RÅDETS AFGØRELSE Nr. 377/2014/EU
af 12. juni 2014
om AIEM-afgiftsordningen for De Kanariske Øer
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 349,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
efter en særlig lovgivningsprocedure, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 349 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) vedtager Rådet, under hensyntagen til den strukturelle sociale og økonomiske situation i regionerne i den yderste periferi, som forværres af deres fjerne beliggenhed, status som øsamfund, lille areal, vanskelige topografiske og klimatiske forhold og deres økonomiske afhængighed af nogle få varer, særlige foranstaltninger, der navnlig tager sigte på at fastsætte betingelserne for anvendelsen af traktaterne i de pågældende regioner, herunder fælles politikker.
(2)
Der bør derfor vedtages særlige foranstaltninger for at fastsætte betingelserne for anvendelsen af TEUF i disse regioner. Sådanne foranstaltninger skal vedtages under hensyn til de særlige karakteristika og begrænsninger i disse regioner, uden at de underminerer EU-rettens, herunder det indre markeds og de fælles politikkers, integritet og sammenhæng.
(3)
Det væsentligste handicap påvist på De Kanariske Øer er deres økonomiske afhængighed af servicesektoren, navnlig turisme, sammen med industrisektorens meget beskedne andel i De Kanariske Øers BNP.
(4)
For det andet er der øgruppens isolerede beliggenhed, der hæmmer den fri bevægelighed for personer, varer og tjenesteydelser. Afhængigheden af visse transportformer, luft- og søtransport, forøges som følge af, at det drejer sig om transportformer, der endnu ikke er liberaliseret i fuldt omfang. Produktionsomkostningerne er endvidere større, fordi disse transportformer er mindre effektive og dyrere end vej- eller jernbanetransport.
(5)
Som en yderligere følge af denne isolerede beliggenhed fører afhængigheden af råvarer og energi, nødvendigheden af at opbygge lagre og vanskelighederne forbundet med levering af produktionsudstyr, også til højere produktionsomkostninger.
(6)
Markedets ringe størrelse og den ringe udbygning af eksportsektoren tillige med det forhold, at der er tale om en geografisk fragmenteret øgruppe, samt forpligtelsen til at opretholde diversificerede, men små produktionslinjer for at opfylde et lille markeds behov begrænser mulighederne for at opnå stordriftsfordele.
(7)
Det er i mange tilfælde vanskeligere eller dyrere at erhverve specialiserede tjenesteydelser og vedligeholdelsesarbejder og at videreuddanne mellemledere og teknikere, og det samme gælder mulighederne for at give opgaver i underentreprise eller ekspandere uden for De Kanariske Øer. Desuden giver de begrænsede distributionsmuligheder anledning til opbygning af for store lagre.
(8)
På miljøområdet medfører bortskaffelsen af industriaffald og behandlingen af giftigt affald højere miljøomkostninger. Disse omkostninger er højere, fordi der kun findes genbrugsanlæg for visse varer, fordi affald skal fragtes over til kontinentet og fordi giftigt affald skal behandles uden for De Kanariske Øer.
(9)
På baggrund af ovenstående og de spanske myndigheders anmeldelse til Kommissionen den 4. marts 2013 bør bemyndigelsen til at anvende en særlig afgiftsordning for bestemte industrivarer, for hvilke der kan indrømmes fritagelser til fordel for lokale varer, forlænges.
(10)
Ved Rådets beslutning 2002/546/EF (1), der blev vedtaget på basis af EF-traktatens artikel 299, blev Spanien bemyndiget til indtil den 31. december 2011 at indrømme fritagelser for eller nedsættelser af afgiften »Arbitrio sobre Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias« (»AIEM«) for visse varer, der produceres lokalt på De Kanariske Øer. Bilaget til nævnte beslutning indeholder en liste over varer, for hvilke der kan indrømmes fritagelse for eller nedsættelse af afgiften. Forskellen mellem afgiftssatsen på lokalt producerede varer og afgiftssatsen på andre varer må, afhængigt af, hvilken vare det drejer sig om, ikke overstige 5, 15 eller 25 procentpoint.
(11)
Rådets afgørelse nr. 895/2011/EU (2) ændrede beslutning 2002/546/EF og forlængede dens anvendelsesperiode til den 31. december 2013.
(12)
Rådets afgørelse nr. 1413/2013/EU (3) ændrede beslutning 2002/546/EF yderligere og forlængede dens anvendelsesperiode til den 30. juni 2014.
(13)
AIEM-afgiften er led i målsætningerne om en autonom udvikling af industriproduktionen på De Kanariske Øer og en diversificering af De Kanariske Øers økonomi.
(14)
De maksimale fritagelser, der kan opereres med for de pågældende industrivarer, ligger på mellem 5 % og 15 % alt efter sektor og vare.
(15)
Den maksimale fritagelse, der gælder for tobaksvarer, er imidlertid højere, da tobaksindustrien udgør et særligt tilfælde. Tobaksindustrien, som er ekspanderet kraftigt på De Kanariske Øer, har oplevet en markant nedgang i nogle år. De traditionelle handicap som følge af den fjerne beliggenhed som nævnt ovenfor er den primære årsag til nedgangen i den lokale tobaksproduktion på De Kanariske Øer. Der er grund til at fastholde en væsentlig afgiftsfritagelse for tobaksvarer. Denne afgiftsfritagelse har direkte tilknytning til målet om at opretholde produktionsvirksomheden på De Kanariske Øer.
(16)
Målsætningerne om at fremme den socioøkonomiske udvikling på De Kanariske Øer afspejles på nationalt plan i formålet med afgiften og fordelingen af afgiftsprovenuet. Det er en juridisk forpligtelse at indregne provenuet af denne afgift i De Kanariske Øers økonomiske og skattemæssige system og anvende den til en strategi for økonomisk og social udvikling gennem fremme af lokale aktiviteter.
(17)
Fritagelserne for eller nedsættelserne af AIEM-afgiften bør finde anvendelse i 6 1/2 år. Det vil dog være nødvendigt at evaluere resultaterne af sådanne fritagelser eller nedsættelser. Følgelig bør de spanske myndigheder senest den 30. september 2017 forelægge Kommissionen en rapport om fritagelserne for eller nedsættelserne af AIEM-afgiften med henblik på at bedømme virkningen af de trufne foranstaltninger og deres bidrag til fremme eller opretholdelse af lokale økonomiske aktiviteter under hensyntagen til de handicap, som regionerne i den yderste periferi lider under. På dette grundlag vil deres anvendelsesområde og de i henhold til EU-reglerne bemyndigede fritagelser om nødvendigt blive taget op til revision.
(18)
Den skattemæssige fordel forbundet med AIEM-afgiften skal stå i et rimeligt forhold til målet for ikke at undergrave integriteten og sammenhængen i EU's retsorden og hindre en fordrejning af konkurrencen i det indre marked og statsstøttepolitikken.
(19)
Denne afgørelse gælder med forbehold af en eventuel anvendelse af artikel 107 og 108 TEUF -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Uanset artikel 28, 30 og 110 i TEUF bemyndiges de spanske myndigheder til indtil den 31. december 2020 at indrømme en fuldstændig fritagelse for eller nedsættelse af afgiften »Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias« (AIEM) på de i bilaget anførte varer, som fremstilles lokalt på De Kanariske Øer. Disse fritagelser eller nedsættelser skal indgå i en strategi for økonomisk og social udvikling på De Kanariske Øer og skal bidrage til at fremme lokale aktiviteter.
2. Den fuldstændige fritagelse eller nedsættelse i henhold til stk. 1 må ikke føre til forskelle på over:
a)
5 % for de varer, der er opført i bilagets afsnit A
b)
10 % for de varer, der er opført i bilagets afsnit B
c)
15 % for de varer, der er opført i bilagets afsnit C
d)
25 % for de varer, der er opført i bilagets afsnit D. De spanske myndigheder kan dog fastsætte en minimumsafgift på cigaretter på højst 18 EUR pr. 1 000 cigaretter, der kun gælder, hvis den AIEM-afgift, der følger af anvendelsen af almindelige beskatningsformer, er lavere end dette tal.
Artikel 2
De spanske myndigheder forelægger senest den 30. september 2017 Kommissionen en rapport om anvendelsen af de i artikel 1 nævnte foranstaltninger med henblik på at bedømme virkningen af de trufne foranstaltninger og deres bidrag til at fremme eller opretholde lokale økonomiske aktiviteter under hensyntagen til de handicap, som regioner i den yderste periferi lider under.
På dette grundlag forelægger Kommissionen Rådet en rapport med en komplet økonomisk og social analyse og eventuelt et forslag om ændring af bestemmelserne i denne afgørelse.
Artikel 3
Denne afgørelse anvendes fra den 1. juli 2014.
Artikel 4
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Spanien.
Udfærdiget i Luxembourg, den 12. juni 2014.
NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 377/2014/EU,
annettu 12 päivänä kesäkuuta 2014,
Kanariansaarilla sovellettavasta AIEM-verosta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 349 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,
noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 349 artiklan nojalla neuvosto, ottaen huomioon syrjäisimpien alueiden rakenteellisen, taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen, jota vaikeuttavat niiden syrjäinen sijainti, saaristoluonne, pieni koko, vaikea pinnanmuodostus ja ilmasto sekä taloudellinen riippuvuus muutamista harvoista tuotteista, toteuttaa erityistoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on erityisesti määritellä ne edellytykset, joilla perussopimuksia sovelletaan kyseisiin alueisiin, mukaan lukien yhteiset politiikat.
(2)
Sen vuoksi on aiheellista toteuttaa erityistoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on erityisesti määritellä ne edellytykset, joilla SEUT-sopimusta sovelletaan kyseisiin alueisiin. Toimenpiteissä on otettava huomioon näiden alueiden erityispiirteet ja rajoitukset heikentämättä kuitenkaan unionin oikeusjärjestyksen yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta, sisämarkkinat ja yhteiset politiikat mukaan luettuina.
(3)
Merkittävin tunnistettu haitta Kanariansaarilla on palvelualan ja etenkin matkailun ylivoimainen asema alueen tulonlähteenä sekä teollisuuden vähäinen osuus Kanariansaarten bruttokansantuotteesta.
(4)
Lisäksi saarten syrjäinen sijainti haittaa henkilöiden, tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta. Riippuvuus tietyistä liikenteen muodoista, kuten ilma- ja meriliikenteestä, on kasvanut siksi, että niiden vapauttaminen on kesken. Myös tuotantokustannukset ovat suurempia, koska nämä liikennemuodot ovat tehottomampia ja kalliimpia kuin maantie- tai rautatieliikenne.
(5)
Syrjäisestä sijainnista seuraa, että tuotantokustannuksia nostavat myös alueen raaka-aine- ja energiariippuvuus, varastojen perustamisvelvoite ja tuotantovälineiden hankinnassa ilmenevät vaikeudet.
(6)
Markkinoiden pieni koko ja vientitoiminnan kehittymättömyys, saarten maantieteellinen hajanaisuus ja välttämättömyys pitää yllä eriytettyjä mutta volyymiltään rajallisia tuotantolinjoja pienten markkinoiden tarpeiden tyydyttämiseksi, rajoittavat mahdollisuuksia saada aikaan mittakaavaetuja.
(7)
Erityispalvelujen ja ylläpitopalvelujen saanti sekä yritysten johtohenkilöstön ja teknisen henkilöstön ammatilliset koulutuspalvelut osoittautuvat usein rajallisiksi tai kalliiksi, samoin kuin yritysten toiminnan edistäminen Kanariansaarten ulkopuolisilla markkinoilla. Lisäksi rajalliset jakelukanavat johtavat ylivarastointiin.
(8)
Ympäristön osalta teollisuusjätteiden hävittäminen ja myrkyllisten jätteiden käsittely nostavat ympäristökustannuksia. Nämä kustannukset ovat tavanomaista korkeammat, koska kierrätyslaitoksia ei ole kuin eräille tuotteille ja koska jätteitä joudutaan kuljettamaan mantereelle ja myrkyllisiä jätteitä käsittelemään Kanariansaarten ulkopuolella.
(9)
Edellä oleva ja Espanjan viranomaisten 4 päivänä maaliskuuta 2013 komissiolle toimittama ilmoitus huomioon ottaen olisi uusittava lupa sellaisiin tuotteisiin sovellettavan veron toteuttamiseen, joiden osalta voidaan harkita verosta vapauttamista paikallisen tuotannon edistämiseksi.
(10)
EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan perusteella hyväksytyllä neuvoston päätöksellä 2002/546/EY (1) Espanjalle annettiin alun perin lupa soveltaa 31 päivään joulukuuta 2011 tiettyihin Kanariansaarilla paikallisesti tuotettuihin tuotteisiin vapautuksia tai alennuksia ”Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancìas en las islas Canarias” -nimisestä verosta, jäljempänä ’AIEM’. Mainitun päätöksen liitteessä on luettelo tuotteista, joihin verovapautuksia tai veronalennuksia voidaan soveltaa. Ero paikallisesti valmistettujen tuotteiden ja muiden tuotteiden verotuksen välillä saa tuotteesta riippuen olla enintään 5, 15 tai 25 prosenttiyksikköä.
(11)
Neuvoston päätöksellä N:o 895/2011/EU (2) muutettiin päätöstä 2002/546/EY siten, että sen soveltamisaikaa pidennettiin 31 päivään joulukuuta 2013.
(12)
Neuvoston päätöksellä N:o 1413/2013/EU (3) muutettiin päätöstä 2002/546/EY vielä siten, että sen soveltamisaikaa pidennettiin 30 päivään kesäkuuta 2014.
(13)
AIEM-vero palvelee tavoitetta, joka koskee Kanariansaarten teollisuustuotantoalojen itsenäistä kehittymistä ja Kanariansaarten talouden monipuolistamista.
(14)
Teollisuustuotteita koskeva vapautuksen enimmäismäärä vaihtelee alan ja tuotteen mukaan viidestä viiteentoista prosenttiin.
(15)
Valmiisiin tupakkatuotteisiin sovellettava vapautuksen enimmäismäärä on kuitenkin korkeampi, koska tupakka-ala muodostaa poikkeustapauksen. Kanariansaarilla aiemmin voimakkaasti kehittynyt tupakkateollisuus on nimittäin hiipunut voimakkaasti jo muutamia vuosia. Saaristoasemasta johtuvat edellä mainitut esteet ovat yksi tupakan paikallistuotannon hiipumisen syy Kanariansaarilla. On perusteltua säilyttää huomattava vapautus tupakan osalta. Tämä vapautus verosta liittyy suoranaisesti tavoitteeseen säilyttää tuotantotoiminta Kanariansaarilla.
(16)
Kanariansaarten sosioekonomiselle kehittämiselle annettavan tuen tavoitteita toteutetaan kansallisesti veron käyttötarkoitusta ja AIEM-verosta saatavien tulojen varaamista koskevin vaatimuksin. Näiden verotulojen sisällyttäminen Kanariansaarten taloutta ja verotusta koskevan järjestelmän varoihin ja niiden varaaminen Kanariansaarten taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämisstrategiaan paikallisen tuotannon edistämiseksi on lakiin perustuva velvoite.
(17)
Vapautuksia tai alennuksia AIEM-verosta olisi sovellettava kuusi ja puoli vuotta. Näiden vapautusten ja alennusten tuloksia on kuitenkin tarpeen arvioida. Espanjan viranomaisten olisi sen vuoksi toimitettava komissiolle viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2017 kertomus AIEM-veroa koskevien vapautusten ja alennusten soveltamisesta, jotta voidaan arvioida toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta ja niiden osuutta paikallisen taloudellisen toiminnan edistämisessä tai säilyttämisessä ottaen huomioon syrjäisimpien alueiden kohtaamat haitat. Soveltamisalaa ja unionin säännösten nojalla sallittuja vapautuksia tarkistetaan tarvittaessa tältä pohjalta.
(18)
AIEM-verosta johtuvan veroedun on oltava oikeasuhteinen, jotta ei vaaranneta unionin oikeusjärjestyksen yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta, kilpailun vääristymisen välttäminen sisämarkkinoilla ja valtiontukipolitiikassa mukaan luettuina.
(19)
Tällä päätöksellä ei rajoiteta SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklan mahdollista soveltamista,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Poiketen siitä, mitä SEUT-sopimuksen 28, 30 ja 110 artiklassa määrätään, Espanjan viranomaisille annetaan lupa määrätä liitteessä tarkoitetuille Kanariansaarilla paikallisesti tuotetuille tuotteille täysimääräisiä vapautuksia tai alennuksia Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancìas en las islas Canarias -nimisestä verosta (AIEM) 31 päivään joulukuuta 2020. Näiden vapautusten tai alennusten on kuuluttava Kanariansaarten taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämisstrategiaan ja edistettävä alueen paikallista toimintaa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen täysimääräisten vapautusten tai alennusten soveltaminen ei saa johtaa eroihin, jotka ylittävät:
a)
liitteessä olevassa A osassa tarkoitettujen tuotteiden osalta 5 prosenttia;
b)
liitteessä olevassa B osassa tarkoitettujen tuotteiden osalta 10 prosenttia;
c)
liitteessä olevassa C osassa tarkoitettujen tuotteiden osalta 15 prosenttia;
d)
liitteessä olevassa D osassa tarkoitettujen tuotteiden osalta 25 prosenttia. Espanjan viranomaiset voivat kuitenkin määrätä savukkeille vähimmäisveron, jonka enimmäismäärä on 18 euroa 1 000:ta savuketta kohden ja jota sovelletaan ainoastaan, mikäli yleisten verotyyppien soveltamisen tuloksena oleva AIEM-vero jää alle tämän määrän.
2 artikla
Espanjan viranomaisten on toimitettava komissiolle viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2017 kertomus 1 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamisesta, jotta voidaan arvioida toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta ja niiden osuutta paikallisen taloudellisen toiminnan edistämisessä tai säilyttämisessä ottaen huomioon syrjäisimpien alueiden haitat.
Komission on tältä pohjalta toimitettava neuvostolle kertomus, johon sisältyy täydellinen taloudellis-sosiaalinen analyysi, ja tarvittaessa ehdotus tämän päätöksen säännösten mukauttamiseksi.
3 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2014.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle.
Tehty Luxemburgissa 12 päivänä kesäkuuta 2014.