KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1046/2014
af 28. juli 2014
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 508/2014 om Den Europæiske Hav- og Fiskerifond med hensyn til fastlæggelse af kriterierne for beregning af de meromkostninger, som operatørerne har ved fangst, opdræt, forarbejdning og afsætning af visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra regionerne i den yderste periferi
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning tilEuropa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 508/2014 af 15. maj 2014 om Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2328/2003, (EF) nr. 861/2006, (EF) nr. 1198/2006 og (EF) nr. 791/2007 samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1255/2011 (1), særlig artikel 72, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Efter kapitel V i forordning (EU) nr. 508/2014 kan Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF) støtte godtgørelse af de meromkostninger, som operatørerne har ved fangst, opdræt, forarbejdning og afsætning af visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra Unionens regioner i den yderste periferi som omhandlet i artikel 349 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).
(2)
For at opretholde konkurrenceevnen for visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra regionerne i Unionens yderste periferi i forhold til tilsvarende produkter fra andre regioner i Unionen indførte Unionen i 1992 foranstaltninger, som skulle godtgøre de dermed forbundne meromkostninger i fiskeri- og akvakultursektoren. Godtgørelsesforanstaltningerne for perioden 2003-2013 blev fastsat ved Rådets forordning (EF) nr. 791/2007 (2). Grundet den strukturelle sociale og økonomiske situation i Unionens regioner i den yderste periferi, der forværres af deres fjerne beliggenhed, lille areal, vanskelige topografiske forhold, økonomiske afhængighed af nogle få varer og særlige klimatiske forhold, er det nødvendigt fortsat at yde støtte til at godtgøre meromkostninger for fangst, opdræt, forarbejdning og afsætning af visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra den 1. januar 2014. Godtgørelsen for meromkostninger hjælper operatører fra disse regioner til at forblive økonomisk levedygtige.
(3)
Disse meromkostninger bør fastsættes i en godtgørelsesplan som omhandlet i artikel 72 i forordning (EU) nr. 508/2014.
(4)
Med henblik på at behandle alle berørte regioner på harmoniseret og lige vis er det nødvendigt fastsætte kriterierne for beregning af de meromkostninger, som følger af de særlige ulemper i Unionens regioner i den yderste periferi, gennem bedre sammenlignelighed mellem regionerne og sammenlignelighed fra år til år, særlig med henblik på at undgå overkompensation af meromkostningerne. De fælles kriterier vil blive benyttet til at sikre, at der anvendes en ensartet metode til beregning af meromkostningerne for alle de berørte regioner.
(5)
For at undgå overkompensation bør skønnene af de referenceomkostninger for produkter eller kategorier af produkter for operatører på den kontinentale del af medlemsstatens eller Unionens område, på grundlag af hvilke meromkostningerne fastsættes, foretages med særlig omhu.
(6)
Der er produkter og kategorier af produkter, for hvilke der ikke findes sammenligningskriterier eller måleenheder i den kontinentale del af den berørte medlemsstat. I sådanne tilfælde fastsættes referencen for beregning af meromkostningen ved at sammenligne med omkostningerne for et tilsvarende produkt eller kategori af produkter for operatører fra den kontinentale del af Unionen.
(7)
På grund af de anderledes afsætningsvilkår i de pågældende regioner i den yderste periferi, udsvingene i fangster og bestande og markedsefterspørgslen bør det overlades til de relevante medlemsstater inden for de samlede tildelinger pr. medlemsstat at fastsætte, hvilke fiskevarer og akvakulturprodukter eller kategorier heraf og hvilke maksimumsmængder heraf der kan ydes godtgørelse for, og hvor stor en godtgørelse der skal ydes.
(8)
Medlemsstaterne bør fastsætte godtgørelsen således, at der sikres en passende udligning af de meromkostninger, der skyldes de særlige ulemper i regionerne i den yderste periferi, og at overkompensation undgås. Med henblik herpå bør der ved godtgørelsen også tages hensyn til andre former for offentlig intervention, herunder statsstøtte, som er meddelt efter artikel 108, stk. 3, i TEUF og artikel 73 i forordning (EU) nr. 508/2014, og som har indvirkning på meromkostningernes størrelse.
(9)
Med henblik på at give en harmoniseret præsentation af meromkostningerne er det nødvendigt at udtrykke meromkostninger på grundlag af ton levende vægt som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 (3) og Kommissionens forordning (EF) nr. 409/2009 (4), som fastsætter EU-omregningskoefficienter og præsentationskoder for forarbejdet fisk til omregning af vægten af opbevaret eller forarbejdet fisk (fersk og fersk saltet) til levende vægt med henblik på overvågning af fangsterne.
(10)
For at påvise, at der ikke er overkompensation, bør medlemsstaterne vedlægge relevante oplysninger om gennemførelsen af godtgørelsesmekanismen i den årlige gennemførelsesrapport som fastsat i artikel 114, stk. 2, i forordning (EU) nr. 508/2014.
(11)
For at muliggøre en øjeblikkelig anvendelse af de i denne forordning fastsatte foranstaltninger, eftersom udgifterne allerede har været berettiget til støtte fra Den Europæiske Hav- og Fiskeri fond siden den 1. januar 2014 i henhold til artikel 65, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (5), bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I denne forordning fastsættes kriterierne for beregningen af meromkostninger som operatørerne har i den støtteberettigelsesperiode, der er defineret i artikel 65, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013, ved fangst, opdræt, forarbejdning og afsætning af visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra regionerne i Unionens yderste periferi omhandlet i artikel 349 i TEUF, som følger af de særlige ulemper i disse regioner i den yderste periferi.
Artikel 2
1. De meromkostninger, der er omhandlet i artikel 1, beregnes separat for hver af de følgende aktiviteter:
a)
fangst
b)
opdræt
c)
forarbejdning
d)
afsætning.
2. Inden for hver af de aktiviteter, der er omhandlet i stk. 1, beregnes meromkostninger efter udgiftsposter, som opført i godtgørelsesplanerne omhandlet i artikel 72 i forordning (EU) nr. 508/2014, for hvert produkt eller hver kategori af produkter, som medlemsstaterne har udpeget til at være støtteberettigede.
3. Meromkostninger fastslås for enhver given udgiftspost som forskellen mellem omkostningerne for operatører i de berørte regioner i den yderste periferi nedsat med enhver form for offentlig intervention, der påvirker meromkostningernes størrelse, og de sammenlignelige omkostninger for operatører på kontinentet i den pågældende medlemsstat.
4. Uanset artikel 3 fastsættes meromkostningen for udgiftsposter til produkter og kategorier af produkter, for hvilke der ikke findes sammenligningskriterier eller måleenheder på den kontinentale del af medlemsstatens område, ved sammenligning med sammenlignelige omkostninger for tilsvarende produkter eller kategorier af produkter for operatører fra den kontinentale del af Unionens område.
5. Ved beregningen af meromkostningerne tages der hensyn til enhver offentlig intervention, herunder statsstøtte meddelt i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF og artikel 73 i forordning (EU) nr. 508/2014.
Artikel 3
1. Beregningen af meromkostningerne baseres kun på omkostninger, som følger af de særlige ulemper i regionerne i den yderste periferi.
2. Beregningen af meromkostningerne baseres på årsgennemsnittet af de noterede priser.
3. Meromkostningerne udtrykkes i EUR pr. ton levende vægt, og alle de samlede meromkostningers omkostningsforhold skal i givet fald konverteres til EUR pr. ton levende vægt.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juli 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 1046/2014,
annettu 28 päivänä heinäkuuta 2014,
Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 508/2014 täydentämisestä toimijoille tiettyjen syrjäisimmiltä alueilta tulevien kalastus- ja vesiviljelytuotteiden kalastuksessa, viljelyssä, jalostuksessa ja kaupan pitämisessä aiheutuneiden lisäkustannusten laskentaperusteiden osalta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta ja neuvoston asetusten (EY) N:o 2328/2003, (EY) N:o 861/2006, (EY) N:o 1198/2006 ja (EY) N:o 791/2007 sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1255/2011 kumoamisesta 15 päivänä toukokuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 508/2014 (1) ja erityisesti sen 72 artiklan 4 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EU) N:o 508/2014 V luvun mukaan Euroopan meri- ja kalatalousrahaston tukea voidaan myöntää toimijoille tiettyjen perussopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuilta unionin syrjäisimmiltä alueilta tulevien kalastus- ja vesiviljelytuotteiden kalastuksessa, viljelyssä, jalostuksessa ja kaupan pitämisessä aiheutuvien lisäkustannusten korvaamiseen.
(2)
Säilyttääkseen tietyt unionin syrjäisimmiltä alueilta tulevat kalastus- ja vesiviljelytuotteet kilpailukykyisinä unionin muilta alueilta tuleviin vastaaviin tuotteisiin verrattuna unioni otti vuonna 1992 käyttöön toimenpiteitä asiaan liittyvien lisäkustannusten korvaamiseksi kalastus- ja vesiviljelyaloilla. Vuodet 2007-2013 kattavista korvaustoimenpiteistä säädettiin neuvoston asetuksella (EY) N:o 791/2007 (2). Ottaen huomioon unionin syrjäisimpien alueiden rakenteellinen, taloudellinen ja sosiaalinen tilanne yhdistettynä syrjäiseen sijaintiin, saaristoasemaan, pieneen kokoon, vaikeisiin pinnanmuodostusoloihin, taloudelliseen riippuvuuteen muutamista harvoista tuotteista sekä erityisiin ilmasto-oloihin on tarpeen jatkaa tuen myöntämistä syrjäisimmiltä alueilta tulevien kalastus- ja vesiviljelytuotteiden kalastuksessa, viljelyssä, jalostuksessa ja kaupan pitämisessä aiheutuvien lisäkustannusten korvaamiseksi 1 päivästä tammikuuta 2014. Lisäkustannusten korvaaminen auttaa kyseisten alueiden toimijoita pitämään toimintansa taloudellisesti kannattavana.
(3)
Kyseiset lisäkustannukset olisi esitettävä asetuksen (EU) N:o 508/2014 72 artiklassa tarkoitetussa korvaussuunnitelmassa.
(4)
Yhdenmukaisen ja tasapuolisen kohtelun kohdistamiseksi kaikkiin kyseessä oleviin alueisiin, vertailtavuuden parantamiseksi alueiden välillä ja peräkkäisten vuosien välillä ja erityisesti lisäkustannusten ylikompensaation välttämiseksi on tarpeen vahvistaa perusteet unionin syrjäisimpien alueiden erityisistä haitoista aiheutuvien lisäkustannusten laskemiseksi. Yhteiset laskentaperusteet takaavat sen, että lisäkustannukset lasketaan yhdenmukaisella tavalla kaikkien kyseessä olevien alueiden osalta.
(5)
Jäsenvaltion tai unionin alueen mannerosan toimijoille aiheutuvat tuotteiden tai tuoteluokkien viitekustannukset, joiden perusteella lisäkustannukset lasketaan, olisi määritettävä erityisellä huolella ylikompensaation välttämiseksi.
(6)
On tuotteita tai tuoteluokkia, joille ei ole olemassa vertailuperusteita tai mittayksikköjä kyseisen jäsenvaltion mannerosassa. Tällaisissa tapauksissa lisäkustannusten laskennan perustana käytettävä viitearvo on vahvistettava vertaamalla kustannuksia unionin mannerosan toimijoille vastaavan tuotteen tai tuoteluokan osalta aiheutuneisiin kustannuksiin.
(7)
Syrjäisimpien alueiden erilaisten kaupan pitämisen edellytysten sekä saaliiden, kantojen ja markkinoiden kysynnän vaihtelujen vuoksi olisi jätettävä asianomaisten jäsenvaltioiden tehtäväksi määritellä korvauskelpoiset kalastus- ja vesiviljelytuotteet ja -tuoteluokat sekä niiden enimmäismäärät ja korvausmäärät jäsenvaltiokohtaisten kokonaismäärärahojen rajoissa.
(8)
Jäsenvaltioiden olisi asetettava korvausmäärät sellaiselle tasolle, että voidaan korvata asianmukaisesti syrjäisimpien alueiden erityisistä haitoista aiheutuvat lisäkustannukset ja välttää ylikompensaatio. Tätä tarkoitusta varten korvauksen määrässä olisi otettava huomioon myös kaikki muu lisäkustannusten määrään vaikuttava julkinen tuki, kuten perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan ja asetuksen (EU) N:o 508/2014 73 artiklan nojalla ilmoitettu valtiontuki.
(9)
Lisäkustannusten esittämiseksi yhdenmukaisesti ne on ilmaistava käyttäen perustana tonneina ilmoitettua elopainoa, kuten määritellään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1224/2009 (3) sekä komission asetuksessa (EY) N:o 409/2009 (4), jossa vahvistetaan tuoreelle ja tuoresuolatulle kalalle jalostettua kalaa koskevat Euroopan unionin muuntokertoimet ja jalostusasteen koodit, joita tarvitaan saaliiden seurannassa muunnettaessa varastoidun tai jalostetun kalan painoa elopainoksi.
(10)
Osoittaakseen, ettei ylikompensaatiota ole tapahtunut, jäsenvaltioiden olisi esitettävä asiaankuuluvat tiedot korvausmekanismin täytäntöönpanosta vuotuisessa täytäntöönpanokertomuksessa asetuksen (EU) N:o 508/2014 114 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(11)
Tässä asetuksessa säädettyjen toimenpiteiden pikaisen soveltamisen varmistamiseksi ja koska kyseiset menot ovat olleet Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (5) 65 artiklan 2 kohdan mukaisesti oikeutettuja Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta myönnettävään tukeen jo 1 päivästä tammikuuta 2014, tämän asetuksen olisi tultava voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tässä asetuksessa vahvistetaan perusteet toimijoille asetuksen (EU) N:o 1303/2013 65 artiklan 2 kohdassa määritettynä tukikelpoisuusaikana tiettyjen perussopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuilta syrjäisimmiltä alueilta tulevien kalastus- ja vesiviljelytuotteiden kalastuksessa, viljelyssä, jalostuksessa ja kaupan pitämisessä kyseisten syrjäisimpien alueiden erityisten haittojen vuoksi aiheutuneiden lisäkustannusten laskemiseksi.
2 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetut lisäkustannukset on laskettava erikseen kullekin seuraavista toiminnoista:
a)
kalastus;
b)
viljely;
c)
jalostus;
d)
kaupan pitäminen.
2. Kunkin 1 kohdassa tarkoitetun toiminnon osalta lisäkustannukset on laskettava menoerittäin, jotka luetellaan asetuksen (EU) N:o 508/2014 72 artiklassa tarkoitetussa korvaussuunnitelmassa, kunkin sellaisen tuotteen tai tuoteluokan osalta, jonka jäsenvaltio on määritellyt korvauskelpoiseksi.
3. Lisäkustannukset on määritettävä menoerittäin toimijoille kyseisillä syrjäisimmillä alueilla aiheutuneiden kustannusten, joista on vähennetty kaikenlaiset lisäkustannusten tasoon vaikuttavat julkiset tukitoimet, sekä niihin verrattavissa olevien, kyseisen jäsenvaltion mannerosan toimijoille aiheutuneiden kustannusten välisenä erona.
4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdassa säädetään, sellaisille tuotteille tai tuoteluokille, joille ei ole vertailuperustetta tai mittayksikköä jäsenvaltion mannerosassa, ominaisia menoeriä koskevat lisäkustannukset on määritettävä niihin verrattavien, unionin mannerosan toimijoille vastaavien tuotteiden tai tuoteluokkien osalta aiheutuneiden kustannusten perusteella.
5. Lisäkustannusten laskennassa on otettava huomioon kaikki julkiset tukitoimenpiteet, mukaan luettuna perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan ja asetuksen (EU) N:o 508/2014 73 artiklan nojalla ilmoitettu valtiontuki.
3 artikla
1. Lisäkustannusten laskennan on perustuttava yksinomaan kustannuksiin, jotka aiheutuvat syrjäisimpien alueiden erityisistä haitoista.
2. Lisäkustannusten laskennan on perustuttava todettujen hintojen vuotuiseen keskiarvoon.
3. Lisäkustannukset on ilmaistava euroina elopainotonnia kohden, ja tarvittaessa kaikki lisäkustannusten kustannustekijät on muunnettava euroiksi elopainotonnia kohden.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 28 päivänä heinäkuuta 2014.