KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1337/2013
af 13. december 2013
om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1169/2011 hvad angår angivelse af oprindelsesland eller herkomststed for fersk, kølet eller frosset svine-, fåre- og gedekød samt fjerkræ
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1169/2011 af 25. oktober 2011 om fødevareinformation til forbrugerne, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 og (EF) nr. 1925/2006 og om ophævelse af Kommissionens direktiv 87/250/EØF, Rådets direktiv 90/496/EØF, Kommissionens direktiv 1999/10/EF, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF, Kommissionens direktiv 2002/67/EF og 2008/5/EF og Kommissionens forordning (EF) nr. 608/2004 (1), særlig artikel 26, stk. 8, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Artikel 26, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1169/2011 fastsætter, at angivelse af oprindelsesland eller herkomststed er obligatorisk for kød, der omfattes af den kombinerede nomenklatur under de koder, som er nævnt i forordningens bilag XI, dvs. fersk, kølet eller frosset svine-, fåre- og gedekød samt fjerkræ.
(2)
Der bør skabes balance mellem på den ene side forbrugernes behov for information og på denne anden side operatørernes og de nationale myndigheders yderligere omkostninger, som slutteligt har betydning for produktets endelige pris. I konsekvensanalysen og en undersøgelse, som Kommissionen har fået foretaget, er der gennemgået adskillige muligheder for angivelse af oprindelsesland eller herkomststed hvad angår de mest relevante faser i dyrenes liv. Resultaterne viser, at forbrugerne først og fremmest kræver oplysninger om, hvor dyrene er opdrættet. Samtidig vil angivelse af obligatoriske oplysninger om dyrenes fødested kræve etablering af et nyt sporbarhedssystem på bedriftsniveau og deraf følgende omkostninger, mens angivelse af slagtestedet kan ske til en overkommelig pris og give forbrugeren værdifulde oplysninger. Hvad angår det geografiske niveau er det bevist, at angivelse af medlemsstaten eller tredjelandet vil være den mest relevante oplysning for forbrugerne.
(3)
I forordning (EU) nr. 1169/2011 har begrebet »oprindelsesland« i forbindelse med fødevarer den betydning, der er fastsat i henhold til artikel 23-26 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (2). For animalske produkter henviser begrebet til det land, hvor produktet fuldt ud er fremstillet, hvilket - når det anvendes på kød - betyder det land, hvor dyret er født, opdrættet og slagtet. Når flere forskellige lande har været involveret i fremstillingen af en fødevare, henviser begrebet til det land, hvor den sidste væsentlige og økonomisk berettigede forarbejdning af produktet har fundet sted. Hvis begrebet imidlertid anvendes om kød, der stammer fra dyr, som er født, opdrættet og slagtet i forskellige lande, giver det ikke forbrugeren tilstrækkelige oplysninger om kødets oprindelse. Det er derfor nødvendigt at sørge for, at det angives, i hvilken medlemsstat eller hvilket tredjeland dyret er opdrættet i en periode, som udgør en væsentlig del af den normale opdrætscyklus for hver art, såvel som den medlemsstat eller det tredjeland, hvor dyret er slagtet. Begrebet »oprindelse« bør forbeholdes kød, som stammer fra dyr, der er født, opdrættet og slagtet, og følgelig fuldt fremstillet, i én medlemsstat eller ét tredjeland.
(4)
I tilfælde, hvor dyret er opdrættet i flere forskellige medlemsstater eller tredjelande og kravet om opdrætsperiode ikke kan opfyldes i nogen af landene, bør opdrætsstedet angives for bedre at imødekomme forbrugerens behov og undgå unødig komplikation af mærkningen.
(5)
Derudover bør der fastsættes regler for pakninger indeholdende kød fra en eller flere arter, der stammer fra dyr, som er opdrættet og slagtet i forskellige medlemsstater eller tredjelande.
(6)
Mærkningssystemet kræver regler for sporbarhed for alle faser i fremstilling og distribution af kødet fra slagtning til pakning for at sikre forbindelsen mellem det mærkede kød og dyret eller de grupper af dyr, som kødet stammer fra.
(7)
Der bør fastsættes særlige regler for kød, som importeres fra tredjelande, hvor de påkrævede oplysninger til brug for mærkning ikke foreligger.
(8)
Hvad angår hakket kød og afpuds bør virksomhederne, særkendet ved produkternes fremstillingsprocesser taget i betragtning, have tilladelse til at anvende et forenklet mærkningssystem.
(9)
Af hensyn til kommercielle interesser i forbindelse med de oplysninger, der skal fremlægges i henhold til denne forordning, bør fødevarevirksomheder have mulighed for at tilføje andre elementer vedrørende kødets oprindelse til de obligatoriske oplysninger på etiketten.
(10)
Eftersom de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 1169/2011 finder anvendelse fra den 13. december 2014, og nævnte forordnings artikel 47 fastsætter, at forordningens gennemførelsesforanstaltninger finder anvendelse fra den 1. april i hvert kalenderår, bør nærværende forordning finde anvendelse fra den 1. april 2015.
(11)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Denne forordning fastsætter reglerne for angivelse af oprindelsesland eller herkomststed på etiketterne for fersk, kølet eller frosset svine-, fåre- og gedekød samt fjerkræ, der er omfattet af den kombinerede nomenklatur under de koder, som er nævnt i bilag XI til forordning (EU) nr. 1169/2011.
Artikel 2
Definitioner
1. I denne forordning er definitionen af »fødevarevirksomhed« i artikel 3, nr. 3), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 (3), definitionen af »virksomhed« i artikel 2, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 852/2004 (4) samt definitionerne af »hakket kød«, »slagteri« og »opskæringsvirksomhed« i punkt 1.13, 1.16 og 1.17 i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 (5) gældende.
2. Derudover forstås der ved:
a) »afpuds«: små stykker kød henhørende i den kombinerede nomenklatur under de koder, der er oplistet i bilag XI til forordning (EU) nr. 1169/2011, der er anerkendt som egnet til konsum og fremstillet udelukkende ved afpudsning i forbindelse med udbening af slagtekroppe eller opskæring af kød
b) »parti«: kød henhørende i den kombinerede nomenklatur under de koder, der er oplistet i bilag XI til forordning (EU) nr. 1169/2011, og som stammer fra én art, er med eller uden ben, udskåret eller hakket, og som er blevet udskåret, hakket eller pakket på praktisk taget ensartede vilkår.
Artikel 3
Sporbarhed
1. For hver fremstillings- og distributionsfase indfører og anvender fødevarevirksomhederne et identifikations- og registreringssystem for det kød, der er nævnt i artikel 1.
2. Systemet anvendes for at sikre:
a)
forbindelsen mellem kødet og dyret eller gruppen af dyr, hvor kødet stammer fra. På slagtestadiet er dette slagteriets ansvar
b)
videregivelsen af de i artikel 5-7 nævnte oplysninger, hvis det er passende og sammen med kødet, til virksomheder i de efterfølgende fremstillings- og distributionsfaser.
Hver fødevarevirksomhed er ansvarlig for anvendelsen af det identifikations- og registreringssystem, der er nævnt i første afsnit, i den fremstillings- og distributionsfase, hvor den opererer.
Den fødevarevirksomhed, som pakker eller mærker kødet i henhold til artikel 5-7, sikrer, at der er overensstemmelse mellem den batchkode, som identificerer kødet over for forbrugeren eller storkøkkenet, og de pågældende parti kød, hvorfra pakningen eller det mærkede parti stammer. Alle pakker med samme batchkode skal have de samme oplysninger, jf. artikel 5-7.
3. Det i stk. 1 nævnte system registrerer, hvor det er passende, særlig dyr, slagtekroppe og udskæringers ankomst til og afgang fra fødevarevirksomheden og sikrer, at der er sammenhæng mellem ankomster og afgange.
Artikel 4
Grupper af dyr
1. Størrelsen på de grupper af dyr, som er nævnt i artikel 3, fastsættes ved:
a)
antallet af slagtekroppe, der opskæres sammen og udgør et parti for den pågældende opskæringsvirksomhed
b)
antallet af slagtekroppe, hvor kødet udgør et parti for den pågældende opskærings- eller hakningsvirksomhed i tilfælde af yderligere opskæring eller hakning.
2. Partiets størrelse må ikke overstige en dags produktion i en virksomhed.
3. Undtagen i tilfælde hvor artikel 7 finder anvendelse, sikrer opskærings- og hakningsvirksomhederne ved fastsættelse af partier, at alle slagtekroppe i et parti svarer til dyr, hvor kødet har samme oplysninger på etiketten, jf. artikel 5, stk. 1 og 2.
Artikel 5
Mærkning af kød
1. Den i artikel 1 nævnte mærkning af kød oplyser den endelige forbruger eller storkøkkener om følgende:
a)
den medlemsstat eller det tredjeland, hvor opdrættet har fundet sted, angives som »Opdrættet i: (navn på medlemsstat eller tredjeland)«, idet følgende kriterier skal være opfyldt:
i)
for svin:
-
i tilfælde, hvor det slagtede dyr var ældre end seks måneder, den medlemsstat eller det tredjeland, hvor den sidste opdrætsperiode på mindst fire måneder fandt sted
-
i tilfælde, hvor det slagtede dyr var yngre end seks måneder og havde en levende vægt på mindst 80 kg, den medlemsstat eller det tredjeland, hvor opdrætsperioden, efter dyret havde nået 30 kg, fandt sted
-
i tilfælde, hvor det slagtede dyr var yngre end seks måneder og havde en levende vægt på mindst 80 kg, den medlemsstat eller det tredjeland, hvor hele opdrætsperioden fandt sted
ii)
for får og geder: den medlemsstat eller det tredjeland, hvor den sidste opdrætsperiode på mindst seks måneder fandt sted eller, i tilfælde hvor det slagtede dyr var yngre end seks måneder, den medlemsstat eller det tredjeland, hvor hele opdrætsperioden fandt sted
iii)
for fjerkræ: den medlemsstat eller det tredjeland, hvor den sidste opdrætsperiode på mindst en måned fandt sted eller, i tilfælde hvor det slagtede dyr var yngre end en måned, den medlemsstat eller det tredjeland, hvor hele opdrætsperioden, efter dyret blev sendt til opfedning, fandt sted
b)
den medlemsstat eller det tredjeland, hvor slagtningen har fundet sted, angives som »Slagtet i: (navn på medlemsstat eller tredjeland)«, og
c)
den batchkode, der identificerer kødet, som leveres til forbrugeren eller storkøkkenet.
Hvis den i litra a) nævnte opdrætsperiode ikke afsluttes i den medlemsstat eller det tredjeland, hvor dyret er opdrættet, erstattes angivelsen i litra a) med »Opdrættet i: adskillige EU-medlemsstater« eller, i tilfælde hvor kødet eller dyrene er indført i Unionen, af »Opdrættet i: adskillige lande uden for EU« eller »Opdrættet i: adskillige lande i og uden for EU«.
Hvis den i litra a) nævnte opdrætsperiode imidlertid ikke afsluttes i nogen af de medlemsstater eller tredjelande, hvor dyret er opdrættet, kan angivelsen i litra a) erstattes med »Opdrættet i: (liste over de medlemsstater eller tredjelande, hvor dyret blev opdrættet)«, hvis fødevarevirksomheden til den kompetente myndigheds tilfredshed kan dokumentere, at dyret er opdrættet i disse medlemsstater eller tredjelande.
2. De i stk. 1, litra a) og b), nævnte oplysninger kan erstattes af angivelsen »Oprindelse: (navn på medlemsstaten eller tredjelandet)«, hvis fødevarevirksomheden til den kompetente myndigheds tilfredshed kan dokumentere, at kødet i artikel 1 stammer fra dyr, der er født, opdrættet og slagtet i én medlemsstat eller ét tredjeland.
3. I tilfælde, hvor adskillige stykker kød af samme eller forskellige arter svarer til forskellige angivelser, jf. stk. 1 og 2, og frembydes i samme pakning til forbrugeren eller storkøkkenet, skal mærkningen indeholde:
a)
listen over de relevante medlemsstater eller tredjelande, jf. stk. 1 og 2, for hver art
b)
den batchkode, der identificerer det kød, som leveres til forbrugeren eller storkøkkenet.
Artikel 6
Undtagelse for kød fra tredjelande
Uanset artikel 5, stk. 1, litra a), skal etiketten for det kød, der er nævnt i artikel 1, og som er indført til markedsføring på Unionens marked, og for hvilket oplysningerne i artikel 5, stk. 1, litra a), ikke er tilgængelige, indeholde angivelsen »Opdrættet i: lande uden for EU« og »Slagtet i: (navn på det tredjeland, hvor dyret er slagtet)«.
Artikel 7
Undtagelse for hakket kød og afpuds
Uanset artikel 5, stk. 1, litra a) og b), artikel 5, stk. 2, og artikel 6 kan følgende angivelser anvendes for hakket kød og afpuds:
a)
»Oprindelse: EU« i tilfælde hvor det hakkede kød og afpudset udelukkende fremstilles af kød fra dyr, der er født, opdrættet og slagtet i forskellige medlemsstater
b)
»Opdrættet og slagtet i: EU« i tilfælde hvor det hakkede kød og afpudset udelukkende fremstilles af kød fra dyr, der er opdrættet og slagtet i forskellige medlemsstater
c)
»Opdrættet og slagtet i: lande uden for EU« i tilfælde hvor det hakkede kød og afpudset udelukkende er fremstillet af kød, der er indført i Unionen
d)
»Opdrættet i: lande uden for EU« og »Slagtet i: EU« i tilfælde hvor det hakkede kød og afpudset udelukkende fremstilles af kød fra dyr, der er indført i Unionen som slagtedyr og slagtet i en eller flere medlemsstater
e)
»Opdrættet og slagtet i: lande i og uden for EU« i tilfælde hvor det hakkede kød og afpudset er fremstillet af:
i)
kød fra dyr, der er opdrættet og slagtet i en eller flere forskellige medlemsstater, og kød, der er indført i Unionen, eller
ii)
kød fra dyr, der er indført i Unionen og slagtet i en eller flere forskellige medlemsstater.
Artikel 8
Supplerende frivillige oplysninger på etiketten
Fødevarevirksomhederne kan supplere de i artikel 5-7 fastsatte angivelser med yderligere oplysninger om kødets oprindelse.
De i stk. 1 nævnte supplerende oplysninger skal ikke være i modstrid med de angivelser, der er nævnt i artikel 5-7, og overholde bestemmelserne i kapitel V i forordning (EU) nr. 1169/2011.
Artikel 9
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. april 2015. Indtil lagrene er tømt, anvendes den ikke for kød, der er lovligt markedsført på Unionens marked inden den 1. april 2015.
Den er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 2013.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1337/2013,
annettu 13 päivänä joulukuuta 2013,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 soveltamissäännöistä tuoreen, jäähdytetyn tai jäädytetyn sianlihan, lampaan- tai vuohenlihan ja siipikarjan lihan alkuperämaan tai lähtöpaikan ilmoittamisen osalta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon elintarviketietojen antamisesta kuluttajille, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1924/2006 ja (EY) N:o 1925/2006 muuttamisesta sekä komission direktiivin 87/250/ETY, neuvoston direktiivin 90/496/ETY, komission direktiivin 1999/10/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, komission direktiivien 2002/67/EY ja 2008/5/EY sekä komission asetuksen (EY) N:o 608/2004 kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 (1) ja erityisesti sen 26 artiklan 8 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EU) N:o 1169/2011 26 artiklan 2 kohdassa säädetään, että kyseisen asetuksen liitteessä XI lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön (CN) koodeihin kuuluvan, toisin sanoen tuoreen, jäähdytetyn tai jäädytetyn sianlihan, lampaan- tai vuohenlihan ja siipikarjan lihan, etiketissä on ilmoitettava lihan alkuperämaa tai lähtöpaikka.
(2)
On tarpeen löytää oikea tasapaino kuluttajille tiedottamisen tarpeen ja toimijoille ja kansallisille viranomaisille aiheutuvien, viime kädessä tuotteen loppuhintaan vaikuttavien lisäkustannusten välillä. Vaikutusten arvioinnissa ja komission toimeksiannosta toteutetussa selvityksessä tarkasteltiin useita vaihtoehtoja alkuperämaan tai lähtöpaikan ilmoittamiseksi suhteessa eläinten elinkaaren merkityksellisimpiin vaiheisiin. Tulokset osoittavat, että kuluttajat edellyttävät ennen kaikkea tietoa eläimen kasvatuspaikasta. Lisäksi velvoite ilmoittaa tiedot eläimen syntymäpaikasta edellyttäisi uusien maatilatason jäljitettävyysjärjestelmien luomista, mistä aiheutuisi vastaavasti kustannuksia, kun taas teurastuspaikan merkitseminen voidaan toteuttaa kohtuullisin kustannuksin, ja se antaa kuluttajalle arvokasta tietoa. Maantieteellisen tason osalta saatiin näyttöä siitä, että kuluttajien kannalta merkityksellisintä olisi ilmoittaa jäsenvaltio tai kolmas maa.
(3)
Asetuksessa (EU) N:o 1169/2011 elintarvikkeen ”alkuperämaan” käsite määritellään neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (2) 23-26 artiklan mukaisesti. Eläintuotteiden osalta kyseisellä käsitteellä viitataan maahan, jossa tuote on kokonaan tuotettu, mikä lihaan sovellettuna tarkoittaa maata, jossa eläin syntyi, kasvatettiin ja teurastettiin. Jos elintarvikkeen tuotannossa on ollut mukana monta maata, käsitteellä viitataan maahan, jossa tuotteille on suoritettu viimeinen merkittävä ja taloudellisesti perusteltu valmistus tai käsittely. Sen sijaan käsitteen soveltaminen tilanteisiin, joissa liha on saatu eläimistä, jotka ovat syntyneet, kasvatettu ja teurastettu eri maissa, ei antaisi kuluttajille riittävästi tietoa lihan alkuperästä. Sen vuoksi on tarpeen säätää, että kaikissa tällaisissa tilanteissa etikettiin merkitään maininta jäsenvaltiosta tai kolmannesta maasta, jossa eläintä on kasvatettu sellaisen ajanjakson ajan, joka vastaa huomattavaa osaa kunkin lajin tavanomaisesta kasvatussyklistä, sekä tieto jäsenvaltiosta tai kolmannesta maasta, jossa eläin on teurastettu. Käsite ”alkuperä” olisi varattava käytettäväksi lihasta, joka on saatu yhdessä ainoassa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa syntyneestä, kasvatetusta ja teurastetusta ja sen myötä kokonaan tuotetusta eläimestä.
(4)
Tapauksissa, joissa eläin on kasvatettu useassa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa eikä vaadittua kasvatusajan pituutta voida noudattaa, olisi oltava käytettävissä asianmukainen merkintä kasvatuspaikasta, jotta kuluttajien tarpeisiin vastataan paremmin ja vältetään etiketin tarpeetonta monimutkaisuutta.
(5)
Lisäksi olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat eri jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa kasvatetuista ja teurastetuista elämistä saatuja, saman tai eri eläinlajin lihapaloja sisältäviä pakkauksia.
(6)
Tämä merkintäjärjestelmä edellyttää jäljitettävyyssääntöjä kaikissa lihan tuotannon ja jakelun vaiheissa aina teurastuksesta pakkaamiseen saakka, jotta voidaan varmistaa yhteys merkityn lihan ja sen eläimen tai eläinryhmän välillä, josta liha on saatu.
(7)
Olisi laadittava erityiset säännöt, jotka koskevat sellaisista kolmansista maista tuotua lihaa, joissa merkintää varten tarvittavat tiedot eivät ole saatavilla.
(8)
Jauhetun lihan ja leikkuujätteiden tuotantoprosessien luonne huomioon ottaen toimijoiden olisi sallittava käyttää niiden osalta yksinkertaistettua merkitsemisjärjestelmää.
(9)
Ottaen huomioon tämän asetuksen perusteella esitettäviin tietoihin liittyvät kaupalliset edut, elintarvikealan toimijoille olisi annettava mahdollisuus lisätä etiketissä oleviin pakollisiin merkintöihin muitakin lihan lähtöpaikkaan viittaavia seikkoja.
(10)
Koska asetuksen (EU) N:o 1169/2011 asiaa koskevia säännöksiä sovelletaan 13 päivästä joulukuuta 2014 alkaen ja sen 47 artiklassa säädetään, että asetuksen nojalla annettuja täytäntöönpanosääntöjä sovelletaan kunakin kalenterivuotena 1 päivästä huhtikuuta alkaen, tätä asetusta olisi alettava soveltaa 1 päivästä huhtikuuta 2015.
(11)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt, jotka koskevat alkuperämaan tai lähtöpaikan merkitsemistä asetuksen (EU) N:o 1169/2011 liitteessä XI lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön vastaaviin koodeihin kuuluvan tuoreen, jäähdytetyn tai jäädytetyn sianlihan, lampaan- tai vuohenlihan ja siipikarjan lihan etiketissä.
2 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (3) 3 artiklan 3 alakohdassa olevaa ”elintarvikealan toimijan” määritelmää, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 852/2004 (4) 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa olevaa ”laitoksen” määritelmää sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 853/2004 (5) liitteessä I olevassa 1.13 kohdassa olevaa ”jauhelihan”, 1.16 kohdassa olevaa ”teurastamon” ja 1.17 kohdassa olevaa ”leikkaamon” määritelmää.
2. Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’leikkuujätteillä’ asetuksen (EU) N:o 1169/2011 liitteessä XI lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön koodeihin kuuluvia pieniä lihapaloja, jotka on todettu ihmisravinnoksi kelpaaviksi ja jotka syntyvät yksinomaan ruhojen luuttomaksi leikkaamisen tai lihan paloittelun yhteydessä;
b)
’erällä’ asetuksen (EU) N:o 1169/2011 liitteessä XI lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön koodeihin kuuluvaa yhdestä lajista peräisin olevaa luullista tai luutonta, myös leikattua tai jauhettua lihaa, joka on leikattu, jauhettu tai pakattu käytännöllisesti katsoen samanlaisissa olosuhteissa.
3 artikla
Jäljitettävyys
1. Elintarvikealan toimijoilla on oltava tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmä, jota ne käyttävät 1 artiklassa tarkoitetun lihan jokaisessa tuotanto- ja jakeluvaiheessa.
2. Järjestelmää on sovellettava siten, että varmistetaan
a)
yhteys lihan ja sen eläimen tai eläinryhmän välillä, josta liha on saatu; teurastusvaiheessa tämä yhteys on teurastamon vastuulla; ja
b)
5, 6 tai 7 artiklassa tarkoitettuihin merkintöihin liittyvien tietojen toimittaminen soveltuvin osin yhdessä lihan kanssa tuotannon ja jakelun seuraavien vaiheiden toimijoille.
Kunkin elintarvikealan toimijan on oltava vastuussa ensimmäisessä alakohdassa säädetyn tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän soveltamisesta siinä tuotanto- ja jakeluvaiheessa, jossa se toimii.
Elintarvikealan toimijan, joka pakkaa lihan tai tekee siihen pakkausmerkinnän 5, 6 tai 7 artiklan mukaisesti, on varmistettava, että kuluttajalle tai suurtaloudelle toimitettavan lihan yksilöivän erän koodi ja kyseisen lihaerän tai kyseisten lihaerien, joista pakkaus tai merkitty erä muodostuu, vastaavat toisiaan. Kaikkien pakkausten, joilla on sama erän koodi, on vastattava samoja 5, 6 tai 7 artiklan mukaisia merkintöjä.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun järjestelmän avulla on kirjattava erityisesti eläinten, ruhojen tai, tapauksen mukaan, lihapalojen saapuminen elintarvikealan toimijan laitokseen ja sieltä lähtö ja varmistettava saapumisten ja lähtöjen vastaavuus.
4 artikla
Eläinryhmät
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen eläinryhmien koko määritellään
a)
ruhojen paloittelun yhteydessä niiden ruhojen lukumäärän perusteella, jotka on leikattu yhdessä ja jotka muodostivat kyseiselle leikkaamolle yhden erän;
b)
myöhemmin toteutettavan leikkaamisen tai jauhamisen yhteydessä niiden ruhojen lukumäärän perusteella, joihin kuuluva liha muodosti kyseiselle leikkaamolle tai jauhamislaitokselle yhden erän.
2. Erän koko ei voi olla suurempi kuin yhden laitoksen yhden päivän tuotanto.
3. Eriä muodostettaessa laitosten, joissa liha leikataan tai jauhetaan, on varmistettava, että kaikki yhteen erään kuuluvat ruhot vastaavat eläimiä, joiden lihaan sovelletaan samanlaisia 5 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisia merkintätietoja, lukuun ottamatta tapauksia, joissa sovelletaan 7 artiklaa.
5 artikla
Lihan merkintä
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetun, lopulliselle kuluttajalle tai suurtalouksille toimitettavaksi tarkoitetun lihan etiketin on sisällettävä seuraavat tiedot:
a)
jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa eläin on kasvatettu ja joka ilmoitetaan merkinnällä ”Kasvatusmaa: (jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi)” seuraavien perusteiden mukaisesti:
i)
siat:
-
jos eläin teurastetaan vanhempana kuin kuuden kuukauden ikäisenä, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa viimeinen vähintään neljän kuukauden kasvatusjakso toteutui;
-
jos eläin teurastetaan nuorempana kuin kuuden kuukauden ikäisenä ja elopainoltaan vähintään 80-kiloisena, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa kasvatusvaihe toteutui sen jälkeen, kun eläin oli saavuttanut 30 kilon elopainon;
-
jos eläin teurastetaan nuorempana kuin kuuden kuukauden ikäisenä ja elopainoltaan alle 80-kiloisena, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa koko kasvatusvaihe toteutui;
ii)
lampaat ja vuohet: jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa viimeinen vähintään kuuden kuukauden pituinen kasvatusvaihe toteutui, tai jos eläin teurastetaan nuorempana kuin kuuden kuukauden ikäisenä, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa koko kasvatusvaihe toteutui;
iii)
siipikarja: jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa viimeinen vähintään yhden kuukauden pituinen kasvatusvaihe toteutui, tai jos eläin teurastetaan nuorempana kuin yhden kuukauden ikäisenä, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa koko kasvatusvaihe toteutui sen jälkeen, kun eläin oli sijoitettu lihotettavaksi;
b)
jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa eläin on teurastettu ja joka ilmoitetaan merkinnällä ”Teurastusmaa: (jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi)”; ja
c)
erän koodi, jolla yksilöidään kuluttajalle tai suurtaloudelle toimitettava liha.
Jos a alakohdassa tarkoitettu kasvatusjakso ei täyty missään jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, jossa eläintä kasvatettiin, a alakohdassa tarkoitettu merkintä on korvattava merkinnällä ”Kasvatusmaa: useat EU:n jäsenvaltiot”, tai jos liha tai eläimet on tuotu unioniin, merkinnällä ”Kasvatusmaa: useat muut kuin EU-maat” tai ”Kasvatusmaa: useat EU-maat ja muut kuin EU-maat”.
Jos kuitenkaan a alakohdassa tarkoitettu kasvatusjakso ei täyty missään jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, jossa eläintä kasvatettiin, a alakohdassa tarkoitettu merkintä voidaan korvata merkinnällä ”Kasvatusmaa: (luettelo jäsenvaltioista tai kolmansista maista, joissa eläintä kasvatettiin)”, jos elintarvikealan toimija todistaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että eläintä kasvatettiin kyseisissä jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa.
2. Edellä olevan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut merkinnät voidaan korvata merkinnällä ”Alkuperä: (jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi)”, jos kyseinen elintarvikealan toimija todistaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että 1 artiklassa tarkoitettu liha on saatu yhdessä jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa syntyneistä, kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä.
3. Jos useat saman tai eri eläinlajin lihapalat vastaavat 1 ja 2 kohdan mukaisia eri merkintätietoja ja ne tarjotaan kuluttajalle tai suurtaloudelle samassa pakkauksessa, etiketissä on oltava seuraavat tiedot:
a)
kunkin lajin osalta 1 ja 2 kohdan mukainen luettelo asianomaisista jäsenvaltioista tai kolmansista maista;
b)
erän koodi, jolla yksilöidään kuluttajalle tai suurtaloudelle toimitettava liha.
6 artikla
Kolmansista maista peräisin olevaa lihaa koskeva poikkeus
Poiketen siitä, mitä 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, 1 artiklassa tarkoitetun lihan, joka on tuotu unioniin sen markkinoille saattamista varten ja josta ei ole käytettävissä 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyjä tietoja, etiketissä on oltava merkintä: ”Kasvatusmaa: muu kuin EU-maa” ja ”Teurastusmaa: (Kolmannen maan nimi, jossa eläin on teurastettu)”.
7 artikla
Jauhettua lihaa ja leikkuujätteitä koskevat poikkeukset
Poiketen siitä, mitä 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa, 5 artiklan 2 kohdassa ja 6 artiklassa säädetään, jauhetun lihan ja leikkuujätteiden osalta voidaan soveltaa seuraavia merkintöjä:
a)
”Alkuperä: EU”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu pelkästään eri jäsenvaltioissa syntyneistä, kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä saadusta lihasta;
b)
”Kasvatus- ja teurastusmaa: EU”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu pelkästään eri jäsenvaltioissa kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä saadusta lihasta;
c)
”Kasvatus- ja teurastusmaa: muu kuin EU-maa”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu pelkästään unioniin tuodusta lihasta;
d)
”Kasvatusmaa: muu kuin EU-maa” ja ”Teurastusmaa: EU”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu pelkästään lihasta, joka on saatu unioniin teuraseläiminä tuoduista eläimistä ja teurastettu yhdessä tai useassa jäsenvaltiossa;
e)
”Kasvatus- ja teurastusmaa: EU ja muu kuin EU-maa”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu
i)
yhdessä tai useassa jäsenvaltiossa kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä saadusta lihasta ja unioniin tuodusta lihasta; tai
ii)
unioniin tuoduista ja yhdessä tai useassa jäsenvaltiossa teurastetuista eläimistä saadusta lihasta.
8 artikla
Etikettiin merkittävät vapaaehtoiset lisätiedot
Elintarvikealan toimijat voivat täydentää 5, 6 tai 7 artiklassa tarkoitettuja merkintöjä lisätiedoilla, jotka koskevat lihan lähtöpaikkaa.
Ensimmäisessä kohdassa tarkoitetut lisätiedot eivät saa olla ristiriidassa 5, 6 tai 7 artiklassa tarkoitettujen merkintöjen kanssa, ja niiden on oltava asetuksen (EU) N:o 1169/2011 V luvun sääntöjen mukaisia.
9 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 2015. Sitä ei sovelleta lihaan, joka on saatettu laillisesti unionin markkinoille ennen 1 päivää huhtikuuta 2015, niin kauan kuin tällaista lihaa on varastossa.
Se on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 13 päivänä joulukuuta 2013.