansieres under initiativet EU-bistandsfrivillige, træffer Kommissionen passende foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser beskyttes ved hjælp af foranstaltninger til forebyggelse af svig, bestikkelse og andre ulovlige aktiviteter, ved hjælp af effektiv kontrol og, såfremt der konstateres uregelmæssigheder, ved hjælp af inddrivelse af de uretmæssigt udbetalte beløb og efter omstændighederne ved hjælp af sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og have en afskrækkende virkning.
2. Kommissionen eller dens befuldmægtigede og Revisionsretten har beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler i henhold til initiativet EU-bistandsfrivillige.
3. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) gives efter procedurerne i forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 og forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 tilladelse til at foretage kontrol og inspektion på stedet hos økonomiske aktører, der direkte eller indirekte er berørt af finansieringen, for at klarlægge, om der foreligger svig, bestikkelse eller andre ulovlige aktiviteter, der berører Unionens finansielle interesser, i forbindelse med en aftale om tilskud, en afgørelse om ydelse af tilskud eller en kontrakt finansieret under initiativet EU-bistandsfrivillige.
4. Med forbehold af stk. 1 og 2 skal samarbejdsaftaler med tredjelande og internationale organisationer, aftaler om tilskud, afgørelser om ydelse af tilskud samt kontrakter, som følger af denne forordnings gennemførelse, udtrykkeligt give Kommissionen, Revisionsretten og OLAF beføjelse til at foretage denne kontrol og inspektion på stedet med behørig overholdelse af alle relevante proceduremæssige garantier.
KAPITEL IV
SAMARBEJDE MED ANDRE LANDE
Artikel 23
Samarbejde med andre lande
1. Initiativet EU-bistandsfrivillige er åbent for deltagelse af:
a)
borgere og sendeorganisationer fra tiltrædelseslande, kandidatlande, potentielle kandidat- og partnerlande under den europæiske naboskabspolitik i overensstemmelse med de generelle principper og generelle betingelser for disse landes deltagelse i Unionens programmer, som er fastsat i de respektive rammeaftaler og associeringsrådsafgørelser eller lignende
b)
borgere og sendeorganisationer fra lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, som er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), i overensstemmelse med betingelserne i EØS-aftalen
c)
borgere og sendeorganisationer fra andre europæiske lande, såfremt der er indgået bilaterale aftaler med disse lande.
2. Deltagende frivillige og organisationer, der gennemfører initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter, fra samarbejdslande, skal også overholde de generelle principper, der er fastsat i artikel 4.
3. Samarbejde med de i stk. 1 omhandlede deltagende lande gennemføres, hvor det er relevant, ved hjælp af supplerende bevillinger fra deltagende lande, som stilles til rådighed efter procedurer, der aftales med disse lande.
KAPITEL V
DELEGEREDE BEFØJELSER OG GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER
Artikel 24
Udøvelse af delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 2, og artikel 20, stk. 3, tillægges Kommissionen for en periode på syv år fra den 25. april 2014.
3. Den i artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 2, og artikel 20, stk. 3, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i denne afgørelse, til ophør. Den får virkning fra dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er trådt i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 2, og artikel 20, stk. 3, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 25
Hasteprocedure
1. Under særlige og behørigt begrundede omstændigheder træder delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne artikel i kraft straks og anvendes, så længe der ikke er gjort indsigelse i henhold til stk. 2. I meddelelsen til Europa-Parlamentet og Rådet af en delegeret retsakt anføres begrundelsen for anvendelse af hasteproceduren.
2. Europa-Parlamentet eller Rådet kan efter proceduren i artikel 24, stk. 5, gøre indsigelse mod en delegeret retsakt. I så fald skal Kommissionen ophæve retsakten straks efter Europa-Parlamentets eller Rådets meddelelse af afgørelsen om at gøre indsigelse.
Artikel 26
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 (15). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til denne bestemmelse, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.
KAPITEL VI
KONTROL OG EVALUERING
Artikel 27
Kontrol og evaluering
1. Initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter, som tildeles finansiel bistand, skal regelmæssigt kontrolleres, så deres gennemførelse kan følges, og de skal regelmæssigt evalueres ved hjælp af en uafhængig ekstern evaluering, hvor foranstaltningernes effektivitet, virkning og betydning for initiativet EU-bistandsfrivilliges mål vurderes. Kontrollen og evalueringen omfatter rapporter som omhandlet i stk. 4 og andre aktiviteter vedrørende specifikke aspekter af denne forordning, som kan iværksættes når som helst i løbet af dens gennemførelse.
2. Sendeorganisationer, der udsender EU-bistandsfrivillige uden for Unionen, er ansvarlige for at kontrollere deres aktiviteter og skal regelmæssigt indgive kontrolrapporter til Kommissionen, i hvilken forbindelse samtlige rettigheder for de enkelte frivillige vedrørende beskyttelse af personoplysninger garanteres.
3. I evalueringerne anvendes eksisterende fælles evalueringsregler, herunder dem, som er udarbejdet af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udviklings komité for Udviklingsbistand med det formål at måle de langsigtede indvirkninger af initiativet EU-bistandsfrivillige på humanitær bistand. I evalueringsfasen sørger Kommissionen for regelmæssigt at høre alle relevante interesserede parter, herunder frivillige, sende- og værtsorganisationer, den støttemodtagende lokalbefolkning og -samfund, humanitære organisationer og personer, der arbejder på stedet. Resultaterne af evalueringen anvendes i forbindelse med udformningen af programmet og fordelingen af ressourcerne.
4. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet:
a)
årlige rapporter, der behandler de opnåede fremskridt med gennemførelsen af denne forordning, herunder resultater og så vidt som muligt de vigtigste resultater
b)
en midtvejsevalueringsrapport om de opnåede resultater og de kvalitative og kvantitative aspekter af gennemførelsen af denne forordning, herunder virkningen af initiativet EU-bistandsfrivillige i den humanitære sektor og programmets omkostningseffektivitet, i løbet af de første tre år af dens gennemførelse og senest den 31. december 2017
c)
en meddelelse om den fortsatte gennemførelse af denne forordning baseret på den i dette stykke litra b), omhandlede midtvejsevalueringsrapport senest den 31. december 2018
d)
en efterfølgende evalueringsrapport for den syvårige finansielle gennemførelsesperiode senest den 31. december 2021.
5. Kommissionen reviderer de i denne forordning fastsatte foranstaltninger senest den 1. september 2019 og skal, hvis det er relevant efter forelæggelsen af den midtvejsevalueringsrapport, der er omhandlet i denne artikels stk. 4, litra b), ledsage denne revision af et lovgivningsforslag til ændring af denne forordning.
6. Kommissionen underretter også regelmæssigt EU-Udenrigstjenesten om initiativet EU-bistandsfrivillige i overensstemmelse med de relevante samarbejdsordninger.
KAPITEL VII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 28
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 3. april 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 375/2014,
annettu 3 päivänä huhtikuuta 2014,
Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukkojen perustamisesta (”EU:n vapaaehtoisapua koskeva aloite”)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 214 artiklan 5 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Solidaarisuus on yksi unionin perusarvoista, ja on mahdollista kehittää keinoja, joilla unionin kansalaiset voivat ilmaista solidaarisuuttaan sellaisia kolmansien maiden ihmisiä kohtaan, jotka ovat alttiina ihmisten aiheuttamille kriiseille tai luonnonkatastrofeille tai ovat joutuneet kärsimään niistä. Lisäksi unioni kokonaisuudessaan on suurin humanitaarisen avun antaja, sillä se antaa lähes 50 prosenttia koko maailman humanitaarisesta avusta.
(2)
Vapaaehtoistoiminta on konkreettinen ja näkyvä tapa ilmaista solidaarisuutta; sen kautta yksittäiset ihmiset voivat antaa tietojaan, taitojaan ja aikaansa muiden ihmisten käyttöön ilman rahallisia vaikuttimia.
(3)
On tarpeen edelleen kehittää solidaarisuutta kolmansien maiden kriisien ja katastrofien uhreja kohtaan sekä lisätä unionin kansalaisten tietoisuutta humanitaarisesta avusta ja yleensä vapaaehtoistoiminnasta ja antaa tällaiselle toiminnalle lisää näkyvyyttä.
(4)
Unionin humanitaarista apua koskeva visio, joka käsittää unionin humanitaarisen avun yhteiset tavoitteet, periaatteet, hyvät toimintatavat sekä sen antamisen yhteiset puitteet, esitetään neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien, Euroopan parlamentin ja Euroopan komission yhteisessä julkilausumassa ”Humanitaarista apua koskeva eurooppalainen konsensus” (2). Humanitaarista apua koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa korostetaan, että unioni on vahvasti sitoutunut tarveperusteiseen lähestymistapaan sekä vaalimaan ja edistämään humanitaarisia perusperiaatteita eli humaanisuutta, puolueettomuutta, tasapuolisuutta ja riippumattomuutta. Humanitaarista apua koskevan eurooppalaisen konsensuksen tulisikin ohjata Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukkojen, jäljempänä ’EU:n vapaaehtoisapua koskeva aloite’, toimia.
(5)
Unioni antaa humanitaarista apua tilanteissa, joissa voidaan käyttää muita kehitysyhteistyön, kriisinhallinnan ja pelastuspalvelun välineitä. Jotta voidaan sovittaa yhteen unionin toimia humanitaarisissa kriiseissä kolmansissa maissa, EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisen toiminnan olisi oltava johdonmukaista asiaan liittyvien unionin politiikkojen ja välineiden kanssa ja täydennettävä niitä sekä vältettävä päällekkäisyyksiä niiden kanssa, mikä koskee erityisesti unionin humanitaarisen avun politiikkaa, kehitysyhteistyöpolitiikkaa, Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1313/2013/EU (3) perustettua unionin pelastuspalvelumekanismia ja mainitulla päätöksellä perustettua hätäavun koordinointikeskusta sekä Euroopan ulkosuhdehallintoa (EUH) ja unionin edustustoja.
(6)
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen olisi osaltaan edistettävä pyrkimyksiä vahvistaa unionin valmiutta antaa tarveperusteista humanitaarista apua sekä vahvistaa haavoittuvassa asemassa olevien tai katastrofista kärsimään joutuneiden yhteisöjen valmiuksia ja selviytymiskykyä kolmansissa maissa. Lisäksi on tärkeää edistää yhteistyötä alan kansainvälisten järjestöjen ja muiden humanitaarisen alan yhteistyökumppaneiden sekä paikallisten ja alueellisten toimijoiden kanssa. Tätä yhteistyötä olisi tehtävä Yhdistyneiden kansakuntien toteuttamien toimien mukaisesti Yhdistyneiden kansakuntien humanitaaristen asioiden koordinointitoimiston (OCHA) keskeisen ja yleisen koordinointitehtävän tukemiseksi.
(7)
Luonnonkatastrofien ja ihmisten aiheuttamien humanitaaristen kriisien määrä, laajuus ja monitahoisuus eri puolilla maailmaa on kasvanut merkittävästi vuosien kuluessa, ja on todennäköistä, että sama kehitys jatkuu, mikä lisää tarvetta humanitaarisen alan toimijoista, jotka toimivat viipymättä, tuloksellisesti, tehokkaasti ja johdonmukaisesti ja auttavat kolmansien maiden paikallisyhteisöjä vähentämään kriisialttiuttaan ja parantamaan selviytymiskykyään.
(8)
Vapaaehtoiset voivat osaltaan vahvistaa unionin valmiutta antaa tarveperusteista humanitaarista apua tiettyjen periaatteiden mukaisesti ja osaltaan tehostaa humanitaarisen alan toimintaa, kun heidät valitaan, koulutetaan ja valmennetaan kenttätyöhön asianmukaisesti siten, että heillä on varmasti tarvittavat taidot ja pätevyys avun tarpeessa olevien ihmisten auttamiseen mahdollisimman tuloksellisesti, edellyttäen, että he saavat asianmukaista tukea ja ohjausta paikan päällä.
(9)
Euroopassa ja eri puolilla maailmaa on vapaaehtoistoiminnan järjestelmiä, jotka keskittyvät vapaaehtoisten lähettämiseen kolmansiin maihin. Kyse on usein kansallisista järjestelmistä, jotka keskittyvät pääasiassa tai yksinomaan kehitysyhteistyöhankkeisiin. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen olisi tämän vuoksi tarjottava lisäarvoa antamalla vapaaehtoisille tilaisuus edistää yhteisesti humanitaarisen avun operaatioita; näin vahvistetaan aktiivista Euroopan kansalaisuutta. EU:n vapaaehtoisapua koskeva aloite voi myös tuoda lisäarvoa edistämällä sen mukaisen toiminnan toteutukseen osallistuvien järjestöjen yhteistyötä valtioiden välillä, jolloin samalla parannetaan kansainvälisiä suhteita, annetaan unionista myönteinen kuva maailmalla ja lisätään kiinnostusta yleiseurooppalaisiin humanitaarisiin hankkeisiin.
(10)
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen olisi oltava kustannustehokas, sen olisi täydennettävä olemassa olevia kansallisia ja kansainvälisiä vapaaehtoistoiminnan järjestelmiä toimimatta päällekkäin niiden kanssa ja sen olisi keskityttävä vastaamaan humanitaarisen alan konkreettisiin tarpeisiin ja puutteisiin.
(11)
Kuten komission 23 päivänä marraskuuta 2010 antamassa tiedonannossa ”EU:n kansalaisten solidaarisuuden ilmaiseminen vapaaehtoistyön avulla - Alustavia pohdintoja Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukoista” todetaan, nykyisessä humanitaarisen avun vapaaehtoistoiminnassa on puutteita, joita EU:n vapaaehtoisapua koskeva aloite voi korjata lähettämällä profiililtaan sopivia vapaaehtoisia oikeaan aikaan oikeaan paikkaan. Tähän päästäisiin erityisesti vahvistamalla vapaaehtoisten määrittämistä ja valintaa koskevat eurooppalaiset säännöt ja menettelyt sekä yhteisesti sovitut vapaaehtoisten kouluttamista ja valmentamista kenttätyöhön koskevat vertailuarvot, luomalla tietokanta mahdollisista vapaaehtoisista, jotka on määritetty kenttätason tarpeiden perusteella, ja tarjoamalla vapaaehtoisille mahdollisuuksia osallistua humanitaarisen avun operaatioihin kenttätyöhön lisäksi myös tukitoimintojen ja verkkovapaaehtoistoiminnan kautta.
(12)
Vapaaehtoisten asianmukaisen koulutuksen, suojelun ja turvallisuuden pitäisi olla ensisijaisessa asemassa, ja niiden osalta olisi vaihdettava tietoja säännöllisesti muun muassa jäsenvaltioiden kanssa. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia ei pitäisi käyttää kansainvälisten ja muiden aseellisten konfliktien alueella suoritettavissa operaatioissa.
(13)
Unioni toteuttaa humanitaarisen avun operaationsa tarpeiden perusteella ja yhteistyössä toteutuksesta vastaavien järjestöjen kanssa. Näillä järjestöillä olisi oltava merkittävä rooli EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen toteuttamisessa, jotta varmistetaan kenttätason toimijoiden sitoutuminen ja kyseisen aloitteen mukaisten toimien mahdollisimman tehokas käyttö. Unionin olisi annettava toteutuksesta vastaavien järjestöjen tehtäväksi erityisesti EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten määrittäminen, valinta, valmentaminen, kenttätyöhön lähettäminen ja näiden seuranta tehtävien aikana ja niiden jälkeen komission vahvistamien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti. Komission olisi voitava tarvittaessa hyödyntää asianmukaisesti koulutettuja ja valmennettuja vapaaehtoisia lähettämällä heitä tukitehtäviin paikallistoimistoihinsa.
(14)
Komission 25 päivänä lokakuuta 2011 päivätyssä tiedonannossa ”Yritysten yhteiskuntavastuuta koskeva uudistettu EU:n strategia vuosiksi 2011-2014” todetaan, että yksityisillä yrityksillä voi olla merkittävä rooli, ja ne voivat edistää unionin humanitaarisen avun operaatioita erityisesti työntekijöidensä vapaaehtoistoiminnan kautta.
(15)
EU:n vapaaehtoisapua koskevalla aloitteella olisi autettava kaikenikäisiä eurooppalaisia osoittamaan aktiivista Euroopan kansalaisuutta. Aloitteen olisi siten osaltaan edistettävä vapaaehtoistoimintaa koko unionissa ja tuettava siihen osallistuvien vapaaehtoisten henkilökohtaista kehitystä ja muiden kulttuurien tuntemusta parantaen näin heidän osaamistaan ja työllistettävyyttään maailmantaloudessa.
(16)
Tasa-arvoa ja syrjimättömyyttä koskevien unionin periaatteiden mukaisesti kaikkia eri elämänaloja ja ikäryhmiä edustavien unionin kansalaisten ja unionissa pitkään asuneiden olisi voitava osallistua aktiivisina kansalaisina. Koska humanitaariseen toimintaan liittyy erityisiä haasteita, EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten olisi oltava vähintään 18-vuotiaita ja he voisivat poiketa paljonkin toisistaan profiililtaan ja edustaa eri sukupolvia eli olla esimerkiksi asiantuntijoita tai eläkkeellä olevia ammatti-ihmisiä.
(17)
Selkeä oikeudellinen asema on keskeinen edellytys, jotta vapaaehtoisia voidaan lähettää unionin ulkopuolisiin maihin. Vapaaehtoisten lähettämisen edellytykset olisi määritettävä sopimuksella, joka kattaa vapaaehtoisten suojelua ja turvallisuutta koskevat säännöt, lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen velvollisuudet, vakuutusturvan, oleskelu- ja asumiskulut sekä muut aiheutuvat kulut. Vapaaehtoisten lähettämiseen kolmansiin maihin olisi sovellettava asianmukaisia suojelu- ja turvallisuusjärjestelyjä.
(18)
Euroopan vapaaehtoistoiminnan toimenpideohjelmaan sisältyvät suositukset ja eurooppalaisten ja kansainvälisten vapaaehtoisjärjestöjen työ sekä Yhdistyneiden kansakuntien vapaaehtoisohjelma olisi tarvittaessa otettava huomioon EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisten toimien yhteydessä.
(19)
EU:n vapaaehtoisapua koskevalla aloitteella olisi tuettava tarveperusteisia toimia, joilla pyritään vahvistamaan kolmansien maiden vastaanottavien järjestöjen valmiuksia antaa humanitaarista apua, jotta tehostetaan paikallisia humanitaarisiin kriiseihin ja niihin vastaamiseen liittyviä valmiuksia ja toimia sekä varmistetaan EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten työn tosiasiallinen ja kestävä vaikutus paikan päällä katastrofiriskien hallinnan, katastrofi- ja toimintavalmiuden, työnohjauksen, vapaaehtoisten johtamista koskevan koulutuksen ja muiden merkityksellisten alojen toimien avulla.
(20)
EU:n vapaaehtoisapua koskevalla aloitteella olisi tarvittaessa pyrittävä vaikuttamaan siihen, että sukupuolinäkökohdat otetaan tehokkaammin huomioon unionin humanitaarisen avun politiikassa, ja edistämään kaikenikäisten naisten ja miesten erityistarpeisiin vastaamiseen tarkoitettuja riittäviä humanitaarisia toimia. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä naisryhmien ja -verkostojen kanssa tehtävään yhteistyöhön, jotta edistettäisiin naisten osallistumista ja johtajuutta humanitaarisen avun alalla ja hyödynnettäisiin heidän valmiuksiaan ja asiantuntemustaan kriisistä toipumisessa, rauhan rakentamisessa, katastrofiriskien vähentämisessä ja kärsimään joutuneiden yhteisöjen selviytymiskyvyn parantamisessa.
(21)
Tässä asetuksessa vahvistetaan koko rahoituskaudeksi rahoituspuitteet, joita budjettivallan käyttäjä pitää talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (4) 17 kohdan mukaisesti ensisijaisena ohjeenaan vuosittaisessa talousarviomenettelyssä.
(22)
Rahoitustukea olisi jaettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (5) mukaisesti. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisen toiminnan erityisen luonteen vuoksi olisi säädettävä, että rahoitustukea voidaan myöntää luonnollisille henkilöille sekä julkis- että yksityisoikeudellisille oikeushenkilöille. On myös tärkeää varmistaa, että varainhoitoasetuksen sääntöjä noudatetaan, erityisesti taloudellisuuden, tehokkuuden ja vaikuttavuuden periaatteiden osalta.
(23)
Täytäntöönpanon ja varainkäytön laadun parantamisen olisi oltava ohjaavana periaatteena pyrittäessä saavuttamaan EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen tavoitteet, samalla kun varmistetaan varojen optimaalinen käyttö.
(24)
Unionin taloudelliset edut olisi suojattava oikeasuhtaisin toimenpitein koko menosyklin ajan; näihin toimenpiteisiin sisältyvät väärinkäytösten torjunta, havaitseminen ja tutkiminen, menetettyjen, virheellisesti maksettujen tai väärin käytettyjen varojen takaisinperintä ja tarpeen mukaan seuraamukset. Väärinkäytösten estämiseksi olisi toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä, ja hukattujen, aiheettomasti maksettujen tai virheellisesti käytettyjen varojen takaisin perimiseksi on toteutettava tarvittavat toimet neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (6), neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 (7) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 (8) mukaisesti.
(25)
Kolmansien maiden, erityisesti unioniin liittyvien maiden, ehdokasmaiden, mahdollisten ehdokkaiden, Euroopan naapuruuspolitiikan kumppanimaiden ja Euroopan vapaakauppaliiton maiden, olisi voitava osallistua aloitteeseen yhteistyösopimusten perusteella.
(26)
Myös niiden EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen toteutuksesta vastaavien järjestöjen ja toimintaan osallistuvien vapaaehtoisten, jotka tulevat yhteistyöhön osallistuvista maista, olisi noudatettava humanitaarista apua koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa vahvistettuja periaatteita ja edistettävä niitä ja erityisesti suojeltava ”humanitaarista tilaa”.
(27)
Jotta mahdollistetaan jatkuva palautteen saaminen ja toiminnan kehittäminen ja lisätään säädösten hyväksymisen joustavuutta ja tehokkuutta, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten valintaan, johtamiseen ja kenttätyöhön lähettämiseen sovellettavia sääntöjä, suoritusindikaattoreiden ja temaattisten painopisteiden muuttamista sekä tämän asetuksen täytäntöönpanon rahoituspuitteista osoitettavien määrärahojen prosenttiosuuksien mukauttamista. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(28)
Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset tämän asetuksen täytäntöönpanolle, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovalta. Tätä täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä noudattaen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 182/2011 (9). Tarkastelumenettelyä olisi käytettävä EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten valintaan, johtamiseen ja kenttätyöhön lähettämiseen sovellettavien menettelyjen sekä EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen sertifiointijärjestelmän, koulutusohjelman ja vuotuisen työohjelman määrittämisessä.
(29)
Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita.
(30)
Tämän asetuksen mukaisesti suoritettava henkilötietojen käsittely ei ylitä sitä, mikä on tarpeen ja oikeasuhteista EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen joustavan toiminnan varmistamiseksi. Komission suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä noudatetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001 (10). Unioniin laillisesti sijoittautuneiden, EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen toteutuksesta vastaavien järjestöjen suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä noudatetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY (11).
(31)
Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu asetuksen (EY) N:o 45/2001 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja Euroopan tietosuojavaltuutettu antoi lausunnon 23 päivänä marraskuuta 2012 (12).
(32)
On asianmukaista yhdenmukaistaa tämän asetuksen ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (13) soveltamisaika. Tätä asetusta olisi sen vuoksi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
JOHDANTOSÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tällä asetuksella perustetaan Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukot, jäljempänä ’EU:n vapaaehtoisapua koskeva aloite’, jotta Euroopan vapaaehtoiset voisivat osallistua yhteisesti humanitaarisen avun antamisen tukemiseen ja täydentämiseen kolmansissa maissa.
Tässä asetuksessa säädetään EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen toteuttamista koskevat säännöt ja menettelyt sekä rahoitustuen myöntämistä koskevat säännöt.
2 artikla
Soveltamisala
Tätä asetusta sovelletaan:
1)
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten valintaan, koulutukseen ja lähettämiseen siten, että he voivat tukea ja täydentää humanitaarisen avun antamista kolmansissa maissa;
2)
toimiin, joilla tuetaan, edistetään ja valmistellaan EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten lähettämistä tukemaan ja täydentämään humanitaarisen avun antamista kolmansissa maissa;
3)
unionin sisäisiin ja ulkopuolisiin toimiin, joilla pyritään lisäämään kolmansien maiden vastaanottavien järjestöjen valmiuksia antaa humanitaarista apua.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a)
’vapaaehtoisella’ henkilöä, joka vapaaehtoisesti ja muista kuin rahallisista vaikuttimista osallistuu toimiin, jotka hyödyttävät yhteisöä ja koko yhteiskuntaa;
b)
’vapaaehtoisehdokkaalla’ henkilöä, joka täyttää 11 artiklan 3 kohdan mukaiset edellytykset, joiden täyttyessä voi hakea EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisiin toimiin;
c)
’EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisella’ vapaaehtoisehdokasta, joka on valittu ja koulutettu erityisten sääntöjen, menettelyjen ja viitekriteerien mukaisesti, jonka on arvioitu täyttävän hakuedellytykset ja joka on kirjattu rekisteriin henkilönä, joka on lähetettävissä tukemaan ja täydentämään humanitaarisen avun antamista kolmansissa maissa;
d)
’humanitaarisella avulla’ kolmansissa maissa toteutettavia toimia ja operaatioita, joiden tarkoituksena on antaa tarveperusteista hätäapua, jolla pyritään pelastamaan ja suojelemaan ihmishenkiä, ehkäisemään ja lieventämään inhimillistä kärsimystä ja säilyttämään ihmisarvo ihmisten aiheuttamissa kriiseissä tai luonnonkatastrofeissa. Se käsittää avustus- ja suojelutoimet humanitaarisissa kriiseissä tai niiden jälkitilanteissa, tukitoimenpiteet, joilla varmistetaan apua tarvitsevien luokse pääseminen ja helpotetaan avun esteetöntä toimittamista, sekä toimet, joiden tarkoituksena on parantaa katastrofivalmiutta ja vähentää katastrofiriskiä ja joilla edistetään selviytymiskykyä ja valmiutta toimia kriisitilanteissa ja toipua niistä;
e)
’kolmannella maalla’ unionin ulkopuolista maata, jossa d alakohdassa tarkoitettuja humanitaarisen avun toimia ja operaatioita toteutetaan.
4 artikla
Tavoite
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen tavoitteena on osaltaan vahvistaa unionin valmiuksia antaa tarveperusteista humanitaarista apua, jolla pyritään pelastamaan ja suojelemaan ihmishenkiä, ehkäisemään ja lieventämään inhimillistä kärsimystä ja säilyttämään ihmisarvo sekä vahvistamaan haavoittuvassa asemassa olevien tai katastrofista kärsimään joutuneiden yhteisöjen valmiuksia ja selviytymiskykyä kolmansissa maissa erityisesti parantamalla katastrofivalmiutta ja vähentämällä katastrofiriskiä sekä vahvistamalla hätäavun sekä kunnostus- ja kehitysyhteistyötoimien välistä yhteyttä. Tämä tavoite saavutetaan EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten yhteisen toiminnan tuoman lisäarvon avulla, jolloin myös tuodaan esiin unionin arvoja ja ilmaistaan solidaarisuutta avun tarpeessa olevia kohtaan sekä edistetään näkyvästi tunnetta Euroopan kansalaisuudesta.
5 artikla
Yleiset periaatteet
1. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisissa toimissa noudatetaan humanitaarisen avun periaatteita eli humaanisuutta, puolueettomuutta, tasapuolisuutta ja riippumattomuutta sekä humanitaarista apua koskevaa eurooppalaista konsensusta.
2. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisilla toimilla vastataan paikallisyhteisöjen humanitaarisiin tarpeisiin ja vastaanottavien järjestöjen tarpeisiin, ja niillä pyritään osaltaan lisäämään humanitaarisen toiminnan vaikuttavuutta.
3. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisehdokkaiden suojelu ja turvallisuus on ensiarvoisen tärkeää.
4. EU:n vapaaehtoisapua koskeva aloite edistää tarveperusteisia yhteisiä hankkeita ja valtioiden rajat ylittäviä yhteistyökumppanuuksia eri maista lähtöisin olevien toimintaan osallistuvien vapaaehtoisten ja 10 artiklassa tarkoitettujen kyseisen aloitteen toteuttamisesta vastaavien järjestöjen välillä.
6 artikla
Unionin toiminnan johdonmukaisuus ja täydentävyys
1. Tämän asetuksen täytäntöönpanossa on varmistettava johdonmukaisuus ja täydentävyys unionin muiden ulkoisen toiminnan välineiden ja alojen ja muiden asiaan liittyvien unionin politiikkojen ja erityisesti humanitaarista apua koskevan politiikan, kehitysyhteistyöpolitiikan ja unionin pelastuspalvelumekanismin kanssa, samalla kun vältetään kaksinkertaista työtä ja päällekkäisyyksiä sekä tunnustetaan, että tämän asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut humanitaarisen avun periaatteet ohjaavat humanitaarista apua. Erityistä huomiota on kiinnitettävä hätäavun sekä kunnostus- ja kehitysyhteistyötoimien joustavaan niveltämiseen.
2. Komissio ja jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä pyrkien tehokkuuteen ja vaikuttavuuteen varmistamalla kansallisten vapaaehtoistoiminnan järjestelmien ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisten toimien välisen johdonmukaisuuden ja yhtenäisyyden. Näiden toimien on perustuttava asiaankuuluviin hyviin käytäntöihin ja olemassa oleviin ohjelmiin, ja niissä on tarvittaessa hyödynnettävä vakiintuneita eurooppalaisia verkostoja.
3. Unioni edistää yhteistyötä alan kansainvälisten järjestöjen ja muiden humanitaarisen alan yhteistyökumppaneiden sekä paikallisten ja alueellisten toimijoiden kanssa EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisten toimien toteuttamisessa.
Edistettäessä johdonmukaista kansainvälistä toimintaa humanitaarisiin kriiseihin vastaamiseksi EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisten toimien on oltava sopusoinnussa Yhdistyneiden kansakuntien toteuttamien toimien kanssa YK:n humanitaaristen asioiden koordinointitoimiston (OCHA) keskeisen ja yleisen koordinointitehtävän tukemiseksi.
7 artikla
Toiminnan tavoitteet
1. EU:n vapaaehtoisapua koskevalla aloitteella on seuraavat tavoitteet:
a)
Lisätä ja parantaa osaltaan unionin valmiutta antaa humanitaarista apua.
Edistymistä tämän tavoitteen saavuttamisessa arvioidaan seuraavankaltaisten indikaattorien avulla:
-
lähetettyjen tai lähetysvalmiiden ja vaaditun pätevyyden omaavien EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten lukumäärä ja niiden EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten lukumäärä, joiden lähettämistä koskeva sopimus on päättynyt;
-
unionin EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen avulla antaman humanitaarisen avun saajien lukumäärä ja keskimääräiset kustannukset apua saanutta henkilöä kohti;
-
lähetettyjen EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten sekä lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen tyytyväisyys EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten paikalla tekemään humanitaarisen työn tosiasialliseen vaikutukseen.
b)
Kehittää vapaaehtoisten taitoja, tietoja ja osaamista humanitaarisen avun alalla ja parantaa heidän osallistumisensa ehtoja ja edellytyksiä.
Edistymistä tämän toimintatavoitteen saavuttamisessa arvioidaan seuraavankaltaisten indikaattorien avulla:
-
koulutettujen vapaaehtoisehdokkaiden ja koulutuksen jälkeisen arvioinnin menestyksekkäästi läpäisseiden vapaaehtoisten lukumäärä;
-
niiden sertifioitujen lähettävien järjestöjen lukumäärä, jotka noudattavat EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisehdokkaiden lähettämistä ja johtamista koskevia sääntöjä ja menettelyjä;
-
koulutettujen ja lähetettyjen vapaaehtoisten ja lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen tyytyväisyys vapaaehtoisten koulutuksen laatuun, tietoihin ja osaamiseen sekä EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisehdokkaiden lähettämistä ja johtamista koskevien sääntöjen ja menettelyjen noudattamiseen ja niiden asianmukaisuuteen.
c)
Kehittää vastaanottavien järjestöjen valmiuksia ja edistää vapaaehtoistoimintaa kolmansissa maissa.
Edistymistä tämän toimintatavoitteen saavuttamisessa arvioidaan seuraavankaltaisten indikaattorien avulla:
-
valmiuksien kehittämiseen tähtäävien toimien lukumäärä ja luonne kolmansissa maissa;
-
valmiuksien kehittämiseen tähtääviin toimiin osallistuvien kolmansien maiden henkilöstön jäsenten ja vapaaehtoisten lukumäärä;
-
valmiuksien kehittämiseen tähtääviin toimiin osallistuvien kolmansien maiden vastaanottavien järjestöjen henkilöstön jäsenten sekä vapaaehtoisten tyytyväisyys toteutettujen toimien laatuun ja vaikuttavuuteen.
d)
Tiedottaa unionin humanitaarisen avun periaatteista, joista on sovittu humanitaarista apua koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa.
Edistymistä tämän toimintatavoitteen saavuttamisessa arvioidaan seuraavankaltaisten indikaattorien avulla:
-
tiedotus-, viestintä- ja valistustoimien lukumäärä, luonne ja kustannukset.
e)
Lisätä vapaaehtoistoiminnan johdonmukaisuutta ja yhtenäisyyttä eri jäsenvaltioissa, jotta voidaan parantaa unionin kansalaisten mahdollisuuksia osallistua humanitaarisen avun toimiin ja operaatioihin:
Edistymistä tämän toimintatavoitteen saavuttamisessa arvioidaan seuraavankaltaisten indikaattorien avulla:
-
sertifioitujen lähettävien järjestöjen lukumäärä;
-
lähettävien järjestöjen teknisen avun toimien lukumäärä ja tyyppi;
-
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten ja vapaaehtoisehdokkaiden johtamista koskevien sääntöjen ja menettelyjen leviäminen ja jäljittely muissa vapaaehtoistoiminnan ohjelmissa.
2. Edellä 1 kohdan a-e alakohdassa tarkoitettuja indikaattoreita on käytettävä tarpeen mukaan toiminnan seurantaan, arviointiin ja tarkistamiseen. Ne ovat suuntaa-antavia, ja niitä voidaan muuttaa delegoiduilla säädöksillä 24 artiklan mukaisesti edistymisen mittaamisesta saatujen kokemusten perusteella.
II LUKU
EU:N VAPAAEHTOISAPUA KOSKEVAN ALOITTEEN MUKAISET TOIMET
8 artikla
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaiset toimet
EU:n vapaaehtoisapua koskevalla aloitteella pyritään 4 ja 7 artiklassa tarkoitettuihin tavoitteisiin seuraavankaltaisten toimien avulla:
-
vapaaehtoisehdokkaita ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia koskevien sääntöjen ja menettelyjen kehittäminen ja ylläpito;
-
lähettäviä ja vastaanottavia järjestöjä koskevien sertifiointijärjestelmien kehittäminen ja ylläpito;
-
vapaaehtoisehdokkaiden määrittäminen ja valinta;
-
koulutusohjelman laatiminen sekä koulutuksen ja harjoittelupaikkojen tukeminen;
-
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisehdokkaita koskevan tietokannan perustaminen, ylläpito ja päivitys;
-
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten lähettäminen tukemaan ja täydentämään humanitaarisen avun antamista kolmansissa maissa;
-
vastaanottavien järjestöjen valmiuksien kehittäminen;
-
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen verkoston perustaminen ja hallinnointi;
-
viestintä ja valistus;
-
oheistoimet, joilla edistetään EU:n vapaaehtoisapua koskevaan aloitteeseen liittyvää vastuuvelvollisuutta, avoimuutta ja tuloksellisuutta.
9 artikla
Vapaaehtoisehdokkaita ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia koskevat säännöt ja menettelyt
1. Nykyisten asiaankuuluvien käytäntöjen pohjalta komissio vahvistaa säännöt ja menettelyt, jotka kattavat ne tarvittavat edellytykset, järjestelyt ja vaatimukset, joita lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on sovellettava vapaaehtoisehdokkaita ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia määrittäessään, valitessaan, valmentaessaan, johtaessaan ja kenttätyöhön lähettäessään humanitaarisen avun operaatioiden tukemiseksi kolmansissa maissa.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 24 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat
-
osaamiskehystä, jota käytetään vapaaehtoisten määrittämisessä, valitsemisessa ja valmentamisessa toimimaan alemman tai ylemmän osaamistason ammattilaisina;
-
säännöksiä, joilla varmistetaan yhtäläiset mahdollisuudet ja syrjimättömyys määrittämis- ja valitsemisprosessissa;
-
säännöksiä, joilla varmistetaan, että lähettävät ja vastaanottavat järjestöt noudattavat asiaankuuluvaa kansallista ja unionin oikeutta sekä vastaanottavan maan oikeutta;
-
sääntöjä lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen välisistä kumppanuuksista;
-
säännöksiä, jotka koskevat EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten hankkimien taitojen ja osaamisen tunnustamista olemassa olevien asiaan liittyvien unionin aloitteiden mukaisesti.
3. Siirretään komissiolle valta antaa täytäntöönpanosäädöksiä, jotka koskevat seuraavia:
-
menettelyt, joita on noudatettava vapaaehtoisehdokkaiden määrittämisessä, valinnassa ja ennen kenttätyöhön lähettämistä tarvittavassa valmentamisessa, mukaan lukien tarvittaessa harjoittelun suorittamisessa;
-
säännökset EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten lähettämisestä ja heidän johtamisestaan kolmansissa maissa, mukaan lukien muun muassa ohjaus kenttätyössä, jatkuva tukeminen työnohjauksen avulla, mentorointi, lisäkoulutus, tarvittavat työskentelyedellytykset, kenttätyön jälkeinen tuki;
-
vakuutusturvan tarjoaminen vapaaehtoisille ja heidän elinolosuhteistaan huolehtimista, mukaan lukien oleskelu-, asumis- ja matkakulujen sekä muiden kustannusten kattaminen;
-
menettelyt, joita on noudatettava ennen kenttätyöhön lähettämistä, kenttätyön aikana ja sen jälkeen huolellisuusvelvollisuuden ja asianmukaisten suojelu- ja turvallisuustoimien varmistamiseksi, mukaan luettuina lääketieteellisistä syistä tapahtuvan evakuoinnin käytännöt ja turvallisuussuunnitelmat, jotka kattavat hätäevakuoinnin kolmansista maista, mukaan luettuina yhteydenpitoon kansallisten viranomaisten kanssa tarvittavat menettelyt;
-
menettelyt, joilla seurataan ja arvioidaan EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten henkilökohtaista suoriutumista.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
10 artikla
Sertifiointijärjestelmä lähettäville ja vastaanottaville järjestöille
1. Komissio laatii täytäntöönpanosäädöksin sertifiointijärjestelmän tarvittaessa yhdessä humanitaarisen alan yhteistyökumppaneiden kanssa sen varmistamiseksi, että lähettävät järjestöt noudattavat 9 artiklassa tarkoitettuja sääntöjä ja menettelyjä, sekä erillinen sertifiointijärjestelmä vastaanottaville järjestöille.
Komissio laatii sertifiointijärjestelmien toimintaan liittyvän menettelyn, joka perustuu nykyisiin asiaankuuluviin sertifiointijärjestelmiin ja -menettelyihin. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Sertifiointijärjestelmää laatiessaan komissio pyrkii hallinnon yksinkertaistamiseksi luomaan synergioita komission humanitaarisen alan kumppanuusvälineiden ja voimassa olevien humanitaaristen vaatimusten välillä. Sertifiointijärjestelmän on oltava osallistava, ja se ei saa syrjiä minkäänlaisia kelpoisuusvaatimukset täyttäviä järjestöjä.
3. Lähettävät järjestöt ovat sertifiointikelpoisia, jos:
a)
ne noudattavat 9 artiklassa tarkoitettuja sääntöjä ja menettelyjä;
b)
ne toimivat 3 artiklan d alakohdassa määritellyllä humanitaarisen avun alalla; ja
c)
ne kuuluvat johonkin seuraavista ryhmistä:
i)
valtiosta riippumattomat voittoa tavoittelemattomat järjestöt, jotka on perustettu jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti ja joiden päätoimipaikka sijaitsee unionissa;
ii)
julkisoikeudelliset siviililaitokset, joita säännellään jäsenvaltion lainsäädännöllä;
iii)
valtiosta riippumattomat voittoa tavoittelemattomat järjestöt, jotka on perustettu 23 artiklassa tarkoitetuissa maissa, kyseisessä artiklassa asetetuin edellytyksin ja siinä mainittujen sopimusten nojalla;
iv)
julkisoikeudelliset laitokset, jotka on perustettu 23 artiklassa tarkoitetuissa maissa, ovat myös sertifiointikelpoisia kyseisessä artiklassa asetetuin edellytyksin ja siinä mainittujen sopimusten nojalla;
v)
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälinen liitto.
4. Kolmansien maiden järjestöt ovat sertifiointikelpoisia vastaanottavia järjestöjä, jos
a)
ne noudattavat 9 artiklassa tarkoitettuja sääntöjä ja menettelyjä;
b)
ne toimivat 3 artiklan d alakohdassa määritellyllä humanitaarisen avun alalla; ja
c)
ne kuuluvat johonkin seuraavista ryhmistä:
i)
valtiosta riippumaton voittoa tavoittelematon järjestö, joka toimii tai joka on perustettu kolmannessa maassa kyseisen maan voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti;
ii)
julkisoikeudelliset siviililaitokset, joita säännellään kolmannen maan lainsäädännöllä;
iii)
kansainväliset järjestöt ja organisaatiot.
5. Lähettävät ja vastaanottavat järjestöt voivat toteuttaa EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisia toimia yhteistyössä voittoa tavoittelevien yksityisten yhteisöjen kanssa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten soveltamista.
6. Sertifioitavat lähettävät järjestöt voivat hyödyntää ennakolta tehtyjen tarvearviointien perusteella teknistä apua, jolla pyritään parantamaan niiden valmiuksia osallistua EU:n vapaaehtoisapua koskevaan aloitteeseen ja varmistamaan 9 artiklassa tarkoitettujen sääntöjen ja menettelyjen noudattaminen.
Myös sertifioitavat vastaanottavat järjestöt voivat hyödyntää ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua apua 15 artiklassa tarkoitettujen toimien yhteydessä.
7. Komissio julkaisee sertifioitujen lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen luettelon asianmukaisessa ajassa sertifioinnin jälkeen.
11 artikla
Vapaaehtoisehdokkaiden määrittäminen ja valinta
1. Sertifioitujen lähettävien järjestöjen on määritettävä ja valittava vapaaehtoisehdokkaat koulutusta varten lähettävien tai vastaanottavien järjestöjen tai muiden asianomaisten toimijoiden ennakolta kolmansissa maissa tekemien tarvearviointien perusteella.
2. Vapaaehtoisehdokkaiden määrittämisessä ja valinnassa on noudatettava 9 artiklassa tarkoitettuja sääntöjä ja menettelyjä sekä kunnioitettava syrjimättömyyden ja yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteita.
3. Vapaaehtoisehdokkaaksi voivat hakea seuraavat vähintään 18-vuotiaat henkilöt:
a)
unionin kansalaiset;
b)
unionin jäsenvaltiossa pitkään oleskelleet kolmannen maan kansalaiset; ja
c)
jäljempänä 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen maiden kansalaiset kyseisessä artiklassa vahvistetuin edellytyksin.
12 artikla
Koulutusohjelma, koulutustuki ja harjoittelupaikat
1. Komissio laatii nykyisten ohjelmien ja menettelyjen pohjalta ja tarvittaessa yhteistyössä erityislaitosten kanssa koulutusohjelman, jonka tarkoituksena on valmentaa vapaaehtoisehdokkaat lähetettäviksi tukemaan ja täydentämään humanitaarisen avun antamista.
2. Edellä olevan 11 artiklan mukaisesti määritetyt ja valitut vapaaehtoisehdokkaat voivat osallistua pätevien järjestöjen toteuttamaan koulutusohjelmaan. Asiaankuuluva sertifioitu lähettävä järjestö päättää kultakin vapaaehtoisehdokkaalta edellytetyn koulutuksen laajuuden ja sisällön sertifioitua vastaanottavaa järjestöä kuullen, tarpeiden perusteella ja ottaen huomioon ehdokkaan aiemman kokemuksen sekä suunnitellun kenttätyön.
3. Vapaaehtoisehdokkailta voidaan osana heidän koulutustaan ja erityisesti kenttätyöhön lähettämiseen valmistautumiseksi edellyttää harjoittelua sertifioiduissa lähettävissä järjestöissä, jos mahdollista muualla kuin heidän kotimaassaan.
4. Vapaaehtoisehdokkaille, jotka eivät ole suorittaneet harjoittelua, voidaan tarvittaessa antaa ennen kenttätyöhön lähettämistä lisävalmennusta, joka toteutetaan nimenomaisesti kyseisen kenttätyön tarpeiden ja erityisolosuhteiden mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista. Tässä valmennuksessa ja harjoittelussa on noudatettava 9 artiklassa tarkoitettuja valmentamista koskevia sääntöjä ja menettelyjä.
5. Koulutusohjelman on sisällettävä arviointi, jossa tarkastellaan vapaaehtoisehdokkaiden valmiuksia lähteä kenttätyöhön tukemaan ja täydentämään humanitaarisen avun antamista kolmansissa maissa ja täyttää paikalliset tarpeet. Arviointi on toteutettava yhteistyössä lähettävien järjestöjen kanssa.
6. Komissio vahvistaa koulutusohjelman ja vapaaehtoisehdokkaiden valmiutta tulla lähetetyksi koskevan arviointimenettelyä koskevat järjestelyt täytäntöönpanosäädöksillä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
13 artikla
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia koskeva tietokanta
1. Vapaaehtoisehdokkaita, jotka ovat läpäisseet 12 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun arvioinnin menestyksekkäästi, pidetään EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisina ja heidät katsotaan kelpoisiksi kenttätyöhön. Heidät kirjataan EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia koskevaan tietokantaan.
2. Komissio perustaa EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten tietokannan, joka sisältää tietoja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten käytettävissä olemisesta ja kelpoisuudesta kenttätyöhön, ja ylläpitää ja päivittää sitä sekä sääntelee tietokannan käyttöoikeuksia ja käyttöä. Tähän tietokantaan tai sitä varten kerättyjen henkilötietojen käsittely suoritetaan soveltuvin osin direktiivin 95/46/EY ja asetuksen (EY) N:o 45/2001 mukaisesti.
14 artikla
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten lähettäminen kolmansiin maihin
1. Tietokantaan kirjattuja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia voidaan lähettää tukemaan ja täydentämään 3 artiklan d kohdassa määritellyn humanitaarisen avun antamista seuraavasti:
a)
sertifioidut lähettävät järjestöt voivat lähettää heitä vastaanottaviin järjestöihin kolmansissa maissa; tai
b)
tarvittaessa komissio voi lähettää heitä tukitehtäviin humanitaarisen avun paikallistoimistoihinsa.
2. Vapaaehtoisten lähettämisellä vastataan vastaanottavien järjestöjen ilmaisemiin todellisiin paikallisiin tarpeisiin.
3. Kun kyseessä on 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu lähettäminen, sertifioidut lähettävät järjestöt varmistavat, että 9 artiklassa tarkoitettuja sääntöjä ja menettelyjä noudatetaan. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia ei käytetä kansainvälisten ja muiden aseellisten konfliktien alueella suoritettavissa operaatioissa.
4. Sertifioidut lähettävät järjestöt tiedottavat unionin jäsenvaltioiden ja muiden osallistuvien maiden asiaankuuluville kansallisille viranomaisille 23 artiklan mukaisesti, ennen kuin niiden kansalainen lähetetään EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisena vapaaehtoistoimintaan 9 artiklassa tarkoitettujen sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti.
5. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten lähettämistä koskevat erityisehdot ja vapaaehtoisten rooli vahvistetaan läheisessä yhteistyössä vastaanottavien järjestöjen kanssa lähettävien järjestöjen ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten välisessä sopimuksessa, jossa mainitaan myös EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisen oikeudet ja velvollisuudet, kenttätyön kesto ja paikka sekä tehtävät.
6. Kun kyseessä on 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu lähettäminen, komissio allekirjoittaa EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten kanssa ’vapaaehtoistoimintasopimuksen’, jossa määritetään lähettämisen erityisehdot. Vapaaehtoistoimintasopimukset eivät anna vapaaehtoisille oikeuksia ja velvollisuuksia, jotka johtuvat Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavista henkilöstösäännöistä ja unionin muuta henkilöstöä koskevista palvelussuhteen ehdoista, joista on säädetty neuvoston asetuksessa (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 (14).
7. Jokaiselle EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoiselle nimetään vastaanottavasta järjestöstä ohjaaja, jonka tehtävänä on ohjata ja tukea vapaaehtoista vapaaehtoistoiminnan aikana.
15 artikla
Vastaanottavien järjestöjen humanitaarisen avun valmiuksien kehittäminen
Lähettävien tai vastaanottavien järjestöjen tai muiden asiaankuuluvien toimijoiden ennakolta kolmansissa maissa tekemän tarvearvioinnin perusteella komissio tukee muun muassa seuraavia vastaanottavien järjestöjen humanitaarisen avun antamista koskevien valmiuksien parantamiseen tähtääviä toimia, jotta tehostetaan paikallisia humanitaarisiin kriiseihin ja niihin vastaamiseen liittyviä valmiuksia ja toimia sekä varmistetaan EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten työn tosiasiallinen ja kestävä vaikutus paikan päällä:
a)
katastrofiriskien hallinta, katastrofi- ja toimintavalmius, työnohjaus, vapaaehtoisten johtamista koskeva koulutus ja muut vastaanottavien järjestöjen henkilöstön ja vapaaehtoisten kannalta merkityksellisten alojen toimet;
b)
parhaiden käytäntöjen vaihto, tekninen apu, kumppanuusohjelmat ja henkilöstön ja vapaaehtoisten vaihto-ohjelmat, verkostojen perustaminen ja muut asiaankuuluvat toimet.
16 artikla
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen verkosto
1. Komissio perustaa EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen verkoston ja hallinnoi sitä, jolloin verkosto koostuu:
a)
vapaaehtoisehdokkaista ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisista, jotka osallistuvat tai ovat osallistuneet aloitteeseen;
b)
lähettävistä ja vastaanottavista järjestöistä;
c)
jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin edustajista.
2. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen verkosto erityisesti
a)
helpottaa yhteydenpitoa ja toimii tietojenvaihdon, kuulemisen ja tiedonvälityksen, hyvien käytäntöjen vaihdon sekä 21 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tarvearvioinnin tarkoituksia palvelevana foorumina;
b)
helpottaa kumppanuuksien luomista sekä sellaisten kenttätyöhön lähettämistä ja valmiuksien kehittämistä koskeviin toimiin liittyvien yhteisten hankkeiden perustamista, joihin osallistuu lähettäviä järjestöjä kaikkialta unionista ja kolmansien maiden vastaanottavia järjestöjä;
c)
tarjoaa perustan EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisten toimien kehittämiselle siten, että varmistetaan toiminnan jatkuva kehittäminen sekä tehokas seuranta ja arviointi;
d)
tarjoaa mahdollisuuksia verkkovapaaehtoistoimintaan EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen liittyvissä hankkeissa.
17 artikla
Viestintä ja valistus
1. Komissio tukee yleisölle suunnattuja tiedotus-, viestintä- ja valistustoimia, joilla edistetään EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen näkyvyyttä ja kannustetaan vapaaehtoistoimintaan humanitaarisen avun alalla unionissa ja sen jäsenvaltioissa sekä kolmansissa maissa, jotka hyötyvät kyseisen aloitteen mukaisista toimista.
2. Komissio laatii EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen tavoitteita, toimia ja näkyviä tuloksia koskevan viestintäohjelman, jossa määritellään viestintä- ja tiedotustehtävät, jotka on suunnattu yleisölle, erityisesti mahdollisille tuleville vapaaehtoisehdokkaille ja mainitun aloitteen mukaisten toimien edunsaajille. Komissio ja edunsaajat, etenkin lähettävät ja vastaanottavat järjestöt, sekä EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoiset panevat viestintäohjelman täytäntöön.
III LUKU
OHJELMASUUNNITTELU JA VAROJEN KOHDENTAMINEN
18 artikla
Tukikelpoiset toimet
1. Edellä 8 artiklassa tarkoitetut toimet ovat rahoitustukikelpoisia, mukaan lukien niiden täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet sekä tarvittavat toimenpiteet, joiden tavoitteena on vahvistaa EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen ja muiden kansallisten ja kansainvälisten alan järjestelmien välistä koordinointia nykyisten hyvien käytäntöjen pohjalta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu rahoitustuki voi kattaa myös menoja, jotka koskevat EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen johtamiseksi ja sen tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeellisia valmistelu-, seuranta-, valvonta-, tarkastus- ja arviointitoimia.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut menot voivat erityisesti koskea tutkimuksia ja asiantuntijatapaamisia sekä 17 artiklassa tarkoitettuja tiedotus- ja viestintätoimia, unionin toimintapoliittisia painopisteitä koskeva ulkoinen tiedotustoiminta mukaan lukien, sikäli kuin toimet liittyvät EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen tavoitteisiin, sekä tietojen käsittelyyn ja vaihtamiseen tarkoitettuihin tietotekniikkaverkostoihin (myös niiden yhteenliittäminen alojenvälisen tietojenvaihdon edistämiseen tähtääviin nykyisiin tai tuleviin järjestelmiin sekä niihin liittyvät laitteet) liittyviä menoja ja muita mahdollisia teknisen ja hallinnollisen avun menoja, joita komissiolle aiheutuu.
19 artikla
Rahoitustuen edunsaajat
Tämän asetuksen mukaista rahoitustukea voidaan myöntää luonnollisille henkilöille ja yksityis- tai julkisoikeudellisille oikeushenkilöille, jotka katsotaan sen perusteella asetuksessa (EU, Euratom) N:o 966/2012 tarkoitetuiksi rahoitustuen edunsaajiksi.
20 artikla
Rahoitusohje
1. Rahoituspuitteet tämän asetuksen täytäntöönpanoon 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 välisenä aikana ovat 147 936 000 euroa käypinä hintoina. Euroopan parlamentti ja neuvosto myöntävät vuotuiset määrärahat monivuotisen rahoituskehyksen mukaisissa rajoissa. Maksumäärärahoja voidaan samankaltaisten menojen kattamiseksi sisällyttää talousarvioon tarvittaessa vielä vuoden 2020 jälkeen, jotta sellaisten toimien maksujen hallinnointi olisi mahdollista, joita ei ole saatettu päätökseen 31 päivään joulukuuta 2020 mennessä.
2. Edellä 1 kohdassa vahvistetut rahoituspuitteet jaetaan kaudella 2014-2020 liitteessä esitettyjen toiminnan tavoitteiden, temaattisten painopisteiden ja prosenttiosuuksien mukaisesti.
3. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 24 artiklan mukaisesti painopisteiden muuttamiseksi ja kunkin liitteessä esitetyn luvun mukauttamiseksi yli 10:llä ja enintään 20 prosenttiyksiköllä. Tällaisia muutoksia tehdään vasta, kun on saatu 27 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetun väliarvioinnin tulosten perusteella tehdyn, liitteessä esitettyjä temaattisia painopisteitä ja prosenttiosuuksia koskevan komission uudelleentarkastelun tulokset, jolloin delegoidut säädökset annetaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2018.
4. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä silloin, kun hätäaputoimien tukemiseen käytettävissä olevien talousarviomäärärahojen tarkistus on erittäin kiireellisissä tapauksissa välttämätöntä, kunkin liitteessä esitetyn luvun mukauttamiseksi yli 10:llä ja enintään 20 prosenttiyksiköllä käytettävissä olevien talousarviomäärärahojen puitteissa ja 25 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
21 artikla
Rahoitustuen muodot ja täytäntöönpanomenettelyt
1. Komissio myöntää unionin rahoitustukea asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 mukaisesti.
2. Tämän asetuksen mukaista rahoitustukea voidaan myöntää kaikissa asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 mukaisissa muodoissa.
3. Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksin EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vuotuisen työohjelman. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. Vuotuisessa työohjelmassa määritetään tavoitteet, odotetut tulokset, toteutusmenetelmä ja asiaan liittyvien kokonaismenojen määrä. Vuotuiseen työohjelmaan sisältyy myös kuvaus rahoitettavista toimista, kullekin toimelle osoitettava ohjeellinen määrä tarvittaessa arvioitujen tarpeiden mukaisesti ja alustava toteutusaikataulu. Avustusten osalta vuotuisessa työohjelmassa mainitaan painopisteet, olennaiset arviointiperusteet ja yhteisrahoituksen enimmäismäärä. Vuotuisessa työohjelmassa on vahvistettava myös kolmansien maiden osallistuminen 23 artiklassa säädetyin edellytyksin.
22 artikla
Unionin taloudellisten etujen suojaaminen
1. Komissio varmistaa asianmukaisin toimenpitein, että EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisesti rahoitettavia toimia toteutettaessa unionin taloudellisia etuja suojataan petoksia, lahjontaa ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä, tehokkailla tarkastuksilla ja, jos sääntöjenvastaisuuksia havaitaan, perimällä aiheettomasti maksetut määrät takaisin sekä soveltuvin osin käyttämällä tehokkaita, oikeasuhteisia ja ennalta ehkäiseviä seuraamuksia.
2. Komissiolla ja sen edustajilla sekä tilintarkastustuomioistuimella on valtuudet tehdä kaikkien unionilta EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisesti rahoitusta saaneiden tuensaajien, toimeksisaajien ja alihankkijoiden osalta asiakirjoihin perustuvia ja paikalla suoritettavia tarkastuksia.
3. Euroopan petostentorjuntavirasto, jäljempänä ’OLAF’, saa asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 ja asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 säädettyjen menettelyjen mukaisesti tehdä niihin talouden toimijoihin kohdistuvia paikalla suoritettavia todentamisia ja tarkastuksia, joille on suoraan tai välillisesti myönnetty asianomaista rahoitusta, selvittääkseen, onko avustussopimukseen tai -päätökseen taikka EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteesta rahoitettuun sopimukseen liittynyt unionin taloudellisia etuja vahingoittavia petoksia, lahjontaa tai muuta laitonta toimintaa.
4. Tämän asetuksen täytäntöönpanosta johtuvissa kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa tehtävissä yhteistyösopimuksissa, avustussopimuksissa, avustuspäätöksissä ja sopimuksissa on erikseen valtuutettava komissio, tilintarkastustuomioistuin ja OLAF tekemään tällaisia tarkastuksia sekä paikalla suoritettavia todentamisia ja tarkastuksia kaikkia asiaankuuluvia menettelyllisiä takeita asianmukaisesti kunnioittaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 ja 2 kohdan soveltamista.
IV LUKU
YHTEISTYÖ MUIDEN MAIDEN KANSSA
23 artikla
Yhteistyö muiden maiden kanssa
1. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteeseen voivat osallistua
a)
kansalaiset ja lähettävät järjestöt unioniin liittymässä olevista maista, ehdokasmaista, mahdollisista ehdokkaista ja Euroopan naapuruuspolitiikan kumppanimaista kunkin maan osalta puitesopimuksissa ja assosiaationeuvostojen päätöksissä vahvistettujen unionin ohjelmiin osallistumista koskevien yleisten periaatteiden sekä yleisten ehtojen tai vastaavien järjestelyjen mukaisesti;
b)
kansalaiset ja lähettävät järjestöt Euroopan talousalueeseen (ETA) kuuluvista Euroopan vapaakauppaliiton maista ETA-sopimuksen ehtojen mukaisesti;
c)
kansalaiset ja lähettävät järjestöt muista Euroopan maista, jos kyseisten maiden kanssa on tehty kahdenvälinen sopimus.
2. Osallistuvien vapaaehtoisten ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen toteutuksesta vastaavien järjestöjen on myös noudatettava 4 artiklassa säädettyjä yleisiä periaatteita.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu yhteistyö osallistuvien maiden kanssa perustuu tarvittaessa osallistuvilta mailta saataviin lisämäärärahoihin, jotka asetetaan käyttöön näiden maiden kanssa sovittavin menettelyin.
V LUKU
SÄÄDÖSVALLAN SIIRTÄMINEN JA TÄYTÄNTÖÖNPANOMÄÄRÄYKSET
24 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 25 päivästä huhtikuuta 2014 seitsemän vuoden ajaksi 7 artiklan 2 kohdassa, 9 artiklan 2 kohdassa ja 20 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 7 artiklan 2 kohdassa, 9 artiklan 2 kohdassa ja 20 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevien 7 artiklan 2 kohdan, 9 artiklan 2 kohdan ja 20 artiklan 3 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
25 artikla
Kiireellinen menettely
1. Poikkeuksellisissa ja asianmukaisesti perustelluissa olosuhteissa tämän artiklan nojalla annetut delegoidut säädökset tulevat voimaan viipymättä, ja niitä sovelletaan, niin kauan kuin niitä ei vastusteta 2 kohdan mukaisesti. Kun delegoitu säädös annetaan tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, esitetään samalla ne perusteet, joiden vuoksi sovelletaan kiireellistä menettelyä.
2. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat 24 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti vastustaa delegoitua säädöstä. Siinä tapauksessa komissio kumoaa säädöksen viipymättä sen jälkeen, kun Euroopan parlamentin tai neuvoston päätös vastustaa sitä on annettu sille tiedoksi.
26 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/96 (15) 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti perustettu komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
VI LUKU
SEURANTA JA ARVIOINTI
27 artikla
Seuranta ja arviointi
1. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen rahoitustukea saavia toimia seurataan säännöllisesti niiden toteuttamisen valvomiseksi, ja niitä arvioidaan säännöllisesti riippumattomassa ulkopuolisessa arvioinnissa, jossa arvioidaan niiden tehokkuutta, vaikuttavuutta ja tuloksellisuutta EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen tavoitteisiin nähden. Seuranta ja arviointi sisältää 4 kohdassa tarkoitetut kertomukset ja tämän asetuksen erityisiä näkökohtia koskevat muut toimet, jotka saatetaan käynnistää sen täytäntöönpanon aikana.
2. Lähettävät järjestöt, jotka lähettävät EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia unionin ulkopuolelle, ovat vastuussa toimintansa seurannasta, ja niiden on toimitettava komissiolle säännöllisesti seurantakertomuksia, joissa kaikki yksittäisille vapaaehtoisille kuuluvat henkilötietojen suojelua koskevat oikeudet on otettu huomioon.
3. Arvioinneissa hyödynnetään olemassa olevia arviointistandardeja, muun muassa Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) kehitysapukomitean kehittämiä standardeja, ja tavoitteena on mitata EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen pitkän aikavälin vaikutuksia humanitaariseen apuun. Arviointivaiheessa komissio varmistaa kaikkien asianomaisten sidosryhmien säännöllisen kuulemisen, mukaan lukien vapaaehtoiset, lähettävät ja vastaanottavat järjestöt, avustettu paikallisväestö ja yhteisöt, humanitaariset järjestöt ja kenttätyön tekijät. Arvioinnin tulokset otetaan huomioon ohjelman suunnittelussa ja resurssien kohdentamisessa.
4. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle
a)
vuosikertomuksia, joissa tarkastellaan tämän asetuksen täytäntöönpanon edistymistä, mukaan lukien tulokset sekä mahdollisuuksien mukaan merkittävimmät vaikutukset;
b)
väliarviointikertomuksen tämän asetuksen nojalla rahoitettujen toimien tuloksista ja niiden täytäntöönpanon laadullisista ja määrällisistä tekijöistä, mukaan lukien EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vaikutus humanitaariseen alaan sekä selvitys ohjelman kustannustehokkuudesta, kolmen ensimmäisen täytäntöönpanovuoden aikana viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017;
c)
tiedonannon tämän asetuksen täytäntöönpanon jatkamisesta tämän kohdan b alakohdassa tarkoitetun väliarviointikertomuksen pohjalta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2018;
d)
jälkiarviointikertomuksen täytäntöönpanon seitsemän vuoden rahoituskaudesta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2021.
5. Komissio tarkastelee tässä asetuksessa säädettyjä toimenpiteitä uudelleen 1 päivään syyskuuta 2019 mennessä ja tämän artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetun väliarviointikertomuksen perusteella liittää tarvittaessa uudelleentarkasteluun säädösehdotuksen tämän asetuksen muuttamiseksi.
6. Komissio myös tiedottaa EUH:lle säännöllisesti EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen mukaisesta toiminnasta asiaa koskevien järjestelyjen mukaisesti.
VII LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
28 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 3 päivänä huhtikuuta 2014.