KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 16. april 2014
om overførsel af tildelte enheder til partskontoen i Finlands Kyotoregister
(meddelt under nummer C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets beslutning 2002/358/EF af 25. april 2002 om godkendelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer og om den fælles opfyldelse af forpligtelserne i forbindelse hermed (1), særlig artikel 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens beslutning 2006/944/EF (2) fastsætter emissionsniveauerne for henholdsvis Unionen og dens medlemsstater for den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(2)
Kommissionens afgørelse 2010/778/EU (3) ændrer beslutning 2006/944/EF ved fastlæggelse af de endelige respektive emissionsniveauer, der tildeles Unionen og hver enkelt medlemsstat, og fastsætter, at den endelige aritmetiske forskel på 19 357 532 ton kuldioxidækvivalent mellem Unionens emissionsniveauer og summen af medlemsstaternes emissionsniveauer udstedes af Unionen som tildelte enheder. Afgørelsen fastsætter desuden, at der overføres fem millioner af disse tildelte enheder fra Unionens register til partskontoen i Danmarks Kyotoregister.
(3)
I forbindelse med vedtagelsen af afgørelse 2010/778/EU blev det anerkendt, at overførslen af de fem millioner tildelte enheder til Danmark ikke berører ejerskabet til Unionens tilbageværende aritmetiske overskud.
(4)
I Durban vedtoges i december 2011 på den 17. partskonference under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (»UNFCCC«) beslutning 2/CMP.7 fra partskonferencen, der tjener som partsmøde under Kyotoprotokollen (»Durbanbeslutningen«). Denne beslutning fastsætter opgørelsesregler for arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug (»LULUCF«) for endnu en forpligtelsesperiode i henhold til Kyotoprotokollen til UNFCCC (»Kyotoprotokollen«).
(5)
Durbanbeslutningen afviger betydeligt fra de tidligere opgørelsesregler, der blev aftalt under Kyotoprotokollen for den første forpligtelsesperiode. Beslutning16/CMP.1 fra partskonferencen, der tjener som partsmøde under Kyotoprotokollen, blev vedtaget på den 11. partskonference under UNFCCC-mødet i Montreal i december 2005, og den fastsætter grænser som omhandlet i bilaget til den beslutning, hvad angår parternes forpligtelser i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Hertil kommer, at beslutning 16/CMP.1 fastsætter, at parterne kan overskride disse grænser ved at kompensere nettoemissioner (debits) hidrørende fra skovplantning, genplantning af skov og skovrydning i henhold til artikel 3, stk. 3, i Kyotoprotokollen, ved hjælp af nettooptag (credits) hidrørende fra skovbrugsaktiviteter i henhold til artikel 3, stk. 4, i Kyotoprotokollen. Denne opgørelsesregel omtales almindeligvis som kompensationsreglen. Durbanbeslutningen indeholder ikke en sådan kompensationsregel for den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(6)
Ved Durbanbeslutningens opgørelsesregler fastsættes der en grænse for anvendelsen af credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter for at tage hensyn til en modvirkningsforpligtelse i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Ifølge denne beslutning kan en part ikke bruge flere credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter, end hvad der svarer til 3,5 % af den pågældende parts emissioner, eksklusive LULUCF, i referenceåret eller perioden til opfyldelse af modvirkningsforpligtelsen.
(7)
De ændringer af LULUCF-opgørelsesreglerne, som er fastsat ved Durbanbeslutningen, har betydelige konsekvenser for den måde, hvorpå parterne opgør LULUCF-aktiviteterne i den anden forpligtelsesperiode. På grund af de geografiske forskelle for arealernes vedkommende og de meget forskelligartede nationale forhold på dette område er der også store forskelle på konsekvenserne i de enkelte medlemsstater. Durbanbeslutningen omfatter ingen kompensationsregel, og det har konsekvenser for parternes opfyldelse af deres forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Dette gælder navnlig lande med store skovområder, da betingelserne i LULUCF-sektoren varierer fra det ene land til det andet.
(8)
Rådet anerkendte i sine konklusioner af 9. marts 2012 konsekvenserne af ændringer af kompensationsopgørelsesreglen for den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen og erkendte »de særlige forhold, som gør sig gældende i lande med store skovområder, især hvad angår de begrænsede muligheder for at dække emissioner fra skovplantning, genplantning af skov og skovrydning med stigende brug af skovforvaltningsdræn«. Samtidigt opfordrede Rådet Kommissionen til »at undersøge mulighederne for at finde en tilfredsstillende løsning og samtidigt sikre miljøintegriteten«.
(9)
Den specifikke situation i lande med store skovområder anerkendtes også af Rådet i 2012 i forbindelse med den proces, der førte frem til vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 529/2013/EU af 21. maj 2013 om regnskabsregler vedrørende drivhusgasemissioner og -optag i forbindelse med aktiviteter, der vedrører arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug, og oplysninger om handlingsplaner, der vedrører disse aktiviteter (4), som det fremgår af henvisningen til miljøforholdene i lande med store skovområder i præamblen til denne afgørelse.
(10)
Finland har flere gange udtrykt bekymring med hensyn til landets debits hidrørende fra afskovning i LULUCF-sektoren som følge af ændringen af kompensationsreglen i Durbanbeslutningen. Det lader til, at Finland berøres af anvendelsen af Durbanbeslutningen på en specifik og enestående måde. Ifølge de nuværende vurderinger er Finland det eneste land, for hvilket den årlige grænse på 3,5 % ville betyde, at det ikke kan dække sine debits hidrørende fra skovplantning, genplantning og skovrydning med credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter ved opgørelsen af sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(11)
For at tage hensyn til Finlands særlige og enestående situation bør Unionen til Finland overføre en samlet mængde, som ikke overstiger ti millioner tildelte enheder, fra det aritmetiske overskud, der er fastsat ved beslutning 2006/944/EF som ændret ved afgørelse 2010/778/EU. Denne samlede mængde skal ene og alene anvendes som en engangskompensation til Finland for konsekvenserne af ændringen af kompensationsreglen i det omfang, dette er nødvendigt for at landet kan opfylde sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(12)
Denne overførsel bør foretages hurtigst muligt og inden udløbet af true up-perioden i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen under hensyntagen til tilgængeligheden af tildelte enheder i Unionens register og efter løsning af spørgsmålene om forpligtelsen vedrørende Kroatien som omhandlet i protokollen om visse ordninger vedrørende en eventuel engangsoverførsel til Republikken Kroatien af tildelte enheder udstedt under Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer samt den dertil knyttede kompensation (5).
(13)
Finlands anvendelse af disse tildelte enheder må ikke overstige omfanget af credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter i Finland, som ikke er godkendt i henhold til punkt 13 i bilaget til Durbanbeslutningen. Kommissionen har taget behørigt hensyn til Finlands forpligtelse til at annullere enhver tildelt enhed, der måtte restere af denne overførsel, ved udgangen af den anden forpligtelsesperiode.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Der stilles maksimalt ti millioner (10 000 000) af de tildelte enheder, som er omhandlet i artikel 2 i beslutning 2006/944/EF, til rådighed for at gøre det muligt for Finland at opfylde sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
Den centrale administrator for Unionens register overfører hurtigst muligt og inden udløbet af true up-perioden i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen en samlet mængde, som ikke må overstige ti millioner (10 000 000) af disse tildelte enheder til partskontoen i Finlands Kyotoregister.
2. Den overførsel, der er omhandlet i stk. 1, foretages under hensyntagen til tilgængeligheden af tildelte enheder i Unionens register og efter løsning af spørgsmålene om forpligtelsen vedrørende Kroatien som omhandlet i protokollen om visse ordninger vedrørende en eventuel engangsoverførsel til Republikken Kroatien af tildelte enheder udstedt under Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer samt den dertil knyttede kompensation.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. april 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS,
annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014,
sallittujen päästömääräyksiköiden siirtämisestä Suomen rekisterissä olevalle Kioton pöytäkirjan osapuolen päästöoikeustilille
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta sekä sen velvoitteiden täyttämisestä yhteisesti 25 päivänä huhtikuuta 2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/358/EY (1) ja erityisesti sen 3 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komission päätöksessä 2006/944/EY (2) määritetään unionin ja sen jäsenvaltioiden päästötasot Kioton pöytäkirjan mukaiselle ensimmäiselle velvoitekaudelle.
(2)
Komission päätöksellä 2010/778/EU (3) muutetaan päätöstä 2006/944/EY määrittämällä unionin ja kunkin jäsenvaltion lopulliset päästötasot ja säätämällä, että unioni myöntää sallittuina päästömääräyksiköinä unionin päästötason ja jäsenvaltioiden yhteenlaskettujen päästötasojen lopullisen aritmeettisen erotuksen eli 19 357 532 hiilidioksiditonniekvivalenttia. Lisäksi päätöksessä säädetään, että näistä sallituista päästömääräyksiköistä siirretään viisi miljoonaa yksikköä Tanskan rekisterissä olevalle Kioton pöytäkirjan osapuolen päästöoikeustilille.
(3)
Päätöstä 2010/778/EU hyväksyttäessä tunnustettiin, että viiden miljoonan sallitun päästömääräyksikön siirtäminen Tanskalle ei rajoita jäljellä olevan unionin aritmeettisen ylijäämän omistusoikeutta.
(4)
Joulukuussa 2011 Durbanissa kokoontunut Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen, jäljempänä ’UNFCCC’, osapuolten 17. konferenssi hyväksyi Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimineen osapuolten konferenssin päätöksen 2/CMP.7, jäljempänä ’Durbanin päätös’. Tässä päätöksessä vahvistetaan maankäytön, maankäytön muutoksen ja metsätalouden alan, jäljempänä ’LULUCF’, laskentasäännöt UNFCCC:n Kioton pöytäkirjan, jäljempänä ’Kioton pöytäkirja’, toiselle velvoitekaudelle.
(5)
Durbanin päätös poikkeaa merkittävästi aikaisemmista laskentasäännöistä, joista on sovittu Kioton pöytäkirjan puitteissa ensimmäiselle velvoitekaudelle. Montrealissa vuonna 2005 kokoontuneen UNFCCC:n osapuolten 11. konferenssin hyväksymän Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten konferenssin päätöksen 16/CMP.1 liitteessä määrätään päästörajat osapuolten sitoumuksia varten Kioton pöytäkirjan ensimmäistä velvoitekautta varten. Lisäksi päätöksessä 16/CMP.1 määrätään, että osapuolet voivat ylittää nämä rajat korvaamalla nettopäästöillä, jäljempänä ’maksut’, jotka on aikaansaatu Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 3 kappaleen nojalla metsittämiseen, uudelleenmetsittämiseen ja metsien hävittämiseen liittyvistä toimista, tai nettopoistoilla, jäljempänä ’hyvitykset’, jotka on aikaansaatu Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 4 kappaleen mukaisilla metsänhoitotoimilla. Tätä laskentasääntöä kutsutaan yleisesti korvaussäännöksi. Durbanin päätökseen ei sisälly tällaista korvaussääntöä Kioton pöytäkirjan toiselle velvoitekaudelle.
(6)
Durbanin päätöksessä vahvistettavissa laskentasäännöissä asetetaan raja metsänhoitotoimista saatavien hyvitysten käytölle, jotta otettaisiin huomioon Kioton pöytäkirjan toisen velvoitekauden sitoumus hillitä päästöjä. Tämän päätöksen mukaan osapuoli ei voi käyttää metsänhoitotoimista saatavia hyvityksiä enempää kuin määrän, joka vastaa 3,5 prosenttia sen päästöistä LULUCFia lukuun ottamatta, osapuolen perusvuonna tai ajanjaksona, jonka aikana se täyttää hillitsemissitoumuksensa.
(7)
Durbanin päätöksellä LULUCF-laskentasääntöihin tehdyillä muutoksilla on merkittävä vaikutus siihen, miten osapuolet toimivat LULUCF-toimien kanssa toisella velvoitekaudella. Tätä asiaa koskevien maantieteellisten erojen ja kansallisten olosuhteiden suurten eroavaisuuksien vuoksi muutokset vaikuttavat jäsenvaltioihin hyvin eri tavoin. Korvaussäännön jättäminen pois Durbanin päätöksen laskentasäännöistä vaikuttaa osapuolten sitoumusten täyttämiseen Kioton pöytäkirjan toisella velvoitekaudella. Tämä koskee erityisesti runsasmetsäisiä maita, ottaen huomioon sen, että LULUCF-alan olosuhteet vaihtelevat maasta toiseen.
(8)
Neuvosto tunnusti 9 päivänä maaliskuuta 2012 antamissaan päätelmissä Kioton pöytäkirjan toisen velvoitekauden laskentasäännöissä korvausten osalta tehtyjen muutosten vaikutukset tunnustamalla ”runsasmetsäisten maiden erityispiirteet, etenkin mitä tulee rajoitettuihin mahdollisuuksiin ottaa huomioon metsittämisestä, uudelleen metsittämisestä ja metsän hävittämisestä aiheutuvia päästöjä metsänielujen kasvattamisen yhteydessä”. Samassa yhteydessä neuvosto pyysi komissiota ”tutkimaan vaihtoehtoja tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi niin, ettei ympäristötavoitteista tingitä”.
(9)
Neuvosto tunnusti runsasmetsäisten maiden erityistilanteen myös vuonna 2012 prosessissa, joka johti maankäyttöön, maankäytön muutokseen ja metsätalouteen liittyvistä toimista peräisin olevia kasvihuonekaasujen päästöjä ja poistumia koskevista tilinpitosäännöistä ja toimiin liittyviä toimenpiteitä koskevasta tiedosta 21 päivänä toukokuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 529/2013/EU (4) hyväksymiseen, kuten päätöksen johdanto-osaan liittyvästä viittauksesta runsasmetsäisten maiden ympäristöolosuhteisiin voidaan todeta.
(10)
Suomi on toistuvasti tuonut esiin huolensa maksuista, joita sille aiheutuu LULUCF-alan metsänhävitystoimista Durbanin päätöksen korvaussäännön muutoksen myötä. Näyttää siltä, että Durbanin päätöksen soveltaminen vaikuttaa Suomeen erityisellä ja ainutlaatuisella tavalla. Tämänhetkiset arviot osoittavat, että Suomi on ainoa jäsenvaltio, jonka osalta vuotuinen raja-arvo 3,5 prosenttia tarkoittaisi sitä, että se ei voi kattaa metsitykseen, uudelleenmetsitykseen ja metsän hävittämiseen liittyvistä toimista aiheutuvia maksuja metsänhoitotoimista saatavilla hyvityksillä täyttäessään Kioton pöytäkirjan toisen velvoitekauden mukaisia sitoumuksiaan.
(11)
Suomen erityisen ja ainutlaatuisen tilanteen huomioon ottamiseksi unionin olisi siirrettävä Suomelle päätöksessä 2006/994/EY, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2010/778/EU, säädetystä aritmeettisesta ylijäämästä kokonaismäärä, jonka ei pitäisi ylittää kymmentä miljoonaa sallittua päästömääräyksikköä. Tämän kokonaismäärän ainoana tarkoituksena on olla kertakorvaus Suomelle niistä vaikutuksista, joita sille aiheutuu korvaussäännön muuttamisesta, siinä määrin kuin se on tarpeen Kioton pöytäkirjan toisen velvoitekauden sitoumusten täyttämisen mahdollistamiseksi.
(12)
Siirto olisi tehtävä niin pian kuin mahdollista ja ennen Kioton pöytäkirjan ensimmäisen velvoitekauden oikaisukauden päättymistä sillä edellytyksellä, että unionin rekisterissä on saatavilla sallittuja päästömääräyksiköitä, ja jos on selvitetty tai ratkaistu Kroatiaa koskeva sitoumus, sellaisena kuin se on esitetty Kroatian liittymistä Euroopan unioniin koskevan sopimuksen pöytäkirjassa tietyistä järjestelyistä, jotka koskevat ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan nojalla liikkeelle laskettujen sallittujen päästömääräyksiköiden mahdollista kertaluonteista siirtämistä Kroatian tasavallalle sekä siihen liittyviä korvauksia (5).
(13)
Suomi ei saa käyttää näitä sallittuja päästömääräyksiköitä enempää kuin se on saanut Suomessa toteutetuista metsänhoitotoimista sellaisia hyvityksiä, joiden käyttö ei ole sallittua Durbanin päätöksen liitteessä olevan 13 kappaleen mukaisesti. Komissio on ottanut asianmukaisesti huomioon Suomen sitoumuksen mitätöidä kaikki sellaiset sallitut päästömääräyksiköt, jotka tästä siirrosta jäävät jäljelle toisen velvoitekauden lopulla.
(14)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat ilmastonmuutoskomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Asetetaan saataville enintään kymmenen miljoonaa (10 000 000) päätöksen 2006/944/EY 2 artiklassa tarkoitettua sallittua päästömääräyksikköä sen mahdollistamiseksi, että Suomi voi täyttää sille Kioton pöytäkirjan toiseksi velvoitekaudeksi asetetut sitoumukset.
Unionin rekisterin keskusvalvojan on siirrettävä niin pian kuin mahdollista ja ennen Kioton pöytäkirjan ensimmäisen velvoitekauden oikaisukauden päättymistä kokonaismäärä, joka ei saa ylittää kymmentä miljoonaa (10 000 000), näistä sallituista päästömääräyksiköistä Suomen rekisterissä olevalle Kioton pöytäkirjan osapuolen päästöoikeustilille.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun siirron edellytyksenä on, että unionin rekisterissä on saatavilla sallittuja päästömääräyksiköitä ja että on selvitetty tai ratkaistu Kroatiaa koskeva sitoumus, sellaisena kuin se on esitetty Kroatian liittymistä Euroopan unioniin koskevan sopimuksen pöytäkirjassa tietyistä järjestelyistä, jotka koskevat ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan nojalla liikkeelle laskettujen sallittujen päästömääräyksiköiden mahdollista kertaluonteista siirtämistä Kroatian tasavallalle sekä siihen liittyviä korvauksia.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 16 päivänä huhtikuuta 2014.