KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 231/2013
af 19. december 2012
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU for så vidt angår undtagelser, generelle vilkår for drift, depositarer, gearing, gennemsigtighed og tilsyn
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF samt forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010 (1), særlig artikel 3, stk. 6, artikel 4, stk. 3, artikel 9, stk. 9, artikel 12, stk. 3, artikel 14, stk. 4, artikel 15, stk. 5, artikel 16, stk. 3, artikel 17, artikel 18, stk. 2, artikel 19, stk. 11, artikel 20, stk. 7, artikel 21, stk. 17, artikel 22, stk. 4, artikel 23, stk. 6, artikel 24, stk. 6, artikel 25, stk. 9, artikel 34, stk. 2, artikel 35, stk. 11, artikel 36, stk. 3, artikel 37, stk. 15, artikel 40, stk. 11, artikel 42, stk. 3, og artikel 53, stk. 3,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Direktiv 2011/61/EU giver Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter på en række specifikke områder, navnlig regler vedrørende beregningen af tærskelværdi, gearing, vilkår for drift for forvaltere af alternative investeringsfonde (herefter benævnt »FAIF'er«), herunder risiko- og likviditetsstyring, værdiansættelse og delegering, krav vedrørende funktioner og opgaver for depositarer for alternative investeringsfonde (herefter benævnt »AIF'er«), regler om gennemsigtighed og særlige krav vedrørende tredjelande. Det er vigtigt, at alle disse supplerende regler tages i anvendelse på samme tid som direktiv 2011/61/EU, således at de nye krav til FAIF'er kan træde i kraft effektivt. Bestemmelserne i denne forordning er tæt forbundne indbyrdes, da de omhandler meddelelse af tilladelse, løbende driftsvilkår og gennemsigtighedskrav vedrørende FAIF'er, der forvalter og/eller markedsfører AIF'er i Unionen, hvilket er uløseligt forbundne aspekter, som knytter sig til det at starte og udøve formueforvaltning. For at sikre konsekvens mellem disse bestemmelser, som bør træde i kraft samtidigt, og for at de personer, som er omfattet af disse regler, lettere kan få et samlet overblik over og samlet adgang til dem, herunder investorer, der ikke er bosiddende i EU, er det hensigtsmæssigt at samle alle de i direktiv 2011/61/EU krævede delegerede retsakter i én enkelt forordning.
(2)
Det er vigtigt at sikre, at målene i direktiv 2011/61/EU opfyldes på ensartet vis i alle medlemsstater med henblik på at styrke integriteten i det indre marked og give dets deltagere retssikkerhed, herunder institutionelle investorer, kompetente myndigheder og andre interessenter, gennem vedtagelse af en forordning. En forordning sikrer en sammenhængende ramme for alle markedsaktører og er den bedst mulige garanti for lige vilkår, ensartede konkurrencevilkår og en fælles velegnet standard for investorbeskyttelse. Derudover sikres den direkte anvendelighed af detaljerede ensartede regler om FAIF'ers aktiviteter, som pr. definition anvendes umiddelbart og derfor ikke kræver gennemførelse på nationalt niveau. En forordning udgør desuden et hensigtsmæssigt middel til at undgå forsinket anvendelse af direktiv 2011/61/EU i medlemsstaterne.
(3)
Da den delegerede forordning angiver opgaverne og ansvarsområderne for »ledelsesorganet« og den »øverste ledelse«, er det vigtigt at præcisere betydningen af disse begreber, navnlig den kendsgerning, at et forvaltende organ kan være sammensat af topledere. Da denne forordning desuden indfører begrebet »tilsynsfunktion«, bør det i definitionen af ledelsesorganet præciseres, at det er dette organ, som omfatter ledelsesfunktionen, i tilfælde af at tilsyns- og ledelsesfunktionerne er adskilt fra hinanden i overensstemmelse med den nationale selskabslovgivning. I henhold til direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er fremlægge visse oplysninger for de kompetente myndigheder, herunder den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som, fordi de er illikvide, er omfattet af særlige foranstaltninger. Denne forordning præciserer betydningen af særlige foranstaltninger, således at FAIF'erne præcist ved, hvilke oplysninger de skal fremlægge for de kompetente myndigheder.
(4)
Direktiv 2011/61/EU foreskriver, at der skal gælde en mere lempelig ordning for de FAIF'er, som forvalter AIF-porteføljer, hvis samlede forvaltede aktiver ikke overstiger de relevante tærskelværdier. Det er nødvendigt at angive klart, hvordan den samlede værdi af de forvaltede aktiver beregnes. I den sammenhæng er det vigtigt at fastlægge de trin, der er nødvendige for at beregne aktivernes samlede værdi, at bestemme klart, hvilke aktiver der ikke er omfattet af beregningen, at præcisere, hvordan de aktiver, der er erhvervet gennem brug af gearing, bør værdiansættes, og at fastlægge regler for håndtering af tilfælde af gensidig deltagelse blandt AIF'er, der forvaltes af en FAIF.
(5)
Den samlede værdi af de forvaltede aktiver skal mindst beregnes én gang om året og ved hjælp af ajourførte oplysninger. Værdien af aktiverne fastsættes derfor i de 12 måneder, der ligger forud for datoen for beregningen af de forvaltede aktivers samlede værdi og så tæt som muligt på denne dato.
(6)
For at sikre, at en FAIF forbliver egnet til at drage fordel af den mere lempelige ordning i henhold til direktiv 2011/61/EU, bør den fastlægge en procedure, der gør det muligt at føre løbende tilsyn med den samlede værdi af de forvaltede aktiver. FAIF'en kan vurdere de forvaltede AIF-typer og de forskellige klasser af investerede aktiver med henblik på at fastslå sandsynligheden for at overskride tærskelværdien eller behovet for en yderligere beregning.
(7)
Hvis en FAIF ikke længere opfylder betingelserne vedrørende tærskelværdierne, skal den underrette den kompetente myndighed og ansøge om en tilladelse inden for 30 kalenderdage. Hvis over- eller underskridelse af tærskelværdierne kun forekommer lejlighedsvist inden for et kalenderår, og sådanne situationer anses for at være midlertidige, er FAIF'en dog ikke forpligtet til at ansøge om en tilladelse. I disse tilfælde skal FAIF'en informere den kompetente myndighed om overskridelsen af tærskelværdien og forklare, hvorfor den vurderer, at den pågældende overskridelse er af midlertidig karakter. En situation, der varer mere end tre måneder, kan ikke anses for at være midlertidig. Ved en vurdering af sandsynligheden for, at en situation er midlertidig, bør FAIF'en tage den forventede tegnings- og indløsningsaktivitet i betragtning eller, hvis det er relevant, kapitaludbetalinger og udlodning. FAIF'en bør ikke anvende forventede markedsbevægelser som en del af denne vurdering.
(8)
Data, der anvendes af FAIF'er til at beregne den samlede værdi af de forvaltede aktiver, behøver ikke at være tilgængelige for offentligheden eller investorerne. De kompetente myndigheder skal dog kunne kontrollere, at FAIF'en beregner og overvåger den samlede værdi af de forvaltede aktiver korrekt, herunder vurderingerne af tilfælde, hvor den samlede værdi af de forvaltede aktiver midlertidigt overskrider den relevante tærskelværdi, og skal derfor have adgang til disse data på forlangende.
(9)
Det er vigtigt, at FAIF'er, som drager fordel af bestemmelserne vedrørende den lempeligere ordning i direktiv 2011/61/EU, forsyner de kompetente myndigheder med ajourførte oplysninger på registreringstidspunktet. Ikke alle typer af FAIF'er kan have opdaterede udbudsdokumenter, der afspejler den seneste udvikling i forbindelse med de forvaltede AIF'er, og disse FAIF'er finder det måske mere praktisk at angive de krævede oplysninger i et særskilt dokument, der beskriver fondens investeringsstrategi. Dette kunne være tilfældet i private equity-fonde eller venturekapitalfonde, som ofte rejser kapital gennem forhandlinger med potentielle investorer.
(10)
En AIF, der kun har kapitalandele i noterede selskaber, anses ikke for at være gearet, så længe kapitalandelene ikke erhverves ved lån. Hvis den samme AIF køber optioner på et aktieindeks, anses den for at være gearet, da den har øget AIF'ens eksponering for en given investering.
(11)
Med henblik på at sikre en ensartet anvendelse af FAIF'ens forpligtelser til at give et objektivt overblik over den anvendte gearing, er det nødvendigt at have to metoder til beregning af gearingen. Som det fremgår af markedsundersøgelser, opnås de bedste resultater ved at kombinere de såkaldte brutto- og forpligtelsesmetoder.
(12)
Med henblik på at modtage tilstrækkelige oplysninger til at kunne overvåge systemiske risici og få et komplet billede af FAIF'ens brug af gearing, skal der fremlægges oplysninger om en AIF's eksponering for de kompetente myndigheder og investorerne på grundlag af både en brutto- og en forpligtelsesmetode, og alle FAIF'er skal derfor beregne eksponering ved hjælp af såvel brutto- som forpligtelsesmetoden. Bruttometoden angiver AIF'ens samlede eksponering, mens forpligtelsesmetoden giver et indblik i de hedging- og nettingteknikker, som forvalteren anvender, og derfor skal begge metoder ses i sammenhæng. Mere specifikt kan graden af forskelle i den samlede eksponering mellem bruttometoden og forpligtelsesmetoden give nyttige oplysninger. Hvis det er nødvendigt for at sikre, at en stigning i AIF'ers eksponering afspejles tilstrækkeligt, kan Kommissionen vedtage yderligere delegerede retsakter vedrørende en supplerende og valgfri metode til beregning af gearingen.
(13)
Ved beregning af eksponeringen skal alle AIF-positioner medtages indledningsvis, herunder korte og lange aktiver og passiver, lån, afledte instrumenter samt enhver anden metode, der øger eksponeringen, hvor risiciene og tildelingen af aktiver og passiver påhviler AIF'en, og alle andre positioner, der udgør nettoaktivværdien.
(14)
Låneaftaler indgået af AIF'en er undtaget, hvis de har midlertidig karakter, vedrører og er fuldt ud omfattet af investorers kapitalforpligtelser. Revolverende kreditfaciliteter anses ikke for at have midlertidig karakter.
(15)
Ud over at beregne eksponeringen ved hjælp af bruttometoden skal alle FAIF'er beregne eksponeringen ved hjælp af forpligtelsesmetoden. I henhold til forpligtelsesmetoden skal afledte finansielle instrumenter konverteres til ækvivalente positioner i det underliggende aktiv. Hvis en AIF imidlertid investerer i visse derivater for at forebygge markedsrisikoen for andre aktiver, som AIF'en har investeret i, bør disse derivater under visse omstændigheder ikke konverteres til en ækvivalent position i de underliggende aktiver, da eksponeringerne i de to investeringer udligner hinanden. Det er f.eks. tilfældet, hvis en AIF-portefølje investerer i et bestemt indeks og har et afledt instrument, som swapper indeksets resultater med resultaterne for et andet indeks, hvilket svarer til at være eksponeret for det andet indeks i porteføljen, og derfor vil AIF'ens nettoaktivværdi ikke være afhængig af resultaterne for det første indeks.
(16)
Ved beregning af eksponeringen i henhold til forpligtelsesmetoden øges eksponeringen ikke af derivater, der opfylder kriterierne i forordningen. Hvis AIF'en således investerer i indeksbaserede future-kontrakter og har en kontantposition, der svarer til den samlede underliggende markedsværdi for future-kontrakter, ville dette være det samme som at foretage en direkte investering i indeksaktier, og derfor skal der ikke tages hensyn til den indeksbaserede future-kontrakt ved beregningen af AIF'ens eksponering.
(17)
Ved beregning af eksponeringen i henhold til forpligtelsesmetoden skal FAIF'er have mulighed for at medregne hedging- og nettingordninger, under forudsætning af at de opfylder kriterierne i forbindelse med forpligtelsesmetoden.
(18)
Kravet om, at nettingordninger skal vedrøre det samme underliggende aktiv, skal fortolkes strengt, således at aktiver, som FAIF'en anser for at være ens eller tæt forbundne, f.eks. forskellige klasser af kapitalandele eller obligationer udstedt af den samme udsteder, ikke betragtes som identiske med henblik på indgåelse af nettingaftaler. Definitionen af nettingordninger har til formål at sikre, at der kun tages hensyn til de transaktioner, der forebygger risiciene i forbindelse med andre transaktioner, og som ikke efterlader nogen væsentlig resterende risiko. Kombinationer af transaktioner, der har til formål at generere et afkast, også selv om det er begrænset, ved at reducere nogle risici, mens andre bevares, anses ikke for at være nettingordninger, som det gælder for investeringsstrategier for arbitragehandel med det formål at generere et afkast ved at udnytte prisforskelle mellem afledte instrumenter med det samme underliggende aktiv, men med forskellige løbetider.
(19)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at reducere løbetidsrisikoen ved at kombinere en investering i en obligation med lang løbetid med en renteswap eller at reducere løbetiden for en AIF-obligationsportefølje ved at tage en kort position på obligationsbaserede future-kontrakter, der er repræsentative for porteføljens renterisiko (hedging af løbetidsrisiko), bør betragtes som en hedgingordning, under forudsætning af at den opfylder hedgingkriterierne.
(20)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at forebygge de væsentlige risici, der er forbundet med en investering i en portefølje af kapitalandele med en høj grad af diversifikation, ved at tage en kort position på en indeksbaseret aktiemarkedsfuture, hvor sammensætningen af equity-porteføljen ligger meget tæt på sammensætningen af aktiemarkedsindekset, og hvor den korte position på den indeksbaserede aktiemarkedsfuture muliggør en ubestridelig reduktion af den generelle markedsrisiko i forbindelse med equity-porteføljen og den specifikke risiko er ubetydelig, f.eks. en beta-hedging af en equity-portefølje med en høj grad af diversifikation, hvor den specifikke risiko anses for at være ubetydelig, bør anses for at opfylde hedgingkriterierne.
(21)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at forebygge den risiko, der er forbundet med en investering i en obligation med fast rentesats ved at kombinere en lang position på en credit default swap med en renteswap, som swapper denne faste rentesats med en rentesats, der svarer til en relevant sats på pengemarkedet plus en spredning, bør betragtes som en hedgingordning, hvis alle hedgingkriterier i forbindelse med forpligtelsesmetoden i princippet er opfyldt.
(22)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at forebygge risikoen ved en given kapitalandel ved at tage en kort position via en derivatkontrakt på en kapitalandel, der er forskellig fra, men stærkt korreleret med denne første kapitalandel, bør ikke anses for at opfylde hedgingkriterierne. Selv om en sådan strategi er baseret på at tage positioner med modsat fortegn på den samme aktivklasse, afdækker det ikke den specifikke risiko, der er forbundet med investering i en bestemt kapitalandel. Den bør derfor ikke betragtes som en hedgingordning som fastlagt i kriterierne i forbindelse med forpligtelsesmetoden.
(23)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at fastholde alfaen i en kurv af kapitalandele (som omfatter et begrænset antal kapitalandele) ved at kombinere investeringen i kurven af kapitalandele med en beta-tilpasset kort position på en future på aktiemarkedsindekset, bør ikke anses for at opfylde hedgingkriterierne. En sådan strategi sigter ikke mod at forebygge de væsentlige risici, der er forbundet med investeringen i denne kurv af kapitalandele, men mod at forebygge betaen (markedsrisikoen) ved investeringen og fastholde alfaen. Alfakomponenten i kurven af kapitalandele kan dominere over betakomponenten og som sådan medføre tab på AIF-niveau. Derfor bør den ikke betragtes som en hedgingordning.
(24)
En strategi for fusionsarbitrage er en strategi, der kombinerer en kort position på en kapitalandel med en lang position på en anden kapitalandel. Formålet med en sådan strategi er at afdække betaen (markedsrisikoen) ved positionerne og opnå et afkast, der afhænger af de relative resultater for begge kapitalandele. På samme måde kan alfakomponenten i kurven af kapitalandele dominere over betakomponenten og som sådan medfører tab på AIF-niveau. Den bør ikke betragtes som en hedgingordning som fastlagt i kriterierne i forbindelse med forpligtelsesmetoden.
(25)
En strategi, der sigter mod at afdække en lang position i en kapitalandel eller obligation med købt kreditbeskyttelse på den samme udsteder, vedrører to forskellige aktivklasser, og bør derfor ikke betragtes som en hedgingordning.
(26)
Ved anvendelse af metoder, som øger en AIF's eksponering, skal FAIF'en overholde generelle principper såsom at vurdere transaktionens indhold ud over dens juridiske form. Særligt med hensyn til genkøbsforretninger bør FAIF'en vurdere, hvorvidt de risici og afkast, der er forbundet med de involverede aktiver, videregives eller beholdes af AIF'en. FAIF'en skal desuden gennemgå afledte instrumenter eller andre kontraktforhold i forhold til de underliggende aktiver for at bestemme de mulige fremtidige forpligtelser for AIF'en som følge af disse transaktioner.
(27)
Da forpligtelsesmetoden medfører rentesatser, hvor forskellige løbetider betragtes som forskellige underliggende aktiver, kan AIF'er, der i henhold til deres fundamentale investeringspolitik primært investerer i rentederivater, anvende særlige nettingregler for løbetid med henblik på at tage hensyn til overensstemmelsen mellem løbetidsintervallerne på rentekurven. Ved fastlæggelsen af sin investeringspolitik og risikoprofil bør en AIF kunne definere niveauet for renterisikoen og dermed sit mål for løbetiden. AIF'en bør tage højde for det foruddefinerede mål for løbetiden, når den træffer sine investeringsvalg. Når porteføljens løbetid adskiller sig fra målet for løbetiden, bør strategien ikke betragtes som en nettingordning for løbetid som fastsat i kriterierne i forbindelse med forpligtelsesmetoden.
(28)
Nettingreglerne for løbetid giver mulighed for, at lange positioner kan nettes med korte positioner, hvis underliggende aktiver er forskellige rentesatser. De løbetider, der tjener som tærskelværdier for løbetidsintervaller, er to år, syv år og 15 år. Nettingpositioner bør være tilladt inden for hvert løbetidsinterval.
(29)
Nettingpositioner mellem to forskellige løbetidsintervallet bør være delvist tilladt. Der skal anvendes reduktionsfaktorer i forbindelse med de nettede positioner for alene at muliggøre delvis netting. De bør udtrykkes i procent baseret på gennemsnitlige korrelationer mellem løbetidsintervallerne for to år, fem år, 10 år og 30 år på rentekurven. Jo større forskellen er mellem positionernes løbetider, desto mere skal deres netting være underlagt en reduktionsfaktor, og derfor skal procentsatserne stige.
(30)
Positioner, hvis ændrede løbetid er meget længere end hele porteføljens ændrede løbetid, er ikke i overensstemmelse med AIF'ens investeringsstrategi, og det bør ikke være tilladt at matche disse fuldt ud. Det bør således ikke være tilladt at matche en kort position med en løbetid på 18 måneder (fastsat i løbetidsinterval 1) med en lang position med en løbetid på 10 år (fastsat i løbetidsinterval 3), hvis AIF'ens målløbetid er ca. to år.
(31)
Ved beregning af eksponeringen kan AIF'er i første omgang identificere hedgingordningerne. De derivater, der er involveret i disse ordninger, medtages derefter ikke i den globale beregning af eksponeringen. AIF'er bør anvende en præcis beregning i forbindelse med hedgingordninger. AIF'er bør ikke anvende nettingregler for løbetid ved hedgingberegningen. Nettingreglerne for løbetid kan bruges til at konvertere de resterende rentederivater til deres ækvivalente underliggende aktivpositioner.
(32)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal en FAIF sikre, at det potentielle erstatningsansvar som følge af dens aktiviteter er passende dækket enten i form af ekstra egenkapital eller i form af en erhvervsansvarsforsikring. Ensartet anvendelse af denne bestemmelse kræver en fælles forståelse for de potentielle risici for erhvervsansvar, der skal dækkes. Den generelle angivelse af de risici, der opstår som følge af en FAIF's pligtforsømmelse, bør bestemme karakteristikaene i forbindelse med de relevante risici og identificere omfanget af potentielle risici for erhvervsansvar, herunder skade eller tab forårsaget af personer, der direkte udøver aktiviteter, for hvilke FAIF'en har det juridiske ansvar, f.eks. FAIF'ens direktører, ledende medarbejdere eller ansatte, og personer, der udøver aktiviteter i henhold til en delegeringsaftale. I overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2011/61/EU bør FAIF'ens ansvar ikke påvirkes af delegering eller videredelegering, og FAIF'en bør sørge for passende dækning for erhvervsrisici, for hvilke den juridisk set er debitor over for tredjemand.
(33)
For at sikre en fælles forståelse af den generelle angivelse bør en liste med eksempler tjene som benchmark for at identificere hændelser, der kan indebære potentielle risici for erhvervsansvar. Denne liste bør indeholde en lang række hændelser, der er afledt af pligtforsømmelse, fejl eller undladelser, f.eks. tab af dokumenter, der beviser adkomst til investeringer, fejlagtige oplysninger eller overtrædelse af de forskellige forpligtelser eller opgaver, som påhviler FAIF'en. Den bør også omfatte forsømmelse af - ved hjælp af relevante interne kontrolsystemer - at forebygge svigagtig adfærd inden for FAIF'ens organisation. Skade som følge af manglende tilstrækkelig fornøden omhu i forbindelse med en investering, der viste sig at være svigagtig, vil udløse FAIF'ens ansvar for erhvervsansvar og bør være dækket på passende måde. Tab opstået på grund af, at en investering har mistet værdi som følge af uønskede markedsforhold, bør ikke være dækket. Listen skal omfatte værdiansættelser, der er udført ukorrekt, hvilket skal forstås som en værdiansættelsesfejl, der er i strid med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og de tilsvarende delegerede retsakter.
(34)
I overensstemmelse med deres risikostyringsforpligtelser bør FAIF'er have passende interne kvalitetskontrolmekanismer for at forebygge eller mindske operationelle fejl, herunder risici for erhvervsansvar. Derfor bør en FAIF som en del af sin risikostyringspolitik have passende politikker og procedurer for operationel risikostyring, der svarer til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dens forretninger. Sådanne procedurer og politikker bør under alle omstændigheder muliggøre en intern tabsdatabase, der opbygges med det formål at vurdere den operationelle risikoprofil.
(35)
For at sikre, at ekstra egenkapital og erhvervsansvarsforsikring dækker potentielle risici for erhvervsansvar i tilstrækkelig grad, bør der fastsættes kvantitative minimumsbenchmarks til bestemmelse af det passende dækningsniveau. Sådanne kvantitative benchmarks bør fastsættes af FAIF'en som en bestemt procentdel af porteføljeværdien for de forvaltede AIF'er beregnet som summen af den absolutte værdi af alle aktiver for alle forvaltede AIF'er, uafhængigt af hvorvidt de er erhvervet via brug af gearing eller med investorernes penge. I den sammenhæng bør afledte instrumenter værdiansættes til deres markedspris, da de vil kunne genanskaffes til den pris. Da dækning via en erhvervsansvarsforsikring er mere usikker end dækning via ekstra egenkapital, bør der benyttes forskellige procentsatser for de to forskellige instrumenter, der anvendes til dækning af risikoen for erhvervsansvar.
(36)
For at sikre, at erhvervsansvarsforsikringen er tilstrækkelig effektiv til at kunne dække opståede tab i forbindelse med forsikrede hændelser, bør den tegnes hos et forsikringsselskab, der har tilladelse til at tilbyde erhvervsansvarsforsikringer. Dette omfatter forsikringsselskaber i og uden for Unionen i det omfang, de har tilladelse til at tilbyde sådanne forsikringer i henhold til EU-lovgivningen eller national lovgivning.
(37)
For at give mulighed for en vis fleksibilitet ved udviklingen af passende erhvervsansvarsforsikringer skal det være muligt for FAIF'en og forsikringsselskabet at indgå aftale om en klausul, under forudsætning af at FAIF'en afholder et fastsat beløb som den første del af et eventuelt tab (defineret overskud). Hvis der er aftalt et sådant defineret overskud, bør FAIF'en have en egenkapital, der svarer til den fastsatte størrelse af det tab, som FAIF'en skal afholde. Denne egenkapital bør supplere FAIF'ens startkapital og den egenkapital, som FAIF'en skal have i henhold til artikel 9, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU.
(38)
Rent principielt bør der foretages en kontrol af dækningens tilstrækkelighed via egenkapital eller erhvervsansvarsforsikring mindst én gang om året. FAIF'en bør imidlertid have procedurer, der sikrer løbende overvågning af den samlede værdi af de forvaltede AIF-porteføljer og løbende justeringer af dækningsbeløbet for erhvervsansvarsrisici, i tilfælde af at der identificeres væsentlige uoverensstemmelser. Derudover kan den kompetente myndighed i en FAIF's hjemland reducere eller forhøje minimumskravet til ekstra egenkapital under hensyntagen til FAIF'ens risikoprofil, dens tabshistorik og tilstrækkeligheden af dens ekstra egenkapital eller erhvervsansvarsforsikring.
(39)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er handle i AIF'ernes og AIF-investorernes interesse og tilgodese markedets integritet. FAIF'er bør derfor anvende passende politikker og procedurer, som gør det muligt for dem at forebygge uregelmæssigheder såsom markedstiming og sen handel. Markedstimere drager fordel af udløbsdatoer eller forældede priser på værdipapirporteføljer, der påvirker beregningen af AIF'ens nettoaktivværdi, eller køber og indløser andele i AIF'en inden for få dage og udnytter derved den måde, som AIF'en beregner sin nettoaktivværdi på. Sen handel involverer formidling af ordrer om at købe eller indløse andele i AIF'er efter et bestemt skæringstidspunkt, men hvor den modtagne pris er prisen på skæringstidspunktet. Begge uregelmæssigheder skader langsigtede investorers interesser, da de udvander deres forrentning og har skadelige virkninger for AIF'ens forrentning, idet de øger transaktionsomkostningerne og forstyrrer porteføljeplejen. FAIF'er bør også indføre passende procedurer for at sikre, at AIF'en forvaltes effektivt, og bør handle med henblik på at forhindre, at AIF'en og dens investorer opkræves unødvendige omkostninger.
(40)
I overensstemmelse med den metode, der finder anvendelse for UCITS-forvaltere, bør FAIF'er sikre en høj standard for omhu ved valg og overvågning af investeringer. De bør have passende erhvervserfaring og viden om de aktiver, som AIF'erne investerer i. Med henblik på at sikre, at investeringsbeslutninger foretages i overensstemmelse med investeringsstrategien og, hvis det er relevant, risikogrænserne for de forvaltede AIF'er, skal FAIF'er udarbejde og gennemføre skriftlige politikker og procedurer vedrørende fornøden omhu. Disse politikker og procedurer skal gennemgås og opdateres regelmæssigt. Når FAIF'er investerer i bestemte typer af aktiver med en lang løbetid, mindre likvide aktiver såsom fast ejendom eller interessentskabsandele, bør krav til fornøden omhu også gælde i forhandlingsfasen. De aktiviteter, som FAIF'en udfører før indgåelse af en aftale, bør være veldokumenterede for at vise, at de er i overensstemmelse med den økonomiske og finansielle plan og derfor med AIF'ens løbetid. FAIF'er bør føre referat over de relevante møder, forberedende dokumentation og den økonomiske og finansielle analyse, der foretages for at vurdere projektets egnethed og den aftalemæssige forpligtelse.
(41)
Kravet om, at FAIF'er handler med fornøden dygtighed, omhu og hurtighed, bør også gælde i de tilfælde, hvor FAIF'en udpeger en prime broker eller modpart. FAIF'en bør kun vælge og udpege de prime brokere og modparter, der er underlagt løbende tilsyn, er finansielt sunde og har den nødvendige organisatoriske struktur, der passer til de ydelser, der skal leveres til FAIF'en eller AIF'en. Med henblik på at sikre, at investorernes interesser beskyttes tilstrækkeligt, er det vigtigt at præcisere, at et af de kriterier, som den finansielle sundhed bør vurderes i forhold til, er, hvorvidt prime brokere eller modparter er underlagt relevante tilsynsregler, herunder tilstrækkelige kapitalkrav og effektiv overvågning.
(42)
I overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU, i hvilket der stilles krav om, at FAIF'er handler ærligt, rimeligt og med fornøden dygtighed, bør personer, som i praksis leder FAIF'ens forretninger, som er medlemmer af ledelsesorganet eller den øverste ledelse, i tilfælde af enheder, der ikke har en bestyrelse, have den nødvendige viden, de nødvendige færdigheder og den nødvendige sagkundskab for at kunne varetage de arbejdsopgaver, de tildeles, og navnlig at forstå de risici, der er forbundet med FAIF'ens aktiviteter. I henhold til Kommissionens grønbog om selskabsledelse i den finansielle sektor (2) bør de personer, som i praksis leder en FAIF's drift, også afsætte tilstrækkelig tid til at kunne udøve deres funktioner og udvise hæderlighed, integritet og uafhængighed for bl.a. i praksis at vurdere og i givet fald anfægte afgørelser truffet af den øverste ledelse.
(43)
Med henblik på at sikre, at de relevante aktiviteter udføres korrekt, bør FAIF'er ansætte medarbejdere med de nødvendige færdigheder, den nødvendige viden og den nødvendige sagkundskab for at kunne varetage de arbejdsopgaver, de tildeles.
(44)
FAIF'er, der yder service i forbindelse med individuel porteføljepleje, skal overholde de tilskyndelsesregler, der er fastsat i Kommissionens direktiv 2006/73/EF af 10. august 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF for så vidt angår de organisatoriske krav til og betingelserne for drift af investeringsselskaber samt definitioner af begreber med henblik på nævnte direktiv (3). For at sikre konsekvens bør disse principper udstrækkes til FAIF'er, der yder en kollektiv porteføljeplejeservice, samt markedsføring. Eksistensen, arten og størrelsen af et gebyr, en provision eller en naturalieydelse eller, hvis det ikke er muligt at konstatere beløbets størrelse, hvilken metode der er anvendt til beregning heraf, bør fremgå af FAIF'ens årsrapport.
(45)
Investorer i AIF'er bør drage fordel af en beskyttelse svarende til den, der gælder for FAIF-kunder, som FAIF'er yder individuel porteføljeplejeservice til, da de i et sådant tilfælde skal overholde reglerne om »bedste udførelse« i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF, og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF (4) og direktiv 2006/73/EF. Der bør tages hensyn til forskellene mellem de forskellige typer af aktiver, som AIF'er investerer i, idet »bedste udførelse« ikke er relevant, f.eks. når FAIF'en investerer i fast ejendom eller interessentskabsandele, og investeringen foretages efter omfattende forhandlinger om aftalens bestemmelser. Hvis det ikke er muligt at vælge mellem forskellige handelssystemer, bør FAIF'en over for de kompetente myndigheder og revisorer kunne godtgøre, at denne mulighed ikke foreligger.
(46)
For at sikre konsekvens i forhold til de krav, der gælder for UCITS-forvaltere, bør regler om behandling af ordrer og om aggregering og allokering af handelsordrer finde anvendelse for FAIF'er, når de yder kollektiv porteføljepleje. Sådanne regler bør imidlertid ikke finde anvendelse, hvis investeringen i aktiver foretages efter omfattende forhandlinger om aftalens bestemmelser, f.eks. investering i fast ejendom, interessentskabsandele eller unoterede selskaber, da der i disse tilfælde ikke udføres nogen ordre.
(47)
Det er vigtigt at angive de situationer, hvor der sandsynligvis vil forekomme interessekonflikter, navnlig hvis der er udsigt til økonomisk vinding eller undgåelse af økonomiske tab, eller hvor der gives økonomiske eller andre incitamenter til at styre FAIF'ens adfærd i en sådan retning, at den tilgodeser særlige interesser på bekostning af andre parters interesser, f.eks. en anden AIF, dens kunder, institutter for kollektiv investering i værdipapirer (UCITS) eller andre af FAIF'ens kunder.
(48)
Den politik vedrørende interessekonflikter, som FAIF'en har udarbejdet, bør identificere situationer, hvor FAIF-udførte aktiviteter vil kunne give anledning til interessekonflikter, som vil eller ikke vil medføre potentielle risici for skade på AIF'ens eller AIF-investorernes interesser. Med henblik på at identificere dem bør FAIF'en ikke alene tage hensyn til aktiviteten i den kollektive porteføljepleje, men også andre aktiviteter, som den har tilladelse til at udøve, herunder aktiviteter for dens kontrahenter, underkontrahenter, ekstern valuar eller modpart.
(49)
I overensstemmelse med den fremgangsmåde, der er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (5) for investeringsinstitutternes administrationsselskaber og i direktiv 2004/39/EF for investeringsfirmaer, bør FAIF'er indføre procedurer og træffe foranstaltninger for at sikre, at de relevante personer, som er involveret i forskellige aktiviteter, der vil kunne indebære interessekonflikter, udøver disse aktiviteter på et uafhængigt plan, der svarer til FAIF'ens størrelse og aktiviteter.
(50)
Det er vigtigt at fastlægge en generel ramme, i henhold til hvilken interessekonflikter, hvis de forekommer, bør styres og oplyses om. De detaljerede trin og procedurer, der skal følges i sådanne situationer, bør præciseres i den politik vedrørende interessekonflikter, som FAIF'en skal udarbejde.
(51)
Et af de centrale elementer i et risikostyringssystem er en permanent risikostyringsfunktion. Af konsekvenshensyn bør opgaver og ansvarsområder svare til dem, der fastsættes i Kommissionens direktiv 2010/43/EU af 1. juli 2010 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF for så vidt angår organisatoriske krav, interessekonflikter, god forretningsskik, risikostyring og indholdet af aftalen mellem en depositar og et administrationsselskab (6), for den permanente risikostyringsfunktion i investeringsinstitutters administrationsselskaber. Denne funktion bør have en primær rolle ved udarbejdelsen af AIF'ens risikoprofil, risikoovervågning og risikomåling med henblik på at sikre, at risikoniveauet løbende overholder AIF'ens risikoprofil. Den permanente risikostyringsfunktion bør have den nødvendige autoritet og adgang til alle relevante oplysninger og regelmæssig kontakt med FAIF'ens øverste ledelse og ledelsesorganet med henblik på at forsyne dem med opdateringer, således at de kan træffe øjeblikkelige afhjælpende foranstaltninger, hvis det er relevant.
(52)
Risikostyringspolitikken danner en anden søjle i risikostyringssystemet. Den politik bør være passende dokumenteret og bør navnlig forklare de foranstaltninger og procedurer, der anvendes til at måle og styre risici, beskyttelsesforanstaltningerne for uafhængig udførelse af risikostyringsfunktionen, de teknikker, der anvendes for at styre risici, og de nærmere oplysninger om ansvarsfordelingen i FAIF'en i relation til risikostyring og operationelle procedurer. Med henblik på at sikre, at den er effektiv, bør risikostyringspolitikken gennemgås mindst én gang om året af den øverste ledelse.
(53)
I henhold til direktiv 2011/61/EU bør risikostyringsfunktionen være funktionsmæssigt og hierarkisk adskilt fra de operative enheder. Det bør således præciseres, at en sådan adskillelse er sikret op til FAIF'ens ledelsesorgan, og at personerne i risikostyringsfunktionen ikke bør udføre nogen modstridende opgaver eller overvåges af nogen, der er ansvarlig for modstridende funktioner.
(54)
Det er afgørende at angive, hvilke beskyttelsesforanstaltninger der under alle omstændigheder skal anvendes af FAIF'en, for at sikre risikostyringsfunktionens uafhængighed, og især, at de personer, som varetager risikostyringsfunktionen, ikke bør pålægges modstridende opgaver, at de bør træffe beslutninger på grundlag af de oplysninger, som de kan vurdere på en hensigtsmæssig måde, og at beslutningsprocessen bør kunne gøres til genstand for en gennemgang.
(55)
Selv om direktiv 2011/61/EU ikke pålægger AIF'er nogen investeringsbegrænsninger, kan den pågældende AIF's risici ikke styres effektivt, hvis FAIF'erne ikke har fastsat risikogrænserne på forhånd. Risikogrænserne bør være i overensstemmelse med AIF'ens risikoprofil og oplyses til investorerne i henhold til direktiv 2011/61/EU.
(56)
Af konsekvenshensyn er krav vedrørende identifikation, måling og overvågning af risiko baseret på tilsvarende bestemmelser i direktiv 2010/43/EU. FAIF'er bør på en hensigtsmæssig måde kunne håndtere den mulige sårbarhed ved deres risikohåndteringsteknikker og -modeller ved at foretage stresstest, backtest og scenarieanalyser. Hvis stresstest og scenarieanalyser afslører en særlig sårbarhed over for bestemte omstændigheder, skal FAIF'erne øjeblikkeligt træffe de nødvendige korrigerende foranstaltninger.
(57)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal Kommissionen angive likviditetsstyringssystemer og -procedurer, der giver FAIF'en mulighed for at overvåge AIF'ens likviditetsrisiko undtagen i de tilfælde, hvor AIF'en er af den ikke-gearede lukkede type, og sikre, at likviditetsprofilen for AIF'ens investeringer stemmer overens med de underliggende forpligtelser. Derfor er det vigtigt at fastsætte nogle grundlæggende generelle krav, der er rettet til alle FAIF'er, og hvis anvendelse bør tilpasses til størrelsen, strukturen og arten af de AIF'er, som den pågældende FAIF forvalter.
(58)
FAIF'er bør over for de kompetente myndigheder kunne godtgøre, at de har indført relevante og effektive likviditetsstyringspolitikker og -procedurer. Det kræver, at der tages behørigt hensyn til AIF'ens art, herunder typen af underliggende aktiver og størrelsen af den likviditetsrisiko, som AIF'en eksponeres for, omfanget og kompleksiteten af AIF'en eller kompleksiteten af processen med at realisere eller sælge aktiver.
(59)
Likviditetsstyringssystemer og -procedurer kan gøre det muligt for FAIF'er at anvende de værktøjer og ordninger, der er nødvendige for at kunne håndtere illikvide aktiver og relaterede værdiansættelsesproblemer med henblik på at imødekomme anmodninger om indløsning. Sådanne værktøjer og ordninger kan omfatte, hvis det er tilladt i henhold til den nationale lovgivning, delvise indløsninger, midlertidige lån, opsigelsesvarsler, og puljer af likvide aktiver. »Side pockets« og andre mekanismer, hvor visse aktiver er underlagt tilsvarende ordninger mellem AIF'en og dens investorer, bør betragtes som »særlige ordninger«, da de har indvirkning på investorernes specifikke indløsningsrettigheder i AIF'en. Suspensionen af en AIF bør ikke anses for at være en særlig ordning, da dette gælder for alle AIF'ens aktiver og alle AIF'ens investorer. Brugen af værktøjer og særlige ordninger i forbindelse med likviditetsstyring bør gøres afhængig af konkrete omstændigheder og variere i henhold til AIF'ens art, omfang og investeringsstrategi.
(60)
Kravet om at overvåge likviditetsstyringen af underliggende institutter for kollektiv investering, som AIF'er investerer i, sammen med kravene om at tilvejebringe værktøjer og ordninger med henblik på at styre likviditetsrisikoen samt identificere, håndtere og overvåge interessekonflikter mellem investorer, bør ikke finde anvendelse for FAIF'er, der forvalter AIF'er af den lukkede type, uafhængigt af hvorvidt de anses for at anvende gearing. Undtagelsen fra disse indløsningsrelaterede krav til likviditetsstyringen bør afspejle forskellene i de generelle indløsningsbetingelser for investorer i en lukket AIF i forhold til dem, der investerer i en åben AIF.
(61)
Anvendelsen af minimumsgrænser for AIF'ens likviditet eller illikviditet kunne være et effektivt overvågningsværktøj for visse typer af FAIF'er. Hvis en grænse overskrides, kræver dette ikke i sig selv, at FAIF'en træffer foranstaltninger, da dette afhænger af fakta og omstændigheder samt de tolerancer, som FAIF'en har fastsat. Grænser vil således i praksis kunne anvendes ved overvågning af den gennemsnitlige daglige indløsning i forhold til fondslikviditet for så vidt angår dage i den samme periode. Dette værktøj kunne også bruges til at overvåge investorkoncentrationen med henblik på at støtte stresstestscenarier. Disse grænser vil kunne give anledning til fortsat overvågning eller afhjælpende foranstaltninger afhængigt af omstændighederne.
(62)
Stresstest bør, hvis det er relevant, simulere mangel på likviditet i aktiverne samt atypiske indløsningsanmodninger. Der bør tages højde for nylige og forventede fremtidige tegninger og indløsninger sammen med virkningen af de forventede AIF-resultater i forhold til konkurrencen inden for sådanne aktiviteter. FAIF'en bør analysere den periode, der er nødvendig for at imødekomme indløsningsanmodninger i de simulerede stressscenarier. FAIF'en bør ligeledes gennemføre stresstest af markedsfaktorer såsom valutabevægelser, der i væsentlig grad kunne påvirke FAIF'ens eller AIF'ens kreditprofil og som et resultat heraf kravene til sikkerhedsstillelse. FAIF'en bør tage højde for sensitivitet i værdiansættelsen under stressede forhold ved dens tilgang til stresstest eller scenarieanalyser.
(63)
Den hyppighed, hvormed stresstest bør gennemføres, bør afhænge af arten af AIF, investeringsstrategien, likviditetsprofilen, investortypen og AIF'ens indløsningspolitik. Det forventes imidlertid, at der gennemføres sådanne test mindst én gang årligt. Hvis stresstest antyder en likviditetsrisiko, der er væsentligt højere end forventet, bør FAIF'en handle i alle AIF-investorers interesse under hensyntagen til risikoprofilen for AIF'ens aktiver, niveauet af indløsningsanmodninger samt, hvis det er relevant, tilstrækkeligheden af likviditetsstyringspolitikkerne og -procedurerne.
(64)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal Kommissionen angive, hvordan investeringsstrategien, likviditetsprofilen og indløsningspolitikken skal tilpasses hinanden. Der sikres sammenhæng mellem disse tre elementer, hvis investorerne kan indløse deres investeringer i overensstemmelse med AIF'ens indløsningspolitik, hvilket bør dække betingelserne for indløsning under både normale og ekstraordinære omstændigheder på en måde, der sikrer investorerne en retfærdig behandling.
(65)
Direktiv 2011/61/EU foreskriver konsekvens på tværs af sektorerne og fjernelsen af manglende afstemning af interesserne for firmaer, der »ompakker« lån til omsættelige værdipapirer (engagementsleverende kreditinstitutter), og FAIF'er, der investerer i disse værdipapirer eller andre finansielle instrumenter på vegne af AIF'er. Med henblik på at nå dette mål er der taget hensyn til de relevante bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (7), der fastsætter de kvantitative og kvalitative krav, som skal opfyldes af investorer, der er eksponeret for kreditrisikoen ved en securitisationsposition, af engagementsleverende og organiserende kreditinstitutter. Da det er samme mål, nemlig at bringe det engagementsleverende eller organiserende kreditinstituts interesser på linje med investorernes interesser, der forfølges med denne forordning og de relevante bestemmelser i direktiv 2006/48/EF, er det vigtigt, at terminologien anvendes konsekvent i begge retsakter, og derfor anvendes definitionerne i direktiv 2006/48/EF som reference. Da Det Europæiske Banktilsynsudvalg, forgængeren for Den Europæiske Banktilsynsmyndighed, har fastlagt detaljerede retningslinjer for fortolkningen af de relevante bestemmelser i direktiv 2006/48/EF (8), kræves det for at opnå sammenhæng på tværs af sektorerne, at de nuværende bestemmelser sigter mod en tilpasning af de engagementsleverende kreditinstitutters, de organiserende kreditinstitutters og FAIF'ernes interesser til hinanden, således at de kan fortolkes i lyset af disse retningslinjer.
(66)
Det er vigtigt, at transaktioner, der ompakker lån til omsættelige værdipapirer, ikke struktureres på en måde, hvorved de unddrager sig anvendelsen af kravene vedrørende investeringer i securitisationspositioner. Derfor bør henvisningen til en investering i omsættelige værdipapirer eller andre finansielle instrumenter baseret på ompakkede lån ikke fortolkes snævert som en retsgyldig og bindende overdragelse af ejendomsret for så vidt angår sådanne instrumenter, men som en investering foretaget i en væsentlig økonomisk henseende, således at eventuelle andre former for syntetiske investeringer bør være dækket og underlagt de specifikke krav. For at undgå misforståelser og tilpasse sproget til det, der anvendes i banklovgivningen, bør begrebet »antagelse om eksponering for kreditrisikoen ved en securitisation« anvendes i stedet for »investering i omsættelige værdipapirer eller andre finansielle instrumenter baseret på ompakkede lån«.
(67)
De krav, der skal overholdes af institutter, der optræder som engagementsleverende kreditinstitutter, organiserende kreditinstitutter eller oprindelige långivere af en securitisation, er direkte blevet dem pålagt i henhold til direktiv 2006/48/EF. Det er derfor vigtigt at fastsætte de tilsvarende opgaver for en FAIF under antagelse af eksponering for securitisationer. Som følge heraf bør FAIF'en kun antage eksponering for securitisationer, hvis det engagementsleverende kreditinstitut, det organiserende kreditinstitut eller den oprindelige långiver har givet et udtrykkeligt tilsagn til FAIF'en om bibeholdelse af en væsentlig økonomisk interesse i det underliggende aktiv, kendt som tilbageholdelseskravet. Derudover bør FAIF'en sikre, at de forskellige kvalitative krav, der pålægges det organiserende og det engagementsleverende kreditinstitut i henhold til direktiv 2006/48/EF, overholdes. Desuden bør FAIF'en selv overholde de kvalitative krav med henblik på at have en omfattende og indgående forståelse af securitisationsinvesteringen og dens underliggende eksponering. For at opnå dette bør FAIF'er først træffe en investeringsbeslutning, når de har udvist fornøden omhu og forsigtighed, hvorved de bør have fået tilstrækkelige oplysninger og viden om de pågældende securitisationer.
(68)
Der er omstændigheder, hvor enheder svarer til definitionen af engagementsleverende eller organiserende kreditinstitut eller opfylder rollen som oprindelig långiver; en anden enhed, som hverken svarer til definitionen af det organiserende eller engagementsleverende kreditinstitut eller opfylder rollen som oprindelig långiver - men hvis interesser er mest optimalt tilpasset til investorernes - kan imidlertid søge at opfylde tilbageholdelseskravet. Af hensyn til retssikkerheden bør det ikke kræves, at denne anden enhed opfylder tilbageholdelseskravet, hvis tilbageholdelseskravet opfyldes af det engagementsleverende kreditinstitut, det organiserende kreditinstitut eller den oprindelige långiver.
(69)
I tilfælde af overtrædelse af tilbageholdelseskravet eller de kvalitative krav bør FAIF'en overveje at træffe nogle korrigerende foranstaltninger, f.eks. hedging, salg eller reduktion af eksponeringen, eller at kontakte den part, der har overtrådt tilbageholdelseskravet, med henblik på at genskabe compliance. Sådanne korrigerende foranstaltninger bør altid være i investorernes interesse og ikke involvere nogen direkte forpligtelse til at sælge aktiverne, straks efter at overtrædelsen har vist sig, således at man undgår et »brandsalg«. FAIF'en bør tage hensyn til overtrædelsen, når den overvejer at foretage en anden investering i en anden transaktion, som involverer den part, der har overtrådt kravet.
(70)
Med henblik på at overholde kravene i direktiv 2011/61/EU om at præcisere de interne procedurer og organisatoriske foranstaltninger, som hver enkelt FAIF bør anvende, bør FAIF'erne etablere en veldokumenteret organisatorisk struktur, der klart tildeler ansvarsområder, fastlægger kontrolmetoder og sikrer en god informationsstrøm mellem alle involverede parter. FAIF'erne bør også indføre systemer for at beskytte oplysninger og sikre forretningskontinuitet. Ved indførelsen af disse procedurer og strukturer bør FAIF'erne også tage hensyn til proportionalitetsprincippet, som giver mulighed for at tilpasse procedurer, metoder og den organisatoriske struktur til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger og arten og omfanget af aktiviteterne i forbindelse med deres forretninger.
(71)
Afgivelse af oplysninger til investorer er af vital betydning for at beskytte disse investorer, og derfor bør FAIF'erne gennemføre passende politikker og procedurer til at sikre, at AIF'ens indløsningspolitik oplyses til investorerne tilstrækkeligt detaljeret og med passende vægt, inden de investerer, og i tilfælde af væsentlige ændringer. Dette kunne omfatte oplysninger om opsigelsesperioder i forbindelse med indløsninger, detaljer om lock-up-perioder, angivelse af omstændigheder, hvor normale indløsningsmekanismer eventuelt ikke finder anvendelse eller kan suspenderes, og detaljer om eventuelle foranstaltninger, der kan overvejes af ledelsesorganet, f.eks. »gates« og »side pockets«, da de har indvirkning på investorernes specifikke indløsningsrettigheder i den pågældende AIF.
(72)
For at sikre, at de relevante aktiviteter udøves korrekt, bør FAIF'er i særdeleshed anvende passende elektroniske systemer med henblik på at opfylde registreringskravene vedrørende porteføljetransaktioner eller tegnings- og indløsningsordrer og indføre, gennemføre og til enhver tid anvende regnskabsmetoder og -procedurer for at sikre, at nettoaktivværdien beregnes korrekt som krævet i direktiv 2011/61/EU og denne forordning.
(73)
Med henblik på at sikre sammenhæng med kravene til UCITS-forvaltere i henhold til direktiv 2009/65/EF bør ledelsesorganet, den øverste ledelse, eller, hvis det er relevant, FAIF'ens tilsynsfunktion overdrages lignende typer af opgaver, hvortil der tildeles passende ansvarsområder. En sådan tildeling af ansvarsområder bør dog være i overensstemmelse med den rolle og de ansvarsområder, som ledelsesorganet, den øverste ledelse og tilsynsfunktionen har i henhold til den gældende nationale lovgivning. Den øverste ledelse kan bestå af nogle eller alle medlemmer af ledelsesorganet.
(74)
Kravet om at etablere en permanent og effektiv compliancefunktion bør altid være opfyldt af FAIF'en, uafhængigt af størrelsen og kompleksitetsgraden af dens forretninger. Compliancefunktionens tekniske og personalemæssige struktur bør imidlertid tilpasses til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'ens virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne. Der bør ikke være krav om, at FAIF'en opretter en uafhængig complianceenhed, hvis et sådant krav ville være uforholdsmæssigt i lyset af FAIF'ens størrelse eller arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dens forretninger.
(75)
Værdiansættelsesstandarder er forskellige på tværs af jurisdiktioner og aktivklasser. Denne forordning supplerer de fælles generelle regler og fastsætter benchmarks for FAIF'er ved udvikling og gennemførelse af passende og konsekvente metoder og procedurer for korrekt og uafhængig værdiansættelse af AIF'ers aktiver. Metoderne og procedurerne bør beskrive de forpligtelser, roller og ansvarsområder, der vedrører alle de parter, som deltager i værdiansættelsen, herunder eksterne valuarer.
(76)
Aktivernes værdi kan bestemmes på forskellige måder, f.eks. under henvisning til observerede priser på et aktivt marked eller med et skøn ved brug af andre værdiansættelsesmetoder i henhold til national lovgivning, AIF'ens regler eller vedtægter. Da værdien af individuelle aktiver og passive kan fastsættes ved hjælp af forskellige metoder og kan tages fra forskellige kilder, bør FAIF'en fastlægge og beskrive de anvendte værdiansættelsesmetoder.
(77)
Hvis der anvendes en model til værdiansættelse af aktiver, bør værdiansættelsesprocedurerne og -metoderne angive de vigtigste træk ved modellen. Før anvendelse af modellen bør den underkastes en valideringsprocedure, som udføres af en intern eller ekstern person, der ikke har været involveret i processen med at udarbejde modellen. En given person bør anses for at være kvalificeret til at gennemføre en værdiansættelsesprocedure i forbindelse med den model, der anvendes til at værdiansætte aktiverne, hvis han er i besiddelse af tilstrækkelig kompetence til og erfaring med værdiansættelse af aktiver ved hjælp af sådanne modeller. Denne person kunne være en revisor.
(78)
Da AIF'er opererer i et dynamisk miljø, hvor investeringsstrategier kan ændre sig over tid, bør værdiansættelsesmetoder og -procedurer gennemgås mindst én gang årligt, og under alle omstændigheder inden AIF'er anlægger en ny investeringsstrategi eller erhverver en ny type aktiver. Enhver ændring i værdiansættelsesmetoder og -procedurer, herunder værdiansættelsesmetoder, bør følge en forud fastsat procedure.
(79)
FAIF'en skal sikre, at AIF'ens individuelle aktiver er blevet værdiansat korrekt i overensstemmelse med værdiansættelsesmetoderne og -procedurerne. For nogle aktiver, især komplekse og illikvide finansielle instrumenter, er der en højere risiko for uhensigtsmæssig værdiansættelse. Med henblik på at tackle denne type situationer bør FAIF'en indføre passende kontroller for at sikre, at der kan knyttes en tilstrækkelig grad af objektivitet til værdien af AIF'ens aktiver.
(80)
Beregning af nettoaktivværdien pr. andel er underlagt national lovgivning og/eller fondsbestemmelser eller vedtægter. Denne forordning indeholder kun proceduren for beregning og ikke metoden for beregning. FAIF'en kan selv foretage beregningen af nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel som en del af de forvaltningsfunktioner, som den udfører for AIF'en. Alternativt kan der udpeges en tredjepart til at udføre forvaltningsopgaver, herunder beregning af nettoaktivværdien. En tredjepart, der udfører beregningen af nettoaktivværdien for en AIF, bør ikke betragtes som en ekstern valuar i henhold til direktiv 2011/61/EU, så længe der ikke foretages værdiansættelser af individuelle aktiver, herunder dem, der kræver en subjektiv vurdering, men som inkorporerer værdier i beregningsproceduren, der er indhentet fra FAIF'en, prisfastsættelseskilder eller en ekstern valuar.
(81)
Der er værdiansættelsesprocedurer, som kan udføres dagligt, eksempelvis værdiansættelse af finansielle instrumenter, men der er også værdiansættelsesprocedurer, der ikke kan udføres med den samme hyppighed, som udstedelser, tegninger, indløsninger og mortifikationer finder sted, f.eks. værdiansættelsen af fast ejendom. Hyppigheden af værdiansættelse af åbne AIF'ers aktiver bør fastlægges under hensyntagen til forskellene i værdiansættelsesprocedurerne for så vidt angår typerne af AIF'ens aktiver.
(82)
De strenge krav og begrænsninger, der skal overholdes, når en FAIF har til hensigt at delegere udførelsen af opgaver, er fastsat i direktiv 2011/61/EU. FAIF'en forbliver til enhver tid fuldt ud ansvarlig for den korrekte udførelse af de delegerede opgaver og deres overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU og dets gennemførelsesforanstaltninger. FAIF'en bør derfor sikre, at den, der har fået overdraget ansvaret, anvender de kvalitetsstandarder, som FAIF'en selv ville anvende. Hvis det desuden er nødvendigt for at sikre, at de delegerede funktioner udføres på et konsekvent højt niveau, skal FAIF'en kunne inddrage delegeringen, og delegeringsaftalen bør således give FAIF'en fleksible opsigelsesrettigheder. Delegeringsbegrænsninger og -krav bør finde anvendelse på de forvaltningsfunktioner, der er fastsat i bilag I til direktiv 2011/61/EU, mens støtteopgaver såsom administrative eller tekniske funktioner, der understøtter forvaltningsopgaverne, f.eks. logistisk støtte i form af rengøring, catering og indkøb af basisydelser eller -produkter, ikke bør betragtes som delegering af FAIF-funktioner. Andre eksempler på tekniske eller administrative funktioner er indkøb af standardhyldesoftware og aftaler med softwareleverandører om at yde ad hoc-driftssupport i forbindelse med hyldesystemer eller supportere personalefunktionen i forbindelse med udvælgelse af midlertidigt ansatte eller udarbejdelse af lønregnskaber.
(83)
For at sikre et højt niveau af investorbeskyttelse ud over den øgede effektivitet i FAIF'ens forretningsadfærd bør hele delegeringen være begrundet i objektive forhold. Ved vurderingen af disse forhold bør de kompetente myndigheder overveje strukturen i delegeringen og dens indvirkning på FAIF'ens struktur samt vekselvirkningen mellem de delegerede aktiviteter og de aktiviteter, der forbliver hos FAIF'en.
(84)
Med henblik på at vurdere, hvorvidt den person, som rent faktisk udfører opgaverne for den, der får overdraget ansvaret, er i besiddelse af et tilstrækkeligt godt omdømme, bør denne persons forretningsadfærd undersøges, og det bør kontrolleres, hvorvidt han har begået strafbare handlinger i relation til finansielle aktiviteter. Alle andre relevante oplysninger vedrørende personlige kvaliteter, der måske kan påvirke personens udførelse af opgaverne i negativ retning, f.eks. tvivl om dennes hæderlighed og integritet, bør tages i betragtning ved vurderingen af kravet om et tilstrækkeligt godt omdømme.
(85)
Investeringsselskaber, der har erhvervet tilladelse i henhold til direktiv 2009/65/EF, anses ikke for at være virksomheder, der er bemyndiget eller registreret med henblik på forvaltning af aktiver, og de er underlagt tilsyn, fordi de ikke må udøve andre aktiviteter end kollektiv porteføljepleje i henhold til nævnte direktiv. På samme måde bør en internt forvaltet AIF ikke anses for at være klassificeret som en sådan virksomhed, idet den ikke må udøve andre aktiviteter end intern forvaltning af AIF'en.
(86)
Hvis delegeringen omfatter porteføljepleje eller risikostyring, hvilket er FAIF'ens kerneområde, og som derfor er yderst relevant for så vidt angår investorbeskyttelse og systemiske risici, bør den kompetente myndighed i FAIF'ens hjemland og tilsynsmyndigheden for tredjelandsvirksomheden ud over kravene i artikel 20, stk. 1, litra c), i direktiv 2011/61/EU have indgået en skriftlig samarbejdsaftale. Aftalen bør være indgået inden delegeringen. Aftalens nærmere indhold bør fastlægges inden for rammerne af internationale standarder.
(87)
Skriftlige aftaler bør give de kompetente myndigheder ret til at foretage kontrol på stedet, herunder hvis de anmoder tilsynsmyndigheden i det tredjeland, hvori virksomheden med uddelegerede funktioner er beliggende, og hvor de anmoder om tilladelse fra tredjelandets tilsynsmyndighed til selv at foretage kontrol, eller ledsage personale fra tredjelandets tilsynsmyndighed for at hjælpe dem med at foretage kontrol på stedet.
(88)
På grundlag af forpligtelserne i direktiv 2011/61/EU bør FAIF'er altid handle i AIF'ernes eller investorernes interesse med hensyn til de AIF'er, som de forvalter. Derfor kan delegering kun komme i betragtning, hvis den ikke forhindrer FAIF'en i at handle i eller forvalte AIF'en i investorernes interesse.
(89)
For at opretholde en høj standard for investorbeskyttelse skal der tages højde for mulige interessekonflikter ved enhver delegering af funktioner. Flere kriterier bør lægges til grund for benchmarks med henblik på identifikation af situationer, som vil kunne afføde væsentlige interessekonflikter. Disse kriterier bør forstås som ikke-udtømmende og på den måde, at ikke-væsentlige interessekonflikter også er relevante i henhold til direktiv 2011/61/EU. Udførelsen af compliance- eller revisionsfunktioner bør dermed anses for at være i konflikt med opgaver i relation til porteføljeplejen, mens prisstillingsaktiviteter og afsætningsgaranti bør forstås som værende i konflikt med porteføljepleje eller risikostyring. Denne forpligtelse gælder dog med forbehold af den forpligtelse, som den person, der har fået overdraget ansvaret, har til at adskille opgaverne i forbindelse med porteføljeplejen og risikostyringen funktionsmæssigt og hierarkisk fra hinanden i henhold til bestemmelserne i artikel 15 i direktiv 2011/61/EU.
(90)
De krav, der finder anvendelse på delegering af udførelsen af opgaver på vegne af FAIF'en, bør finde tilsvarende anvendelse, hvis den, der har fået overdraget ansvaret, videredelegerer nogle af de delegerede funktioner, og også i tilfælde af en eventuel yderligere videredelegering.
(91)
Med henblik på at sikre, at FAIF'en under alle omstændigheder udfører investeringsforvaltningsfunktioner, bør FAIF'en ikke delegere sine funktioner i et sådant omfang, at denne reelt ikke kan anses for at være forvalter af AIF'en eller i en sådan udstrækning, at FAIF'en blot fungerer som et tomt selskab. FAIF'en bør til enhver tid have tilstrækkelige ressourcer til at kunne føre effektivt tilsyn med de delegerede funktioner. FAIF'en skal selv varetage funktioner i relation til investeringsforvaltningen, have den nødvendige ekspertise og de nødvendige ressourcer til at kunne træffe beslutninger, som hører ind under den øverste ledelses ansvarsområde, og til at varetage funktioner i relation til den øverste ledelse, hvilket kunne indbefatte gennemførelsen af den generelle investeringspolitik og investeringsstrategier.
(92)
Vurderingen af en delegeringsstruktur er en vanskelig opgave, der må baseres på en række kriterier, hvis de kompetente myndigheder skal kunne nå frem til en holdning. Denne kombination er nødvendig, for at der kan tages højde for det brede spektrum af fondsstrukturer og investeringsstrategier i Unionen. ESMA kan udarbejde retningslinjer for at sikre en konsekvent vurdering af delegeringsstrukturer i hele Unionen.
(93)
Kommissionen skal overvåge, hvordan kriterierne anvendes, og hvilke konsekvenser de har for markederne. Kommissionen skal foretage en vurdering af situationen efter to år og om nødvendigt træffe passende foranstaltninger til yderligere at præcisere, under hvilke omstændigheder en FAIF må anses for at have delegeret sine funktioner i et sådant omfang, at den bliver et tomt selskab og ikke længere kan betragtes som forvalter af AIF'en.
(94)
Direktiv 2011/61/EU fastsætter en lang række krav vedrørende en AIF's depositar med henblik på at sikre en høj standard for investorbeskyttelse. De respektive konkrete rettigheder og forpligtelser for depositaren, FAIF'en og/eller AIF'en og tredjemand bør derfor fastlægges klart. Den skriftlige aftale bør omfatte alle de detaljer, der er nødvendige for en passende opbevaring af alle AIF'ens aktiver hos depositaren eller en tredjepart, som får overdraget opbevaringsfunktioner i henhold til direktiv 2011/61/EU, og for depositaren med henblik på at kunne opfylde sine tilsyns- og kontrolfunktioner. For at depositaren har mulighed for at vurdere og overvåge depotrisikoen, bør aftalen give tilstrækkelige oplysninger om de kategorier af aktiver, som AIF'en kan investere i, og omfatte de geografiske regioner, hvor AIF'en planlægger at investere. Aftalen bør også indeholde oplysninger om en eskaleringsprocedure. Depositaren bør således advare FAIF'en om enhver væsentlig risiko, som identificeres i et bestemt markeds afregningssystem. For så vidt angår ophævelse af aftalen, bør den afspejle den kendsgerning, at ophævelsen af aftalen er depositarens sidste udvej, hvis det ikke godtgøres, at aktiverne er tilstrækkeligt beskyttet. Den bør også forebygge moralsk hasard, hvor FAIF'en træffer investeringsbeslutningen uafhængigt af depotrisici, på baggrund af at depositaren ville være ansvarlig i de fleste tilfælde. Med henblik på at opretholde en høj standard for investorbeskyttelse bør kravet om oplysninger med hensyn til overvågning af tredjemand anvendes i relation til hele opbevaringskæden.
(95)
En depositar, der er etableret i et tredjeland, bør være underlagt offentlig tilsynsregulering og tilsyn udført af en tilsynsmyndighed, der er kompetent til at føre løbende tilsyn, foretage undersøgelser og pålægge sanktioner. Hvis dette tilsyn med depositaren involverer flere tilsynsmyndigheder, bør én tilsynsmyndighed fungere som kontaktpunkt i henhold til direktiv 2011/61/EU og alle delegerede retsakter og gennemførelsesforanstaltninger, der vedtages i henhold hertil.
(96)
Vurderingen af tredjelandets lovgivning i henhold til artikel 21, stk. 6, sidste afsnit, i direktiv 2011/61/EU bør foretages af Europa-Kommissionen ved at sammenligne tilladelseskriterierne og de aktuelle driftsvilkår, der gælder for depositaren i tredjelandet, med de tilsvarende krav i henhold til EU-lovgivningen for kreditinstitutter og/eller for investeringsfirmaer i forbindelse med adgang til depositarens forretninger og udøvelsen af depositarfunktioner med henblik på at fastslå, hvorvidt de lokale kriterier har den samme effekt som dem, der er oprettet i henhold til EU-lovgivningen. En depositar, der er underlagt tilsyn og har tilladelse i tredjelandet under en lokal kategori andet end et kreditinstitut eller et investeringsfirma, kan vurderes af Europa-Kommissionen med det formål at undersøge, hvorvidt de relevante bestemmelser i tredjelandets lovgivning har den samme effekt som dem, der er oprettet i henhold til EU-lovgivningen for kreditinstitutter og/eller for investeringsfirmaer.
(97)
For at depositaren har et klart overblik over alle AIF'ens ind- og udgående cash flows i alle tilfælde, bør FAIF'en sikre, at depositaren uden unødig forsinkelse modtager nøjagtige oplysninger om alle cash flows, herunder fra enhver tredjepart, hvor der oprettes en AIF-kontantkonto.
(98)
For at AIF'ens cash flows kan overvåges korrekt, består depositarens forpligtelse i at sikre, at der er effektivt gennemførte procedurer til rådighed, for i passende grad at kunne overvåge AIF'ens cash flows, og at der foretages en periodisk gennemgang af disse procedurer. Depositaren bør navnlig undersøge afstemningsproceduren for at sikre, at proceduren er egnet til AIF'en og udføres med passende intervaller under hensyntagen til AIF'ens art, omfang og kompleksitet. Denne procedure bør eksempelvis sammenligne hver enkelt cash flow, der figurerer på kontoudtogene, med de cash flows, der registreres på AIF'ens konti. Hvis der foretages afstemning dagligt, som det er tilfældet for de fleste åbne AIF'er, bør depositaren også gennemføre sin afstemning dagligt. Depositaren bør navnlig overvåge de forskelle, der fremhæves i forbindelse med afstemningsprocedurerne, og de korrigerende foranstaltninger, der træffes for uden unødig forsinkelse at underrette FAIF'en om enhver uregelmæssighed, der ikke er afhjulpet, og at gennemføre en fuld gennemgang af afstemningsprocedurerne. En sådan gennemgang bør foretages mindst én gang årligt. Depositaren bør også rettidigt identificere væsentlige cash flows og især dem, som kan være uforenelige med AIF'ens drift, f.eks. ændringer i positioner i AIF'ens aktiver eller tegninger og indløsninger, og han bør med jævne mellemrum modtage kontoudtog og kontrollere sammenhængen i sine egne registreringer af likvide positioner med FAIF'ens. Depositaren skal sørge for, at registrene er ajourførte i overensstemmelse med artikel 21, stk. 8, litra b), i direktiv 2011/61/EU.
(99)
Depositaren skal sikre, at alle betalinger, som foretages af eller på vegne af investorer i forbindelse med tegning af kapitalandele eller andele i en AIF, er modtaget og bogført på en eller flere kontantkonti i henhold til direktiv 2011/61/EU. FAIF'en bør derfor sørge for, at depositaren får de relevante oplysninger, der er nødvendige for at kunne overvåge modtagelsen af investorernes betalinger korrekt. FAIF'en skal sikre, at depositaren modtager disse oplysninger uden unødig forsinkelse, når tredjeparten modtager en ordre om at indløse eller udstede kapitalandele eller andele i en AIF. Oplysningerne bør derfor overføres ved afslutningen af hver bankdag fra den enhed, der er ansvarlig for tegning og indløsning af kapitalandele eller andele i en AIF, til depositaren med henblik på at undgå forkert anvendelse af investorernes betalinger.
(100)
Afhængigt af den type aktiver, der skal opbevares, skal aktiver enten opbevares, som det er tilfældet med finansielle instrumenter, der kan registreres på en konto for finansielle instrumenter, eller som fysisk kan leveres til depositaren i overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU, eller være underlagt kontrol af ejendomsret og registrering. Depositaren bør opbevare alle finansielle instrumenter for AIF'en eller for den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, der kan registreres eller opbevares på en konto direkte eller indirekte i depositarens navn eller i en tredjeparts navn, som får overdraget opbevaringsfunktioner, navnlig på værdipapircentralniveau. Ud over disse situationer skal de finansielle instrumenter opbevares i et depot, der udelukkende er registreret hos udstederen eller dennes agent i depositarens navn eller i den tredjeparts navn, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner. Disse finansielle instrumenter, som i henhold til den nationale lovgivning udelukkende er registreret i AIF'ens navn hos udstederen eller dennes agent, f.eks. private equity-fondes eller venturekapitalfondes investeringer i unoterede selskaber, bør ikke opbevares i depot. Alle finansielle instrumenter, der kan leveres fysisk til depositaren, bør opbevares i depot. Under forudsætning af at betingelserne for opbevaringen af de finansielle instrumenter er opfyldt, skal finansielle instrumenter, der stilles som sikkerhed til en tredjepart eller tilvejebringes af en tredjepart til fordel for AIF'en, også opbevares af depositaren selv eller af en tredjepart, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner, så længe de er ejet af AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en. Desuden gælder, at finansielle instrumenter, der ejes af AIF'en eller af FAIF'en på vegne af AIF'en, for hvilken AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en har givet sit samtykke til depositarens genanvendelse heraf, skal opbevares, så længe retten til genanvendelse ikke er blevet udøvet.
(101)
I forbindelse med finansielle instrumenter, der opbevares, bør der til enhver tid udvises fornøden omhu og beskyttelse. Med henblik på at vurdere opbevaringsrisikoen korrekt ved udvisningen af fornøden omhu bør depositaren især vide, hvilke tredjeparter der indgår i opbevaringskæden, sikre, at forpligtelsen til at udvise fornøden omhu og forpligtelsen til adskillelse er bevaret gennem hele opbevaringskæden, sikre, at denne har en passende adgangsret til regnskaber og registre hos tredjeparter, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner, sikre overholdelsen af disse krav, dokumentere alle disse opgaver og gøre disse dokumenter tilgængelige for samt rapportere til FAIF'en.
(102)
Med henblik på at forhindre omgåelse af kravene i direktiv 2011/61/EU bør depositaren anvende opbevaringsopgaverne i forhold til de underliggende aktiver i finansielle strukturer og/eller retlige strukturer, der direkte eller indirekte kontrolleres af AIF'en eller af den FAIF, der handler på vegne af AIF'en. Look-through-bestemmelsen bør ikke finde anvendelse på midler i fonde eller master-feeder-strukturer, under forudsætning af at de har en depositar, der opbevarer fondens aktiver hensigtsmæssigt.
(103)
Depositaren bør til enhver tid have et komplet overblik over alle aktiver, som ikke er finansielle instrumenter, der skal opbevares. Disse aktiver vil være underlagt forpligtelsen vedrørende kontrol af ejerskabet og registrering i henhold til direktiv 2011/61/EU. Eksempler på sådanne aktiver er fysiske aktiver, der ikke anses for finansielle instrumenter i henhold til direktiv 2011/61/EU eller ikke kunne leveres til depositaren, samt finansielle kontrakter såsom derivater, kontante deposita eller investeringer i unoterede selskaber og andele i interessentskaber.
(104)
For at opnå en tilstrækkelig grad af sikkerhed for, at AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, rent faktisk er ejeren af aktiverne, bør depositaren sørge for at få alle de oplysninger, som han anser for nødvendige til at godtgøre, at AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, har ejendomsretten til aktiverne. Disse oplysninger kan være en kopi af et officielt dokument, som godtgør, at AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, er ejeren af aktivet, eller enhver formel og pålidelig dokumentation, som depositaren finder relevant. Om nødvendigt bør depositaren anmode om yderligere dokumentation fra AIF'en eller FAIF'en og/eller fra en tredjepart.
(105)
Depositaren bør registrere alle aktiver, for hvilke det er godtgjort, at AIF'en har ejendomsretten. Denne kan indføre en procedure for modtagelse af oplysninger fra tredjeparter, hvor procedurer, der sikrer, at aktiverne ikke kan overføres, uden at depositaren eller den tredjepart, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner, er blevet informeret om sådanne transaktioner, kan være mulige i tilfælde af AIF'er med uregelmæssige transaktioner og/eller transaktioner, der er underlagt en ordning om forudgående afregning. Kravet om at have adgang til dokumentation for hver transaktion fra en tredjepart kan være hensigtsmæssigt for AIF'er med mere hyppig porteføljehandel, f.eks. investeringer i børsnoterede derivater.
(106)
Med henblik på at sikre, at depositaren kan udføre sine opgaver, er det nødvendigt at præcisere de opgaver, der foreskrives i artikel 21, stk. 9, i direktiv 2011/61/EU, og især kontrollerne i »andet lag«, der skal foretages af depositaren. Sådanne opgaver bør ikke forhindre depositaren i at foretage forhåndskontroller, hvor denne anser det for relevant og efter aftale med FAIF'en. Med henblik på at sikre, at depositaren kan udføre sine opgaver, kan denne fastlægge sin egen eskaleringsprocedure for at tackle situationer, hvor der er konstateret uregelmæssigheder. Denne procedure skal sikre, at de kompetente myndigheder underrettes om eventuelle væsentlige overtrædelser. Depositarens tilsynsansvar i forhold til tredjeparter som fastsat i denne forordning berører ikke de ansvarsområder, der påhviler FAIF'en i henhold til direktiv 2011/61/EU.
(107)
Depositaren bør kontrollere sammenhængen mellem antallet af udstedte andele eller kapitalandele og det modtagne tegningsprovenu. For at sikre, at betalinger fra investorer i forbindelse med tegning er modtaget, bør depositaren også sikre, at der foretages en anden afstemning mellem tegningsordrerne og tegningsprovenuet. Der bør udføres den samme afstemning for så vidt angår indløsningsordrer. Depositaren bør også kontrollere, at antallet af andele eller kapitalandele på AIF'ens konti svarer til antallet af cirkulerende andele eller kapitalandele i AIF'ens register. Depositaren bør tilpasse sine procedurer i overensstemmelse hermed under hensyntagen til hyppigheden af tegninger og indløsninger.
(108)
Depositaren bør træffe alle fornødne foranstaltninger for at sikre, at de relevante værdiansættelsesmetoder og -procedurer i relation til AIF'ens aktiver gennemføres effektivt ved hjælp af stikprøvekontroller eller ved at sammenligne sammenhængen mellem ændringen i beregningen af nettoaktivværdien over tid med en given referenceværdi. Ved fastlæggelsen af sine procedurer bør depositaren have en klar forståelse for de værdiansættelsesmetoder, som FAIF'en eller den eksterne valuar anvender, for at kunne værdiansætte AIF'ens aktiver. Hyppigheden af disse kontroller bør svare til hyppigheden af AIF'ens aktivværdiansættelse.
(109)
Som følge af sin tilsynsforpligtelse i henhold til direktiv 2011/61/EU bør depositaren indføre en procedure for på ex post-grundlag at kontrollere AIF'ens overholdelse af gældende love og administrative bestemmelser og dens bestemmelser og vedtægter. Dette omfatter områder såsom kontrol af, hvorvidt AIF'ens investeringer er i overensstemmelse med dens investeringsstrategier som beskrevet i AIF'ens bestemmelser og udbudsdokumenter, og sikre, at AIF'en ikke overtræder sine investeringsbegrænsninger, hvis det er relevant. Depositaren bør overvåge AIF'ens transaktioner og undersøge eventuelle usædvanlige transaktioner. Hvis der sker overskridelse af de grænser eller begrænsninger, der er fastsat i de gældende nationale love og bestemmelser eller i AIF'ens regler og vedtægter, bør depositaren eksempelvis få anvisninger fra FAIF'en om at tilbageføre den pågældende transaktion. Denne forordning forhindrer ikke depositaren i at anvende en ex ante-tilgang, hvor denne anser det for relevant og efter aftale med FAIF'en.
(110)
Depositaren bør sikre, at indtægterne beregnes nøjagtigt i henhold til direktiv 2011/61/EU. Med henblik herpå skal depositaren sikre, at indtægtsfordelingen er passende og, hvis den konstaterer en fejl, at FAIF'en træffer hensigtsmæssige afhjælpende foranstaltninger. Når depositaren har sørget for dette, bør denne kontrollere fuldstændigheden og nøjagtigheden af indtægtsfordelingen og navnlig af udbyttebetalingerne.
(111)
Ved delegering af opbevaringsfunktioner, der har relation til andre aktiver i henhold til direktiv 2011/61/EU, vil delegeringen i de fleste tilfælde sandsynligvis vedrøre administrative funktioner. Hvis depositaren delegerer registreringsfunktioner, vil denne skulle gennemføre og anvende en hensigtsmæssig og dokumenteret procedure for at sikre, at delegeringen til enhver tid overholder kravene i artikel 21, stk. 11, litra d), i direktiv 2011/61/EU. For at sikre et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau for aktiverne er det nødvendigt at fastsætte en række principper, der bør anvendes i forbindelse med delegering af opbevaringsfunktioner. Ved delegering af opbevaringsopgaver er det vigtigt at fastsætte nogle hovedprincipper, som skal anvendes effektivt gennem hele delegeringsprocessen. Disse principper bør ikke betragtes som udtømmende, hverken med hensyn til fastlæggelsen af alle detaljer om depositarens udvisning af fornøden dygtighed, omhu og hurtighed, eller med hensyn til fastlæggelsen af de foranstaltninger, som en depositar bør træffe i forbindelse med selve disse principper. Forpligtelsen til løbende at overvåge den tredjepart, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner, bør bestå i at kontrollere, at denne tredjepart udfører alle delegerede funktioner korrekt og overholder delegeringsaftalen. Tredjeparten bør handle ærligt og i god tro med henblik på at varetage AIF'ens og dens investorers interesser i overensstemmelse med lov- og tilsynskrav og udvise den omhu og dygtighed, som normalt forventes af en yderst påpasselig erhvervsdrivende i den pågældende finansielle branche under sammenlignelige omstændigheder. Depositaren bør bl.a. gennemgå elementer vurderet i løbet af udvælgelses- og udpegningsprocessen og sætte disse elementer i perspektiv ved at sammenligne dem med markedsudviklingen. Formen af den regelmæssige gennemgang bør afspejle omstændighederne, således at depositaren er i stand til på passende måde at vurdere de risici, der er forbundet med at delegere opbevaringen af aktiver til tredjemand. Hyppigheden af gennemgangen bør tilpasses, således at den altid er i overensstemmelse med markedsvilkårene og dertil knyttede risici. Med henblik på at sikre, at depositaren kan reagere effektivt på tredjepartens eventuelle konkurs, bør denne udarbejde nødplaner, herunder udfærdigelse af alternative strategier og den mulige udvælgelse af alternative leverandører, hvis det er relevant. Mens sådanne foranstaltninger kan mindske depositarens risiko i forbindelse med opbevaringen, ændrer de ikke ved forpligtelsen til at erstatte de finansielle instrumenter eller betale det tilsvarende beløb, hvis de skulle gå tabt, hvilket afhænger af, hvorvidt kravene i artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU er opfyldt eller ej.
(112)
Ved delegering af opbevaringsfunktioner bør depositaren sikre, at kravene i artikel 21, stk. 11, litra d), nr. iii), i direktiv 2011/61/EU er opfyldt, og at AIF'ens kunders aktiver holdes korrekt adskilt fra depositarens aktiver. Denne forpligtelse bør navnlig sikre, at AIF'ens aktiver ikke går tabt på grund af konkurs hos den tredjepart, som fik overdraget opbevaringsfunktioner. Med henblik på at minimere risikoen i lande, hvor virkningerne af adskillelse ikke anerkendes i konkursloven, bør depositaren træffe yderligere foranstaltninger. Depositaren kan videreformidle oplysninger til AIF'en og den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, således at der i rimeligt omfang tages hensyn til disse aspekter af opbevaringsrisikoen ved investeringsbeslutningen, eller der så vidt muligt træffes sådanne foranstaltninger i de lokale jurisdiktioner for at gøre aktiverne så konkurssikre som muligt i henhold til den lokale lovgivning. Desuden kan depositaren forbyde en forbigående manko i kundeaktiver, gøre brug af buffere eller indføre ordninger, der forbyder anvendelsen af en debetbalance for en kunde til at udligne en kreditbalance for en anden. Mens sådanne foranstaltninger kan mindske depositarens risiko i forbindelse med delegering af opbevaringsfunktioner, ændrer de ikke ved forpligtelsen til at erstatte de finansielle instrumenter eller betale det tilsvarende beløb, hvis de skulle gå tabt, hvilket afhænger af, om kravene i direktiv 2011/61/EU er opfyldt eller ej.
(113)
Depositarens ansvar i henhold til artikel 21, stk. 12, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU udløses i tilfælde af tab af et finansielt instrument, der opbevares af depositaren selv eller af en tredjepart, som har fået overdraget opbevaringen, forudsat at depositaren ikke kan bevise, at tabet skyldes en ekstern hændelse, som depositaren ikke med rimelighed kan forventes at have kontrol over, og hvis konsekvenser ville have været uundgåelige, også selv om depositaren havde truffet alle rimelige forholdsregler. Der bør skelnes mellem dette tab og et investeringstab for investorer, som skyldes et fald i værdien af aktiverne på grund af en investeringsbeslutning.
(114)
For at få dette fastslået, er det vigtigt, at tabet er definitivt, og at der ikke er nogen udsigt til at kunne tilvejebringe det finansielle aktiv. Situationer, hvor et finansielt instrument kun er midlertidigt utilgængeligt eller indefrosset, bør således ikke tælle som tab i henhold til artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU. I modsætning hertil kan der identificeres tre typer af situationer, hvor tabet bør anses for definitivt: hvis det finansielle instrument ikke længere findes eller aldrig har eksisteret, hvis det finansielle instrument eksisterer, men AIF'en endeligt har mistet ejendomsretten over det, og hvis AIF'en har ejendomsretten, men ikke længere kan overdrage ejendomsretten over eller skabe begrænsede ejendomsrettigheder vedrørende det finansielle instrument på et permanent grundlag.
(115)
Et finansielt instrument anses for ikke længere at eksistere, hvis det f.eks. er forsvundet som følge af en regnskabsfejl, der ikke kan korrigeres, eller hvis det aldrig har eksisteret, eller hvis AIF'ers ejerskab blev registreret på basis af forfalskede dokumenter. Situationer, hvor tabet af finansielle instrumenter forårsages af svigagtig adfærd, bør betragtes som tab.
(116)
Der kan ikke fastslås et tab, hvis det finansielle instrument er blevet udskiftet med eller konverteret til et andet finansielt instrument, f.eks. i situationer, hvor kapitalandele er annulleret og erstattet med udstedelsen af nye kapitalandele i forbindelse med en omstrukturering af selskabet. En AIF bør ikke anses for at være permanent frataget sin ejendomsret over det finansielle instrument, hvis AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, har overdraget ejendomsretten lovligt til en tredjepart. Hvis der sondres mellem det juridiske ejerskab og det egentlige ejerskab af aktiverne, bør definitionen af tab henvise til tab af den egentlige ejendomsret.
(117)
Kun i tilfælde af en ekstern hændelse, som depositaren ikke med rimelighed kan forventes at have kontrol over, og hvis konsekvenser ville have været uundgåelige, også selv om depositaren har truffet alle rimelige forholdsregler, kan depositaren undgå at blive holdt ansvarlig i henhold til artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU. Den kumulative opfyldelse af disse betingelser bør godtgøres af depositaren for at blive frigjort for ansvar.
(118)
Det bør først bestemmes, hvorvidt det var en ekstern hændelse, der medførte tabet. Depositarens ansvar bør ikke blive påvirket af delegering, og derfor bør en hændelse anses for ekstern, hvis den ikke forekommer som et resultat af en handling eller undladelse fra depositaren eller den tredjepart, som har fået overdraget opbevaringen af finansielle instrumenter. Der bør således foretages en vurdering af, om hændelsen ligger uden for rimelig kontrol, ved at undersøge, om en depositar under iagttagelse af forsigtighedsprincippet med rimelighed kunne have truffet forholdsregler og dermed have undgået hændelsen. I forbindelse hermed kan både naturlige hændelser og offentlige myndigheders handlinger anses for at være eksterne hændelser, der ligger uden for rimelig kontrol. I tilfælde af konkurs for en tredjepart, som har fået overdraget opbevaring, anses lovgivningen i det land, hvor instrumenterne opbevares, og som ikke anerkender virkningen af en hensigtsmæssig gennemført adskillelse, for at være en ekstern hændelse, der ligger uden for rimelig kontrol. Til forskel herfra kan et tab forårsaget af manglende anvendelse af adskillelseskravene i artikel 21, stk. 11, litra d), nr. iii), i direktiv 2011/61/EU eller tabet af aktivet som følge af en afbrydelse i tredjepartens aktiviteter i forbindelse med dennes konkurs ikke anses for at være eksterne hændelser, der ligger uden for rimelig kontrol.
(119)
Endelig bør depositaren bevise, at tabet var uundgåeligt, også selv om depositaren havde truffet alle rimelige forholdsregler. I den sammenhæng bør depositaren informere FAIF'en og træffe relevante foranstaltninger afhængigt af omstændighederne. I en situation, hvor depositaren eksempelvis mener, at den eneste hensigtsmæssige foranstaltning er at afhænde de finansielle instrumenter, bør depositaren på behørig vis informere FAIF'en herom, som derefter giver depositaren skriftlig besked om, hvorvidt denne skal beholde de finansielle instrumenter eller afhænde dem. Enhver besked til depositaren om at beholde aktiverne bør rapporteres til AIF'ens investorer. FAIF'en eller AIF'en bør tage behørigt hensyn til depositarens anbefalinger. Hvis depositaren stadig er bekymret over, at standarden for investorbeskyttelse ikke er tilstrækkelig til trods for gentagne advarsler, bør den afhængigt af omstændighederne overveje eventuelle foranstaltninger, f.eks. annullering af kontrakten, under forudsætning af at AIF'en får tid til at finde en anden depositar i overensstemmelse med den nationale lovgivning.
(120)
For at sikre den samme standard for investorbeskyttelse bør der gælde de samme betragtninger for den person, som en depositar kontraktmæssigt har overdraget sit ansvar til. Med henblik på at blive frigjort for ansvar i henhold til artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU skal denne person bevise, at han kumulativt opfylder de samme betingelser.
(121)
En depositar har under visse omstændigheder mulighed for at blive frigjort for ansvaret for tab af finansielle instrumenter, der opbevares i depot af en tredjepart, som har fået overdraget opbevaringen. Hvis en sådan ansvarsfrigørelse skal være tilladt, skal der være en objektiv grund til at aftale frigørelsen, som accepteres af både depositaren og AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en. Der bør angives en objektiv grund for hver ansvarsfrigørelse under hensyntagen til de konkrete omstændigheder, hvorunder opbevaringen blev delegeret.
(122)
Ved vurderingen af den objektive grund bør den rette balance findes for at sikre, at den kontraktmæssige frigørelse effektivt kan påberåbes, hvis det er nødvendigt, og at der indføres passende sikkerhedsregler for at undgå en eventuel forkert anvendelse af den kontraktmæssige ansvarsfrigørelse fra depositarens side. Den kontraktmæssige ansvarsfrigørelse bør under ingen omstændigheder anvendes til at omgå kravene vedrørende depositarens ansvarsfrigørelse i henhold til direktiv 2011/61/EU. Depositaren bør godtgøre, at han var nødsaget til at delegere opbevaringen til en tredjepart på grund af de særlige omstændigheder. Indgåelse af en aftale om ansvarsfrigørelse bør altid være i AIF'ens eller dens investorers interesse, og AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, bør udtrykkeligt fastslå, at de handler i denne interesse. Eksempler på scenarier bør angive de situationer, hvor en depositar kan anses for ikke at have andre muligheder end at delegere opbevaringen til en tredjepart.
(123)
Det er vigtigt for de kompetente myndigheder at få relevante og tilstrækkelige oplysninger med henblik på at føre tilsyn med FAIF'ens aktiviteter og de risici, der er forbundet hermed, på passende og konsekvent vis. Da FAIF'ens aktiviteter også kan have virkninger på tværs af grænserne og på de finansielle markeder, bør de kompetente myndigheder nøje overvåge FAIF'er og AIF'er for at kunne træffe relevante foranstaltninger for at forhindre opbygning af systemiske risici. Den øgede gennemsigtighed og logiske sammenhæng gennem bestemmelser om rapportering og offentliggørelse af relevante oplysninger som angivet i gennemførelsesbestemmelserne bør gøre det muligt for de kompetente myndigheder at opdage og reagere på risici på de finansielle markeder.
(124)
Det er essentielt for investorer at få de mindsteoplysninger, som er nødvendige med hensyn til FAIF'er og AIF'er og deres struktur for at kunne tage den rigtige investeringsbeslutning, der er skræddersyet til deres behov og risikoparathed. Disse oplysninger bør være tydelige, pålidelige, letforståelige og fremlægges klart, mens anvendeligheden af oplysningerne forbedres, når de er sammenlignelige fra FAIF til FAIF og AIF til AIF og fra en periode til den næste. En FAIF bør ikke udøve aktiviteter, der kan være skadelige for den objektive forståelse og praktiske brug af oplysningerne til investorer, forud for videregivelsen heraf, f.eks. »window dressing«.
(125)
Det er nødvendigt at fastlægge en ramme, der giver minimumsstandarder for så vidt angår rapporteringskrav, herunder nøgleelementer og en ikke-udtømmende liste over poster. Væsentlige ændringer som omhandlet i artikel 22, stk. 2, litra d), i direktiv 2011/61/EU bør oplyses i årsrapporten i forbindelse med årsregnskabet. Ud over den ikke-udtømmende liste over underliggende poster kan yderligere poster, overskrifter og subtotaler medtages, hvis præsentationen af disse poster er relevant for forståelsen af AIF'ens samlede finansielle stilling eller resultater. Poster af en anden art eller med en anden funktion vil kunne samles, under forudsætning af at de hver for sig er uvæsentlige. Disse poster vil kunne samles under kategorien »andre« såsom »andre aktiver« eller »andre passiver«. Hvis poster overhovedet ikke finder anvendelse for en bestemt AIF, skal de ikke præsenteres. Uanset hvilke regnskabsstandarder der er fulgt i overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU, bør alle aktiver værdiansættes mindst én gang årligt. Balancen eller formueopgørelsen i henhold til direktiv 2011/61/EU bør bl.a. omfatte kassebeholdning og likvide midler. Likvide midler bør således betragtes som særdeles likvide investeringer med det formål at beregne en AIF's eksponering.
(126)
For så vidt angår indholdet og formatet af rapporten om aktiviteter for regnskabsåret, som skal indgå i årsrapporten i henhold til direktiv 2011/61/EU, bør rapporten inkludere en retvisende og afbalanceret gennemgang af AIF'ens aktiviteter med en beskrivelse af de grundlæggende risici og investeringer eller økonomiske usikkerheder, som den står over for. Disse oplysninger bør ikke resultere i videregivelsen af fortrolig viden om AIF'en, som ville være skadelig for AIF'en og dens investorer. Hvis videregivelse af fortrolige oplysninger ville have en sådan virkning, vil de kunne samles til et niveau, som ville forhindre den skadelige virkning og ikke behøvede at inkorporere eksempelvis resultaterne eller statistikkerne i forbindelse med et individuelt porteføljeselskab eller en individuel investering, som kunne medføre videregivelsen af AIF'ens fortrolige oplysninger. Disse oplysninger bør indgå i ledelsesrapporten, hvis den normalt præsenteres sammen med årsregnskabet.
(127)
Med hensyn til indholdet i formatet for oplysning om aflønningspolitikken, hvor oplysninger præsenteres på FAIF-niveau, bør der tilvejebringes yderligere oplysninger ved offentliggørelse af en allokering eller opdeling af den samlede løn, da den vedrører den relevante AIF. Det vil kunne opnås gennem offentliggørelse af de samlede aflønningsdata for FAIF'en opdelt i faste og variable elementer, en erklæring om, at disse data vedrører hele FAIF'en og ikke AIF'en, antallet af AIF'er og UCITS-fonde, som FAIF'en forvalter, og de samlede forvaltede aktiver for disse AIF'er og UCITS-fonde med en oversigt over aflønningspolitikker og en henvisning til, at FAIF'ens fuldstændige aflønningspolitik kan stilles til rådighed for investorerne efter anmodning herom. Yderligere oplysninger kan gives ved offentliggørelse af det samlede variable vederlag, som finansieres af AIF'en gennem betaling af resultatbetingede honorarer og/eller påløbne renter. Ud over aflønningsoplysninger kan det være hensigtsmæssigt for FAIF'er at give oplysninger vedrørende de finansielle og ikke-finansielle kriterier for aflønningspolitikker og -praksisser for relevante medarbejderkategorier for at gøre det muligt for investorer at vurdere de skabte incitamenter.
(128)
Hvis AIF'en udsteder andele, bør der beregnes overdragelse af aktiver til »side pockets« på overdragelsestidspunktet på basis af antallet af andele, der tildeles ved overdragelse af aktiver, multipliceret med prisen pr. andel. Værdiansættelsesgrundlaget bør under alle omstændigheder klart oplyses, og det bør omfatte gennemførelsesdatoen for værdiansættelsen.
(129)
Med henblik på at styre likviditeten bør FAIF'er kunne indgå låneaftaler på vegne af de AIF'er, som de forvalter. Disse aftaler kan være kortvarige eller mere permanente. I sidstnævnte tilfælde er det mere sandsynligt, at en sådan aftale ville være en særaftale med det formål at forvalte illikvide aktiver.
(130)
I overensstemmelse med princippet om differentiering og anerkendelse af de mange forskellige typer af AIF'er bør det krav om oplysninger til investorer, der stilles til en FAIF, variere i henhold til AIF-typen og afhænge af andre faktorer såsom investeringsstrategi og porteføljesammensætning.
(131)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er give bestemte oplysninger regelmæssigt til den kompetente myndighed i deres medlemsstat for hver EU-AIF, de forvalter, og for hver af de AIF'er, som de markedsfører i Unionen. Det er derfor vigtigt yderligere at specificere disse oplysninger og rapporteringshyppigheden, som afhænger af værdien af de forvaltede aktiver i AIF-porteføljer, som forvaltes af en given FAIF. Der bør stilles rapporteringsformularer til rådighed for og udfyldes af FAIF'en for de AIF'er, som den forvalter. Hvis en enhed er i besiddelse af en tilladelse til som FAIF at markedsføre AIF'er, der forvaltes af andre FAIF'er, handler den ikke som forvalter af disse AIF'er, men som mellemmand som ethvert andet firma, der er omfattet af direktiv 2004/39/EF. Denne behøver således ikke foretage rapportering i forbindelse med disse AIF'er, da dette ville betyde dobbelt- eller multirapportering. Rapporteringskravet bør ikke desto mindre gælde for ikke-EU-FAIF'er, der forvalter AIF'er, som markedsføres i Unionen.
(132)
Den tærskel, der er fastsat i denne forordning, udløser kun rapporteringskrav i henhold til artikel 24, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU. En AIF med en gearingsgrad, der er beregnet i overensstemmelse med forpligtelsesmetoden, på mindre end tre gange dens nettoaktivværdi anses ikke for at anvende gearing på et væsentligt grundlag. De kompetente myndigheder kan imidlertid anmode om yderligere oplysninger, hvis det er relevant for den effektive overvågning af systemiske risici. Fastsættelsen af en rapporteringstærskel sikrer også, at oplysninger vedrørende opbygningen af systemiske risici indsamles i hele EU på en konsekvent måde, og at FAIF'er opnår en vis sikkerhed.
(133)
En kompetent myndigheds tilsynsbeføjelser i henhold til artikel 25, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU udøves i forbindelse med det nye tilsynssystem som en del af de kompetente myndigheders og de europæiske tilsynsmyndigheders løbende proces med at føre tilsyn med og foretage systemiske risikovurderinger af FAIF'er under henvisning til stabiliteten og integriteten i det finansielle system. De kompetente myndigheder bør gøre passende brug af de oplysninger, som de modtager, og indføre grænser for den gearing, som anvendes af en FAIF, eller andre begrænsninger for forvaltningen af AIF'en for så vidt angår de forvaltede AIF'er, hvor de anser dette for nødvendigt med henblik på at sikre stabiliteten og integriteten i det finansielle system. Vurderingen af systemiske risici vil sandsynligvis variere afhængigt af det økonomiske klima, i hvilken forbindelse enhver FAIF for så vidt angår de AIF'er, som den forvalter, har potentialet til at være systemisk relevant. Det er således et grundlæggende krav, at de kompetente myndigheder får alle de oplysninger, der er nødvendige for at kunne vurdere disse situationer ordentligt og med henblik på at forebygge opbygningen af systemiske risici. De kompetente myndigheder bør derefter vurdere oplysningerne grundigt og træffe relevante foranstaltninger.
(134)
For at tillade EU-FAIF'er at forvalte og markedsføre ikke-EU-AIF'er og ikke-EU-FAIF'er at forvalte og markedsføre AIF'er i Unionen kræver direktiv 2011/61/EU indgåelse af relevante samarbejdsaftaler med de relevante tilsynsmyndigheder i tredjelandet, hvor ikke-EU-AIF'en og/eller ikke-EU-FAIF'en er etableret. Sådanne samarbejdsaftaler bør som minimum sikre en effektiv udveksling af oplysninger, der gør det muligt for de kompetente EU-myndigheder at udføre deres opgaver i overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU.
(135)
Samarbejdsaftaler bør gøre det muligt for de kompetente myndigheder at udføre deres tilsyns- og kontrolopgaver i forbindelse med tredjelandsenheder. Samarbejdsaftaler bør derfor fastlægge en klar, konkret ramme for adgang til oplysninger, udførelse af inspektioner på stedet og for den hjælp, som tredjelandsmyndighederne skal yde. Samarbejdsaftalerne bør sikre, at de modtagne oplysninger kan deles med andre relevante kompetente myndigheder samt med ESMA og ESRB.
(136)
For at give de kompetente myndigheder, FAIF'er og depositarer mulighed for at tilpasse sig de nye krav i forordningen, således at de kan anvendes på en effektiv og hensigtsmæssig måde, bør startdatoen for anvendelsen af forordningen justeres i forhold til gennemførelsesdatoen for direktiv 2011/61/EU -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
DEFINITIONER
Artikel 1
Definitioner
Ud over definitionerne i artikel 2 i direktiv 2011/61/EU finder følgende definitioner anvendelse i denne forordning:
1) »kapitalforpligtelse«: en investors kontraktmæssige forpligtelse til at stille et aftalt investeringsbeløb til rådighed for den alternative investeringsfond (AIF'en) efter anmodning fra FAIF'en
2) »relevant person«: for så vidt angår en FAIF:
3) »den øverste ledelse«: den eller de personer, der faktisk leder FAIF'ens forretninger, jf. artikel 8, stk. 1, litra c), i direktiv 2011/61/EU og/eller direktionsmedlem eller medlemmer af ledelsesorganet
4) »ledelsesorgan«: det organ, der har de øverste beslutningsbeføjelser i en FAIF, og som omfatter tilsyns- og ledelsesfunktionerne, eller kun ledelsesfunktionen, hvis de to funktioner er adskilt
5) »særlig aftale«: en aftale, der opstår som en direkte konsekvens af en AIF's aktivers illikvide karakter, der har indvirkning på investorernes særlige indløsningsrettigheder i en type af andele eller kapitalandele i en AIF, og som er skræddersyet til eller en særordning fra investorernes almindelige indløsningsrettigheder.
KAPITEL II
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
AFDELING 1
Beregning af forvaltede aktiver
(artikel 3, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 2
Beregning af den samlede værdi af forvaltede aktiver
1. For at være omfattet af undtagelsen i artikel 3, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU skal en FAIF:
a)
identificere alle de AIF'er, som den udpeges som ekstern FAIF for, eller den AIF, for hvilken den er FAIF, hvis AIF'ens retlige form tillader intern forvaltning i overensstemmelse med artikel 5 i direktiv 2011/61/EU
b)
identificere porteføljen af aktiver for hver forvaltet AIF og bestemme i overensstemmelse med de fastlagte værdiansættelsesregler i det lands lovgivning, hvor AIF'en er etableret, og/eller i AIF'ens regler eller vedtægter den tilsvarende værdi af de forvaltede aktiver, herunder alle aktiver, der er erhvervet gennem brug af gearing
c)
aggregere de bestemte værdier for forvaltede aktiver for alle forvaltede AIF'er og sammenligne den samlede værdi af de forvaltede aktiver med den relevante tærskel i henhold til artikel 3, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU.
2. Med henblik på stk. 1 skal institutter for kollektiv investering i værdipapirer (UCITS), for hvilke FAIF'en handler som det udpegede administrationsselskab i henhold til direktiv 2009/65/EF, ikke medtages i beregningen.
Med henblik på stk. 1 skal AIF'er, der forvaltes af den FAIF, som FAIF'en har delegeret funktioner til i overensstemmelse med artikel 20 i direktiv 2011/61/EU, medtages i beregningen. AIF-porteføljer, som FAIF'en forvalter ved delegering, skal imidlertid ikke medtages i beregningen.
3. Med det formål at beregne den samlede værdi af de forvaltede aktiver skal hver enkelt position i afledte instrumenter, herunder ethvert derivat indeholdt i værdipapirer, omregnes til den tilsvarende position i de underliggende aktiver for dette derivat ved hjælp af de omregningsmetoder, der er fastsat i artikel 10. Den absolutte værdi af denne tilsvarende position skal derefter bruges til beregningen af den samlede værdi af de forvaltede aktiver.
4. Hvis en AIF investerer i andre AIF'er, der forvaltes af den samme eksternt udpegede FAIF, kan investeringen udelades ved beregningen af FAIF'ens forvaltede aktiver.
5. Hvis en afdeling i en internt eller eksternt forvaltet AIF investerer i en anden afdeling af denne AIF, kan denne investering udelades ved beregningen af FAIF'ens forvaltede aktiver.
6. Den samlede værdi af de forvaltede aktiver skal beregnes i overensstemmelse med stk. 1-4 mindst én gang om året og ved hjælp af de senest tilgængelige aktivværdier. Den senest tilgængelige aktivværdi for hver AIF skal fastsættes i de tolv måneder, der ligger forud for datoen for beregningen af tærsklen i overensstemmelse med første punktum i dette stykke. FAIF'en skal fastsætte en tærskelberegningsdato og anvende den på en konsekvent måde. Enhver efterfølgende ændring i den valgte dato skal begrundes til den kompetente myndighed. Ved valget af tærskelberegningsdatoen skal FAIF'en tage hensyn til tidspunktet for og hyppigheden af værdiansættelsen af de forvaltede aktiver.
Artikel 3
Løbende overvågning af forvaltede aktiver
FAIF'er skal indføre, gennemføre og anvende procedurer med henblik på løbende overvågning af den samlede værdi af de forvaltede aktiver. Overvågningen skal give en opdateret oversigt over de forvaltede aktiver og omfatte observationen af tegnings- og indløsningsaktivitet eller, hvis det er relevant, kapitaludbetalinger, kapitalfordelinger og værdien af de aktiver, der er investeret i, for hver AIF.
Der skal tages hensyn til, hvordan den samlede værdi af de forvaltede aktiver ligger i forhold til tærsklen i henhold til artikel 3, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU og den forventede tegnings- og indløsningsaktivitet med henblik på at vurdere behovet for hyppigere beregninger af den samlede værdi af de forvaltede aktiver.
Artikel 4
Lejlighedsvis overtrædelse af tærsklen
1. FAIF'en skal vurdere situationer, hvor den samlede værdi af de forvaltede aktiver overstiger den relevante tærskel med henblik på at fastslå, hvorvidt de er eller ikke er af en midlertidig karakter.
2. Hvis den samlede værdi af de forvaltede aktiver overstiger den relevante tærskel, og FAIF'en vurderer, at situationen ikke er af midlertidig karakter, skal FAIF'en straks underrette de kompetente myndigheder med angivelse af, at situationen ikke vurderes at være af midlertidig karakter og skal ansøge om tilladelse inden for 30 kalenderdage i henhold til artikel 7 i direktiv 2011/61/EU.
3. Hvis den samlede værdi af de forvaltede aktiver overstiger den relevante tærskel, og FAIF'en vurderer, at situationen er af midlertidig karakter, skal FAIF'en straks underrette den kompetente myndighed herom med angivelse af, at situationen anses for at være af midlertidig karakter. Meddelelsen skal omfatte underbyggende oplysninger for at begrunde FAIF'ens vurdering af situationen som værende af midlertidig karakter, herunder en beskrivelse af situationen og en forklaring af årsagerne til, at den vurderes som midlertidig.
4. En situation anses ikke for at være af midlertidig karakter, hvis den forventes at fortsætte i en periode, som overstiger tre måneder.
5. Tre måneder efter den dato, hvor den samlede værdi af de forvaltede aktiver overstiger den relevante tærskel, skal FAIF'en foretage en fornyet beregning af den samlede værdi af de forvaltede aktiver med henblik på at vise, at den ligger under den relevante tærskel, eller godtgøre over for den kompetente myndighed, at den situation, som resulterede i, at de forvaltede aktivers værdi oversteg tærsklen, er blevet løst, og at det således ikke er nødvendigt for FAIF'en at indgive en ansøgning om tilladelse hertil.
Artikel 5
Oplysninger, der skal indgives ved registrering
1. Som del af kravet i artikel 3, stk. 3, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er til de kompetente myndigheder meddele den samlede værdi af de forvaltede aktiver beregnet i overensstemmelse med proceduren i artikel 2 i denne forordning.
2. Som del af kravet i artikel 3, stk. 3, litra c), i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er for hver AIF levere udbudsdokumentet eller et relevant uddrag af udbudsdokumentet eller en generel beskrivelse af investeringsstrategien. Det relevante uddrag af udbudsdokumentet og beskrivelsen af investeringsstrategien skal mindst omfatte følgende oplysninger:
a)
de vigtigste kategorier af aktiver, som AIF'en kan investere i
b)
alle industrielle, geografiske eller andre markedssektorer eller andre specifikke aktivklasser, som investeringsstrategien fokuserer på
c)
en beskrivelse af AIF'ens låne- eller gearingspolitik.
3. De oplysninger, der skal indgives af FAIF'en i henhold til artikel 3, stk. 3, litra d), i direktiv 2011/61/EU, er angivet i artikel 110, stk. 1, i denne forordning. De skal indgives i overensstemmelse med formularen til rapportering fastsat i bilag IV.
4. De oplysninger, der indsamles i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, litra d), i direktiv 2011/61/EU, skal udveksles mellem de kompetente myndigheder i Unionen, Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) og Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB), hvis det er nødvendigt i forbindelse med opfyldelsen af deres forpligtelser.
5. De oplysninger, der er påkrævet med henblik på registrering, skal opdateres og indgives én gang om året. Af hensyn til udøvelsen af deres beføjelser i henhold til artikel 46 i direktiv 2011/61/EU kan de kompetente myndigheder kræve, at en FAIF forelægger de oplysninger, der omtales i artikel 3 i direktiv 2011/61/EU, hyppigere.
AFDELING 2
Beregning af gearing
(artikel 4, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 6
Generelle bestemmelser om beregning af gearing
1. Gearing af en AIF skal udtrykkes som forholdet mellem en AIF's eksponering og dens nettoaktivværdi.
2. FAIF'er skal beregne den forvaltede AIF's eksponering i overensstemmelse med bruttometoden i artikel 7 og forpligtelsesmetoden i artikel 8.
I lyset af markedsudviklingen og ikke senere end 21. juli 2015 skal Kommissionen gennemgå beregningsmetoderne i første afsnit med henblik på at afgøre, hvorvidt disse metoder er tilstrækkelige og hensigtsmæssige for alle typer af AIF'er, eller om der skal udvikles en supplerende og valgfri metode for beregning af gearing.
3. Eksponering indeholdt i finansielle eller retlige strukturer, der involverer tredjeparter kontrolleret af den relevante AIF, skal medtages ved beregningen af eksponeringen, hvis de omhandlede strukturer er specifikt udviklet for direkte eller indirekte at øge eksponeringen på AIF-niveau. For AIF'er, hvis fundamentale investeringspolitik er at erhverve kontrol over unoterede selskaber eller udstedere, skal FAIF'en ved beregningen af gearingen ikke medtage en eventuel eksponering, der eksisterer på niveauet for disse unoterede selskaber og udstedere, under forudsætning af at AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, ikke skal bære potentielle tab, som ligger ud over dennes investering i det pågældende selskab eller den pågældende udsteder.
4. FAIF'er skal udelukke indgåede låneaftaler, hvis disse er af midlertidig karakter og er fuldt ud dækket af kontraktmæssige kapitalforpligtelser fra investorer i AIF'en.
5. En FAIF skal have hensigtsmæssigt dokumenterede procedurer for at beregne eksponeringen for hver forvaltet AIF i henhold til bruttometoden og forpligtelsesmetoden. Beregningen skal anvendes konsekvent over tid.
Artikel 7
Bruttometode til beregning af AIF'ens eksponering
En AIF's eksponering, der er beregnet i henhold til bruttometoden, skal være summen af de absolutte værdier af alle positioner værdiansat i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og alle delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold hertil.
Ved beregningen af en AIF's eksponering i henhold til bruttometoden skal en FAIF:
a)
udelade værdien af eventuel kassebeholdning og likvide midler, der er meget likvide investeringer i AIF'ens basisvaluta, der umiddelbart vil kunne omsættes til et kendt beløb i likvide beholdninger og have en ubetydelig risiko for værdiændringer og give en forrentning på maksimalt renten på en statsobligation af høj kvalitet med 3 måneders løbetid
b)
omregne afledte instrumenter til den tilsvarende position i deres underliggende aktiver ved hjælp af omregningsmetoderne i artikel 10 og metoderne i punkt 4-9 og 14 i bilag I
c)
fradrage kontante lån, der forbliver i kassebeholdning eller likvide midler som omhandlet i litra a), og hvis det er kendte beløb, der skal betales
d)
medtage eksponering, som er et resultat af reinvestering af kontante lån, der svarer til markedsværdien af den realiserede investering eller det samlede beløb af de lånte kontanter som omhandlet i punkt 1 og 2 i bilag I, alt efter hvad der er højest
e)
medtage positioner i genkøbsforretninger eller omvendte genkøbsforretninger og udlån af værdipapirer og indlån af værdipapirer eller andre ordninger i henhold til punkt 3 og 10-13 i bilag I.
Artikel 8
Forpligtelsesmetode til beregning af AIF'ens eksponering
1. En AIF's eksponering, der er beregnet i henhold til forpligtelsesmetoden, er summen af de absolutte værdier af alle positioner værdiansat i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og dets tilsvarende delegerede retsakter, der er underlagt kriterierne i stk. 2-9.
2. Ved beregningen af en AIF's eksponering i henhold til forpligtelsesmetoden skal en FAIF:
a)
omregne hver enkelt position i afledte instrumenter til en tilsvarende position i de underliggende aktiver for dette derivat ved hjælp af omregningsmetoderne i artikel 10 og punkt 4-9 og 14 i bilag II
b)
anvende netting- og hedgingordninger
c)
beregne den eksponering, som er tilvejebragt ved reinvestering af lån, hvis denne reinvestering øger AIF'ens eksponering som omhandlet i punkt 1 og 2 i bilag I
d)
medtage andre ordninger ved beregningen i henhold til punkt 3 og 10-13 i bilag I
3. Med det formål at beregne en AIF's eksponering i overensstemmelse med forpligtelsesmetoden gælder følgende:
a)
Nettingordninger skal omfatte kombinationer af transaktioner vedrørende afledte instrumenter eller værdipapirpositioner, der vedrører det samme underliggende aktiv, uafhængigt af - i tilfælde af afledte instrumenter - løbetiden på de afledte instrumenter, og hvis disse transaktioner vedrørende afledte instrumenter eller værdipapirpositioner indgås alene med det formål at fjerne de risici, som er forbundet med positioner, der tages gennem de andre afledte instrumenter eller værdipapirpositioner.
b)
Hedgingordninger skal omfatte kombinationer af transaktioner vedrørende afledte instrumenter eller værdipapirpositioner, som ikke nødvendigvis vedrører det samme underliggende aktiv, og hvor disse transaktioner vedrørende afledte instrumenter eller værdipapirpositioner indgås alene med det formål at udligne risici i forbindelse med positioner, der tages gennem de andre afledte instrumenter eller værdipapirpositioner.
4. Uanset stk. 2 skal et afledt instrument ikke omregnes til en tilsvarende position i det underliggende aktiv, hvis det har alle følgende karakteristika:
a)
Det swapper resultaterne for de finansielle aktiver i AIF'ens portefølje med resultaterne for andre finansielle referenceresultater.
b)
Det udligner fuldstændig risiciene ved de swappede aktiver i AIF'ens portefølje, således at AIF'ens resultater ikke afhænger af resultaterne for de swappede aktiver.
c)
Det omfatter hverken yderligere valgfrie egenskaber eller gearingsklausuler, yderligere risici i forhold til en direkte besiddelse af finansielle referenceaktiver.
5. Uanset stk. 2 skal et afledt instrument ikke omregnes til en tilsvarende position i det underliggende aktiv ved beregning af eksponeringen i henhold til forpligtelsesmetoden, hvis det opfylder følgende to betingelser:
a)
AIF'ens kombinerede besiddelse af et afledt instrument, som vedrører et finansielt aktiv og kontanter, der investeres i likvider som omhandlet i artikel 7, litra a), svarer til besiddelse af en lang position i det pågældende finansielle aktiv.
b)
Det afledte instrument må ikke generere nogen øget eksponering og gearing eller risiko.
6. Der skal kun tages hensyn til hedgingordninger ved beregningen af en AIF's eksponering, hvis de opfylder alle følgende betingelser:
a)
Formålet med de positioner, der indgår i sikringsforholdet, er ikke at generere et afkast, og generelle og specifikke risici opvejer hinanden.
b)
Der er en verificerbar reduktion af markedsrisikoen på AIF-niveau.
c)
De eventuelle risici, der er forbundet med afledte instrumenter, generelle og specifikke, udlignes.
d)
Hedgingordningerne vedrører den samme aktivklasse.
e)
De er effektive under spændte markedsvilkår.
7. Med forbehold af stk. 6 skal afledte instrumenter, der anvendes til valutakurssikringsformål, og som ikke medfører nogen øget eksponering, gearing eller andre risici, ikke medtages i beregningen.
8. En FAIF skal opgøre positioner i følgende tilfælde:
a)
mellem afledte instrumenter, under forudsætning af at de vedrører det samme underliggende aktiv, selv om det afledte instruments forfaldsdato er forskellig
b)
mellem et afledt instrument, hvis underliggende aktiv er et værdipapir, pengemarkedsinstrument eller andele i et institut for kollektiv investering som omhandlet i bilag I, punkt C, nr. 1-3, til direktiv 2004/39/EF og det tilsvarende underliggende aktiv.
9. AIF-forvaltende FAIF'er, der i overensstemmelse med deres fundamentale investeringspolitik primært investerer i rentederivater, skal anvende særlige nettingregler for løbetid med henblik på at tage hensyn til overensstemmelsen mellem løbetidsintervallerne på rentekurven som omhandlet i artikel 11.
Artikel 9
Metoder til øgning af en AIF's eksponering
Ved beregning af eksponeringen skal FAIF'er anvende metoderne i bilag I for de heri omhandlede situationer.
Artikel 10
Omregningsmetoder for afledte instrumenter
FAIF'er skal anvende omregningsmetoderne i bilag II i forbindelse med de heri omhandlede afledte instrumenter.
Artikel 11
Nettingregler for løbetid
1. Nettingregler for løbetid skal anvendes af FAIF'er ved beregning af AIF'ers eksponering i henhold til artikel 8, stk. 9.
2. Nettingreglerne for løbetid skal ikke anvendes, hvis de vil medføre en fejlagtig opfattelse af AIF'ens risikoprofil. FAIF'er, der gør brug af disse nettingregler, skal ikke inkorporere andre risikokilder såsom volatilitet i deres rentestrategi. Derfor skal disse nettingregler ikke anvendes i forbindelse med rentearbitragestrategier.
3. Brugen af disse nettingregler for løbetid skal ikke generere et uberettiget gearingsniveau gennem investering i kortsigtede positioner. Kortsigtede rentederivater skal ikke være hovedindtægtskilden for en AIF med mellemlang løbetid, som anvender nettingregler for løbetid.
4. Rentederivater skal omregnes til deres tilsvarende underliggende aktivposition og beregnes i overensstemmelse med bilag III.
5. En AIF, der gør brug af nettingregler for løbetid, kan fortsat anvende hedgingrammen. Nettingregler for løbetid kan kun anvendes i forbindelse med rentederivater, der ikke indgår i hedgingordninger.
AFDELING 3
Ekstra egenkapital og erhvervsansvarsforsikring
(artikel 9, stk. 7, og artikel 15 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 12
Risici for erhvervsansvar
1. De risici for erhvervsansvar, der skal dækkes i henhold til artikel 9, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU, skal være risici for tab eller skade forårsaget af en relevant person, som har handlet skødesløst ved udøvelsen af aktiviteter, for hvilke FAIF'en har det juridiske ansvar.
2. Risici for erhvervsansvar som omhandlet i stk. 1 skal omfatte, men er ikke begrænset til, risici for:
a)
tab af dokumenter, der beviser adkomst til AIF'ens aktiver
b)
urigtige oplysninger eller vildledende erklæringer til AIF'en eller dens investorer
c)
handlinger, fejl eller undladelser, der resulterer i manglende overholdelse af:
i)
retlige og forskriftsmæssige forpligtelser
ii)
pligten til at udvise fornøden dygtighed og omhu i forhold til AIF'en og dens investorer
iii)
betroede opgaver
iv)
fortrolighedspligt
v)
AIF-regler eller vedtægter
vi)
betingelser for AIF'ens udpegelse af FAIF'en
d)
manglende overholdelse af krav om at indføre, gennemføre og opretholde passende procedurer for at forebygge uærlige, svigagtige eller ondsindede handlinger
e)
ukorrekt udført værdiansættelse af aktiver eller beregning af priser på andele/kapitalandele
f)
tab som følge af forretningsforstyrrelser, systemfejl, fejl i transaktionsbehandling eller processtyring.
3. Risici for erhvervsansvar skal under alle omstændigheder dækkes enten gennem passende ekstra egenkapital i overensstemmelse med artikel 14 eller gennem passende dækning i en erhvervsansvarsforsikring, der er fastlagt i henhold til artikel 15.
Artikel 13
Kvalitative krav vedrørende risici for erhvervsansvar
1. En FAIF skal implementere effektive interne politikker og procedurer for operationel risikostyring for på passende måde at kunne påvise, måle, styre og overvåge operationelle risici, herunder risici for erhvervsansvar, som FAIF'en er eller med rimelighed kan forventes at blive eksponeret for. De operationelle risikostyringsaktiviteter skal udføres uafhængigt som en del af risikostyringspolitikken.
2. En FAIF skal opbygge en historisk tabsdatabase, hvori alle operationelle fejl, tab og skade skal registreres. Denne database skal registrere, men er ikke begrænset til, potentielle risici for erhvervsansvar som omhandlet i artikel 12, stk. 2, efter at de har vist sig.
3. FAIF'en skal inden for risikostyringsrammen gøre brug af sine interne historiske tabsdata, og, hvis det er relevant, af eksterne data, scenarieanalyser og faktorer, der afspejler forretningspraksis, samt interne kontrolsystemer.
4. Der skal ske løbende overvågning af og regelmæssig intern rapportering om erfaringer med eksponering og tab i forbindelse med operationel risiko.
5. En FAIF's politikker og procedurer for operationel risikostyring skal være veldokumenterede. En FAIF skal have rutiner til sikring af overholdelsen af styringspolitikkerne for operationel risiko og effektive foranstaltninger vedrørende håndtering af manglende overholdelse af disse politikker. En FAIF skal have forretningsgange for passende foranstaltninger som opfølgning herpå.
6. Styringspolitikker og -procedurer og målingssystemer for operationel risiko skal underkastes regelmæssig kontrol, dvs. mindst én gang årligt.
7. En FAIF skal opretholde finansielle ressourcer, der afspejler dens risikoprofil.
Artikel 14
Ekstra egenkapital
1. Denne artikel finder anvendelse på FAIF'er, der vælger at dække risici for erhvervsansvar gennem ekstra egenkapital.
2. FAIF'en skal tilvejebringe ekstra egenkapital for at dække risici for erhvervsansvar som følge af pligtforsømmelse, som mindst svarer til 0,01 % af værdien af de forvaltede AIF-porteføljer.
Værdien af de forvaltede AIF-porteføljer skal være summen af den absolutte værdi af samtlige aktiver i alle af FAIF'en forvaltede AIF'er, herunder aktiver erhvervet gennem brug af gearing, i hvilken forbindelse afledte instrumenter skal værdiansættes til deres markedsværdi.
3. Kravet om ekstra egenkapital som omhandlet i stk. 2 skal genberegnes ved udgangen af hvert regnskabsår, og behovet for ekstra egenkapital skal justeres i overensstemmelse hermed.
FAIF'en skal indføre, gennemføre og anvende procedurer for løbende at overvåge værdien af de forvaltede AIF-porteføljer, beregnet i henhold til stk. 2, andet afsnit. Hvis værdien af de forvaltede AIF-porteføljer øges væsentligt, inden den årlige genberegning som omhandlet i første afsnit, skal FAIF'en straks genberegne behovet for ekstra egenkapital og justere den ekstra egenkapital i overensstemmelse hermed.
4. Den kompetente myndighed i FAIF'ens hjemland kan kun give FAIF'en tilladelse til at tilvejebringe en egenkapitalforøgelse, der er lavere end beløbet nævnt i stk. 2, hvis den har vished for - på grundlag af FAIF'ens historiske tabsdata som registreret i en observationsperiode på mindst tre år forud for vurderingen - at FAIF'en tilvejebringer tilstrækkelig ekstra egenkapital til i passende grad at dække risici for erhvervsansvar. Det tilladte lavere beløb for den ekstra egenkapital må ikke være mindre end 0,008 % af værdien af de AIF'er, som FAIF'en forvalter.
5. Den kompetente myndighed i FAIF'ens hjemland kan kræve, at FAIF'en tilvejebringer en egenkapitalforøgelse, der er højere end det i stk. 2 nævnte beløb, hvis den ikke har vished for, at FAIF'en har tilstrækkelig ekstra egenkapital til i passende grad at dække risici for erhvervsansvar. Den kompetente myndighed skal begrunde, hvorfor den finder, at FAIF'ens ekstra egenkapital er utilstrækkelig.
Artikel 15
Erhvervsansvarsforsikring
1. Denne artikel finder anvendelse på FAIF'er, der vælger at dække risici for erhvervsansvar gennem erhvervsansvarsforsikring.
2. FAIF'en skal tegne og til enhver tid opretholde en erhvervsansvarsforsikring, der:
a)
skal have en oprindelig løbetid på mindst et år
b)
skal have en opsigelsesfrist på mindst 90 dage
c)
skal dække risici for erhvervsansvar som defineret i artikel 12, stk. l og 2
d)
tegnes hos et selskab i eller uden for EU med tilladelse til at levere erhvervsansvarsforsikringsydelser i overensstemmelse med EU-retten og national lovgivning
e)
leveres af tredjemand.
Enhver aftalt overskridelse skal dækkes fuldt ud af egenkapital, som supplerer den egenkapital, der skal tilvejebringes i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1 og 3, i direktiv 2011/61/EU.
3. Forsikringsdækningen for et individuelt erstatningskrav skal svare til mindst 0,7 % af værdien af de AIF-porteføljer, som FAIF'en forvalter, beregnet i henhold til artikel 14, stk. 2, andet afsnit.
4. Forsikringsdækningen for flere erstatningskrav sammenlagt pr. år skal svare til mindst 0,9 % af værdien af de AIF-porteføljer, som FAIF'en forvalter, beregnet i henhold til artikel 14, stk. 2, andet afsnit.
5. FAIF'en skal kontrollere erhvervsansvarsforsikringspolicen og dens overensstemmelse med kravene i denne artikel mindst én gang årligt og i tilfælde af ændringer, som har indflydelse på policens overensstemmelse med kravene i denne artikel.
KAPITEL III
VILKÅR FOR DRIFT AF FAIF'ER
AFDELING 1
Generelle principper
(artikel 12, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 16
Generelle forpligtelser for kompetente myndigheder
Ved vurderingen af FAIF'ens overholdelse af artikel 12, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU, skal de kompetente myndigheder som minimum anvende de i denne afdeling fastlagte kriterier.
Artikel 17
Pligt til at handle i AIF'ens eller AIF-investorernes interesse og tilgodese markedets integritet
1. FAIF'erne skal anvende metoder og procedurer til at forebygge uregelmæssigheder, herunder dem, som med rimelighed kan forventes at påvirke markedets stabilitet og integritet i negativ retning.
2. FAIF'erne skal sikre, at der ikke opkræves unødige omkostninger af de af dem forvaltede AIF'er eller AIF-investorerne.
Artikel 18
Fornøden omhu
1. FAIF'erne skal udvise stor omhu i forbindelse med udvælgelse og løbende tilsyn med investeringer.
2. FAIF'erne skal sikre, at de har passende kendskab til og forståelse af de aktiver, som AIF'en har investeret i.
3. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og anvende skriftlige metoder og procedurer for fornøden omhu og anvende effektive ordninger til at sikre, at beslutninger om investering på AIF'ens vegne gennemføres i overensstemmelse med AIF'ens mål, investeringsstrategi og, hvis det er relevant, risikogrænser.
4. De metoder og procedurer for fornøden omhu, der nævnes i stk. 3, skal gennemgås og opdateres regelmæssigt.
Artikel 19
Fornøden omhu ved investering i aktiver med begrænset likviditet
1. Hvis FAIF'erne investerer i aktiver med begrænset likviditet, og hvis der forud for denne investering er en forhandlingsfase, skal de i forbindelse med forhandlingsfasen og ud over de krav, der er fastsat i artikel 18:
a)
udarbejde og regelmæssigt opdatere en forretningsplan, der er i overensstemmelse med AIF'ens løbetid og markedsvilkårene
b)
finde og vælge mulige transaktioner i tråd med den forretningsplan, der nævnes i litra a)
c)
vurdere de valgte transaktioner under hensyntagen til eventuelle muligheder og de hermed forbundne overordnede risici, alle relevante retlige, skattemæssige, finansielle eller andre værdipåvirkende faktorer, menneskelige og materielle ressourcer samt strategier, herunder exitstrategier
d)
udøve due diligence-aktiviteter i relation til transaktioner forud for udførelsen heraf
e)
overvåge AIF'ens resultater med hensyn til den i litra a) omtalte forretningsplan.
2. FAIF'erne skal føre journaler over de aktiviteter, der er udført i henhold til stk. 1, i mindst fem år.
Artikel 20
Fornøden omhu ved udvælgelsen og udpegelsen af modparter og prime brokere
1. Ved udvælgelsen og udpegelsen af modparter og prime brokere skal FAIF'erne udvise fornøden dygtighed, omhu og hurtighed inden indgåelse af en aftale og derefter løbende for at tage hensyn til det fulde omfang og kvaliteten af sine ydelser.
2. Ved udvælgelsen af prime brokere eller modparter til en FAIF eller en AIF ved en transaktion i OTC-derivater, ved udlån af værdipapirer eller ved en genkøbsaftale skal FAIF'erne sikre, at disse prime brokere og modparter opfylder alle følgende betingelser:
a)
De er underkastet løbende tilsyn af en offentlig myndighed.
b)
De er finansielt solide.
c)
De har den nødvendige organisatoriske struktur og de fornødne ressourcer til at kunne udføre de ydelser, som de skal levere til FAIF'en eller AIF'en.
3. Ved bedømmelsen af den finansielle soliditet i stk. 2, litra b), skal FAIF'en tage hensyn til, om prime brokeren eller modparten er eller ikke er underlagt tilsynsmæssig regulering, herunder tilstrækkelige kapitalkrav og effektiv overvågning.
4. Listen over udvalgte prime brokere skal godkendes af FAIF'ens øverste ledelse. I ekstraordinære tilfælde kan prime brokere, som ikke er optaget på listen, udpeges, under forudsætning af at de opfylder kravene i stk. 2, og at dette godkendes af den øverste ledelse. FAIF'en skal kunne begrunde et sådant valg og godtgøre at have udvist den fornødne omhu ved udvælgelsen og overvågningen af prime brokere, som ikke var optaget på listen.
Artikel 21
Handle ærligt, rimeligt og med fornøden dygtighed
Med henblik på at fastslå, om en FAIF udøver sine aktiviteter ærligt, rimeligt og med den fornødne dygtighed skal de kompetente myndigheder mindst vurdere, hvorvidt følgende betingelser er opfyldt:
a)
FAIF'ens ledelsesorgan skal besidde tilstrækkelig kollektiv viden, faglig kompetence og erfaring til at kunne forstå FAIF'ens aktiviteter, herunder de største risici i forbindelse med disse aktiviteter og de aktiver, som AIF'en har investeret i.
b)
Medlemmerne af ledelsesorganet skal afsætte tilstrækkelig tid til at udføre deres arbejdsopgaver i FAIF'en.
c)
Hvert medlem af ledelsesorganet skal udvise hæderlighed, integritet og uafhængighed.
d)
FAIF'en skal afsætte tilstrækkelige ressourcer til introduktions- og efteruddannelseskurser for medlemmer af ledelsesorganet.
Artikel 22
Ressourcer
1. FAIF'erne skal ansætte medarbejdere med de nødvendige færdigheder, den nødvendige viden og den nødvendige sagkundskab for at kunne varetage de ansvarsområder, de tildeles.
2. Ved anvendelsen af stk. 1 skal FAIF'erne tage hensyn til arten, omfanget og kompleksiteten af deres virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med deres virksomhed.
Artikel 23
Retfærdig behandling af AIF-investorer
1. FAIF'en skal sørge for, at dens beslutningsprocedurer og organisatoriske struktur som omhandlet i artikel 57 sikrer retfærdig behandling af investorer.
2. Enhver fortrinsstilling, som en FAIF opnår i forhold til en eller flere investorer, må ikke betyde en generel væsentlig ulempe for andre investorer.
Artikel 24
Incitamenter
1. FAIF'erne anses ikke for at handle ærligt, redeligt og i de af dem forvaltede AIF'ers interesse eller i AIF-investorernes interesse, hvis de ved udøvelsen af aktiviteterne i forbindelse med udførelsen af de funktioner, der er fastlagt i bilag I til direktiv 2011/61/EU, betaler eller modtager gebyr, provision eller naturalieydelser, bortset fra:
a)
gebyrer, provisioner eller naturalieydelser, der betales eller gives til eller af AIF'en eller en person på AIF'ens vegne
b)
gebyrer, provisioner eller naturalieydelser, der betales eller gives til eller af tredjemand eller en person, der handler på tredjemands vegne, hvis FAIF'en kan godtgøre, at følgende betingelser er opfyldt:
i)
AIF-investorerne er klart blevet oplyst om, at der foreligger et gebyr, en provision eller en naturalieydelse, eller, hvis det ikke er muligt at konstatere beløbets størrelse, hvilken metode der er anvendt til beregning heraf, på en omfattende, nøjagtig og forståelig måde, før den pågældende service er ydet.
ii)
Betalingen af gebyr eller provision eller leveringen af naturalieydelser skal øge kvaliteten af den tjeneste, der ydes til kunden, og må ikke forhindre FAIF'en i at overholde sin pligt til at handle i den AIF's interesse, som den forvalter, eller i AIF-investorernes interesse
c)
egentlige gebyrer, som gør det muligt eller er nødvendige for at få ydet den relevante service, herunder opbevaringsgebyrer, afviklings- og vekslingsgebyrer, lovbestemte afgifter eller salærer, og som på grund af deres art ikke kan give anledning til interessekonflikter med FAIF'ens pligt til at handle ærligt, redeligt og i den AIF's interesse, som den forvalter, eller i AIF-investorernes interesse.
2. En kort beskrivelse af de væsentlige vilkår i ordningerne vedrørende gebyrer, provisioner og naturalieydelser anses for tilfredsstillende for så vidt angår stk. 1, litra b), nr. i), såfremt FAIF'en forpligter sig til at give yderligere detaljer på forespørgsel fra investoren i den AIF, som den forvalter, og den overholder denne forpligtelse.
Artikel 25
Effektiv anvendelse af ressourcer og procedurer - behandling af ordrer
1. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og anvende procedurer og ordninger, som sikrer en øjeblikkelig, redelig og hurtig udførelse af ordrer på AIF'ens vegne.
2. De i stk. 1 omhandlede procedurer og ordninger skal opfylde følgende betingelser:
a)
De skal sikre, at ordrer, der udføres på AIF'ers vegne, registreres og allokeres omgående og nøjagtigt.
b)
De skal sikre udførelse af ellers sammenlignelige AIF-ordrer fortløbende og omgående, medmindre ordrens art eller de gældende markedsbetingelser umuliggør dette, eller det strider mod AIF'ens eller AIF-investorernes interesser.
3. De finansielle instrumenter, pengebeløb eller andre aktiver tilhørende kunder, der er modtaget ved afregningen af den udførte ordre, skal omgående og korrekt indsættes på den pågældende AIF's konto.
4. En FAIF må ikke misbruge oplysninger vedrørende ikke-udførte AIF-ordrer og skal træffe alle rimelige foranstaltninger for at forhindre misbrug af disse oplysninger af nogen af dens relevante personer.
Artikel 26
Krav om underretning i forbindelse med udførelse af tegnings- og indløsningsordrer
1. Når FAIF'erne har udført en tegningsordre eller, hvis det er relevant, en indløsningsordre for en investor, skal de straks give investoren de væsentlige oplysninger om udførelsen af ordren på et varigt medium og/eller underretning om accept af tegningstilbuddet.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis en tredjepart skal forsyne investoren med en bekræftelse på udførelsen af ordren, og hvis bekræftelsen indeholder de væsentlige oplysninger.
FAIF'erne skal sikre, at denne tredjepart opfylder sine forpligtelser.
3. De væsentlige oplysninger, der er nævnt i stk. 1 og 2, skal bl.a. omfatte følgende:
a)
identificering af FAIF'en
b)
identificering af investoren
c)
datoen og tidspunktet for modtagelsen af ordren
d)
datoen for udførelse
e)
identificering af AIF'en
f)
ordrens bruttoværdi, inklusive tegningsgebyrer, eller nettobeløbet efter fradrag af indløsningsgebyrer.
4. FAIF'erne skal efter anmodning herom give investoren oplysninger om ordrens status eller accept af tegningstilbuddet og/eller i givet fald begge dele.
Artikel 27
Efterkommelse af beslutninger om at handle på den forvaltede AIF's vegne
1. FAIF'erne skal handle i de AIF'ers eller AIF-investorers interesse, som de forvalter, når de efterkommer beslutninger om at handle på den forvaltede AIF's vegne ved forvaltning af deres porteføljer.
2. Når FAIF'erne køber eller sælger finansielle instrumenter eller andre aktiver, for hvilke »bedste udførelse« er relevant, og med henblik på stk. 1, skal de træffe alle rimelige foranstaltninger for at opnå det bedst mulige resultat for de AIF'er, som de forvalter, eller for AIF-investorerne under hensyntagen til pris, omkostninger, hurtighed, gennemførelses- og afregningssandsynlighed, omfang, art og andre eventuelle overvejelser med relevans for udførelsen af ordren. Sådanne faktorers relative betydning afgøres under henvisning til følgende kriterier:
a)
AIF'ens mål, investeringsstrategi og risikoprofil, som anført i AIF'ens regler eller vedtægter, prospekter eller udbudsdokumenter
b)
ordrens karakteristika
c)
karakteristika ved de finansielle instrumenter eller andre aktiver, der indgår i ordren
d)
karakteristika ved de handelssystemer, som ordren kan rettes til.
3. FAIF'erne skal etablere og anvende effektive ordninger til opfyldelse af kravene i stk. 1 og 2. FAIF'en har navnlig til opgave skriftligt at udforme og gennemføre en udførelsespolitik, der sætter AIF'er og deres investorer i stand til at opnå det bedst mulige resultat for alle AIF-ordrer, jf. stk. 2.
4. FAIF'erne skal med jævne mellemrum kontrollere, om deres ordreudførelsesordninger og -politik fungerer efter hensigten, således at eventuelle mangler kan findes og i givet fald afhjælpes.
5. FAIF'erne skal tage udførelsespolitikken op til vurdering én gang om året. Der foretages også en vurdering, når der er indtruffet en væsentlig ændring, som påvirker FAIF'ens evne til fortsat at opnå det bedst mulige resultat for de forvaltede AIF'er.
6. FAIF'erne skal kunne dokumentere, at de har udført ordrer på AIF'ens vegne i overensstemmelse med FAIF'ens udførelsespolitik.
7. Hvis det ikke er muligt at vælge mellem forskellige handelssystemer, finder stk. 2-5 ikke anvendelse. FAIF'erne skal dog kunne påvise, at der ikke er mulighed for at vælge mellem forskellige handelssystemer.
Artikel 28
Formidling af ordrer til andre enheder om at handle på AIF'ens vegne
1. Når FAIF'en køber eller sælger finansielle instrumenter eller andre aktiver, for hvilke »bedste udførelse« er relevant, skal den handle i den AIF's interesse, som den forvalter, eller i AIF-investorernes interesse, når den formidler ordrer til andre enheder om at handle på de forvaltede AIF'ers vegne ved forvaltning af deres porteføljer.
2. FAIF'erne skal træffe alle rimelige foranstaltninger for at opnå det bedst mulige resultat for AIF'en eller AIF-investorerne under hensyntagen til pris, omkostninger, hurtighed, gennemførelses- og afregningssandsynlighed, omfang, art og andre eventuelle overvejelser med relevans for udførelsen af ordren. Sådanne faktorers relative betydning afgøres under henvisning til kriterierne i artikel 27, stk. 2.
FAIF'erne skal udforme, gennemføre og anvende en politik, der sætter dem i stand til at opfylde kravet i første afsnit. I denne politik defineres for så vidt angår hver type instrument de enheder, hos hvem ordren kan placeres. FAIF'en skal kun indgå i udførelsesordninger, hvis ordningerne opfylder kravene i denne artikel. FAIF'en skal stille passende oplysninger til rådighed for investorerne i de AIF'er, som den forvalter, om den politik, der er udformet i overensstemmelse med dette stykke, og om eventuelle væsentlige ændringer af denne politik.
3. FAIF'erne skal med jævne mellemrum kontrollere, hvor effektiv den politik, der er udformet i overensstemmelse med stk. 2, er, navnlig for så vidt angår kvaliteten af ordreudførelsen hos de enheder, der er identificeret i denne politik, og i fornødent omfang korrigere mangler.
FAIF'erne skal desuden tage politikken op til vurdering én gang om året. Der foretages også en vurdering, når der er indtruffet en væsentlig ændring, som påvirker FAIF'ens evne til fortsat at opnå det bedst mulige resultat for de forvaltede AIF'er.
4. FAIF'erne skal kunne dokumentere, at de har formidlet ordrer på AIF'ens vegne i overensstemmelse med den politik, der er udformet i henhold til stk. 2.
5. Hvis det ikke er muligt at vælge mellem forskellige handelssystemer, finder stk. 2-5 ikke anvendelse. FAIF'erne skal dog kunne påvise, at der ikke er mulighed for at vælge mellem forskellige handelssystemer.
Artikel 29
Aggregering og allokering af handelsordrer
1. FAIF'erne kan kun udføre en AIF-ordre, hvis den aggregeres med en ordre fra en anden AIF, et investeringsinstitut eller en kunde eller med en transaktion for egen regning, hvis:
a)
det med rimelighed kan forventes, at en aggregering af ordrerne overordnet vil være til ulempe for en AIF, et investeringsinstitut eller en kunde, hvis ordre indgår heri
b)
der fastlægges og følges en ordreallokeringspolitik, som giver mulighed for en tilstrækkelig rimelig allokering af aggregerede ordrer, herunder hvordan ordrernes omfang og pris har betydning for allokeringer og behandlingen af delvis udførte ordrer.
2. Hvis en FAIF aggregerer en AIF-ordre med en eller flere andre ordrer fra andre AIF'er, et investeringsinstitut eller kunder, og den samlede ordre kun delvis udføres, fordeler FAIF'en de dermed forbundne handler i overensstemmelse med ordrefordelingspolitikken.
3. Hvis en FAIF aggregerer transaktioner for egen regning med en eller flere ordrer fra AIF'er, et investeringsinstitut eller andre kunder, må den ikke allokere de dermed forbundne handler, således at det er til ugunst for AIF'en, investeringsinstituttet eller en anden kunde.
4. Hvis en FAIF aggregerer en ordre fra en AIF, et investeringsinstitut eller en anden kunde med en transaktion for egen regning, og den aggregerede ordre kun delvis udføres, allokerer selskabet de dermed forbundne handler til AIF'en, investeringsinstituttet eller den anden kunde frem for FAIF'en.
Hvis en FAIF imidlertid er i stand til at fremlægge tilstrækkelige beviser over for AIF'en eller den anden kunde for, at den uden denne aggregering ikke ville have kunnet udføre ordren på lige så fordelagtige vilkår, om overhovedet, kan den allokere transaktionen for egen regning forholdsmæssigt i overensstemmelse med den politik, der er omhandlet i stk. 1, litra b).
AFDELING 2
Interessekonflikter
(artikel 14 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 30
Forskellige typer interessekonflikter
Med henblik på at påvise de forskellige typer interessekonflikter, som opstår i forbindelse med forvaltningen af en AIF, skal FAIF'erne navnlig tage hensyn til, hvorvidt FAIF'en, en relevant person eller en person, der direkte eller indirekte er forbundet med FAIF'en ved et kontrolforhold:
a)
vil kunne opnå en finansiel gevinst eller undgå et finansielt tab på bekostning af AIF'ens eller dens investorer
b)
har en anden interesse end AIF'en i resultatet af en tjenesteydelse, der leveres til, eller en aktivitet, der udføres for AIF'en eller dens investorer eller en anden kunde, eller af en transaktion, der gennemføres på AIF'ens eller en anden kundes vegne
c)
har et finansielt eller andet incitament til at:
-
sætte et investeringsinstituts, en anden kundes eller kundegruppes eller en anden AIF's interesser over AIF'ens
-
sætte én investors interesser over en anden investors eller investorgruppes i den samme AIF
d)
udøver de samme aktiviteter for AIF'en og for en anden AIF, et investeringsinstitut eller en kunde eller
e)
modtager eller vil af en anden person end AIF'en eller dens investorer modtage et incitament i forbindelse med kollektiv porteføljepleje for AIF'en i form af et pengebeløb, varer eller tjenesteydelser ud over standardprovisionen eller -vederlaget for den pågældende tjenesteydelse.
Artikel 31
Politik vedrørende interessekonflikter
1. FAIF'en skal indføre, gennemføre og anvende en effektiv politik vedrørende interessekonflikter. Denne politik skal foreligge skriftligt og svare til FAIF'ens størrelse og organisation og arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dens forretninger.
Hvis FAIF'en er medlem af en koncern, tages der i forbindelse med denne politik også hensyn til de omstændigheder, som FAIF'en er eller bør være bekendt med, og som kan føre til en interessekonflikt som følge af andre koncernmedlemmers struktur og forretningsaktiviteter.
2. Den politik vedrørende interessekonflikter, der indføres i henhold til stk. 1, skal:
a)
for så vidt angår de aktiviteter, der udføres af eller på vegne af FAIF'en, herunder aktiviteter, der udføres af en kontrahent, underkontrahent, ekstern valuar eller modpart, identificere, hvilke forhold der udgør eller kan føre til en interessekonflikt, som medfører en væsentlig risiko for, at AIF'ens eller AIF-investorers interesser skades
b)
angive, hvilke procedurer der skal følges, og hvilke foranstaltninger der skal træffes for at håndtere og overvåge sådanne konflikter.
Artikel 32
Interessekonflikter vedrørende indløsning af investeringer
En FAIF, der forvalter en åben AIF, skal identificere, håndtere og overvåge interessekonflikter, der opstår mellem investorer, som ønsker at indløse deres investeringer, og investorer, som ønsker at opretholde deres investeringer i AIF'en, samt eventuelle konflikter mellem FAIF'ens incitament til at investere i illikvide aktiver og AIF'ens indløsningspolitik i overensstemmelse med dens forpligtelser i henhold til artikel 14, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 33
Procedurer og foranstaltninger for forebyggelse eller styring af interessekonflikter
1. Procedurerne og foranstaltningerne for forebyggelse eller styring af interessekonflikter skal være udformet således, at det sikres, at relevante personer, der udfører forskellige forretningsaktiviteter, som indebærer en risiko for interessekonflikt, udfører disse aktiviteter med den grad af uafhængighed, der er passende for størrelsen af og aktiviteterne i FAIF'en eller den koncern, som den tilhører, og størrelsen af risikoen for at skade AIF'ens eller dens investorers interesser.
2. De procedurer, der skal følges, og de foranstaltninger, der skal træffes, jf. artikel 31, stk. 2, litra b), omfatter følgende, hvis det er nødvendigt og passende for FAIF'en for at sikre den krævede grad af uafhængighed:
a)
effektive procedurer til at forhindre eller kontrollere udveksling af oplysninger mellem relevante personer, som er involveret i kollektiv porteføljepleje, eller andre aktiviteter i henhold til artikel 6, stk. 2 og 4, i direktiv 2011/61/EU, der indebærer en risiko for en interessekonflikt, hvis udvekslingen af de pågældende oplysninger kan skade en eller flere AIF'ers eller AIF-investorers interesser
b)
særskilt tilsyn med relevante personer, hvis hovedfunktioner omfatter udførelse af kollektiv porteføljepleje på vegne af eller levering af tjenesteydelser til kunder eller til investorer, hvis interesser kan være i strid med hinanden, eller som på anden vis repræsenterer forskellige interesser, herunder FAIF'ens interesser, som kan være i strid med hinanden
c)
fjernelse af enhver direkte forbindelse mellem aflønningen af relevante personer, som hovedsageligt udfører én enkelt aktivitet, og aflønningen af - eller de indtægter, der genereres af - forskellige relevante personer, som hovedsageligt udfører en anden aktivitet, hvis der kan opstå en interessekonflikt i forbindelse med de pågældende aktiviteter
d)
foranstaltninger, der skal forhindre enhver person i at udøve eller begrænse enhver persons udøvelse af utilbørlig indflydelse på den måde, hvorpå en relevant person yder kollektiv porteføljepleje
e)
foranstaltninger, der skal forhindre og kontrollere en relevant persons samtidige eller senere involvering i særskilt kollektiv porteføljepleje, eller andre aktiviteter i henhold til artikel 6, stk. 2 og 4, i direktiv 2011/61/EU, hvis en sådan involvering kan hæmme en passende håndtering af interessekonflikten.
Hvis vedtagelsen eller anvendelsen af en eller flere af disse foranstaltninger og procedurer ikke sikrer den krævede grad af uafhængighed, skal FAIF'en vedtage de alternative eller supplerende foranstaltninger og procedurer, der er nødvendige og hensigtsmæssige for at opfylde dette krav.
Artikel 34
Håndtering af interessekonflikter
Hvis de organisatoriske eller administrative ordninger, som FAIF'en har indført, ikke er tilstrækkelige til med rimelig sikkerhed at kunne sikre forebyggelse af risikoen for, at AIF'ens eller AIF-investorernes interesser skades, skal FAIF'ens øverste ledelse eller et andet kompetent internt organ straks underrettes med henblik på at kunne træffe alle nødvendige beslutninger eller foranstaltninger for at sikre, at FAIF'en handler i AIF'ens eller AIF-investorernes interesser.
Artikel 35
Overvågning af interessekonflikter
1. FAIF'en skal føre og med jævne mellemrum ajourføre fortegnelser over de typer af aktiviteter, som udføres af eller på vegne af den FAIF, hvor der er opstået en interessekonflikt, der medfører en væsentlig risiko for at skade en eller flere AIF'er eller AIF-investorer eller, hvis der er tale om løbende aktivitet, hvor der kan opstå en interessekonflikt.
2. Den øverste ledelse skal med jævne mellemrum og mindst én gang årligt modtage skriftlige rapporter om de i stk. 1 omhandlede aktiviteter.
Artikel 36
Oplysninger om interessekonflikter
1. Den information, der skal oplyses over for investorer i henhold til artikel 14, stk. 1 og 2, i direktiv 2011/61/EU, skal gives til investorerne på et varigt medium eller via et websted.
2. Hvis der i medfør af stk. 1 gives oplysninger til investorer via et websted, og oplysningerne ikke er rettet personligt til investoren, skal følgende betingelser være opfyldt:
a)
Investoren er underrettet om webstedets adresse og om, hvor på webstedet der er adgang til den, og er indforstået med formidling af den omhandlede information ved hjælp af et websted.
b)
Oplysningerne skal være ajourført.
c)
Der skal løbende være adgang til oplysningerne via webstedet i så langt et tidsrum, som investoren med rimelighed kan have brug for med henblik på nærlæsning heraf.
Artikel 37
Strategier for udøvelse af stemmerettigheder
1. En FAIF skal udarbejde passende og effektive strategier til at fastlægge, hvornår og hvordan stemmerettigheder i de forvaltede AIF-porteføljer skal udøves, udelukkende til fordel for den pågældende AIF og dens investorer.
2. Strategien i stk. 1 skal fastlægge foranstaltninger og procedurer for:
a)
tilsyn med relevante virksomhedsbegivenheder
b)
sikring af, at stemmerettigheder udøves i overensstemmelse med den pågældende AIF's investeringsmål og -strategi
c)
forebyggelse eller styring af eventuelle interessekonflikter, som skyldes udøvelse af stemmerettigheder.
3. En kort beskrivelse af strategierne og nærmere oplysninger om de foranstaltninger, der træffes på grundlag af strategierne, gøres efter anmodning herom tilgængelige for investorerne.
AFDELING 3
Risikostyring
(artikel 15 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 38
Risikostyringssystemer
I denne afdeling forstås ved »risikostyringssystemer« systemer, der er sammensat af relevante elementer i FAIF'ens organisatoriske struktur, med en central rolle for en permanent risikostyringsfunktion, strategier og procedurer i forbindelse med risikostyringen, der er relevant for hver AIF's investeringsstrategi, og ordninger, processer og teknikker, som FAIF'en anvender i forhold til hver AIF, som den forvalter.
Artikel 39
Permanent risikostyringsfunktion
1. En FAIF skal indføre og til enhver tid have en permanent risikostyringsfunktion, der skal:
a)
implementere tilstrækkelige risikostyringsregler og -procedurer for på passende måde at kunne påvise, måle, styre og overvåge alle risici, som er relevante for hver AIF's investeringsstrategi, og som hver AIF er eller kan blive eksponeret for.
b)
sikre, at AIF'ens risikoprofil, der oplyses til investorerne i henhold til artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU, er i overensstemmelse med artikel 44 i denne forordning
c)
overvåge overholdelsen af de risikogrænser, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 44, og underrette FAIF'ens ledelsesorgan og, hvis en sådan forefindes, FAIF'ens tilsynsfunktion på passende måde, når den vurderer, at AIF'ens risikoprofil er uforenelig med disse grænser eller ser en væsentlig risiko for, at risikoprofilen vil være uforenelig med disse grænser
d)
forelægge følgende regelmæssigt opdaterede oplysninger for FAIF'ens forvaltningsorgan, og hvis en sådan forefindes, for FAIF'ens tilsynsfunktion med en hyppighed, der er i overensstemmelse med arten, omfanget og kompleksiteten af AIF'en eller FAIF'ens aktiviteter, og med en vurdering af:
i)
overensstemmelsen mellem og overholdelsen af de risikogrænser, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 44 og AIF'ens risikoprofil som oplyst til investorerne i overensstemmelse med artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU
ii)
tilstrækkeligheden og effektiviteten af risikostyringsprocessen, navnlig med angivelse af, om der er eller vil blive truffet passende korrigerende foranstaltninger i tilfælde af faktiske eller formodede mangler
e)
aflægge rapport med jævne mellemrum til den øverste ledelse om det nuværende risikoniveau for hver af de forvaltede AIF'er og eventuelle faktiske eller forventede overskridelser af de grænser, som er fastsat i overensstemmelse med artikel 44, med henblik på at sikre, at der omgående kan træffes passende foranstaltninger
2. Risikostyringsfunktionen skal have de nødvendige beføjelser og adgang til alle relevante oplysninger, som er nødvendige for at varetage de opgaver, der er omhandlet i stk. 1.
Artikel 40
Risikostyringspolitik
1. En FAIF skal indføre, gennemføre og til enhver tid have en passende og veldokumenteret risikostyringspolitik, som identificerer de risici, de forvaltede AIF'er udsættes eller kan udsættes for.
2. Risikostyringspolitikken skal omfatte de procedurer, som er nødvendige for at sætte FAIF'en i stand til for hver af de forvaltede AIF'er at vurdere den pågældende AIF's eksponering i forhold til markeds-, likviditets- og modpartsrisici samt AIF'ens eksponering i forhold til alle andre risici, herunder operationelle risici, som kan være af afgørende betydning for den enkelte forvaltede AIF.
3. FAIF'en skal mindst beskrive følgende aspekter ved risikostyringspolitikken:
a)
de teknikker, redskaber og ordninger, der gør det muligt for den at opfylde kravene i artikel 45
b)
de teknikker, redskaber og ordninger, der gør det muligt at vurdere og overvåge AIF'ens likviditetsrisiko under normale og ekstraordinære forhold, herunder gennem anvendelsen af regelmæssigt gennemførte stresstest i overensstemmelse med artikel 48
c)
ansvarsfordelingen i FAIF'en med hensyn til risikostyring
d)
de grænser, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 44 i denne forordning og en begrundelse for, at sådanne forpligtelser er tilpasset til AIF'ens risikoprofil som oplyst til investorerne i overensstemmelse med artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU
e)
betingelserne for samt indholdet, hyppigheden og modtagerne af de rapporter, som risikostyringsfunktionen, jf. artikel 39, aflægger.
4. Risikostyringspolitikken skal omfatte en beskrivelse af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 43, navnlig:
a)
arten af de potentielle interessekonflikter
b)
de indførte korrigerende foranstaltninger
c)
årsagerne til, at disse foranstaltninger med rimelighed kan forventes at resultere i en uafhængig udøvelse af risikostyringsfunktionen
d)
hvordan FAIF'en forventer at sikre, at foranstaltningerne til stadighed er effektive.
5. Risikostyringspolitikken i henhold til stk. 1 skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'ens aktiviteter og de AIF'er, som den forvalter.
Artikel 41
Vurdering af samt tilsyn med og kontrol af risikostyringssystemerne
1. FAIF'er skal vurdere, føre tilsyn med og med jævne mellemrum, mindst én gang om året, kontrollere:
a)
om risikostyringspolitikken og de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 45, er passende og effektive
b)
i hvilket omfang FAIF'en overholder risikostyringspolitikken og de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 45
c)
om de foranstaltninger, der træffes for at afhjælpe eventuelle mangler ved gennemførelsen af risikostyringsprocessen, er passende og effektive
d)
udførelsen af risikostyringsfunktionen
e)
om foranstaltningerne til sikring af den funktionelle og hierarkiske adskillelse af risikostyringsfunktionen i henhold til artikel 42 er passende og effektive.
Hyppigheden af den regelmæssige kontrol, der omhandles i første afsnit, skal fastlægges af den øverste ledelse i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet i betragtning af arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'ens aktiviteter og de AIF'er, som den forvalter.
2. Ud over den i stk. 1 omhandlede regelmæssige kontrol skal risikostyringssystemerne kontrolleres, hvis:
a)
der sker væsentlige ændringer af risikostyringsregler og -procedurer samt af de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 45
b)
interne eller eksterne hændelser indikerer, at en yderligere kontrol er påkrævet
c)
der foretages væsentlige ændringer af investeringsstrategien og målene for en AIF, som FAIF'en forvalter.
3. FAIF'en skal ajourføre risikostyringssystemerne på basis af resultaterne af den kontrol, der er omhandlet i stk. 1 og 2.
4. FAIF'en skal give de kompetente myndigheder i hjemlandet oplysning om eventuelle væsentlige ændringer i risikostyringspolitikken og i de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 45.
Artikel 42
Funktionel og hierarkisk adskillelse af risikostyringsfunktionen
1. Risikostyringsfunktionen anses kun for funktionelt og hierarkisk adskilt fra de operationelle enheder, herunder porteføljeplejefunktionen, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
Personer, der udøver risikostyringsfunktioner, kontrolleres ikke af dem, der har ansvaret for udførelsen af FAIF'ens operative opgaver, herunder porteføljeplejefunktionen.
b)
Personer, der udøver risikostyringsfunktioner, er ikke involveret i udøvelsen af aktiviteter i de operative enheder, herunder porteføljeplejefunktionen.
c)
Personer, der udøver risikostyringsfunktioner, aflønnes efter, i hvor høj grad de når målene for deres funktioner, uafhængigt af de forretningsmæssige resultater for de operationelle enheder, herunder porteføljeplejefunktionen.
d)
Aflønningen af ledende medarbejdere med risikostyringsfunktioner er underkastet direkte tilsyn af løn- og vederlagsudvalget, hvis et sådant findes.
2. Den funktionelle og hierarkiske adskillelse af risikostyringsfunktionen i overensstemmelse med stk. 1 skal sikres igennem hele FAIF'ens hierarkiske struktur op til ledelsesorganet. Den skal kontrolleres af ledelsesorganet og, hvis en sådan findes, FAIF'ens tilsynsfunktion.
3. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland skal kontrollere den måde, hvorpå FAIF'en har anvendt stk. 1 og 2 på grundlag af kriterierne i artikel 15, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 43
Foranstaltninger til at forebygge interessekonflikter
1. De foranstaltninger til at forebygge interessekonflikter, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU skal mindst sikre, at:
a)
beslutninger, der træffes af risikostyringsfunktionen, baseres på pålidelige data, som er underlagt en passende grad af kontrol af risikostyringsfunktionen
b)
aflønningen af de medarbejdere, der er involveret i udførelsen af risikostyringsfunktionen, afspejler opfyldelsen af de mål, der er knyttet til risikostyringsfunktionen, uafhængigt af hvordan de afdelinger, de fører tilsyn med, klarer sig
c)
risikostyringsfunktionen er underlagt en tilstrækkelig uafhængig kontrol for at sikre, at beslutningerne træffes uafhængigt af hinanden
d)
risikostyringsfunktionen er repræsenteret i ledelsesorganet eller tilsynsfunktionen, hvis en sådan forefindes, med mindst samme beføjelse som porteføljeplejefunktionen
e)
eventuelle modstridende opgaver adskilles korrekt.
2. Hvis det står i et rimeligt forhold under hensyntagen til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'en, skal de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger også sikre, at:
a)
udførelsen af risikostyringsfunktionen kontrolleres med jævne mellemrum af den interne revisionsfunktion, eller, hvis sidstnævnte ikke forefindes, af en ekstern part udpeget af ledelsesorganet
b)
hvis der oprettes et risikoudvalg, skal det have tilstrækkelige ressourcer, og dets ikke-uafhængige medlemmer må ikke have urimelig indflydelse på udførelsen af risikostyringsfunktionen.
3. FAIF'ens ledelsesorgan og, hvis en sådan forefindes, tilsynsfunktionen skal indføre de foranstaltninger mod interessekonflikter, der er fastlagt i stk. 1 og 2, med jævne mellemrum vurdere effektiviteten heraf og rettidigt finde en hensigtsmæssig løsning på eventuelle mangler.
Artikel 44
Risikogrænser
1. En FAIF skal indføre og anvende kvantitative eller kvalitative risikogrænser, eller begge dele, for hver af de forvaltede AIF'er under hensyntagen til alle relevante risici. Hvis der kun fastsættes kvalitative grænser, skal FAIF'en kunne begrunde denne fremgangsmåde til den kompetente myndighed.
2. De kvalitative og kvantitative risikogrænser for hver AIF skal mindst omfatte følgende risici:
a)
markedsrisici
b)
kreditrisici
c)
likviditetsricisi
d)
modpartsrisici
e)
operationelle risici.
3. Ved fastsættelsen af risikogrænser skal FAIF'en tage hensyn til de strategier og aktiver, der anvendes for hver forvaltet AIF, samt de nationale regler for hver af disse AIF'er. Disse risikogrænser skal tilpasses AIF'ens risikoprofil som oplyst til investorerne i overensstemmelse med artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU og godkendes af ledelsesorganet.
Artikel 45
Risikomåling og -styring
1. FAIF'er skal vedtage passende og effektive ordninger, processer og teknikker med henblik på:
a)
til enhver tid at påvise, måle, styre og overvåge de risici, som de forvaltede AIF'er er eller kan blive udsat for
b)
at sikre overensstemmelse med de grænser, der er fastsat i henhold til artikel 44.
2. Ordningerne, processerne og teknikkerne i stk. 1 skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'ens forretninger og de AIF'er, som den forvalter, og være i overensstemmelse med AIF'ens risikoprofil som oplyst til investorerne i overensstemmelse med artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU.
3. Med henblik på stk. 1 skal FAIF'en træffe følgende foranstaltninger for hver af de AIF'er, som den forvalter:
a)
indføre de ordninger, processer og teknikker vedrørende risikomåling, som er nødvendige for at sikre, at de risici, der er forbundet med indtagne positioner, og deres bidrag til den samlede risikoprofil, måles præcist på grundlag af forsvarlige og pålidelige data, og at ordningerne, processerne og teknikkerne vedrørende risikomåling er dokumenteret i passende omfang
b)
med jævne mellemrum foretage backtest med henblik på at efterprøve gyldigheden af risikomålingsordningerne, som omfatter modelbaserede prognoser og skøn
c)
med jævne mellemrum foretage stresstest og scenarieanalyser for at tage højde for risici som følge af eventuelt ændrede markedsbetingelser, som kan få negative følger for AIF'en
d)
sikre, at det nuværende risikoniveau er i overensstemmelse med de fastsatte risikogrænser i artikel 44
e)
indføre, gennemføre og til enhver tid have passende procedurer, som i tilfælde af faktiske eller forventede overskridelser af AIF'ens risikogrænser, medfører rettidige afhjælpende foranstaltninger i investorernes interesse
f)
sikre, at der er passende likviditetsstyringssystemer og -procedurer for hver AIF i overensstemmelse med de krav, der er fastlagt i artikel 46.
AFDELING 4
Likviditetsstyring
(artikel 16 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 46
Likviditetsstyringssystemer og -procedurer
FAIF'er skal kunne godtgøre over for de kompetente myndigheder i deres hjemland, at der er etableret et passende likviditetsstyringssystem og effektive procedurer som omhandlet i artikel 16, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU under hensyntagen til den enkelte AIF's investeringsstrategi, likviditetsprofil og indløsningspolitik.
Artikel 47
Overvågning og styring af likviditetsrisiko
1. Likviditetsstyringssystemet og -procedurerne omhandlet i artikel 46 skal som minimum sikre, at:
a)
FAIF'en opretholder et likviditetsniveau i AIF'en, der er hensigtsmæssigt i forhold til de underliggende forpligtelser på grundlag af en vurdering af den relative likviditet af AIF'ens aktiver på markedet, idet der tages hensyn til den tid, der er nødvendig til afvikling, og prisen eller værdien, til hvilken disse aktiver kan afvikles, samt deres følsomhed over for andre markedsrisici eller -faktorer
b)
FAIF'en overvåger likviditetsprofilen i AIF'ens portefølje af aktiver under hensyntagen til de enkelte aktivers marginale betydning, som kan have væsentlig indflydelse på likviditeten, samt de væsentlige passiver og forpligtelser, både eventualforpligtelser og andre forpligtelser, som AIF'en muligvis har i forhold til de underliggende forpligtelser. FAIF'en skal i den forbindelse tage hensyn til profilen for AIF'ens investorgrundlag, herunder investortype, investeringernes relative størrelse og de indløsningsbetingelser, der gælder for disse investeringer
c)
den FAIF, hvor AIF'en investerer i andre institutter for kollektiv investering, overvåger den fremgangsmåde, der er valgt af forvalterne af disse andre institutter for kollektiv investering med henblik på likviditetsstyring, herunder gennem regelmæssige tilsyn for at overvåge ændringer i indløsningsbestemmelserne for de underliggende institutter for kollektiv investering, som AIF'en investerer i. I henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU finder denne bestemmelse ikke anvendelse, hvis de andre institutter for kollektiv investering, som AIF'en investerer i, handles på et reguleret marked som omhandlet i artikel 4, stk. 1, nr. 14), i direktiv 2004/39/EF eller på et tilsvarende tredjelandsmarked
d)
FAIF'en gennemfører og til enhver tid har hensigtsmæssige ordninger og procedurer til måling af likviditeten med det formål at vurdere de kvantitative og kvalitative risici i positioner og i tilsigtede investeringer, som har en væsentlig indflydelse på likviditetsprofilen for AIF'ens aktivportefølje, så deres indvirkning på den samlede likviditetsprofil kan måles korrekt. De anvendte procedurer skal sikre, at FAIF'en har den relevante viden og forståelse af likviditeten af de aktiver, som AIF'en har investeret i eller har til hensigt at investere i, herunder i givet fald omfanget af handel og prisernes følsomhed og/eller de enkelte aktivers spredning under normale og ekstraordinære likviditetsforhold
e)
FAIF'en overvejer og gennemfører de redskaber og ordninger, herunder særlige ordninger, der er nødvendige for at styre likviditetsrisikoen for alle de AIF'er, den forvalter. FAIF'en identificerer de forhold, hvorunder disse redskaber og ordninger kan anvendes under både normale og ekstraordinære forhold, idet alle AIF-investorer sikres en retfærdig behandling i forhold til hver AIF, der forvaltes. FAIF'en må kun anvende sådanne redskaber og ordninger under disse forhold, og hvis der er foretaget passende offentliggørelse i henhold til artikel 108.
2. FAIF'erne skal dokumentere deres i stk. 1 omhandlede likviditetsstyringspolitikker og -procedurer, gennemgå dem mindst en gang om året og opdatere dem med eventuelle ændringer eller nye ordninger.
3. FAIF'erne skal medtage de i stk. 1 omhandlede passende eskaleringsforanstaltninger i deres likviditetsstyringssystem og -procedurer til at imødegå forventede eller reelle likviditetsproblemer eller andre nødsituationer for AIF'en.
4. Hvis FAIF'en forvalter en AIF, som er af den ikke-gearede lukkede type, finder stk. 1, litra e), ikke anvendelse.
Artikel 48
Grænser og stresstest i forbindelse med likviditetsstyring
1. FAIF'erne skal under hensyntagen til arten, omfanget og kompleksiteten af hver forvaltede AIF i givet fald gennemføre og til enhver tid have passende grænser for AIF'ens likviditet eller manglende likviditet, der svarer til dens underliggende forpligtelser og indløsningspolitikken og er i overensstemmelse med kravene fastsat i artikel 44 om kvantitative og kvalitative risikogrænser.
FAIF'erne skal overvåge overholdelsen af disse grænser og skal, hvor grænserne overskrides, eller hvor det er sandsynligt, at de vil blive overskredet, beslutte, hvilke krævede (eller nødvendige) forholdsregler der skal tages. Når det besluttes, hvilke forholdsregler der skal tages, skal FAIF'erne tage hensyn til tilstrækkeligheden af likviditetsstyringspolitikkerne og -procedurerne, relevansen af likviditetsprofilen for AIF'ens aktiver og virkningen af atypiske niveauer af indløsningsanmodninger.
2. FAIF'erne foretager regelmæssigt stresstest under normale og ekstraordinære likviditetsforhold, hvilket giver dem mulighed for at vurdere hver forvaltede AIF's likviditetsrisiko. Stresstestene skal:
a)
gennemføres på grundlag af pålidelige og aktuelle oplysninger udtrykt kvantitativt eller, hvor dette ikke er hensigtsmæssigt, udtrykt kvalitativt
b)
i givet fald simulere likviditetsknaphed i aktiverne i AIF'en og atypiske indløsningsanmodninger
c)
dække markedsrisici og virkninger, der eventuelt opstår som følge heraf, herunder på marginbetalinger, krav til sikkerhedsstillelse eller kreditlinjer
d)
gøre rede for værdiansættelsesfølsomhed under stressbetingelser
e)
gennemføres med en hyppighed, der er passende for typen af AIF, idet der tages hensyn til AIF'ens investeringsstrategi, likviditetsprofil, investortype og indløsningspolitik og mindst en gang om året.
3. FAIF'er skal handle i investorernes interesse, for så vidt angår resultatet af en stresstest.
Artikel 49
Tilpasning af investeringsstrategi, likviditetsprofil og indløsningspolitik
1. I henhold til artikel 16, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU skal investeringsstrategien, likviditetsprofilen og indløsningspolitikken for hver AIF, der forvaltes af en FAIF, anses for at være tilpasset, når investorerne har mulighed for at indløse deres investeringer på en måde, der er forenelig med den retfærdige behandling af alle AIF-investorer og i overensstemmelse med AIF'ens indløsningspolitik og forpligtelser.
2. Ved vurderingen af tilpasningen af investeringsstrategien, likviditetsprofilen og indløsningspolitikken skal FAIF'en også tage hensyn til disse indløsningers indvirkning på de underliggende priser eller spredningen af AIF'ens individuelle aktiver.
AFDELING 5
Investeringer i securitisationspositioner
(artikel 17 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 50
Definitioner
Med henblik på anvendelsen af denne afdeling forstås ved
a) »securitisation«: securitisation som defineret i artikel 4, nr. 36), i direktiv 2006/48/EF
b) »securitisationsposition«: securitisationsposition som defineret i artikel 4, nr. 40), i direktiv 2006/48/EF
c) »organiserende kreditinstitut«: organiserende kreditinstitut som defineret i artikel 4, nr. 42), i direktiv 2006/48/EF
d) »tranche«: tranche som defineret i artikel 4, nr. 39), i direktiv 2006/48/EF.
Artikel 51
Krav i forbindelse med bibeholdelse af kapitalandele
1. FAIF'erne påtager sig kun eksponering for kreditrisikoen ved en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er, som den forvalter, hvis det engagementsleverende kreditinstitut, det organiserende kreditinstitut eller den oprindelige långiver udtrykkeligt har meddelt FAIF'en, at vedkommende fortsat bibeholder en væsentlig nettokapitalandel på ikke under 5 %.
Der anses kun at være tale om bibeholdelse af en væsentlig nettokapitalandel på ikke under 5 % i følgende tilfælde:
a)
bibeholdelse af mindst 5 % af den nominelle værdi af hver af de trancher, der er solgt eller overført til investorerne
b)
i tilfælde af securitisationer i forbindelse med revolverende engagementer, bibeholdelse af det engagementsleverende kreditinstituts andel på mindst 5 % af de securitiserede engagementers nominelle værdi
c)
bibeholdelse af tilfældigt udvalgte engagementer svarende til mindst 5 % af den nominelle værdi af securitiserede engagementer, når sådanne engagementer ellers ville være blevet securitiseret i securitisationen, forudsat at antallet af potentielt securitiserede engagementer er på mindst 100 ved engagementets indgåelse
d)
bibeholdelse af »first loss«-tranchen og om nødvendigt andre trancher med samme eller en strengere risikoprofil end de trancher, der er overført eller solgt til investorer, og som ikke forfalder tidligere end de trancher, der er overført eller solgt til investorer, således at bibeholdelsen i alt svarer til mindst 5 % af de securitiserede engagementers nominelle værdi
e)
bibeholdelse af en »first loss«-eksponering svarende til mindst 5 % af hvert securitiserede engagement i securitisationen.
Nettokapitalandelen måles ved engagementets indgåelse og opretholdes på løbende basis. Nettokapitalandelen, inklusive bibeholdte positioner, kapitalandele eller eksponeringer, må ikke være omfattet af nogen kreditrisikoreduktion, korte positioner eller andre former for afdækning og må ikke sælges. Nettokapitalandelen bestemmes af de ikke-balanceførte posters nominelle værdi.
Kravene om bibeholdelse må ikke bringes i anvendelse flere gange for samme securitisation.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis de securitiserede engagementer er fordringer eller eventualfordringer på eller fuldt, ubetinget og uigenkaldeligt sikret af de institutioner, der er anført i artikel 122a, stk. 3, første afsnit, i direktiv 2006/48/EF, og gælder ikke de transaktioner, der er anført i artikel 122a, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 2006/48/EF.
Artikel 52
Kvalitative krav vedrørende organiserende eller engagementsleverende kreditinstitutter
Før en FAIF påtager sig eksponering for kreditrisikoen ved en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er, skal den sikre, at det organiserende og engagementsleverende kreditinstitut:
a)
giver tilsagn om kredit på grundlag af sunde og veldefinerede kriterier og fastsætter en klar procedure for godkendelse, ændring, fornyelse og refinansiering af de lån, der skal securitiseres, på samme måde som engagementer, de besidder
b)
har etableret og anvender effektive systemer til løbende forvaltning og overvågning af deres forskellige porteføljer og engagementer, der indebærer en risiko, bl.a. med henblik på at identificere og håndtere problemlån og foretage passende værdireguleringer og hensættelser
c)
i tilstrækkelig grad diversificerer hver låneportefølje baseret på målmarkederne og den overordnede lånestrategi
d)
har en skriftlig politik om kreditrisiko, der omfatter grænser for deres risikotolerance og hensættelsespolitik, og som beskriver, hvordan den pågældende risiko måles, overvåges og kontrolleres
e)
sørger for let tilgængelig adgang til alle væsentlige og relevante data om kreditkvaliteten og ydeevnen af de enkelte underliggende engagementer, cash flows og sikkerhedsstillelsen til støtte for et securitiseret engagement, samt de oplysninger, der er nødvendige for at foretage omfattende og velinformerede stresstest på cash flows og sikkerhedsstillelsesværdier til støtte for de underliggende engagementer. Med henblik herpå defineres væsentlige og relevante data ved securitisationsengagementets indgåelse og om nødvendigt derefter alt efter securitisationens karakter
f)
sørger for let adgang til alle andre relevante data, der er nødvendige, for at FAIF'en kan opfylde kravene fastsat i artikel 53
g)
oplyser niveauet af deres bibeholdte nettokapitalandel som omhandlet i artikel 51 samt andre forhold, der kan underminere opretholdelsen af minimumskravet til nettokapitalandelen som omhandlet i den pågældende artikel.
Artikel 53
Kvalitative krav vedrørende FAIF'er eksponeret for securitisationer
1. FAIF'erne skal, før de eksponeres for kreditrisikoen for en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er og i givet fald derefter, være i stand til at dokumentere over for de kompetente myndigheder, at de for hver af deres individuelle securitisationspositioner har grundig og indgående forståelse af disse positioner og har iværksat formelle politikker og procedurer under hensyntagen til risikoprofilen for den relevante AIF's investeringer i securitiserede positioner til at kunne analysere og registrere:
a)
oplysninger, der er offentliggjort i henhold til artikel 51 af engagementsleverende eller organiserende kreditinstitutter for at angive den nettokapitalandel, de opretholder på løbende basis i securitisationen
b)
risikokarakteristikken ved den individuelle securitisationsposition
c)
risikokarakteristikken ved de underliggende eksponeringer i securitisationspositionen
d)
omdømmet og tabserfaringerne ved tidligere securitisationer hos engagementsleverende eller organiserende kreditinstitutter i de relevante underliggende eksponeringsklasser i securitisationspositionen
e)
de engagementsleverende eller organiserende kreditinstitutters eller deres agenters eller rådgiveres erklæringer og afgivelse af oplysninger om den rettidige omhu, de har udvist med hensyn til de securitiserede eksponeringer, og i givet fald kvaliteten af sikkerhedsstillelsen til støtte for de securitiserede eksponeringer
f)
i givet fald de metodologier og det begrebsapparat, som vurderingen af sikkerhedsstillelsen til støtte for de securitiserede eksponeringer er baseret på, og de politikker, det engagementsleverende eller organiserende kreditinstitut har indført for at sikre valuarens uafhængighed
g)
alle strukturelle elementer i securitisationen, som i væsentlig grad kan indvirke på ydeevnen af FAIF'ens securitisationsposition, f.eks. aftalemæssige »vandfald« og udløsningstærskler i relation til »vandfald«, forbedringer af kreditværdigheden, forbedringer af likviditeten, markedsværdiudløsningstærskler og handelsspecifik definition af default.
2. Når en FAIF har påtaget sig eksponering for en væsentlig del af kreditrisikoen for en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er, skal den regelmæssigt foretage de stresstest, der er passende for sådanne securitisationspositioner i henhold til artikel 15, stk. 3, litra b), i direktiv 2011/61/EU. Stresstesten skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af risikoen i forbindelse med securitisationspositionerne.
FAIF'erne skal etablere formelle overvågningsprocedurer i overensstemmelse med principperne fastsat i artikel 15 i direktiv 2011/61/EU, og disse skal stå i et rimeligt forhold til risikoprofilen for den relevante AIF med hensyn til kreditrisikoen for en securitisationsposition for løbende og rettidigt at overvåge oplysninger om ydeevnen i de eksponeringer, der ligger til grund for sådanne securitisationspositioner. Disse oplysninger skal omfatte (hvis der er relevant for den specifikke securitisationstype og ikke begrænset til de oplysningstyper, der beskrives yderligere her), eksponeringstypen, procentdelen af lån, der er forfalden med mere end 30, 60 og 90 dage, misligholdelsessatser, forudbetalingssatser, overtagne lån, sikkerhedsstillelsestype og beboelsesgrad, frekvensfordelingen af kreditvurderinger og andre målinger af kreditværdigheden for de underliggende eksponeringer, den erhvervsmæssige og geografiske diversificering og frekvensfordelingen af belåningsprocenten med udsvingsbånd, der fremmer en hensigtsmæssig følsomhedsanalyse. Udgøres de underliggende eksponeringer selv af securitisationspositioner, skal FAIF'erne ikke kun have de i dette afsnit omhandlede oplysninger om de underliggende securitisationstrancher, såsom emittentens navn og kreditkvaliteten, men også om de særlige karakteristika ved og udviklingen i de puljer, der ligger til grund for disse securitisationstrancher.
FAIF'erne skal anvende de samme analysestandarder på andele eller tegninger i securitisationsemissioner, der købes fra tredjemand.
3. FAIF'er, der påtager sig eksponering for kreditrisikoen for en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er, skal med henblik på passende risiko- og likviditetsstyring korrekt identificere, måle, overvåge, forvalte, kontrollere og rapportere de risici, der opstår som følge af manglende match mellem den relevante AIF's aktiver og passiver, koncentrationsrisici eller investeringsrisici hidrørende fra disse instrumenter. FAIF'en skal sikre, at sådanne securitisationspositioners risikoprofil svarer til den relevante AIF's størrelse, samlede porteføljestruktur, investeringsstrategier og -målsætninger som fastlagt i AIF'ens regler eller vedtægter, prospekt og udbudsdokumenter.
4. I overensstemmelse med kravene i artikel 18 i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'erne sikre, at der er tilstrækkelig intern rapportering til ledelsen, således at ledelsen er bekendt med alle væsentlige antagelser af eksponering for securitisationer, og at risiciene, der hidrører fra disse eksponeringer, forvaltes hensigtsmæssigt.
5. FAIF'erne skal medtage passende oplysninger om deres eksponering for kreditrisikoen for securitisation og deres risikostyringsprocedurer på dette område i de rapporter og oplysninger, der skal forelægges i henhold til artikel 22, 23 og 24 i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 54
Korrigerende foranstaltninger
1. FAIF'erne skal træffe de korrigerende foranstaltninger, der bedst tjener investorerne i den relevante AIF, hvis de efter antagelsen af en eksponering for en securitisation konstaterer, at afgørelsen og rapporteringen af den bibeholdte kapitalandel ikke opfyldte kravene i denne forordning.
2. FAIF'erne skal træffe de korrigerende foranstaltninger, der bedst tjener investorerne i den relevante AIF, hvis den bibeholdte kapitalandel er mindre end 5 % på et givent tidspunkt efter antagelsen af eksponeringen, og dette ikke skyldes transaktionens naturlige betalingsmekanisme.
Artikel 55
Bedstefarklausul
Artikel 51-54 finder anvendelse i forbindelse med nye securitisationer udstedt den 1. januar 2011 eller senere. Artikel 51-54 finder efter den 31. december 2014 anvendelse på eksisterende securitisationer, hvor nye underliggende eksponeringer er tilføjet eller erstattet efter denne dato.
Artikel 56
Fortolkning
Hvis der ikke foreligger en specifik fortolkning fra ESMA eller Det Fælles Udvalg af Europæiske Tilsynsmyndigheder, fortolkes bestemmelserne i denne afdeling i overensstemmelse med de tilsvarende bestemmelser i direktiv 2006/48/EF og retningslinjerne til artikel 122a i kapitalkravsdirektivet af 31. december 2010 (9) udstedt af Det Europæiske Banktilsynsudvalg med senere ændringer.
AFDELING 6
Organisatoriske krav - generelle principper
(artikel 12 og 18 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 57
Generelle krav
1. FAIF'erne skal:
a)
indføre, gennemføre og til enhver tid have beslutningsprocedurer og en organisatorisk struktur, der klart og på en veldokumenteret måde angiver rapporteringsvejene og fordeler funktioner og ansvarsområder
b)
sørge for, at deres relevante personer er bekendt med, hvilke procedurer der skal følges for at sikre en korrekt varetagelse af deres ansvarsområder
c)
indføre, gennemføre og til enhver tid have passende interne kontrolprocedurer, der sikrer, at beslutningerne og procedurerne overholdes på alle niveauer i FAIF'en
d)
indføre, gennemføre og til enhver tid have en effektiv intern rapportering og formidling af information på alle relevante niveauer i FAIF'en samt effektiv informationsudveksling med eventuelle tredjemænd
e)
til enhver tid føre passende og korrekte fortegnelser over deres forretninger og deres interne organisation.
FAIF'erne skal tage hensyn til arten, omfanget og kompleksiteten af deres virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med deres virksomhed.
2. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid have passende systemer og procedurer til at garantere oplysningers sikkerhed, integritet og fortrolighed under hensyn til de pågældende oplysningers art.
3. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid have en passende metode til sikring af driftsstabilitet, som skal sørge for, at deres vigtigste data og funktioner og deres service og aktiviteter bevares ved en eventuel system- eller procedurefejl, eller som, hvis det ikke er muligt, skal give mulighed for rettidigt at gendanne sådanne data og genetablere sådanne funktioner og rettidigt at genoptage deres service og aktiviteter.
4. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid anvende regnskabsmetoder, -procedurer og værdiansættelsesregler, som gør dem i stand til på anmodning af den kompetente myndighed rettidigt at forelægge den kompetente myndighed regnskaber, som giver et retvisende billede af deres finansielle stilling, og som er i overensstemmelse med alle gældende regnskabsstandarder og -regler.
5. FAIF'erne skal gennemføre passende politikker og procedurer til at sikre, at AIF'ens indløsningspolitik oplyses til investorerne tilstrækkeligt detaljeret, inden de investerer i AIF'en og i tilfælde af væsentlige ændringer.
6. FAIF'erne skal kontrollere og med jævne mellemrum evaluere, om deres systemer, interne kontrolprocedurer og -ordninger, som er indført i overensstemmelse med stk. 1-5, er passende og effektive, og træffe passende foranstaltninger for at afhjælpe eventuelle mangler.
Artikel 58
Elektronisk databehandling
1. FAIF'erne skal træffe passende og tilstrækkelige foranstaltninger med hensyn til egnede elektroniske systemer, således at alle ordrer vedrørende porteføljetransaktioner eller -tegninger eller i givet fald -indløsninger kan registreres rettidigt og korrekt.
2. FAIF'erne skal garantere en høj standard af sikkerhed i forbindelse med elektronisk databehandling samt de registrerede oplysningers integritet og fortrolighed, hvis det er relevant.
Artikel 59
Regnskabsprocedurer
1. FAIF'erne skal anvende regnskabspolitikker og -procedurer som omhandlet i artikel 57, stk. 4, således at investorerne sikres beskyttelse. Regnskaberne skal føres på en sådan måde, at alle AIF'ens aktiver og passiver til enhver tid kan identificeres direkte. Såfremt en AIF har forskellige investeringsafdelinger, føres der særskilte regnskaber for de pågældende afdelinger.
2. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid anvende regnskabs- og værdiansættelsesmetoder og -procedurer for at sikre, at nettoværdien af de enkelte AIF'er beregnes korrekt på grundlag af de gældende regnskabsstandarder og -regler.
Artikel 60
Ledelsesorganets, den øverste ledelses og tilsynsfunktionens kontrol
1. Ved fordelingen af funktionerne internt skal FAIF'erne sørge for, at ledelsesorganet, den øverste ledelse og, hvor det er relevant, tilsynsfunktionen, er ansvarlige for, at FAIF'erne overholder deres forpligtelser i henhold til direktiv 2011/61/EU.
2. En FAIF skal sikre, at den øverste ledelse:
a)
er ansvarlig for at gennemføre den generelle investeringspolitik for hver af de forvaltede AIF'er, som defineret, hvis det er relevant, i fondsbestemmelserne, investeringsselskabets vedtægter, prospektet eller udbudsdokumenterne
b)
overvåger godkendelsen af investeringsstrategier for hver af de forvaltede AIF'er
c)
er ansvarlig for at sikre, at værdiansættelsesmetoder og -procedurer indføres og gennemføres i henhold til artikel 19 i direktiv 2011/61/EU
d)
er ansvarlig for at sikre, at FAIF'en har en permanent og effektiv compliancefunktion, også selv om denne funktion varetages af tredjemand
e)
sikrer og med jævne mellemrum kontrollerer, at den generelle investeringspolitik, investeringsstrategierne og risikogrænserne for hver af de forvaltede AIF'er gennemføres korrekt og effektivt og overholdes, også selv om risikostyringsfunktionen varetages af tredjemand
f)
godkender og med jævne mellemrum kontrollerer, at de interne procedurer for investeringsbeslutninger for hver af de forvaltede AIF'er er passende, med henblik på at sikre, at sådanne beslutninger er i overensstemmelse med de godkendte investeringsstrategier
g)
godkender og med jævne mellemrum kontrollerer risikostyringspolitikken og ordninger, processer og teknikker til gennemførelse af den pågældende metode, herunder risikogrænseordningen for hver af de AIF'er, den forvalter
h)
er ansvarlig for at indføre og anvende en aflønningspolitik i overensstemmelse med bilag II til direktiv 2011/61/EU.
3. En FAIF skal desuden sikre for, at den øverste ledelse og i givet fald ledelsesorganet eller tilsynsfunktionen:
a)
vurderer og med jævne mellemrum undersøger, om de metoder, ordninger og procedurer, der er indført for at opfylde forpligtelserne fastsat i direktiv 2011/61/EU, er effektive
b)
træffer passende foranstaltninger til at afhjælpe eventuelle mangler.
4. En FAIF skal sikre, at den øverste ledelse med jævne mellemrum og mindst en gang årligt modtager skriftlige beretninger om compliance, intern revision og risikostyring, navnlig med angivelse af, om der er truffet passende foranstaltninger i tilfælde af eventuelle mangler.
5. En FAIF skal sikre, at den øverste ledelse med jævne mellemrum modtager beretninger om gennemførelsen af de investeringsstrategier og de interne procedurer for investeringsbeslutninger, der er omhandlet i stk. 2, litra b)-e).
6. En FAIF skal sikre, at ledelsesorganet eller tilsynsfunktionen, hvis sådanne findes, med jævne mellemrum modtager skriftlige beretninger om de forhold, der er omhandlet i stk. 4.
Artikel 61
Permanent compliancefunktion
1. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid have passende metoder og procedurer, der er egnet til at forhindre enhver risiko for, at FAIF'erne ikke opfylder deres forpligtelser i henhold til direktiv 2011/61/EU, samt tilknyttede risici, og etablere passende foranstaltninger og procedurer til at reducere sådanne risici mest muligt og sætte de kompetente myndigheder i stand til effektivt at udøve deres beføjelser i medfør af nævnte direktiv.
FAIF'en skal tage hensyn til arten, omfanget og kompleksiteten af sin virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med denne virksomhed.
2. En FAIF skal indføre og til enhver tid have en permanent og effektiv compliancefunktion, som er uafhængig, og som har følgende ansvarsområder:
a)
kontrollere og med jævne mellemrum vurdere, om de ordninger, metoder og procedurer, der etableres i overensstemmelse med stk. 1, og foranstaltninger, der er truffet for at afhjælpe eventuelle mangler, for så vidt angår FAIF'ens overholdelse af sine forpligtelser, er passende og effektive
b)
rådgive de personer, der har ansvaret for at udføre service og aktiviteter, og bistå dem med overholdelsen af FAIF'ens forpligtelser i henhold til direktiv 2011/61/EU.
3. For at sætte compliancefunktionen, jf. stk. 2, i stand til at varetage sine ansvarsområder korrekt og uafhængigt, skal FAIF'en sikre, at:
a)
compliancefunktionen har den nødvendige kompetence, de nødvendige ressourcer, den nødvendige sagkundskab og den nødvendige adgang til alle relevante oplysninger
b)
der udnævnes en medarbejder, som er ansvarlig for compliancefunktionen og al rapportering til den øverste ledelse med jævne mellemrum og mindst en gang årligt om complianceforhold, navnlig med angivelse af, om der er truffet passende foranstaltninger i tilfælde af eventuelle mangler
c)
personer i compliancefunktionen ikke er involveret i udøvelsen af den service og de aktiviteter, de overvåger
d)
metoden til at fastsætte aflønningen til en compliancemedarbejder og andre personer i compliancefunktioner ikke har eller vil have indflydelse på deres objektivitet.
FAIF'en er imidlertid ikke forpligtet til at overholde første afsnit, litra c) og d), hvis den kan godtgøre, at kravet ikke står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dens virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne, og at dets compliancefunktion vedbliver med at være effektiv.
Artikel 62
Permanent intern revisionsfunktion
1. FAIF'er skal, hvis det er hensigtsmæssigt og står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres virksomhed og arten og omfanget af den kollektive porteføljeforvaltning i forbindelse med denne virksomhed, indføre og til enhver tid have en intern revisionsfunktion, som er adskilt fra og uafhængig af FAIF'ens øvrige funktioner og aktiviteter.
2. Den interne revisionsfunktion i stk. 1 skal:
a)
udarbejde, gennemføre og til enhver tid have en revisionsplan til at undersøge og evaluere, om FAIF'ens systemer, interne kontrolprocedurer og ordninger er passende og effektive
b)
afgive henstillinger på grundlag af resultaterne af det arbejde, der udføres i overensstemmelse med litra a)
c)
kontrollere, om henstillingerne i litra b) overholdes
d)
rapportere interne revisionsforhold.
Artikel 63
Personlige transaktioner
1. Hvis en relevant person, som er involveret i aktiviteter, der kan skabe en interessekonflikt, eller som har adgang til intern viden i betydningen i artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) (10) eller til andre fortrolige oplysninger vedrørende en AIF eller transaktioner med eller for en AIF, skal FAIF'en indføre, gennemføre og til enhver tid have passende ordninger for at forhindre, at sådanne personer:
a)
indgår i en personlig transaktion med finansielle instrumenter eller andre aktiver, som opfylder et af følgende kriterier:
i)
transaktionen er omfattet af artikel 2, stk. 1, i direktiv 2003/6/EF
ii)
transaktionen indebærer misbrug eller uretmæssig meddelelse af fortrolige oplysninger
iii)
transaktionen er eller kan være i strid med en forpligtelse, som FAIF'en har i henhold til direktiv 2011/61/EU
b)
råder eller tilskynder en anden person til, medmindre det sker som led i den korrekte udførelse af den pågældendes erhverv eller tjenesteydelseskontrakt, at indgå i en personlig transaktion som omhandlet i litra a), nr. i) og ii), eller som på anden måde svarer til misbrug af oplysninger vedrørende ikke-udførte ordrer
c)
meddeler oplysninger eller synspunkter til en anden person, medmindre det sker som led i den korrekte udførelse af den pågældendes erhverv eller tjenesteydelseskontrakt, jf. dog artikel 3, litra a), i direktiv 2003/6/EF, hvis den relevante person ved eller med rimelighed burde vide, at den anden person som følge af denne meddelelse vil eller kan antages at ville:
i)
indgå i en personlig transaktion, som omhandlet i litra a), nr. i) og ii), med finansielle instrumenter eller andre aktiver, eller som på anden måde svarer til misbrug af oplysninger vedrørende ikke-udførte ordrer
ii)
rådgive eller foranledige en anden person til at indgå i en sådan personlig transaktion.
2. De ordninger, der er omhandlet i stk. 1, skal navnlig udformes på en sådan måde, at det sikres, at:
a)
enhver relevant person er bekendt med begrænsningerne i forbindelse med personlige transaktioner, som omhandlet i stk. 1, og de foranstaltninger, som FAIF'en har indført angående personlige transaktioner og meddelelse af oplysninger, i overensstemmelse med stk. 1
b)
FAIF'en omgående underrettes om enhver personlig transaktion, som en relevant person, der er omfattet af stk. 1, indgår i, enten ved underretning om en sådan transaktion eller ved andre procedurer, som gør FAIF'en i stand til at identificere sådanne transaktioner
c)
der føres en journal over den personlige transaktion, som FAIF'en har modtaget underretning om, eller som den har identificeret, herunder enhver tilladelse eller ethvert forbud angående en sådan transaktion.
Med henblik på første afsnit, litra b), skal FAIF'en ved visse af FAIF'ens aktiviteter, som varetages af tredjemand, sikre, at den enhed, som varetager aktiviteten, fører en journal over de personlige transaktioner, enhver relevant person, der er omfattet af stk. 1, indgår i, og på anmodning omgående videregiver disse oplysninger til FAIF'en.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på personlige transaktioner:
a)
der gennemføres som led i en skønsmæssig porteføljeforvaltningsservice, såfremt der ikke er givet forudgående underretning om transaktionen mellem porteføljeforvalteren og den relevante person eller den anden person, for hvis regning transaktionen gennemføres
b)
i investeringsinstitutter eller AIF'er, som er underlagt tilsyn i medfør af en medlemsstats lovgivning, i henhold til hvilken der kræves en tilsvarende risikospredning, for så vidt angår deres aktiver, såfremt den relevante person og enhver anden person, for hvis regning transaktionerne gennemføres, ikke er involveret i det pågældende instituts ledelse.
4. Ved anvendelsen af stk. 1 omfatter en personlig transaktion også en transaktion i et finansielt instrument eller et andet aktiv, som gennemføres på vegne af eller for regning af:
a)
en relevant person
b)
en person, som den relevante person er beslægtet med, eller som den relevante person har snævre forbindelser til
c)
en person, hvis forbindelse til den relevante person er af en sådan art, at den relevante person har direkte eller indirekte væsentlige interesser i handelens udfald, bortset fra et vederlag eller en provision for gennemførelse af handelen.
Artikel 64
Registrering af porteføljetransaktioner
1. FAIF'erne skal omgående for hver porteføljetransaktion, der er forbundet med de AIF'er, de forvalter, føre en journal med oplysninger, som er tilstrækkelige til at rekonstruere ordren og den gennemførte transaktion i detaljer eller aftalen i detaljer.
2. Med hensyn til porteføljetransaktioner på et handelssystem skal journalen omhandlet i stk. 1 omfatte følgende oplysninger:
a)
navnet på eller anden betegnelse for AIF'en og den person, der handler på AIF'ens vegne
b)
aktivet
c)
mængden, hvor det er relevant
d)
ordrens eller transaktionens type
e)
prisen
f)
for ordrer, datoen og det nøjagtige tidspunkt for ordrens fremsendelse og navn på eller anden betegnelse for den person, som ordren blev fremsendt til, eller for transaktioner, datoen og det nøjagtige tidspunkt for beslutningen om at handle og transaktionens gennemførelse
g)
i givet fald navnet på den person, som har fremsendt ordren eller gennemført transaktionen
h)
årsagerne til tilbagekaldelse af ordren, hvis det er relevant
i)
for gennemførte transaktioner, modparten og handelssystemet.
3. Med hensyn til AIF'ens porteføljetransaktioner uden for et handelssystem skal journalen omhandlet i stk. 1 omfatte følgende oplysninger:
a)
navnet på eller anden betegnelse for AIF'en
b)
den juridiske og anden dokumentation, der udgør grundlaget for porteføljetransaktionen, herunder især aftalen som gennemført
c)
prisen.
4. Med hensyn til stk. 2 og 3 skal et handelssystem omfatte et selskab, der systematisk internaliserer, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 7), i direktiv 2004/39/EF, et reguleret marked, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 14), i nævnte direktiv, en multilateral handelsfacilitet, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 15), i nævnte direktiv, en prisstiller, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 8), i nævnte direktiv eller en anden likviditetsstiller eller et selskab, der udfører en funktion i et tredjeland, der ligner de funktioner, som en af de foregående udfører.
Artikel 65
Registrering af tegnings- og indløsningsordrer
1. FAIF'erne skal tage alle rimelige skridt til at sikre, at modtagne AIF-tegnings- og indløsningsordrer, hvor det er relevant, registreres uden unødig forsinkelse efter modtagelsen.
2. Den pågældende registrering omfatter følgende oplysninger:
a)
den relevante AIF
b)
den person, som giver eller fremsender ordren
c)
den person, som modtager ordren
d)
datoen og tidspunktet for ordren
e)
betalingsvilkårene og -midlerne
f)
ordretypen
g)
datoen for ordrens udførelse
h)
antallet af andele eller kapitalandele eller tilsvarende antal ved tegning eller indløsning
i)
tegningsprisen eller, hvor det er relevant, indløsningsprisen for hver enhed eller kapitalandel eller, hvor det er relevant, de kapitalelementer, der er indgået forpligtelser om, og som er udbetalt
j)
andelenes eller kapitalandelenes samlede tegnings- eller indløsningsværdi
k)
ordrens bruttoværdi, inklusive tegningsgebyrer, eller nettobeløbet efter fradrag af indløsningsgebyrer.
Oplysninger omhandlet i litra i), j) og k) skal registreres, så snart de foreligger.
Artikel 66
Krav til opbevaring af fortegnelser
1. FAIF'erne skal sikre, at alle krævede fortegnelser som omhandlet i artikel 64 og 65 opbevares i mindst fem år.
De kompetente myndigheder kan dog kræve, at FAIF'erne opbevarer en eller alle disse fortegnelser i et længere tidsrum, under hensyntagen til aktivets eller porteføljetransaktionens art, hvis det er nødvendigt, for at myndigheden kan udøve sine tilsynsfunktioner i medfør af direktiv 2011/61/EU.
2. Når en FAIF's tilladelse ophører, skal fortegnelserne som minimum opbevares i den resterende del af den femårige periode som omhandlet i stk. 1. De kompetente myndigheder kan kræve opbevaring i en længere periode.
Hvis FAIF'en overdrager sit ansvar i forbindelse med AIF'en til en anden FAIF, skal den sikre, at den pågældende FAIF har adgang til fortegnelserne i stk. 1.
3. Fortegnelserne skal opbevares på et medium, der tillader lagring af oplysningerne, således at de kompetente myndigheder fremover kan henvise til dem, og i en sådan form og på en sådan måde, at:
a)
de kompetente myndigheder skal let kunne få adgang til dem og kunne rekonstruere enhver vigtig fase af behandlingen af hver porteføljetransaktion
b)
rettelser eller andre ændringer og fortegnelsernes indhold forud for sådanne rettelser eller ændringer let kan fastslås
c)
ingen anden manipulation eller forandring er mulig.
AFDELING 7
Værdiansættelse
(artikel 19 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 67
Politikker og procedurer til værdiansættelse af AIF'ens aktiver
1. FAIF'erne skal for hver AIF, de forvalter, indføre, gennemføre, til enhver tid have og gennemgå skriftlige politikker og procedurer, der sikrer en sund, gennemsigtig, fyldestgørende og passende dokumenteret værdiansættelsesproces. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal omfatte alle væsentlige aspekter af værdiansættelsesprocessen og værdiansættelsesprocedurer og -kontroller i forbindelse med den relevante AIF.
FAIF'en skal med forbehold af kravene i den nationale lovgivning, AIF'ens regler og vedtægter sikre, at der anvendes rimelige, passende og gennemsigtige værdiansættelsesmetoder i de AIF'er, som den forvalter. Værdiansættelsespolitikken skal fastsætte og procedurerne skal gennemføre de værdiansættelsesmetoder, der anvendes til hver type aktiv, som AIF'en kan investere i, i overensstemmelse med gældende national lovgivning, AIF'ens regler og vedtægter. FAIF'en må ikke investere i en bestemt type af aktiver første gang, medmindre der er fastsat en passende værdiansættelsesmetode eller -metoder for denne specifikke type af aktiver.
Politikken og procedurerne til fastlæggelse af værdiansættelsesmetoderne skal omfatte input, modeller og udvælgelseskriterier for prissætning og markedsdatakilder. De skal indeholde bestemmelser om, at priser skal indhentes fra uafhængige kilder, når det er muligt og passende. Udvælgelsen af en bestemt metode skal omfatte en vurdering af foreliggende relevante metoder under hensyntagen til deres følsomhed over for ændringer i variabler, og hvordan specifikke strategier bestemmer den relative værdi af aktiverne i porteføljen.
2. Værdiansættelsespolitikken fastsætter forpligtelserne, rollerne og ansvaret for alle involverede parter i værdiansættelsen, herunder FAIF'ens øverste ledelse. Procedurerne skal afspejle den organisatoriske struktur, der er fastsat i værdiansættelsespolitikken.
Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne omfatter som minimum følgende:
a)
kompetence og uafhængighed hos de personer, der reelt udfører værdiansættelsen af aktiver
b)
AIF'ens specifikke investeringsstrategier, og de aktiver, som AIF'en kan investere i
c)
kontrollen med udvælgelsen af værdiansættelsens input, kilder og metoder
d)
eskaleringskanaler med henblik på at udligne forskelle i aktivers værdi
e)
værdiansættelsen af enhver justering forbundet med positionernes størrelse og likviditet eller i givet fald forbundet med ændringer i markedsforholdene
f)
det passende tidspunkt for afslutning af regnskabet med henblik på værdiansættelse
g)
den passende hyppighed for værdiansættelse af aktiver.
3. Hvis der udpeges en ekstern valuar, skal værdiansættelsespolitikken og -procedurerne fastsætte en procedure for udvekslingen af oplysninger mellem FAIF'en og den eksterne valuar, så det sikres, at alle oplysninger, der er nødvendige med henblik udførelse af værdiansættelsesfunktionen, udleveres.
Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal sikre, at FAIF'en foretager indledende og regelmæssig due diligence-undersøgelse af tredjemænd, der udpeges til at udøve værdiansættelse.
4. Hvis værdiansættelsen udøves af FAIF'en selv, skal politikken indeholde en beskrivelse af, hvordan den uafhængige værdiansættelsesfunktion sikres i henhold til artikel 19, stk. 4, litra b), i direktiv 2011/61/EU. Denne sikring skal omfatte foranstaltninger til at forhindre eller afholde enhver person fra at udøve utilbørlig indflydelse på den måde, hvorpå en person udfører værdiansættelsen.
Artikel 68
Anvendelse af modeller til værdiansættelse af aktiver
1. Hvis der anvendes en model til at værdiansætte en AIF's aktiver, skal modellen og dens vigtigste karakteristika forklares og begrundes i værdiansættelsespolitikken og -procedurerne. Baggrunden for valget af modellen, de underliggende data, forudsætningerne anvendt i modellen og rationalet for at anvende dem samt begrænsningerne i den modelbaserede værdiansættelse skal være behørigt dokumenteret.
2. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal sikre, at en model, før den anvendes, valideres af en person med tilstrækkelig ekspertise, som ikke har deltaget i udformningen af den pågældende model. Valideringsproceduren skal være behørigt dokumenteret.
3. Modellen skal først godkendes af FAIF'ens øverste ledelse. Hvis modellen anvendes af en FAIF, der selv udøver værdiansættelsesfunktionen, berører den øverste ledelses godkendelse ikke den kompetente myndigheds ret til, i henhold til artikel 19, stk. 9, i direktiv 2011/61/EU, at kræve, at modellen verificeres af en ekstern valuar eller revisor.
Artikel 69
Konsekvent anvendelse af værdiansættelsespolitik og -procedurer
1. En FAIF skal sikre, at værdiansættelsespolitikken og -procedurerne og de valgte værdiansættelsesmetoder anvendes konsekvent.
2. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne samt de valgte metoder skal anvendes på alle aktiver i en AIF under hensyntagen til investeringsstrategien, typen af aktiv og i givet fald de forskellige eksterne valuarer.
3. Hvis ingen ajourføring er påkrævet, skal politikken og procedurerne anvendes konsekvent over tid, og værdiansættelseskilderne og -reglerne skal være konsekvente over tid.
4. Værdiansættelsesprocedurerne og de valgte værdiansættelsesmetoder skal anvendes konsekvent på alle AIF'er, der forvaltes af den samme FAIF, under hensyntagen til investeringsstrategierne og de typer af aktiver, som AIF'erne besidder, og i givet fald anvendelsen af forskellige eksterne valuarer.
Artikel 70
Regelmæssig kontrol af værdiansættelsespolitik og -procedurer
1. Værdiansættelsespolitikken skal indeholde bestemmelser om regelmæssig kontrol af politikken og procedurerne, herunder værdiansættelsesmetoderne. Kontrollen skal gennemføres mindst en gang om året, og inden AIF'en iværksætter en ny investeringsstrategi eller anvender en ny type af aktiver, som ikke er dækket af den aktuelle værdiansættelsespolitik.
2. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal beskrive, hvordan en ændring i værdiansættelsespolitikken, herunder en metode, kan foretages, og under hvilke omstændigheder dette ville være relevant. Anbefalinger om ændringer af politikken og procedurerne skal forelægges den øverste ledelse, som skal gennemgå og godkende alle ændringer.
3. Risikostyringsfunktioner, der er omhandlet i artikel 38, skal gennemgå og eventuelt yde passende støtte i forbindelse med den politik og de procedurer, der er valgt til værdiansættelsen af aktiver.
Artikel 71
Kontrol af aktivers individuelle værdi
1. En FAIF skal sikre, at alle AIF'ens aktiver værdiansættes retfærdigt og hensigtsmæssigt. FAIF'en skal ud fra aktivtype dokumentere måden, hvorpå de individuelle værdier vurderes retfærdigt og hensigtsmæssigt. FAIF'en skal til enhver tid kunne påvise, at porteføljerne i de AIF'er, den forvalter, værdiansættes korrekt.
2. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal fastsætte en kontrolprocedure for aktivernes individuelle værdi, hvis der er stor risiko for en uhensigtsmæssig værdiansættelse, som f.eks. i følgende tilfælde:
a)
værdiansættelsen er baseret på priser, der kun er tilgængelige fra en enkelt modpart eller mægler
b)
værdiansættelsen er baseret på priserne på illikvide aktiver
c)
værdiansættelsen er påvirket af parter med forbindelse til FAIF'en
d)
værdiansættelsen er påvirket af andre enheder, som kan have en økonomisk interesse i AIF'ens resultater
e)
værdiansættelsen er baseret på priser fra den modpart, som var ophavsmand til et instrument, især hvis dette engagementsleverende kreditinstitut også finansierer AIF'ens position i instrumentet
f)
værdiansættelsen er påvirket af en eller flere personer i FAIF'en.
3. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal beskrive kontrolproceduren, herunder den tilstrækkelige og passende kontrol af de individuelle værdiers rimelighed. Rimelighed skal vurderes, for så vidt angår tilstedeværelsen af en passende grad af objektivitet. En sådan kontrol skal som minimum omfatte:
a)
verificering af værdier ved sammenligning med priser stammende fra modparter og sammenligning over tid
b)
validering af værdier ved sammenligning af realiserede priser og seneste bogførte værdier
c)
hensyntagen til værdiansættelseskildens omdømme, konsekvens og kvalitet
d)
sammenligning med værdier udarbejdet af en tredjemand
e)
undersøgelse og dokumentation af undtagelser
f)
fokusering på og efterforskning af eventuelle forskelle, som forekommer usædvanlige eller varierer i forhold til værdiansættelsesbenchmark fastsat for den pågældende type af aktiv
g)
test for forældede priser og underforståede parametre
h)
en sammenligning med priserne på eventuelle relaterede aktiver eller disses risikoafdækning
i)
en kontrol af de input, der er anvendt i den modelbaserede prisfastsættelse, især de input, som modellens pris er særligt følsomme overfor.
4. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal omfatte passende eskaleringstiltag til at tage højde for forskelle eller andre problemer i værdiansættelsen af aktiver.
Artikel 72
Beregning af nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel
1. En FAIF skal sikre, at nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel for hver AIF, som den forvalter, beregnes ved hver udstedelse, tegning, indløsning eller annullering af andele eller kapitalandele, dog mindst en gang om året.
2. En FAIF skal sikre, at procedurerne og metoderne til beregning af nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel dokumenteres fyldestgørende. Beregningsprocedurerne og -metoderne og anvendelsen heraf skal regelmæssigt verificeres af FAIF'en, og dokumentationen skal ændres i overensstemmelse hermed.
3. En FAIF skal sikre, at der er indført afhjælpende foranstaltninger i tilfælde af en ukorrekt beregning af nettoaktivværdien.
4. En FAIF skal sikre, at antallet af udstedte andele eller kapitalandele er underlagt regelmæssig verificering, mindst så hyppigt som prisen på andelen eller kapitalandelen beregnes.
Artikel 73
Faglige garantier
1. Eksterne valuarer skal efter anmodning kunne levere faglige garantier, der viser deres evne til at udføre værdiansættelsesfunktionen. De eksterne valuarer skal fremlægge de faglige garantier skriftligt.
2. De faglige garantier skal indeholde bevis på den eksterne valuars kvalifikationer og evner til at udføre værdiansættelsen korrekt og uafhængigt, herunder som minimum bevis på:
a)
tilstrækkelige personalemæssige og tekniske ressourcer
b)
egnede procedurer til at sikre korrekt og uafhængig værdiansættelse
c)
passende kendskab til og forståelse af AIF'ens investeringsstrategi og de aktiver, som den eksterne valuar er udpeget til at værdiansætte
d)
et tilstrækkeligt godt omdømme og tilstrækkelig erfaring med værdiansættelse.
3. Hvis den eksterne valuar er registreringspligtig hos den kompetente myndighed eller en anden statslig instans, hvor en sådan findes, skal den faglige garanti indeholde navnet på denne myndighed eller instans, herunder de relevante kontaktoplysninger. Den faglige garanti skal tydeligt anføre, hvilke lovbestemmelser, administrative bestemmelser eller fagetiske regler den eksterne valuar er underlagt.
Artikel 74
Hyppigheden af værdiansættelse af åbne AIF'ers aktiver
1. Åbne AIF'ers finansielle instrumenter skal værdiansættes, hver gang nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel beregnes i henhold til artikel 72, stk. 1.
2. Åbne AIF'ers andre aktiver skal værdiansættes mindst en gang om året, og hver gang der foreligger bevis for, at den senest fastsatte værdi ikke længere er rimelig eller korrekt.
AFDELING 8
Delegering af FAIF-funktioner
(artikel 20, stk. 1, 2, 4 og 5, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 75
Generelle principper
FAIF'erne skal, når de delegerer udførelsen af en eller flere funktioner på deres vegne, navnlig opfylde følgende generelle principper:
a)
Delegeringsstrukturen tillader ikke omgåelse af FAIF'ens ansvar.
b)
FAIF'ens forpligtelser i forhold til AIF'en og dens investorer ændres ikke som følge af delegeringen.
c)
Betingelserne, som FAIF'en skal overholde for at blive godkendt og udføre aktiviteter i henhold til direktiv 2011/61/EU, må ikke undermineres.
d)
Delegeringsaftalen er udformet som en skriftlig aftale indgået mellem FAIF'en og den, der får overdraget ansvaret.
e)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, udfører de delegerede funktioner i praksis og i overensstemmelse med gældende lovgivning og forskriftsmæssige krav, og skal fastsætte metoder og procedurer til løbende kontrol af de tjenester, som den, der får overdraget ansvaret, udfører. FAIF'en skal træffe passende forholdsregler, hvis det viser sig, at den, der får overdraget ansvaret, ikke kan udføre funktionerne i praksis eller i overensstemmelse med gældende lovgivning og forskriftsmæssige krav.
f)
FAIF'en fører effektivt tilsyn med de delegerede funktioner og styrer risiciene forbundet med delegeringen. FAIF'en skal til dette formål til enhver tid have den nødvendige ekspertise og de nødvendige ressourcer til at føre tilsyn med de delegerede funktioner. FAIF'en skal i aftalen fastsætte sin ret til oplysninger, kontrol, optagelse og adgang, samt sin ret til at instruere og overvåge den, der får overdraget ansvaret. FAIF'en skal desuden sikre, at den, der får overdraget ansvaret, overvåger udførelsen af de delegerede funktioner korrekt og styrer risiciene forbundet med delegeringen hensigtsmæssigt.
g)
FAIF'en sikrer, at kontinuiteten og kvaliteten af de delegerede funktioner eller den delegerede opgave med at udføre funktionerne opretholdes, også i tilfælde af opsigelse af delegeringen enten ved overførsel af de delegerede funktioner eller den delegerede opgave med at udføre funktionerne til en anden tredjemand eller ved selv at udføre dem.
h)
Fordelingen af de respektive rettigheder og forpligtelser mellem FAIF'en og den, der får overdraget ansvaret, er klar og fastsat i aftalen. FAIF'en skal navnlig sikre, at retten til instrukser og opsigelse, retten til oplysninger og retten til kontrol med og adgang til regnskaber og lokaler fremgår af aftalen. Aftalen skal sikre, at videredelegering kun kan finde sted med FAIF'ens samtykke.
i)
For så vidt angår porteføljepleje, sker delegeringen i overensstemmelse med AIF'ens investeringspolitik. FAIF'en skal instruere den, der får overdraget ansvaret, om, hvordan investeringspolitikken skal gennemføres, og FAIF'en skal løbende kontrollere, hvorvidt den, der får overdraget ansvaret, overholder den.
j)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, oplyser FAIF'en om enhver udvikling, som kan have væsentlig indflydelse på de muligheder, som den, der får overdraget ansvaret, har for at udføre de delegerede funktioner i praksis og i henhold til gældende lovgivning og forskriftsmæssige krav.
k)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, beskytter alle fortrolige oplysninger vedrørende FAIF'en, AIF'en berørt af delegeringen og investorerne i den pågældende AIF.
l)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, indfører, gennemfører og til enhver tid har en katastrofeberedskabsplan og regelmæssig kontrol af sikkerhedskopieringsfaciliteter under hensyntagen til typen af delegerede funktioner.
Artikel 76
Objektiv begrundelse for delegering
1. FAIF'en skal give de kompetente myndigheder en detaljeret beskrivelse af, forklaring på og dokumentation for den objektive begrundelse for delegeringen. Ved vurderingen af, hvorvidt den samlede delegeringsstruktur er baseret på en objektiv begrundelse efter artikel 20, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/61/EU, skal der tages hensyn til følgende kriterier:
a)
optimering af forretningsfunktioner og -procedurer
b)
omkostningsbesparelser
c)
den ekspertise, som den, der får overdraget ansvaret, har inden for forvaltning eller på bestemte markeder eller med hensyn til investeringer
d)
den adgang, som den, der får overdraget ansvaret, har til globale handelsmuligheder.
2. FAIF'en skal efter anmodning fra de kompetente myndigheder fremlægge yderligere forklaring og dokumentation, der beviser, at den samlede delegeringsstruktur er baseret på en objektiv begrundelse.
Artikel 77
Krav til den, der får overdraget ansvaret
1. Den, der får overdraget ansvaret, skal have tilstrækkelige ressourcer og beskæftige tilstrækkeligt personale med den nødvendige kendskab, kompetence og ekspertise til på korrekt vis at varetage de delegerede opgaver og skal have en passende organisationsstruktur til at støtte udførelsen af de delegerede opgaver.
2. De personer, der i praksis udfører de aktiviteter, som FAIF'en delegerer, skal have tilstrækkelig erfaring, passende teoretisk viden og praktisk erfaring inden for de relevante funktioner. Deres faglige uddannelse og den type funktioner, de tidligere har udført, skal være relevante for udførelsen af opgaverne.
3. Personer, som i praksis udfører opgaverne for den, der får overdraget ansvaret, anses ikke for at være i besiddelse af den nødvendige hæderlighed, hvis de har negative registreringer, som er relevante både for vurderingen af hæderlighed og for den korrekte udførelse af de delegerede opgaver, eller hvis der er andre relevante oplysninger, som har indflydelse på deres gode omdømme. Sådanne negative registreringer skal omfatte, men ikke være begrænset til, strafbare handlinger, retsforfølgning eller administrative sanktioner, som er relevante for udførelsen af de delegerede opgaver. Der skal lægges særlig vægt på overtrædelser i forbindelse med finansielle aktiviteter, herunder, men ikke begrænset til, forpligtelser i forbindelse med forebyggelse af hvidvaskning af penge, uhæderlighed, svig eller økonomisk kriminalitet, konkurs eller insolvens. Andre relevante oplysninger omfatter information, som viser, at personen ikke er pålidelig eller ærlig.
Når den, der får overdraget ansvaret, reguleres med hensyn til de faglige tjenesteydelser inden for Unionen, skal de faktorer, der henvises til i første afsnit, anses for at være opfyldt, når den relevante tilsynsførende myndighed har kontrolleret kriteriet om »hæderlighed« i tilladelsesproceduren, medmindre der er dokumentation for det modsatte.
Artikel 78
Delegering af porteføljepleje eller risikostyring
1. Denne artikel finder anvendelse, når det drejer sig om delegering af porteføljepleje eller risikostyring.
2. Følgende enheder anses for at have tilladelse til eller være registreret med henblik på forvaltning af aktiver og er underlagt tilsyn i henhold til artikel 20, stk. 1, litra c), i direktiv 2011/61/EU:
a)
administrationsselskaber godkendt i henhold til direktiv 2009/65/EF
b)
investeringsselskaber, som har erhvervet tilladelse i henhold til direktiv 2004/39/EF til at udøve porteføljepleje
c)
kreditinstitutter, som har opnået tilladelse i henhold til direktiv 2006/48/EF, og som har tilladelse til udøve porteføljepleje i henhold til direktiv 2004/39/EF
d)
eksterne FAIF'er, der har opnået tilladelse i henhold til direktiv 2011/61/EU
e)
tredjelandsenheder, der har opnået tilladelse til, eller som er registreret med henblik på forvaltning af aktiver, og som kontrolleres effektivt af en kompetent myndighed i disse lande.
3. Hvis delegeringen overdrages til en virksomhed i et tredjeland, skal følgende betingelser opfyldes i henhold til artikel 20, stk. 1, litra d), i direktiv 2011/61/EU:
a)
Der skal være en skriftlig ordning mellem de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland og tilsynsmyndighederne for den virksomhed, som delegeringen er overdraget til.
b)
For så vidt angår den virksomhed, som får overdraget ansvaret, giver ordningen i litra a) de kompetente myndigheder mulighed for:
i)
at anmode om de relevante oplysninger, som er nødvendige for at udføre deres tilsynsopgaver i henhold til direktiv 2011/61/EU
ii)
at få adgang til de dokumenter, der er relevante for udførelsen af deres tilsynsopgaver, og som opbevares i tredjelandet
iii)
at gennemføre kontrolundersøgelser på de forretningssteder, der tilhører den virksomhed, der har fået overdraget funktioner. De praktiske procedurer for kontrolundersøgelserne på stedet skal beskrives i den skriftlige ordning
iv)
så hurtigt som muligt at modtage oplysninger fra tilsynsmyndigheden i tredjelandet med henblik på at undersøge åbenbare brud på reglerne i direktiv 2011/61/EU og dets gennemførelsesforanstaltninger
v)
at samarbejde om håndhævelse i henhold til nationale og internationale love gældende for tilsynsmyndigheden i tredjelandet og EU's kompetente myndigheder i tilfælde af brud på reglerne i direktiv 2011/61/EU, dets gennemførelsesforanstaltninger og relevant national lovgivning.
Artikel 79
Effektiv overvågning
Delegering skal anses for at forhindre den effektive overvågning af FAIF'en, hvis:
a)
FAIF'en, dens revisorer og de kompetente myndigheder ikke har effektiv adgang til data forbundet de delegerede funktioner og de forretningssteder, som den, der har fået overdraget ansvaret, anvender, eller hvis de kompetente myndigheder ikke er i stand til at udøve adgangsretten
b)
den, der har fået overdraget ansvaret, ikke samarbejder med FAIF'ens kompetente myndigheder i forbindelse med de delegerede funktioner
c)
FAIF'en efter anmodning ikke giver de kompetente myndigheder alle de oplysninger, der er nødvendige for at overvåge opfyldelsen af de delegerede funktioner i henhold til kravene i direktiv 2011/61/EU og dets gennemførelsesforanstaltninger.
Artikel 80
Interessekonflikter
1. I henhold til artikel 20, stk. 2, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal kriterierne til at vurdere, hvorvidt en delegering er i strid med FAIF'ens eller AIF'ens investorers interesse som minimum omfatte:
a)
omfanget af den kontrol, som den, der får overdraget ansvaret, har over FAIF'en eller har mulighed for at indvirke på FAIF'ens handlinger, hvis FAIF'en og den, der får overdraget ansvaret, er medlemmer af samme gruppe eller har noget andet kontraktforhold
b)
omfanget af den kontrol, som investor har over den, der får overdraget ansvaret, eller har mulighed for at indvirke på dennes handlinger, hvis den, der får overdraget ansvaret, og investor i den relevante AIF er medlemmer af samme gruppe eller har noget andet kontraktforhold
c)
sandsynligheden for, at den, der får overdraget ansvaret, opnår økonomisk vinding eller undgår økonomisk tab på bekostning af AIF'en eller investorerne i AIF'en
d)
sandsynligheden for, at den, der får overdraget ansvaret, har en interesse i resultatet af en tjenesteydelse eller en aktivitet, som ydes til FAIF'en eller AIF'en
e)
sandsynligheden for, at den, der får overdraget ansvaret, har et økonomisk eller andet incitament til at foretrække en anden klients interesser i stedet for AIF'ens eller AIF'ens investorers interesser
f)
sandsynligheden for, at den, der får overdraget ansvaret, modtager eller af en anden person end FAIF'en vil modtage et incitament i forbindelse med kollektiv porteføljepleje for FAIF'en og de AIF'er, den forvalter, i form af et pengebeløb, varer eller tjenesteydelser ud over standardprovisionen eller -vederlaget for den pågældende tjenesteydelse.
2. Porteføljepleje eller risikostyring kan kun anses for at være funktionelt og hierarkisk adskilt fra andre opgaver, der potentielt kunne komme i konflikt hermed, hvis følgende forhold er opfyldt:
a)
Personer, som udøver porteføljepleje, er ikke involveret i udførelsen af opgaver, der potentielt kunne komme i konflikt hermed, f.eks. kontrolopgaver.
b)
Personer, som udøver risikostyring, er ikke involveret i udførelsen af opgaver, der potentielt kunne komme i konflikt hermed, f.eks. operative opgaver.
c)
Personer, der udøver risikostyringsfunktioner, kontrolleres ikke af dem, der har ansvaret for udførelsen af operative opgaver.
d)
Adskillelsen er sikret i hele den hierarkiske struktur, helt op til ledelsesorganet, hos den, der har fået overdraget ansvaret, og kontrolleres af ledelsesorganet og, hvis et sådant findes, af overvågningsfunktionen hos den, der har fået overdraget ansvaret.
3. Potentielle interessekonflikter kan kun anses for at være fyldestgørende påvist, styret, overvåget og oplyst til AIF'ens investorer, hvis:
a)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, træffer alle rimelige foranstaltninger med henblik på at påvise, styre og overvåge potentielle interessekonflikter, som kan opstå mellem denne og FAIF'en, AIF'en eller AIF'ens investorer. FAIF'en skal sikre, at den, der får overdraget ansvaret, råder over procedurer i overensstemmelse med kravene i artikel 31-34
b)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, oplyser FAIF'en om potentielle interessekonflikter samt de procedurer og foranstaltninger, som denne fastsætter med henblik på at styre sådanne interessekonflikter, og FAIF'en oplyser AIF'en og AIF'ens investorer herom i henhold til artikel 36.
Artikel 81
Samtykke og underretning om videredelegering
1. Videredelegering træder i kraft, når FAIF'en godtgør sit samtykke skriftligt.
Et generelt samtykke, som FAIF'en har afgivet på forhånd, anses ikke for samtykke i henhold til artikel 20, stk. 4, litra a), i direktiv 2011/61/EU.
2. Ifølge artikel 20, stk. 4, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal underretningen indeholde oplysninger om den, der får overdraget ansvaret, navnet på den kompetente myndighed, hvor den, der ved videredelegering har fået overdraget ansvaret, er godkendt eller registreret, de delegerede funktioner, AIF'erne berørt af videredelegeringen, en kopi af FAIF'ens skriftlige samtykke og den påtænkte ikrafttrædelsesdato for videredelegeringen.
Artikel 82
Tomt selskab og FAIF, der ikke længere betragtes som forvalter af en AIF
1. En FAIF skal anses som et tomt selskab og skal ikke længere betragtes som forvalter af AIF'en, hvis mindst et af følgende forhold gør sig gældende:
a)
FAIF'en har ikke længere den nødvendige ekspertise og de nødvendige ressourcer til at overvåge de delegerede opgaver effektivt og styre risiciene forbundet med delegeringen.
b)
FAIF'en har ikke længere beføjelse til at træffe beslutninger på nøgleområder, som henhører under den øverste ledelses ansvar, eller har ikke længere beføjelse til at udføre ledelsesfunktioner, især med hensyn til gennemførelsen af den generelle investeringspolitik og -strategi.
c)
FAIF'en mister sine kontraktlige rettigheder til at forespørge, inspicere, have adgang eller instruere dem, til hvem ansvaret er overdraget, eller udøvelsen af sådanne rettigheder bliver umulig i praksis.
d)
FAIF'en delegerer udførelsen af investeringsforvaltningsfunktioner i et omfang, der langt overstiger de investeringsforvaltningsfunktioner, som FAIF'en selv udfører. Ved vurderingen af delegeringens omfang skal de kompetente myndigheder vurdere hele delegeringsstrukturen, idet der ikke blot tages hensyn til de aktiver, der forvaltes ved delegering, men også til følgende kvalitetskriterier:
i)
de aktivtyper, som AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, investerer i og vigtigheden af aktiverne, der forvaltes ved delegering, med hensyn til AIF'ens risiko- og afkastprofil
ii)
vigtigheden af de aktiver, der forvaltes ved delegering, med hensyn til opnåelsen af AIF'ens investeringsmål
iii)
den geografiske og sektorspecifikke spredning af AIF'ens investeringer
iv)
AIF'ens risikoprofil
v)
typen af investeringsstrategier, som AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, tilstræber
vi)
de opgavetyper, der er delegeret, i forhold til dem, der er bibeholdt
vii)
sammensætningen af dem, der har fået overdraget ansvaret, og dem, der ved videredelegering har fået overdraget ansvaret, deres geografiske virkeområde og deres selskabsstruktur, herunder hvorvidt delegeringen er overdraget en enhed, der tilhører samme koncern som FAIF'en.
2. Kommissionen overvåger i lyset af markedsudviklingen anvendelsen af denne artikel. Kommissionen foretager en vurdering af situationen efter to år og træffer om nødvendigt passende foranstaltninger til yderligere at præcisere, under hvilke omstændigheder en FAIF må anses for at have delegeret sine funktioner i et sådant omfang, at den bliver et tomt selskab og ikke længere kan betragtes som forvalter af AIF'en.
3. ESMA kan udstede retningslinjer med henblik på at sikre, at vurderingen af delegeringsstrukturer er konsekvent i hele Unionen.
KAPITEL IV
DEPOSITAR
AFDELING 1
Oplysninger i den skriftlige aftale
(artikel 21, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 83
Kontraktmæssige oplysninger
1. En aftale, hvorved depositaren udpeges i henhold til artikel 21, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU, skal udfærdiges mellem depositaren på den ene side og FAIF'en og/eller AIF'en på den anden side, og aftalen skal som minimum indeholde følgende elementer:
a)
en beskrivelse af de tjenesteydelser, som depositaren skal levere, og de procedurer, der skal fastsættes for hver aktivtype, som AIF'en kan investere i, og som så overdrages til depositaren
b)
en beskrivelse af måden, hvorpå opbevarings- og tilsynsfunktionen skal udføres afhængigt af aktivtyperne og de geografiske områder, hvor AIF'en planlægger at investere. Med hensyn til opbevaringsopgaverne skal denne beskrivelse omfatte landelister og procedurer for tilføjelse og/eller fjernelse af lande fra den pågældende liste. Dette skal være i overensstemmelse med oplysningerne i AIF'ens regler, vedtægter og udbudsdokumenter, for så vidt angår de aktiver, som AIF'en kan investere i
c)
en erklæring om, at depositarens ansvar ikke berøres af en eventuel delegering af dennes opbevaringsfunktioner, medmindre depositaren har frigjort sig for sit ansvar i henhold til artikel 21, stk. 13 eller 14, i direktiv 2011/61/EU
d)
aftalens gyldighedsperiode og dens betingelser for ændring og ophør, herunder de situationer, der kan føre til aftalens ophør, og oplysninger om ophørsproceduren samt, hvis det er relevant, de procedurer, depositaren skal benytte til at sende alle relevante oplysninger til sin efterfølger
e)
fortrolighedsforpligtelserne, der gælder for parterne, i henhold til relevante love og forskrifter. Disse forpligtelser må ikke svække de kompetente myndigheders mulighed for at få adgang til de relevante dokumenter og oplysninger
f)
de metoder og procedurer, hvormed depositaren fremsender alle relevante oplysninger, som er nødvendige til udførelsen af dennes opgaver, herunder udøvelsen af eventuelle rettigheder forbundet med aktiver, til FAIF'en eller AIF'en, og som giver FAIF'en og AIF'en mulighed for at have et rettidigt og nøjagtigt overblik over AIF'ens konti
g)
de metoder og procedurer, hvormed FAIF'en eller AIF'en fremsender alle relevante oplysninger eller sikrer, at depositaren har adgang til alle de oplysninger, der er nødvendige til udførelsen af dennes opgaver, herunder procedurerne, der sikrer, at depositaren modtager oplysninger fra andre parter udpeget af AIF'en eller FAIF'en
h)
oplysninger om, hvorvidt depositaren eller en tredjemand, til hvem opbevaringsfunktioner er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, kan genbruge aktiverne, som denne har fået overdraget, og eventuelle betingelser knyttet til enhver sådan genbrug
i)
de procedurer, der skal følges, når der overvejes en ændring af AIF'ens regler, vedtægter eller udbudsdokumenter med oplysninger om de situationer, hvor depositaren skal informeres, eller hvor depositarens forudgående samtykke er nødvendigt for at gå videre med ændringen
j)
alle nødvendige oplysninger, der skal udveksles mellem AIF'en, FAIF'en, en tredjemand, der handler på vegne af AIF'en eller FAIF'en, på den ene side og depositaren på den anden side, vedrørende salget, tegningen, indløsningen, udstedelsen, annulleringen og tilbagekøbet af AIF'ens andele eller kapitalandele
k)
alle nødvendige oplysninger, der skal udveksles mellem AIF'en, FAIF'en, en tredjemand, der handler på vegne af AIF'en eller FAIF'en, og depositaren i forbindelse med depositarens udøvelse af tilsyns- og kontrolfunktionen
l)
i situationer, hvor aftaleparterne forudser udpegelse af tredjemænd til at udføre dele af deres respektive opgaver, skal der være en forpligtelse til regelmæssigt at give oplysninger om eventuelle tredjemænd, der er udpeget, og efter anmodning oplysninger om de kriterier, der er anvendt til at vælge tredjemanden, og de foranstaltninger, der forudses til at overvåge de aktiviteter, der udføres af den valgte tredjemand
m)
oplysninger om aftaleparternes opgaver og ansvarsområder i forhold til kravet om at forebygge hvidvaskning af penge og bekæmpe finansiering af terrorisme
n)
oplysninger om alle kontantkonti oprettet i navnet på AIF'en eller i navnet på den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, og procedurerne, der skal sikre, at depositaren informeres, når der oprettes en ny konto i navnet på AIF'en eller i navnet på FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en
o)
oplysninger vedrørende depositarens eskaleringsprocedurer, herunder angivelse af de personer, som depositaren skal kontakte inden for AIF'en og/eller FAIF'en, når depositaren iværksætter en sådan procedure
p)
en forpligtelse fra depositarens side til at underrette FAIF'en, når depositaren får kendskab til, at adskillelsen af aktiver ikke eller ikke længere er tilstrækkelig til at sikre beskyttelse mod en tredjemands insolvens, en tredjemand, hvortil opbevaringsfunktionerne er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU i en bestemt jurisdiktion
q)
de procedurer, der sikrer, at depositaren, for så vidt angår dennes opgaver, er i stand til at undersøge FAIF'ens og/eller AIF'ens adfærd og vurdere de overdragede oplysningers kvalitet, bl.a. ved hjælp af adgang til AIF'ens og/eller FAIF'ens regnskaber eller ved hjælp af besøg på stedet
r)
de procedurer, der sikrer, at FAIF'en og/eller AIF'en kan kontrollere depositarens udførelse, for så vidt angår depositarens aftalemæssige forpligtelser.
2. Oplysningerne om metoderne og procedurerne fastsat i litra a)-r) skal beskrives i aftalen, hvori depositaren udpeges eller i enhver efterfølgende ændring af aftalen.
3. Den i stk. 2 omhandlede aftale, hvori depositaren udpeges eller den efterfølgende ændring af aftalen, skal udfærdiges skriftligt.
4. Parterne kan aftale at fremsende alle eller dele af de oplysninger, der flyder mellem dem, elektronisk, forudsat at det sikres, at sådanne oplysninger registreres korrekt.
5. Der er ingen forpligtelse til at indgå er særskilt skriftlig aftale for hver AIF, medmindre andet er fastlagt i national lovgivning. Det skal være muligt for FAIF'en og depositaren at indgå en rammeaftale med angivelse af de AIF'er, der forvaltes af den FAIF, som aftalen gælder.
6. Den nationale lovgivning, som finder anvendelse på aftalen til udpegelsen af depositaren og enhver efterfølgende aftale, skal angives.
AFDELING 2
Generelle kriterier for vurdering af tilsynsmæssig regulering og overvågning gældende for depositarer i tredjelande
(artikel 21, stk. 6, litra b), i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 84
Kriterier for vurdering af tilsynsmæssig regulering og overvågning gældende for en depositar i et tredjeland
Med henblik på artikel 21, stk. 6, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal det vurderes, om effektiviteten af den tilsynsmæssige regulering og overvågning, som gælder for depositaren i et tredjeland, svarer til EU-retten og håndhæves effektivt i forhold til følgende kriterier:
a)
Depositaren skal godkendes og løbende overvåges af en offentlig kompetent myndighed med tilstrækkelige ressourcer til at opfylde sine opgaver.
b)
Tredjelandets lovgivning fastsætter kriterierne for godkendelse som depositar svarende til lovgivningen fastsat for adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut eller investeringsselskab i Unionen.
c)
Kapitalkravene pålagt depositaren i tredjelandet svarer til de krav, der gælder i Unionen, afhængigt af om depositaren er samme type som et kreditinstitut eller investeringsselskab i Unionen.
d)
De driftsbetingelser, der gælder for depositaren i tredjelandet, svarer til dem, der er fastsat for kreditinstitutter eller investeringsselskaber i Unionen afhængigt af typen af depositar.
e)
Kravene med hensyn til udførelsen af de specifikke opgaver som depositar for AIF'en fastsat i tredjelandets lovgivning svarer til kravene, der er fastsat i artikel 21, stk. 7-15, i direktiv 2011/61/EU og gennemførelsesforanstaltningerne og den relevante nationale lovgivning.
f)
Lovgivningen i tredjelandet fastsætter anvendelsen af tilstrækkeligt afskrækkende håndhævelsesforanstaltninger, hvis depositaren overtræder kravene og betingelserne omhandlet i litra a)-e).
AFDELING 3
Depositarfunktioner, forpligtelse til at udvise fornøden omhu og forpligtelse til adskillelse
(artikel 21, stk. 7-9, og artikel 21, stk. 11, andet afsnit, litra c) og litra d), nr. iii), i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 85
Overvågning af kontanter - generelle krav
1. Når en kontantkonto opretholdes eller oprettes hos en af de enheder, der er omhandlet i artikel 21, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU i AIF'ens navn, i den FAIF's eller depositars navn, der handler på AIF'ens vegne, skal en FAIF sikre, at depositaren ved påbegyndelsen af sine opgaver og løbende modtager alle relevante oplysninger, som er nødvendige for at opfylde sine forpligtelser.
2. For at have adgang til alle oplysninger vedrørende AIF'ens kontantkonti og få et klart overblik over alle AIF'ens cash flows skal depositaren som minimum:
a)
ved udpegelsen informeres om alle eksisterende kontantkonti oprettet i AIF'ens navn eller i FAIF'ens navn, der handler på vegne af AIF'en
b)
informeres ved oprettelsen af alle nye kontantkonti af AIF'en eller af FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en
c)
modtage alle oplysninger i forbindelse med kontantkonti oprettet hos en tredjemandsenhed direkte af disse tredjemænd.
Artikel 86
Overvågning af AIF'ens cash flow
Depositaren skal sikre effektiv og korrekt overvågning af AIF'ens cash flow og skal især som minimum:
a)
sikre, at alle AIF'ens kontanter bogføres på konti, der er oprettet hos enheder, som er omhandlet i artikel 18, stk. 1, litra a), b) og c), i direktiv 2006/73/EF, på de relevante markeder, hvor kontantkonti er påkrævede med henblik på AIF'ens drift, og som er underlagt tilsynsmæssig regulering og overvågning, som svarer til EU-retten, og som håndhæves effektivt og er i overensstemmelse med principperne i artikel 16 i direktiv 2006/73/EF
b)
gennemføre effektive og korrekte procedurer til at afstemme alle cash flow-bevægelser og udføre disse afstemninger dagligt eller i tilfælde af ikke særligt hyppige kontantbevægelser, når sådanne cash flow-bevægelser finder sted
c)
gennemføre passende procedurer til ved bankdagens afslutning at kunne identificere væsentlige cash flows og især dem, som kan være uforenelige med AIF'ens drift
d)
regelmæssigt gennemgå tilstrækkeligheden af disse procedurer, herunder via en fuldstændig revision af afstemningsproceduren mindst en gang om året, og idet det sikres, at kontantkonti oprettet i AIF'ens navn, i FAIF'ens eller depositarens navn, der handler på vegne af AIF'en, er omfattet af afstemningsproceduren
e)
løbende overvåge resultaterne af afstemningerne og de foranstaltninger, der træffes som følge af eventuelle uoverensstemmelser konstateret i afstemningsprocedurerne, og underrette FAIF'en, hvis uregelmæssigheder ikke afhjælpes uden unødig forsinkelse, og også de kompetente myndigheder, hvis situationen ikke kan afklares og/eller korrigeres
f)
kontrollere overensstemmelsen af egne registreringer af likvide positioner med FAIF'ens registreringer. FAIF'en skal sikre, at alle instruktioner og oplysninger i forbindelse med en kontantkonto oprettet hos en tredjemand sendes til depositaren, så denne er i stand til at udføre sin egen afstemningsprocedure.
Artikel 87
Opgaver i forbindelse med tegning
En FAIF skal sikre, at depositaren får oplysninger om betalinger foretaget af eller på vegne af investorer i forbindelse med tegning af andele eller kapitalandele i en AIF ved afslutningen af hver bankdag, hvis FAIF'en, AIF'en eller en part, der handler på dennes vegne, f.eks. en overførselsagent, modtager sådanne betalinger eller en ordre fra investoren. FAIF'en skal sikre, at depositaren modtager alle andre relevante oplysninger, som er nødvendige for at sikre, at betalingerne bogføres på de kontantkonti, der er oprettet i AIF'ens navn eller i FAIF'ens navn, som handler på vegne af AIF'en, eller i depositarens navn i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 21, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 88
Finansielle instrumenter, der opbevares i depot
1. Finansielle instrumenter, der tilhører AIF'en eller FAIF'en, som handler på vegne af AIF'en, som ikke fysisk kan leveres til depositaren, skal indgå i depositarens opbevaringsopgaver, hvis alle følgende krav er opfyldt:
a)
De er værdipapirer, herunder værdipapirer, som omfatter afledte instrumenter som omhandlet i artikel 51, stk. 3, sidste afsnit, i direktiv 2009/65/EF og artikel 10 i Kommissionens direktiv 2007/16/EF (11), pengemarkedsinstrumenter eller andele i institutter for kollektiv investering.
b)
De kan registreres eller opbevares på en konto direkte eller indirekte i depositarens navn.
2. Finansielle instrumenter, som i henhold til gældende national lovgivning kun er registreret direkte i AIF'ens navn, hos en udsteder selv eller dennes agent, f.eks. en registrator eller en overførselsagent, må ikke opbevares i depot.
3. Finansielle instrumenter, der tilhører AIF'en eller FAIF'en, som handler på vegne af AIF'en, som fysisk kan leveres til depositaren, skal altid indgå i depositarens opbevaringsopgaver.
Artikel 89
Opbevaringsopgaver i forbindelse med aktiver, der opbevares i depot
1. For at efterkomme forpligtelserne fastsat i artikel 21, stk. 8, litra a), i direktiv 2011/61/EU med hensyn til finansielle instrumenter, der skal opbevares i depot, skal depositaren som minimum sikre, at:
a)
de finansielle instrumenter er korrekt registreret i henhold til artikel 21, stk. 8, litra a), nr. ii), i direktiv 2011/61/EU
b)
registre og adskilte konti føres på en måde, der sikrer, at de er korrekte og navnlig registrerer overensstemmelsen med de finansielle instrumenter og kontanter, som de opbevarer for AIF'er
c)
afstemninger foretages regelmæssigt mellem depositarens interne konti og registre og konti og registre hos en tredjemand, til hvem opbevaringsfunktioner er delegeret i overensstemmelse med artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU
d)
der udøves fornøden omhu i forbindelse med de finansielle instrumenter, der opbevares i depot, for at sikre en høj grad af investorbeskyttelse
e)
alle relevante opbevaringsrisici i hele opbevaringskæden vurderes og overvåges, og at FAIF'en informeres om alle konstaterede væsentlige risici
f)
der er indført passende organisatoriske ordninger for mest muligt at begrænse risikoen for tab eller forringelse af de finansielle instrumenter eller af rettigheder, der er knyttet til disse finansielle instrumenter, som følge af svig, dårlig administration, utilstrækkelig registrering eller forsømmelighed
g)
AIF'ens ejendomsret eller FAIF'ens ejendomsret, som handler på vegne af AIF'en, til aktiverne er verificeret.
2. Hvis depositaren har delegeret sine opbevaringsfunktioner til en tredjemand i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, skal denne fortsat være underlagt kravene i stk. 1, litra b)-e), i denne artikel. Depositaren skal også sikre, at tredjemanden opfylder kravene i stk. 1, litra b)-g), i denne artikel og forpligtelsen til adskillelse fastsat i artikel 99.
3. Depositarens opbevaringsopgaver som omhandlet i stk. 1 og 2 skal gælde for look-through til underliggende aktiver, som besiddes af finansielle og/eller retlige strukturer, der kontrolleres direkte eller indirekte af AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en.
Kravet omhandlet i første afsnit gælder ikke for fund-of-funds-strukturer eller master-feeder-strukturer, hvor de underliggende fonde har en depositar, som opbevarer disse fondes aktiver i depot.
Artikel 90
Opbevaringsopgaver i forbindelse med kontrol af ejendomsret og registrering
1. En FAIF skal, når depositaren påbegynder sine opgaver og løbende, give denne alle relevante oplysninger, som er nødvendige, for at depositaren kan opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 21, stk. 8, litra b), i direktiv 2011/61/EU, samt sikre, at depositaren modtager alle relevante oplysninger fra tredjemænd.
2. For at efterkomme forpligtelserne omhandlet i artikel 21, stk. 8, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren som minimum:
a)
uden unødig forsinkelse have adgang til alle relevante oplysninger, der er nødvendige for at kunne udføre opgaverne i forbindelse med kontrol af ejendomsret og registrering, herunder relevante oplysninger til depositaren fra tredjemænd
b)
være i besiddelse af tilstrækkelige og pålidelige oplysninger til at forvisse sig om AIF'ens ejendomsret til aktiverne eller FAIF'ens ejendomsret, som handler på vegne af AIF'en, til aktiverne
c)
føre register over de aktiver, for hvilke det er godtgjort, at AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, er ejer heraf. For at efterkomme denne forpligtelse skal depositaren:
i)
i sit register i AIF'ens navn indføre aktiver, herunder disses respektive nominelle beløb, for hvilke det er godtgjort, at AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, er ejer heraf
ii)
til enhver tid være i stand til at fremlægge en fyldestgørende og ajourført opgørelse af AIF'ens aktiver, herunder disses respektive nominelle beløb.
Med henblik på stk. 2, litra c), nr. ii), skal depositaren sikre, at der findes procedurer, så registrerede aktiver ikke kan overdrages, overføres, udveksles eller leveres, uden at depositaren eller den, der har fået overdraget ansvaret, er blevet informeret om disse transaktioner, og depositaren skal uden unødig forsinkelse have adgang til dokumentation for hver transaktion og position fra den relevante tredjemand. FAIF'en skal sikre, at den relevante tredjemand uden unødig forsinkelse giver depositaren certifikater og anden dokumentation, hver gang der er et salg eller køb af aktiver eller en corporate action, der fører til udstedelsen af finansielle instrumenter, og mindst en gang om året.
3. Depositaren skal under alle omstændigheder sikre, at FAIF'en har og gennemfører passende procedurer til at kontrollere, at de aktiver, der er erhvervet af den forvaltede AIF, er behørigt registreret i AIF'ens navn eller i FAIF'ens navn, der handler på vegne af AIF'en, og kontrollere overensstemmelsen mellem positionerne i FAIF'ens registre og de aktiver, for hvilke depositaren har godtgjort, at AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, er ejer heraf. FAIF'en skal sikre, at alle instrukser og relevante oplysninger i forbindelse med AIF'ens aktiver sendes til depositaren, så denne er i stand til at udføre sin egen verificerings- eller afstemningsprocedure.
4. Depositaren skal oprette og gennemføre en eskaleringsprocedure til situationer, hvor der konstateres en uregelmæssighed, herunder underretning til FAIF'en og de kompetente myndigheder, hvis situationen ikke kan afklares og/eller korrigeres.
5. Depositarens opbevaringsopgaver som omhandlet i stk. 1-4 skal gælde for look-through til underliggende aktiver, som besiddes af finansielle og/eller retlige strukturer oprettet af AIF'en eller af FAIF'en, som handler på vegne af AIF'en med henblik på investering i de underliggende aktiver, og som kontrolleres direkte eller indirekte af AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en.
Kravet omhandlet i første afsnit gælder ikke for fund-of-funds-strukturer eller master-feeder-strukturer, hvor de underliggende fonde har en depositar, som varetager kontrol af ejendomsret og registrering i forbindelse med fondens aktiver.
Artikel 91
Prime brokeres oplysningsforpligtelser
1. Hvis der er udpeget en prime broker, skal FAIF'en sikre, at der fra datoen for udpegelsen er indgået en aftale, ifølge hvilken prime brokeren navnlig skal stille en erklæring til rådighed for depositaren på et varigt medium indeholdende følgende oplysninger:
a)
værdierne af posterne anført i stk. 3 ved afslutningen af hver bankdag
b)
alle andre oplysninger, som er nødvendige for at sikre, at AIF'ens depositar har ajourførte og præcise oplysninger om værdien af de aktiver, hvis opbevaring er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU.
2. Den i stk. 1 omtalte erklæring skal senest stilles til rådighed for AIF'ens depositar ved afslutningen af den bankdag, der følger bankdagen, som den vedrører.
3. De i stk. 1, litra a), omhandlede poster omfatter:
a)
den samlede værdi af aktiver, der opbevares af prime brokeren for AIF'en, hvor opbevaringsfunktionerne er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU. Værdien af hver af følgende:
i)
kontantlån til AIF'en og påløbne renter
ii)
værdipapirer, der skal tilbageleveres af AIF'en under åbne korte positioner indgået på vegne af AIF'en
iii)
aktuelle afviklingsbeløb, der skal betales af AIF'en i henhold til futureskontrakter
iv)
kontante indtægter fra short selling opbevaret af prime brokeren i forbindelse med korte positioner indgået på vegne af AIF'en
v)
likvide beholdninger opbevaret af prime brokeren i forbindelse med åbne futureskontrakter indgået på vegne af AIF'en. Denne forpligtelse er ud over forpligtelserne i henhold til artikel 87 og 88
vi)
mark-to-market close-out eksponering for alle OTC-transaktioner indgået på vegne af AIF'en
vii)
AIF'ens samlede sikrede forpligtelser over for prime brokeren
viii)
alle andre aktiver i forbindelse med AIF'en
b)
værdien af andre aktiver som omhandlet i artikel 21, stk. 8, litra b), i direktiv 2011/61/EU, som prime brokeren opbevarer som sikkerhed for sikrede transaktioner indgået i forbindelse med en mægleraftale
c)
værdien af de AIF-aktiver, hvor prime brokeren har udøvet en brugsret
d)
en liste over alle de institutter, hvor prime brokeren opbevarer eller eventuelt opbevarer AIF's kontanter på en konto oprettet i AIF'ens navn eller i FAIF'ens navn, som handler på vegne af AIF'en, i overensstemmelse med artikel 21, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 92
Tilsynsopgaver - generelle krav
1. På tidspunktet for udpegelsen skal depositaren vurdere de risici, der er forbundet med arten, omfanget og kompleksiteten af AIF'ens strategi og FAIF'ens organisation for at planlægge tilsynsprocedurer, som er passende for AIF'en og de aktiver, hvori den investerer, hvorefter disse procedurer gennemføres og anvendes. De pågældende procedurer skal ajourføres løbende.
2. Under udførelsen af tilsynsopgaverne i henhold til artikel 21, stk. 9, i direktiv 2011/61/EU skal en depositar foretage efterfølgende kontroller og verificeringer af de processer og procedurer, der er FAIF'ens, AIF'ens eller en udpeget tredjemands ansvar. Depositaren skal under alle omstændigheder sikre, at der findes en passende verificerings- og afstemningsprocedure, som gennemføres og anvendes, og kontrolleres med hyppige mellemrum. FAIF'en skal sikre, at alle instruktioner i forbindelse med AIF'ens aktiver og transaktioner sendes til depositaren, så denne er i stand til at udføre sin egen verificerings- eller afstemningsprocedure.
3. Depositaren skal oprette en klar og fyldestgørende eskaleringsprocedure til at afhjælpe situationer, hvor potentielle uregelmæssigheder konstateres i løbet af depositarens tilsynsopgaver; oplysningerne herom skal stilles til rådighed for FAIF'ens kompetente myndigheder efter anmodning.
4. En FAIF skal sikre, at depositaren ved påbegyndelsen af dennes opgaver og løbende modtager alle relevante oplysninger, som er nødvendige for at kunne opfylde forpligtelserne i henhold til artikel 21, stk. 9, i direktiv 2011/61/EU, herunder oplysninger fra tredjemænd til depositaren. FAIF'en skal navnlig sikre, at depositaren har adgang til regnskaberne og kan udføre besøg på stedet hos FAIF'en og hos enhver tjenesteyder, der er udpeget af AIF'en eller FAIF'en, f.eks. administratorer eller eksterne valuarer, og/eller kan gennemgå rapporter og anerkendte eksterne certificeringer foretaget af kvalificerede uafhængige revisorer eller andre eksperter for at sikre, at de benyttede procedurer er tilstrækkelige og relevante.
Artikel 93
Opgaver i forbindelse med tegning og indløsning
Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra a), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren overholde følgende krav:
1)
Depositaren skal sikre, at AIF'en, FAIF'en eller den udnævnte enhed har indført, gennemfører og anvender en passende og konsekvent procedure til at:
i)
afstemme tegningsordrerne med tegningsprovenuet, og antallet af udstedte andele eller kapitalandele med tegningsprovenuet modtaget af AIF'en
ii)
afstemme indløsningsordrerne med udbetalt indløsning, og antallet af annullerede andele eller kapitalandele med indløsningen betalt af AIF'en
iii)
verificere regelmæssigt, at afstemningsproceduren er hensigtsmæssig.
Med henblik på nr. i), ii) og iii) skal depositaren navnlig regelmæssigt kontrollere overensstemmelsen mellem det samlede antal andele eller kapitalandele på AIF'ens konti og det samlede antal cirkulerende kapitalandele eller andele, som fremgår af AIF's register.
2)
Depositaren skal sikre og regelmæssigt kontrollere, at procedurerne vedrørende salg, udstedelse, tilbagekøb, indløsning og annullering af AIF'ens kapitalandele eller andele overholder gældende national lovgivning og AIF'ens regler eller vedtægter og verificere, at disse procedurer gennemføres effektivt.
3)
Hyppigheden af depositarens kontroller skal være i overensstemmelse med hyppigheden af tegning og indløsning.
Artikel 94
Opgaver vedrørende værdiansættelse af kapitalandele/andele
1. Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren:
a)
løbende verificere, at der findes og anvendes passende og konsekvente procedurer til at værdiansætte AIF'ens aktiver i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og gennemførelsesforanstaltningerne og med AIF'ens regler og vedtægter og
b)
sikre, at værdiansættelsespolitikken og -procedurerne gennemføres effektivt og kontrolleres med jævne mellemrum.
2. Depositarens procedurer skal udføres med en hyppighed, der svarer til hyppigheden i AIF'ens værdiansættelsespolitik som defineret i artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og gennemførelsesforanstaltningerne.
3. Hvis depositaren mener, at værdien af AIF'ens kapitalandele eller andele ikke er beregnet i overensstemmelse med gældende lovgivning, AIF'ens regler eller artikel 19 i direktiv 2011/61/EU, skal den underrette FAIF'en og/eller AIF'en og sikre, at der træffes rettidige afhjælpende foranstaltninger i AIF-investorernes interesse.
4. Hvis der er udpeget en ekstern valuar, skal depositaren kontrollere, at udpegelsen af den eksterne valuar er i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og gennemførelsesforanstaltningerne.
Artikel 95
Opgaver vedrørende udførelsen af FAIF'ens instruktioner
Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra c), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren som minimum:
a)
indføre og gennemføre passende procedurer til at kontrollere, at AIF'en og FAIF'en overholder gældende love og bestemmelser samt AIF'ens regler og vedtægter. Depositaren skal især overvåge AIF'ens overholdelse af de investeringsbegrænsninger og gearingslofter, der er fastsat i AIF'ens udbudsdokumenter. Disse procedurer skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af AIF'en
b)
indføre og gennemføre en eskaleringsprocedure, hvis AIF'en har overskredet en af begrænsningerne omhandlet i litra a).
Artikel 96
Opgaver i forbindelse med den rettidige afvikling af transaktioner
1. Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra d), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren indføre en procedure til at afdække enhver situation, hvor en modydelse i forbindelse med transaktioner, der omfatter aktiver, der ejes af AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, ikke fremsendes til AIF'en inden for sædvanlige frister, underrette FAIF'en og, hvis situationen ikke afhjælpes, anmode om tilbageføring af de finansielle instrumenter fra modparten, hvor det er muligt.
2. Hvis transaktionerne ikke finder sted på et reguleret marked, skal de sædvanlige frister vurderes under hensyntagen til betingelserne for transaktionen (OTC-derivatkontrakter eller investeringer i fast ejendom eller i unoterede aktieselskaber).
Artikel 97
Opgaver i forbindelse med AIF'ens indtægtsfordeling
1. Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra e), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren:
a)
sikre, at beregningen af nettoindtægten, når den er angivet af FAIF'en, anvendes i overensstemmelse med AIF'ens regler, vedtægter og gældende national lovgivning
b)
sikre, at der træffes passende foranstaltninger, hvis AIF'ens revisorer har udtrykt forbehold i årsregnskabet. AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, skal give depositaren alle oplysninger om forbehold anført i regnskaberne
c)
kontrollere fuldstændigheden og nøjagtigheden af udbyttebetalingerne, når de er angivet af FAIF'en, og carried interest, hvor det er relevant.
2. Hvis depositaren ikke mener, at indtægtsberegningen er udført i overensstemmelse med gældende lovgivning eller med AIF'ens regler eller vedtægter, skal denne underrette FAIF'en og/eller AIF'en og sikre, at der træffes rettidige afhjælpende foranstaltninger i AIF-investorernes interesse.
Artikel 98
Due diligence
1. Med henblik på at opfylde forpligtelserne fastsat i artikel 21, stk. 11, andet afsnit, litra c), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren gennemføre og anvende en passende dokumenteret due diligence-procedure til udvælgelsen og den løbende overvågning af den, der får overdraget ansvaret. Denne procedure skal revideres med regelmæssige mellemrum, mindst en gang om året, og efter anmodning stilles til rådighed for de kompetente myndigheder.
2. Depositaren skal ved udvælgelsen og udpegelsen af en tredjemand, til hvem opbevaringsfunktioner delegeres i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, udvise passende dygtighed, omhu og hurtighed for at sikre, at overdragelse af finansielle instrumenter til denne tredjemand tilvejebringer tilstrækkelig beskyttelse. Den skal som minimum:
a)
vurdere de tilsynsmæssige og retlige rammer, herunder risikoen forbundet med landet, opbevaringsrisikoen og retskraften af tredjemandens aftaler. Denne vurdering skal især sætte depositaren i stand til at afgøre den mulige virkning af tredjemandens insolvens på AIF'ens aktiver og rettigheder. Hvis depositaren får kendskab til, at adskillelsen af aktiver ikke er tilstrækkelig til at sikre beskyttelse mod insolvens som følge af lovgivningen i det land, hvor tredjemanden er beliggende, skal denne straks underrette FAIF'en
b)
vurdere, hvorvidt tredjemandens praksis, procedurer og interne kontroller er tilstrækkelige til at sikre, at AIF'ens eller FAIF'ens, der handler på vegne af AIF'en, finansielle instrumenter er underlagt en høj grad af omhu og beskyttelse
c)
vurdere, hvorvidt tredjemandens finansielle styrke og omdømme svarer til de delegerede opgaver. Denne vurdering skal baseres på oplysninger fra den potentielle tredjemand samt andre data og oplysninger, hvor det er muligt
d)
sikre, at tredjemanden operationelt og teknologisk er i stand til at udføre de delegerede opbevaringsopgaver med en tilfredsstillende grad af beskyttelse og sikkerhed.
3. Depositaren skal udvise passende dygtighed, omhu og hurtighed ved den regelmæssige kontrol og løbende overvågning for at sikre, at tredjemanden fortsat opfylder de i stk. 1 i denne artikel nævnte kriterier og betingelserne fastsat i artikel 21, stk. 11, andet afsnit, litra d), i direktiv 2011/61/EU. I denne forbindelse skal depositaren som minimum:
a)
overvåge tredjemandens varetagelse og overholdelse af depositarens standarder
b)
sikre, at tredjemanden udviser en høj grad af omhu, forsigtighed og hurtighed i udførelsen af sine opbevaringsopgaver, og især at den effektivt adskiller de finansielle instrumenter i overensstemmelse med kravene i artikel 99
c)
gennemgå opbevaringsrisiciene forbundet med beslutningen om at overdrage aktiverne til tredjemanden og uden unødig forsinkelse underrette AIF'en eller FAIF'en om ændringer i disse risici. Denne vurdering skal baseres på oplysninger fra tredjemanden samt andre data og oplysninger, hvor det er muligt. Under uro på markederne, eller når der konstateres en risiko, skal hyppigheden og omfanget af kontrollen øges. Hvis depositaren får kendskab til, at adskillelsen af aktiver ikke længere er tilstrækkelig til at sikre beskyttelse mod insolvens som følge af lovgivningen i det land, hvor tredjemanden er beliggende, skal denne straks underrette FAIF'en.
4. I de tilfælde, hvor tredjemanden yderligere videredelegerer funktioner, som denne har fået overdraget ansvaret for, finder betingelserne og kriterierne i stk. 1, 2 og 3 tilsvarende anvendelse.
5. Depositaren skal overvåge overholdelsen af artikel 21, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU.
6. Depositaren skal udarbejde beredskabsplaner for hvert marked, hvor den i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU udpeger en tredjemand til at udføre opbevaringsopgaver. En sådan beredskabsplan skal omfatte identifikationen af en alternativ leverandør, hvis det er relevant.
7. Depositaren skal træffe foranstaltninger, herunder ophævelse af aftalen, som er i AIF'ens og AIF-investorernes interesse, hvis den, der har fået overdraget ansvaret, ikke længere opfylder kravene.
Artikel 99
Forpligtelse til adskillelse
1. Hvis opbevaringsfunktionerne helt eller delvis er delegeret til en tredjemand, skal depositaren sikre, at tredjemanden, til hvem opbevaringsfunktionerne er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, handler i overensstemmelse med forpligtelsen til adskillelse fastsat i artikel 21, stk. 11, andet afsnit, litra d), nr. iii), i direktiv 2001/61/EU ved at kontrollere, at tredjemanden:
a)
fører de registre og regnskaber, der er nødvendige for at sætte denne i stand til når som helst og uden forsinkelse at skelne mellem depositarens AIF-klienters aktiver og egne aktiver, andre klienters aktiver, aktiver, som depositaren besidder for egen regning, og aktiver, der opbevares for depositarens klienter, som ikke er AIF'er
b)
fører registre og regnskaber på en måde, som sikrer deres nøjagtighed og navnlig deres overensstemmelse med de aktiver, der opbevares for depositarens klienter
c)
regelmæssigt foretager afstemning mellem sine interne konti og registre og tredjemandens, til hvem den har delegeret opbevaringsfunktionerne i henhold til artikel 21, stk. 11, tredje afsnit, i direktiv 2011/61/EU
d)
indfører passende organisatoriske ordninger for mest muligt at begrænse risikoen for tab eller forringelse af de finansielle instrumenter eller af rettigheder, der er knyttet til disse finansielle instrumenter, som følge af misbrug af de finansielle instrumenter, svig, dårlig administration, utilstrækkelig registrering eller forsømmelighed
e)
Hvis tredjemanden er en enhed omhandlet i artikel 18, stk. 1, litra a), b) og c), i direktiv 2006/73/EF, som er underlagt effektiv tilsynsmæssig regulering og overvågning, som svarer til EU-retten og håndhæves effektivt, skal depositaren træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at AIF'ens kontanter opbevares på en konto eller konti i henhold til artikel 21, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU.
2. Hvis depositaren har delegeret sine opbevaringsfunktioner til en tredjemand i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, skal overvågning af tredjemandens opfyldelse af forpligtelsen til adskillelse sikre, at de finansielle instrumenter, der tilhører dennes klienter, er beskyttet mod den pågældende tredjemands insolvens. Hvis kravene fastsat i stk. 1, i henhold til gældende lovgivning, herunder navnlig lovgivningen vedrørende ejendom eller insolvens, ikke er tilstrækkelige til at opnå dette mål, skal depositaren vurdere, hvilke yderligere ordninger der skal indføres for at mindske risikoen for tab og opretholde tilstrækkelig beskyttelse.
3. Stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse, når tredjemanden, til hvem opbevaringsfunktionerne er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, har besluttet at delegere alle eller dele af dennes opbevaringsfunktioner til en anden tredjemand i henhold til artikel 21, stk. 11, tredje afsnit, i direktiv 2011/61/EU.
AFDELING 4
Tab af finansielle instrumenter, ansvarsfrigørelse og objektiv grund
(artikel 21, stk. 12 og 13, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 100
Tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot
1. Tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot efter artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU skal betragtes at have fundet sted, hvis mindst en af følgende betingelser er opfyldt i forbindelse med et finansielt instrument opbevaret i depot af depositaren eller af en tredjemand, til hvem opbevaringen af finansielle instrumenter opbevaret i depot er delegeret:
a)
AIF'ens erklærede ejendomsret er påvist ikke at være gyldig, fordi den enten er ophørt med at eksistere eller aldrig har eksisteret
b)
AIF'en er endeligt blevet frataget sin ejendomsret til det finansielle instrument
c)
AIF'en er definitivt ude af stand til direkte eller indirekte at afhænde det finansielle instrument.
2. FAIF's konstatering af tabet af et finansielt instrument skal følge en dokumenteret procedure, som er fuldt tilgængelig for de kompetente myndigheder. Når et tab er konstateret, skal det omgående meddeles til investorerne på et varigt medium.
3. Finansielle instrumenter opbevaret i depot betragtes ikke som tabte efter artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU, hvis en AIF endeligt er frataget sin ejendomsret med hensyn til et bestemt instrument, men dette instrument er erstattet af eller konverteret til et andet finansielt instrument eller andre finansielle instrumenter.
4. I tilfælde af den tredjemands insolvens, til hvem opbevaring af finansielle instrumenter opbevaret i depot er delegeret, skal tabet af finansielle instrumenter opbevaret i depot fastslås af FAIF'en, så snart en af betingelserne anført i stk. 1 med sikkerhed er opfyldt.
Det skal fastslås med sikkerhed, om nogen af betingelserne fastsat i stk. 1 er opfyldt senest ved afslutningen af insolvensbehandlingen. FAIF'en og depositaren skal omhyggeligt overvåge insolvensbehandlingen for at fastslå, hvorvidt alle eller nogle af de finansielle instrumenter overdraget til tredjemanden, til hvem opbevaringen af finansielle instrumenter er delegeret, i realiteten er tabt.
5. Tabet af finansielle instrumenter opbevaret i depot skal fastslås, uanset om betingelserne anført i stk. 1 er resultatet af svig, forsømmelighed eller anden tilsigtet eller utilsigtet adfærd.
Artikel 101
Ansvarsfrigørelse i henhold til artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU
1. Depositarens ansvar som omhandlet i artikel 21, stk. 12, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU aktiveres ikke, forudsat at depositaren kan bevise, at alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
Hændelsen, der medførte tabet, ikke er resultatet af en handling eller undladelse fra depositarens side eller tredjemandens side, til hvem opbevaringen af finansielle instrumenter opbevaret i depot i henhold til artikel 21, stk. 8, litra a), i direktiv 2011/61/EU er delegeret.
b)
Depositaren ikke med rimelighed kunne have forhindret forekomsten af hændelsen, der medførte tabet, trods indførelsen af alle forholdsregler, der påhviler en omhyggelig depositar som afspejlet i branchens almindelige praksis.
c)
Depositaren ikke kunne have forhindret tabet trods stringente og omfattende due diligence-procedurer.
Denne betingelse kan anses for at være opfyldt, hvis depositaren har sikret sig, at depositaren og tredjemanden, til hvem opbevaring af finansielle instrumenter opbevaret i depot i henhold til artikel 21, stk. 8, litra a), i direktiv 2011/61/EU er delegeret, har truffet alle følgende foranstaltninger:
i)
indfører, gennemfører, benytter og til enhver tid anvender strukturer og procedurer og sikrer ekspertise, der er tilstrækkelig og står i et passende forhold til arten og kompleksiteten af AIF'ens aktiver for rettidigt at identificere og løbende overvåge eksterne hændelser, som kan medføre tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot
ii)
løbende vurderer, hvorvidt nogen af de efter nr. i) identificerede hændelser udgør en væsentlig risiko for tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot
iii)
oplyser FAIF'en om de identificerede væsentlige risici og træffer passende foranstaltninger, hvis det er nødvendigt, for at forhindre eller begrænse tabet af finansielle instrumenter opbevaret i depot, hvis reelle eller potentielle eksterne hændelser er identificeret, som menes at udgøre en væsentlig risiko for tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot.
2. De i stk. 1, litra a) og b), omhandlede krav kan betragtes som opfyldt under følgende forhold:
a)
naturlige hændelser, som er uden for menneskelig kontrol og indflydelse
b)
nye love, anordninger, forordninger, beslutninger eller bekendtgørelser vedtaget af nogen regering eller noget statsligt organ, herunder enhver domstol eller ethvert nævn, som har indflydelse på de finansielle instrumenter opbevaret i depot
c)
krig, oprør og andre alvorlige hændelser.
3. De i stk. 1, litra a) og b), omhandlede krav betragtes ikke som opfyldt i tilfælde såsom en bogføringsfejl, operationelt svigt, svig, manglende anvendelse af kravene om adskillelse hos depositaren eller hos en tredjemand, til hvem opbevaring af finansielle instrumenter opbevaret i depot i henhold til artikel 21, stk. 8, litra a), i direktiv 2011/61/EU er delegeret.
4. Denne artikel finder tilsvarende anvendelse på den, der får overdraget ansvaret, når depositaren kontraktmæssigt har overdraget sit ansvar i henhold til artikel 21, stk. 13 og 14, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 102
Objektiv grund til at indgå en aftale om ansvarsfrigørelse
1. Den objektive grund til at indgå en aftale om ansvarsfrigørelse i henhold til artikel 21, stk. 13, i direktiv 2011/61/EU skal være:
a)
begrænset til præcise og konkrete forhold, der karakteriserer en bestemt aktivitet
b)
i overensstemmelse med depositarens politikker og beslutninger.
2. Den objektive grund skal fastslås, hver gang depositaren har til hensigt at frigøre sig fra ansvar.
3. Depositaren skal anses for at have en objektiv grund til at indgå aftale om ansvarsfrigørelse i overensstemmelse med artikel 21, stk. 13, i direktiv 2011/61/EU, hvis depositaren kan påvise, at der ikke var andre muligheder end at delegere opbevaringsopgaverne til en tredjemand. Dette vil navnlig være tilfældet, hvis:
a)
lovgivningen i et tredjeland kræver, at visse finansielle instrumenter skal opbevares i depot hos en lokal enhed, og at der er lokale enheder, som opfylder delegeringskriterierne fastsat i artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU eller
b)
FAIF'en insisterer på at fastholde en investering i en bestemt jurisdiktion trods advarsler fra depositaren om den øgede risiko, dette frembyder.
KAPITEL V
KRAV OM GENNEMSIGTIGHED, GEARING, BESTEMMELSER OM TREDJELANDE OG UDVEKSLING AF OPLYSNINGER OM DE POTENTIELLE KONSEKVENSER AF FAIF'ENS AKTIVITETER
AFDELING 1
Årsrapport, oplysninger til investorer og rapportering til kompetente myndigheder
(artikel 22, stk. 2, litra a)-e), artikel 23, stk. 4, og artikel 24, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 103
Generelle principper for årsrapporten
Alle oplysninger i årsrapporten, herunder oplysningerne anført i denne afdeling, skal fremlægges på en måde, der giver væsentlige og relevante, pålidelige, sammenlignelige og klare oplysninger. Årsrapporten skal indeholde de oplysninger, som investorerne har brug for i forbindelse med de bestemte AIF-strukturer.
Artikel 104
Indhold og format af balancen eller formueopgørelsen og af opgørelsen over indtægter og udgifter
1. Balancen eller formueopgørelsen skal som minimum indeholde følgende elementer og underliggende poster i henhold til artikel 22, stk. 2, litra a), i direktiv 2011/61/EU:
a)
»aktiver« bestående af ressourcer kontrolleret af AIF'en som et resultat af tidligere begivenheder, og hvorfra fremtidige økonomiske fordele forventes at tilflyde AIF'en. Aktiverne underklassificeres i overensstemmelse med følgende poster:
i)
»investeringer«, herunder, men ikke begrænset til, obligationer og kapitalandele, fast ejendom og derivater
ii)
»likvide beholdninger«, herunder, men ikke begrænset til, kassebeholdning, anfordringsindskud og kortfristede likvide investeringer, der opfylder kriterierne
iii)
»tilgodehavender«, herunder, men ikke begrænset til, fordringer i forbindelse med udbytte og rente, solgte investeringer, forfaldne beløb fra mæglere og »forudbetalinger«, herunder, men ikke begrænset til, beløb betalt forud i forbindelse med AIF'ens udgifter
b)
»passiver« bestående af AIF'ens aktuelle forpligtelser, der hidrører fra tidligere begivenheder, hvis indfrielse forventes at medføre et træk på AIF'ens økonomiske ressourcer. Passiver underklassificeres i overensstemmelse med følgende poster:
i)
»forpligtelser«, herunder, men ikke begrænset til, skyldige beløb i forbindelse med købet af investeringer eller indløsning af andele eller kapitalandele i AIF'en og skyldige beløb til mæglere samt »periodeafgrænsningsposter«, herunder, men ikke begrænset til, forpligtelser i forbindelse med forvaltnings- og rådgivningshonorarer, præstationshonorarer, renter og andre påløbne udgifter under driften af AIF'en
ii)
»lån«, herunder, men ikke begrænset til, skyldige beløb til banker og andre modparter
iii)
»andre passiver«, herunder, men ikke begrænset til, skyldige beløb til modparter for sikkerhedsstillelse ved returnering af lånte værdipapirer, periodeafgrænset indtægt samt skyldigt udbytte og skyldig udlodning
c)
»nettoaktiver«, der er forskellen, der fremkommer, når man fra AIF'ens aktiver trækker alle dens passiver.
2. Opgørelsen over indtægter og udgifter skal som minimum indeholde følgende elementer og underliggende poster:
a)
»indtægter«, som udgør enhver stigning i økonomiske fordele i løbet af regnskabsåret i form af tilgang eller værdistigning af aktiver eller fald i passiver, som medfører vækst i nettoaktiver, bortset fra stigning ved indskud fra investorer. Indtægter underklassificeres i overensstemmelse med følgende poster:
i)
»investeringsafkast«, der yderligere underklassificeres som følger:
-
»udbytteindtægter« vedrørende udbytte af kapitalandele, som AIF'en er berettiget til
-
»renteindtægter« vedrørende renter på obligationer og på kontanter, som AIF'en er berettiget til
-
»lejeindtægter« vedrørende lejeindtægter fra ejendomsinvesteringer, som AIF'en er berettiget til
ii)
»realiserede gevinster på investeringer« udgør gevinster på afhændelsen af investeringer
iii)
»urealiserede gevinster på investeringer« udgør gevinster på omvurdering af investeringer
iv)
»andre indtægter«, herunder, men ikke begrænset til, indtægter fra provisioner og gebyrer fra udlånte værdipapirer og fra forskellige andre kilder
b)
»udgifter«, som udgør fald i økonomiske fordele i løbet af regnskabsåret i form af afgang eller tømning af aktiver eller gældsstiftelse, som medfører fald i nettoaktiver, bortset fra dem, der vedrører udlodning til investorer. Udgifter underklassificeres i overensstemmelse med følgende poster:
-
»rådgivnings- eller forvaltningshonorar i forbindelse med investeringer« udgør kontraktmæssige honorarer, som skal betales til rådgiveren eller FAIF'en
-
»andre udgifter«, herunder, men ikke begrænset til, forvaltningshonorarer, honorarer for faglig assistance, depotgebyrer og renter. Individuelle poster, skal, hvis de er væsentlige, anføres særskilt
-
»realiserede tab på investeringer« udgør tab på afhændelsen af investeringer
-
»urealiserede tab på investeringer« udgør tab på omvurderingen af investeringer
c)
»nettoindtægter eller -udgifter« udgør indtægtsoverskuddet i forhold til udgifterne, eller udgiftsoverskuddet i forhold til indtægter, alt efter hvad der er relevant.
3. Opstillingen, nomenklaturen og benævnelsen af posterne skal være i overensstemmelse med de regnskabsstandarder, der gælder for AIF'en, eller de regler, som AIF'en har vedtaget, og skal overholde den lovgivning, der er gældende, hvor AIF'en er oprettet. Posterne kan ændres eller udvides for at sikre overholdelse af ovennævnte.
4. Yderligere regnskabsposter, overskrifter og subtotaler skal fremgå, hvis dette er relevant for forståelsen af AIF'ens finansielle position i balancen eller formueopgørelsen eller AIF'ens indtjening i indtægts- og udgiftsopgørelsens indhold og form. Hvor det er relevant, skal yderligere oplysninger anføres i regnskabsnoterne. Formålet med noterne er at give beskrivende information eller udskilning af poster, som er oplyst i de primære opgørelser, eller oplysninger om poster, som ikke opfylder kriterierne for indregning i opgørelserne.
5. Alle væsentlige kategorier af ensartede poster skal præsenteres separat. Enkeltposter skal oplyses, hvis de er væsentlige. Væsentlighed skal vurderes i henhold til de valgte regnskabsrammer.
6. Præsentation og klassifikation af poster i balancen eller formueopgørelsen skal foretages ensartet fra regnskabsår til regnskabsår, medmindre det er tydeligt, at en anden præsentation eller klassifikation ville være mere hensigtsmæssig, f.eks. når et skift i investeringsstrategien fører til andre handelsmønstre, eller fordi en regnskabsstandard kræver en ændring i præsentationsformen.
7. For så vidt angår indtægts- og udgiftsopgørelsens indhold og form fastsat i bilag IV, skal alle indtægts- og udgiftsposter bogføres i en bestemt periode i opgørelsen over indtægter og udgifter, medmindre en regnskabsstandard, som AIF'en har valgt, kræver andet.
Artikel 105
Rapportering af aktiviteterne i det forløbne regnskabsår
1. Rapporteringen af aktiviteterne i det forløbne regnskabsår skal som minimum indeholde:
a)
en oversigt over investeringsaktiviteterne i løbet af året eller perioden og en oversigt over AIF'ens portefølje ved regnskabsårets eller regnskabsperiodens slutning
b)
en oversigt over AIF'ens resultater i løbet af regnskabsåret eller -perioden
c)
væsentlige ændringer som defineret i det følgende i oplysningerne anført i artikel 23 i direktiv 2011/61/EU, som ikke allerede fremgår af årsregnskabet.
2. Årsrapporten skal indeholde en rimelig og afbalanceret gennemgang af AIF'ens aktiviteter og resultater og desuden indeholde en beskrivelse af de væsentligste risici og usikkerhedsfaktorer med hensyn til investeringer og økonomi, som AIF'en muligvis står overfor.
3. I det omfang, det er nødvendigt for forståelsen af AIF'ens investeringsaktiviteter eller dens resultater, skal analysen omfatte både finansielle og ikke-finansielle nøgletal for resultatet, som er relevante for den pågældende AIF. Oplysningerne i årsrapporten skal være i overensstemmelse med de nationale love, hvor AIF'en er etableret.
4. Oplysningerne i årsrapporten om aktiviteterne i regnskabsåret skal være del af bestyrelsens eller investeringsadministratorernes beretning, såfremt disse normalt præsenteres sammen med AIF'ens årsregnskab.
Artikel 106
Væsentlige ændringer
1. Alle ændringer i oplysningerne skal betragtes som væsentlige som omhandlet i artikel 22, stk. 2, litra d), i direktiv 2011/61/EU, hvis der er væsentlig sandsynlighed for, at en fornuftig investor, der bliver bekendt med sådanne oplysninger, vil genoverveje investeringen i AIF'en, herunder fordi disse oplysninger kan indvirke på investorens mulighed for at udøve sine rettigheder i forbindelse med investeringen eller på anden måde skade AIF-investorernes interesser.
2. For at efterkomme artikel 22, stk. 2, litra d), i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'erne vurdere ændringerne i oplysningerne som omhandlet i artikel 23 i direktiv 2011/61/EU i regnskabsåret i henhold til denne artikels stk. 1.
3. Oplysningerne skal anføres i overensstemmelse med kravene i de regnskabsstandarder og regler, som AIF'en har vedtaget, sammen en beskrivelse af alle potentielle eller forventede virkninger for AIF'en og/eller AIF'ens investorer. Yderligere oplysninger skal gives, hvis opfyldelse af bestemte krav i regnskabsstandarderne og -reglerne ikke i tilstrækkelig grad gør det muligt for investorerne at forstå virkningen af ændringen.
4. Hvis de oplysninger, der skal gives i henhold til stk. 1, ikke er omfattet af de regnskabsstandarder, der gælder for en AIF, eller af dennes regnskabsregler, skal der gives en beskrivelse af den væsentlige ændring sammen med alle potentielle eller forventede virkninger for AIF'en og/eller AIF'ens investorer.
Artikel 107
Oplysninger om aflønning
1. Når oplysninger skal gives ifølge artikel 22, stk. 2, litra e), i direktiv 2011/61/EU, skal det anføres, hvorvidt den samlede lønsum vedrører nogen af følgende:
a)
den samlede lønsum for alle arbejdstagerne i FAIF'en med angivelse af antallet af modtagere
b)
den samlede lønsum til de arbejdstagere i FAIF'en, der er helt eller delvist inddraget i AIF'ens aktiviteter med angivelse af antallet af modtagere
c)
andelen af den samlede lønsum til FAIF'ens arbejdstagere, som henføres til AIF'en, med angivelse af antallet af modtagere.
2. Hvor det er relevant, skal den samlede lønsum for regnskabsåret også anføre carried interest, der udbetales af AIF'en.
3. Hvor oplysningerne gives på FAIF-niveau, skal der gives en allokering eller opdeling i forhold til hver AIF, hvis disse oplysninger findes og er let tilgængelige. Det skal som del af disse oplysninger beskrives, hvordan allokeringen eller opdelingen er tilvejebragt.
4. FAIF'en skal give generelle oplysninger om de finansielle og ikke-finansielle kriterier for aflønningspolitik og -praksis for de relevante medarbejderkategorier for at give investorerne mulighed for at vurdere de tilskyndelser, der er skabt. I overensstemmelse med principperne fastsat i bilag II i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'erne som minimum give de oplysninger, der er nødvendige for at forstå AIF'ens risikoprofil og de foranstaltninger, den træffer for at undgå eller styre interessekonflikter.
Artikel 108
Periodiske oplysninger til investorerne
1. De i artikel 23, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU omhandlede oplysninger skal præsenteres på en klar og forståelig måde.
2. Ved oplysning om den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som, fordi de er illikvide, er omfattet af særlige foranstaltninger i henhold til artikel 23, stk. 4, litra a), i direktiv 2011/61/EU, skal FAIF'en:
a)
give en oversigt over alle eksisterende særlige foranstaltninger, herunder hvorvidt de vedrører »side pockets«, »gates« eller andre lignende foranstaltninger, værdiansættelsesmetoden anvendt på de aktiver, der er omfattet af sådanne foranstaltninger, og hvordan forvaltnings- og præstationshonorarer finder anvendelse på disse aktiver
b)
give disse oplysninger som del af AIF'ens periodiske rapportering til investorerne i henhold til AIF'ens regler eller vedtægter eller samtidig med prospektet og udbudsdokumentet og - som minimum - samtidig med, at årsrapporten stilles til rådighed i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
Den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som er genstand for særlige foranstaltninger, som defineret i artikel 1, stk. 5, skal beregnes som nettoværdien af de aktiver, der er genstand for særlige foranstaltninger, divideret med nettoaktivværdien af den pågældende AIF.
3. FAIF'erne skal i forbindelse med nye foranstaltninger til forvaltningen af AIF'ens likviditet i henhold til artikel 23, stk. 4, litra b), i direktiv 2011/61/EU:
a)
for hver AIF, som de forvalter, og som ikke er af den ikke-gearede lukkede type, underrette investorerne, når de foretager ændringer i likviditetsstyringssystemerne og -procedurerne som omhandlet i artikel 16, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU, som er væsentlige i henhold til artikel 106, stk. 1
b)
straks underrette investorerne, når de aktiverer »gates«, »side pockets« eller lignende særlige foranstaltninger, eller hvis de beslutter at suspendere indløsninger
c)
give en oversigt over ændringerne af foranstaltningerne vedrørende likviditet, uanset om disse er særlige foranstaltninger. Hvor det er relevant, skal betingelserne, hvorunder indløsning er tilladt, og forholdene, der er bestemmende for, om ledelsens skøn er gældende, anføres. Desuden skal alle restriktioner på stemmerettigheder eller andet, der kan udnyttes, varigheden af en eventuelt lock-up eller andre bestemmelser vedrørende »first in line« eller »pro-rating« i forbindelse med »gates« og suspensioner inkluderes.
4. Oplysningerne om AIF'ens risikoprofil skal i henhold til artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU beskrive:
a)
foranstaltninger til at vurdere AIF-porteføljens følsomhed over de mest relevante risici, som AIF'en er eller kan blive eksponeret for
b)
hvis de risikogrænser, som FAIF'en har fastsat, er blevet eller sandsynligvis vil blive overskredet, og hvis disse risikogrænser er blevet overskredet, en beskrivelse af omstændighederne og de trufne korrigerende foranstaltninger
Oplysningerne skal gives som del af AIF'ens periodiske rapportering til investorerne i henhold til AIF'ens regler eller vedtægter eller samtidig med prospektet og udbudsdokumentet og - som minimum - samtidig med, at årsrapporten stilles til rådighed i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
5. De risikostyringssystemer, som FAIF'en anvender i henhold til artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU, skal beskrive hovedelementerne i de systemer, FAIF'en anvender til at styre de risici, som hver forvaltet AIF er eller kan blive eksponeret for. I tilfælde af en ændring skal offentliggørelsen omfatte oplysningerne vedrørende ændringen og dens forventede indvirkning på AIF'en og AIF'ens investorer.
Oplysningerne skal gives som del af AIF'ens periodiske rapportering til investorerne i henhold til AIF'ens regler eller vedtægter eller samtidig med prospektet og udbudsdokumentet og - som minimum - samtidig med, at årsrapporten stilles til rådighed eller offentliggøres i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 109
Regelmæssige oplysninger til investorerne
1. De i artikel 23, stk. 5, i direktiv 2011/61/EU omhandlede oplysninger skal præsenteres på en klar og forståelig måde.
2. Oplysninger om ændringer i det maksimale gearingsniveau beregnet i overensstemmelse med brutto- og forpligtelsesmetoden og en eventuel ret til at genanvende sikkerhedsstillelse eller andre garantier i forbindelse med gearingsforanstaltninger skal gives uden unødig forsinkelse og skal omfatte:
a)
det oprindelige og det reviderede maksimale gearingsniveau beregnet i overensstemmelse med artikel 7 og 8, hvor gearingsniveauet beregnes som den relevante eksponering divideret med AIF'ens nettoaktivværdi
b)
typen af den ret, der er ydet til genanvendelse af sikkerhedsstillelse
c)
typen af ydede garantier
d)
oplysninger om ændringer hos leverandører af tjenesteydelser, som vedrører et af ovenstående punkter.
3. Oplysninger om det samlede gearede beløb beregnet i henhold til den brutto- og forpligtelsesmetode, der anvendes af AIF'en, skal gives som del af AIF'ens periodiske rapportering til investorerne i henhold til AIF'ens regler eller vedtægter eller samtidig med prospektet og udbudsdokumentet og som minimum samtidig med, at årsrapporten stilles til rådighed i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 110
Rapportering til de kompetente myndigheder
1. Til opfyldelse af kravene i artikel 24, stk. 1, andet afsnit, og artikel 3, stk. 3, litra d), i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'en præsentere følgende oplysninger ved rapportering til de kompetente myndigheder:
a)
de vigtigste instrumenter, som den handler med, herunder en opdeling af finansielle instrumenter og andre aktiver, inklusive AIF'ens investeringsstrategi og dens geografiske og sektormæssige investeringsfokus
b)
de markeder, som den er medlem af eller handler på
c)
spredningen af AIF'ens portefølje, herunder, men ikke begrænset til, dens vigtigste eksponeringer og vigtigste koncentrationer.
Oplysningerne skal gives så hurtigt som muligt og ikke senere end én måned efter udløbet af perioden omhandlet i stk. 3. Hvis AIF'en er en fund of funds, kan FAIF'en forlænge denne periode med 15 dage.
2. FAIF'erne skal for hver EU-AIF, som de forvalter, og for hver AIF, som de markedsfører i Unionen, give de kompetente myndigheder i deres hjemland følgende oplysninger i henhold til artikel 24, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU:
a)
den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som er omfattet af særlige ordninger i henhold til artikel 1, stk. 5, i denne forordning, fordi de er illikvide, som omhandlet i artikel 23, stk. 4, litra a), i direktiv 2011/61/EU
b)
alle nye ordninger til styring af AIF'ens likviditet
c)
de risikostyringssystemer, som FAIF'en anvender til at styre markedsrisici, likviditetsrisici, modpartsrisici og andre risici, herunder operationelle risici
d)
AIF'ens nuværende risikoprofil, herunder:
i)
markedsrisikoprofilen ved AIF'ens investeringer, herunder AIF'ens forventede afkast og dens forventede volatilitet under normale markedsforhold
ii)
likviditetsprofilen ved AIF'ens investeringer, herunder AIF-aktivernes likviditetsprofil, profilen for indløsningsbetingelserne og betingelserne vedrørende finansiering ydet af AIF'ens modparter
e)
oplysninger om de vigtigste kategorier af aktiver, som AIF'en investerede i, herunder den tilsvarende markedsværdi på kort og lang sigt, omsætningen og resultatet i rapporteringsperioden
f)
resultaterne af periodiske stresstest, under normale og ekstraordinære forhold, der foretages i henhold til artikel 15, stk. 3, litra b), og artikel 16, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU.
3. De i stk. 1 og 2 nævnte oplysninger skal rapporteres som følger:
a)
halvårligt af FAIF'er, der styrer AIF-porteføljer, hvis forvaltede aktiver beregnet i henhold til artikel 2 i alt overstiger tærsklen på enten 100 mio. EUR eller 500 mio. EUR fastsat i artikel 3, stk. 2, henholdsvis litra a) og b), i direktiv 2011/61/EU, men som ikke overstiger 1 mia. EUR for hver EU-AIF, de forvalter, og for hver AIF, de markedsfører i Unionen
b)
kvartalsvist af FAIF'er, der forvalter AIF-porteføljer, hvis forvaltede aktiver beregnet i henhold til artikel 2 i alt overstiger 1 mia. EUR for hver af de EU-AIF'er, der forvalter, og for hver at de AIF'er, de markedsfører i Unionen
c)
kvartalsvist af FAIF'er, som er omfattet af kravene omhandlet i litra a) i dette stykke, for hver AIF, hvis aktiver forvaltes, herunder alle aktiver, der er erhvervet gennem anvendelse af gearing, og som i alt overstiger 500 mio. EUR, hvad angår den pågældende AIF
d)
årligt af FAIF'er for så vidt angår hver ikke-gearede AIF, som de forvalter, der i overensstemmelse med dens fundamentale investeringspolitik, investerer i unoterede selskaber og udstedere for at opnå kontrol.
4. Uanset stk. 3 kan de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland finde det passende og nødvendigt i forbindelse med varetagelsen af deres funktion at kræve alle eller dele af oplysningerne indberettet hyppigere.
5. FAIF'er, der forvalter en eller flere AIF'er, som de vurderer i væsentlig udstrækning anvender gearing i henhold til artikel 111 i denne forordning, skal stille oplysningerne omhandlet i artikel 24, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU til rådighed samtidig med oplysningerne omhandlet i nærværende artikels stk. 2.
6. FAIF'erne skal stille de oplysninger til rådighed, der er anført i stk. 1, 2 og 5, i overensstemmelse med formularen til rapportering fastsat i bilag IV.
7. I henhold til artikel 42, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/61/EU skal alle henvisninger, for så vidt angår ikke-EU-FAIF'er, til hjemlandets kompetente myndigheder betyde den kompetente myndighed i referencemedlemsstaten.
Artikel 111
Anvendelse af gearing i »væsentlig udstrækning«
1. Gearing skal betragtes som anvendt i væsentlig udstrækning i forbindelse med artikel 24, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU, når en AIF's eksponering beregnet i overensstemmelse med forpligtelsesmetoden som omhandlet i nærværende forordnings artikel 8 overstiger dens nettoaktivværdi tre gange.
2. Hvor kravene i denne artikels stk. 1 er opfyldt, skal FAIF'erne stille oplysninger til rådighed i henhold til artikel 24, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU til de kompetente myndigheder i hjemlandet i overensstemmelse med principperne fastsat i denne forordnings artikel 110, stk. 3.
AFDELING 2
FAIF'er, der forvalter gearede AIF'er
(artikel 25, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 112
Restriktioner i forvaltningen af AIF'er
1. Principperne i denne artikel finder anvendelse med henblik på at specificere omstændighederne, hvorunder kompetente myndigheder udøver deres beføjelser til at fastsætte gearingsgrænser eller andre restriktioner for FAIF'erne.
2. Den kompetente myndighed skal, når den vurderer oplysningerne modtaget i henhold til artikel 7, stk. 3, artikel 15, stk. 4, artikel 24, stk. 4 eller 5, i direktiv 2011/61/EU, tage hensyn til i hvor høj grad en FAIF's anvendelse af gearing eller dens interaktion med en gruppe af FAIF'er eller andre finansielle institutioner kan bidrage til at forøge den systemiske risiko i det finansielle system eller risikoen for uro på markederne.
3. De kompetente myndigheder skal som minimum tage hensyn til følgende aspekter i deres vurdering:
a)
omstændighederne, hvorunder en AIF's eller flere AIF'ers eksponering, herunder eksponering som følge af finansierings- eller investeringspositioner, som FAIF'en har indgået for egen regning eller på vegne af AIF'er, kan udgøre en vigtig kilde til markeds-, likviditets- eller modpartsrisiko for en finansiel institution
b)
omstændighederne, hvorunder en FAIF's aktiviteter eller dens interaktion med f.eks. en gruppe af FAIF'er eller andre finansielle institutioner, navnlig med hensyn til de typer af aktiver, som AIF'en investerer i, og de metoder, der anvendes af FAIF'en via brug af gearing, bidrager eller kan bidrage til et fald i priserne på finansielle instrumenter eller andre aktiver på en måde, der truer disse finansielle instrumenters eller andre aktivers levedygtighed
c)
kriterier, såsom typen af AIF, FAIF'ens investeringsstrategi med hensyn til de berørte AIF'er, markedsforholdene, hvorunder FAIF'en og AIF'en opererer, og eventuelle sandsynlige procykliske virkninger, der kan skyldes de kompetente myndigheders iværksættelse af grænser eller andre restriktioner i forbindelse med den pågældende FAIF's anvendelse af gearing
d)
kriterier, som f.eks. størrelsen af en AIF eller flere AIF'er og en eventuel tilknyttet indflydelse på en bestemt markedssektor, koncentrationer af risici på bestemte markeder, som AIF'en eller flere AIF'er investerer på, en eventuel afsmitningseffekt på andre markeder fra et marked, hvor der er konstateret risici, likviditetsproblemer på visse markeder på et givet tidspunkt, omfanget af uoverensstemmelse mellem aktiver/passiver i en bestemt FAIF-investeringsstrategi eller uregelmæssig udvikling i værdien af de aktiver, en AIF kan investere i.
AFDELING 3
Særlige bestemmelser for så vidt angår tredjelande
(artikel 34, stk. 1, artikel 35, stk. 2, artikel 36, stk. 1, artikel 37, stk. 7, litra d), artikel 40, stk. 2, litra a), og artikel 42, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 113
Generelle krav
1. Samarbejdsaftaler skal dække alle tænkelige situationer og aktører omhandlet i kapitel VII i direktiv 2011/61/EU under hensyntagen til FAIF'ens og AIF'ens beliggenhed og FAIF'ens aktiviteter.
2. Samarbejdsaftaler skal være skriftlige.
3. Samarbejdsaftalerne skal fastlægge de specifikke rammer for rådgivning, samarbejde og informationsudvekslingen med henblik på tilsyn og håndhævelse mellem de kompetente myndigheder i EU og tredjelandets tilsynsmyndigheder.
4. Samarbejdsaftalerne skal indeholde en særlig bestemmelse om overførslen af oplysninger modtaget af en kompetent myndighed i Unionen fra en tilsynsmyndighed i et tredjeland til andre kompetente myndigheder i Unionen, til ESMA eller til ESRB i henhold til direktiv 2011/61/EU.
Artikel 114
Mekanismer, instrumenter og procedurer
1. Samarbejdsaftalerne skal fastlægge de mekanismer, instrumenter og procedurer, der er nødvendige for at give Unionens kompetente myndigheder adgang til alle de oplysninger, der er nødvendige for at udføre deres opgaver i henhold til direktiv 2011/61/EU.
2. Samarbejdsaftalerne skal fastlægge de mekanismer, instrumenter og procedurer, der er nødvendige for at sikre kontrolundersøgelser på stedet udført, når det er påkrævet med henblik på Unionens kompetente myndigheds udøvelse af sine opgaver i henhold til direktiv 2011/61/EU. Kontrolundersøgelser på stedet skal udføres direkte af Unionens kompetente myndighed eller af tredjelandets kompetente myndighed med bistand fra Unionens kompetente myndighed.
3. Samarbejdsaftalerne skal fastlægge de mekanismer, instrumenter og procedurer, der er nødvendige, for at tredjelandets kompetente myndighed kan bistå Unionens kompetente myndigheder, hvor det er nødvendigt, for at håndhæve EU-lovgivning og national gennemførelseslovgivning, der er misligholdt af en enhed oprettet i tredjelandet, i overensstemmelse med den nationale og internationale lovgivning gældende for den pågældende myndighed.
Artikel 115
Databeskyttelse
Samarbejdsaftalerne skal sikre, at overførslen af data til tredjelande og dataanalysen kun sker i henhold til artikel 52 i direktiv 2011/61/EU.
AFDELING 4
Udveksling af oplysninger om potentielle systemiske konsekvenser af FAIF's aktiviteter
(artikel 53, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 116
Udveksling af oplysninger om potentielle systemiske konsekvenser af FAIF's aktiviteter
Med henblik på artikel 53 i direktiv 2011/61/EU skal de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, som er ansvarlige for at meddele tilladelse til eller føre tilsyn med FAIF'er i henhold til dette direktiv, som minimum udveksle følgende oplysninger med de kompetente myndigheder i andre medlemsstater, og med ESMA og ESRB:
a)
oplysningerne, der modtages i henhold til artikel 110, når sådanne oplysninger kan være relevante for at kunne føre tilsyn med og reagere på eventuelle konsekvenser af aktiviteter, der varetages af individuelle FAIF'er eller af FAIF'er i fællesskab, for systemisk relevante finansielle institutioners stabilitet og den korrekte funktion af de markeder, hvor FAIF'erne udøver sine aktiviteter
b)
oplysningerne, der modtages fra tredjelandes myndigheder, når dette er nødvendigt for at kunne overvåge systemiske risici
c)
analysen af oplysningerne som omhandlet i litra a) og b), og vurderingen af situationer, hvor aktiviteterne i en eller flere FAIF'er, der er underlagt tilsyn, eller i en eller flere AIF'er, som de forvalter, anses for at bidrage til forøgelsen af systemisk risiko i det finansielle system, til risikoen for uro på markederne eller til risikoen for den økonomiske vækst på lang sigt
d)
de foranstaltninger, der træffes, hvis aktiviteterne i en eller flere FAIF'er, der er underlagt tilsyn, eller i en eller flere AIF'er, som de forvalter, udgør en systemisk risiko eller bringer den ordnede funktion på de finansielle markeder, hvor de er aktive, i fare.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 117
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 22. juli 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i enhver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 2012.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 231/2013,
annettu 19 päivänä joulukuuta 2012,
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU täydentämisestä poikkeuksien, yleisten toimintaedellytysten, säilytysyhteisöjen, vivutuksen, avoimuuden ja valvonnan osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivin 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetuksen (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta 8 päivänä kesäkuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU (1) sekä erityisesti sen 3 artiklan 6 kohdan, 4 artiklan 3 kohdan, 9 artiklan 9 kohdan, 12 artiklan 3 kohdan, 14 artiklan 4 kohdan, 15 artiklan 5 kohdan, 16 artiklan 3 kohdan, 17 artiklan, 18 artiklan 2 kohdan, 19 artiklan 11 kohdan, 20 artiklan 7 kohdan, 21 artiklan 17 kohdan, 22 artiklan 4 kohdan, 23 artiklan 6 kohdan, 24 artiklan 6 kohdan, 25 artiklan 9 kohdan, 34 artiklan 2 kohdan, 35 artiklan 11 kohdan, 36 artiklan 3 kohdan, 37 artiklan 15 kohdan, 40 artiklan 11 kohdan, 42 artiklan 3 kohdan ja 53 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivillä 2011/61/EU siirretään komissiolle valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joissa määritetään erityisesti rajojen laskentaan, vivutukseen, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimintaedellytyksiin, mukaan lukien riskien ja maksuvalmiuden hoito, arvonmääritykseen ja toimintojen siirtämiseen liittyvät säännöt, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen säilytysyhteisöjen toimintoja ja tehtäviä koskevat yksityiskohtaiset vaatimukset, avoimuutta koskevat säännöt sekä kolmansiin maihin liittyvät erityisvaatimukset. On tärkeää, että kaikkia näitä täydentäviä sääntöjä aletaan soveltaa samaan aikaan direktiivin 2011/61/EU kanssa, jotta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille asetetut uudet vaatimukset voidaan ottaa tehokkaasti käyttöön. Tämän asetuksen säännökset liittyvät läheisesti toisiinsa, koska ne koskevat sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimilupia, toimintaa ja avoimuutta, jotka hoitavat ja/tai markkinoivat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa; nämä seikat ovat erottamaton osa varainhoitotoiminnan aloittamista ja harjoittamista. Jotta varmistettaisiin niiden säännösten yhdenmukaisuus, joiden olisi tultava voimaan samaan aikaan, ja jotta asianomaisten velvoitteiden soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden, mukaan lukien sijoittajat, jotka ovat unionin ulkopuolisissa valtioissa asuvia henkilöitä, olisi helpompi saada näistä säännöksistä kattava käsitys ja jotta heillä olisi yhtäläinen mahdollisuus tutustua niihin, on suotavaa, että kaikki direktiivillä 2011/61/EU edellytetyt delegoidut säädökset sisällytetään yhteen asetukseen.
(2)
Asetuksen antamisella on tärkeää varmistaa, että direktiivin 2011/61/EU tavoitteet saavutetaan yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa, sisämarkkinoiden häiriöttömyyden edistämiseksi ja oikeusvarmuuden tarjoamiseksi sen osapuolille, mukaan lukien institutionaaliset sijoittajat, toimivaltaiset viranomaiset ja muut sidosryhmät. Asetuksella varmistetaan johdonmukaiset puitteet kaikille markkinatoimijoille, ja se on paras mahdollinen tae sille, että toimintaedellytykset ovat tasapuoliset, kilpailuolosuhteet yhdenmukaiset ja sijoittajansuojan taso on yhtenäinen ja asianmukainen. Sillä varmistetaan lisäksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimintaa koskevien yhdenmukaisten yksityiskohtaisten sääntöjen suora sovellettavuus, sillä kyseiset säännöt ovat luonteeltaan suoraan sovellettavia eivätkä ne sen vuoksi edellytä lisätoimia niiden saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Asetuksella voidaan lisäksi välttää se, että direktiivin 2011/61/EU soveltaminen jäsenvaltioissa viivästyy.
(3)
Koska delegoidussa asetuksessa täsmennetään hallintoelimen ja ylimmän johdon tehtävät ja vastuualueet, on tärkeää selkeyttää näiden käsitteiden merkitys ja erityisesti se seikka, että hallintoelin voi koostua ylimmän johdon edustajista. Koska tällä asetuksella otetaan lisäksi käyttöön käsite ”valvontatoiminto”, hallintoelimen määritelmästä olisi käytävä selkeästi ilmi, että kyse on hallintotoimintoa hoitavasta elimestä, jos valvonta- ja hallintotoiminnot on erotettu toisistaan kansallisen yhtiöoikeuden mukaisesti. Direktiivissä 2011/61/EU edellytetään vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien antavan toimivaltaisille viranomaisille tiettyjä tietoja, mukaan lukien niiden varojen prosenttiosuus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoista, joihin sovelletaan niille ominaisen heikon maksuvalmiuden vuoksi erityisjärjestelyjä. Tässä asetuksessa täsmennetään erityisjärjestelyjen merkitys, jotta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat tietävät tarkalleen, mitä tietoja niiden olisi annettava toimivaltaisille viranomaisille.
(4)
Direktiivissä 2011/61/EU säädetään kevennetystä järjestelmästä, jota sovelletaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hoitavat sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkuja, joiden hoidetut kokonaisvarat eivät ylitä asetettuja rajoja. On tarpeen määrittää selkeästi, kuinka hoidettujen varojen kokonaisarvo olisi laskettava. Tässä yhteydessä on olennaista määritellä toimet, jotka ovat tarpeen varojen kokonaisarvon laskemiseksi, jotta voidaan määrittää selkeästi varat, joita ei oteta huomioon laskennassa, täsmentää, kuinka vivutuksella hankittujen varojen arvo olisi laskettava, ja antaa säännöt vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen ristiinomistusten käsittelyä varten.
(5)
Hoidettujen varojen kokonaisarvo on tarpeen laskea vähintään vuosittain ja käyttäen ajantasaisia tietoja. Varojen arvo olisi sen vuoksi määritettävä hoidettujen varojen kokonaisarvon laskentapäivää edeltävien 12 kuukauden aikana ja mahdollisimman lähellä kyseistä päivää.
(6)
Jotta voidaan varmistaa, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan voidaan soveltaa edelleen direktiivissä 2011/61/EU säädettyä kevennettyä järjestelmää, olisi otettava käyttöön menettely, joka mahdollistaa hoidettujen varojen kokonaisarvon jatkuvan seurannan. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi tarkastella hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tyyppejä ja niiden varojen luokkia, joihin se on sijoittanut, arvioidakseen rajan ylittymisen todennäköisyyttä tai lisälaskelmien tarpeellisuutta.
(7)
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei enää täytä rajoihin liittyviä edellytyksiä, sen olisi ilmoitettava asiasta toimivaltaiselle viranomaiselle ja haettava toimilupaa 30 kalenteripäivän kuluessa. Jos rajat kuitenkin ylitetään tai alitetaan vain tilapäisesti tietyn kalenterivuoden aikana ja kyseisenkaltaiset tilanteet katsotaan väliaikaisiksi, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa ei pitäisi velvoittaa hakemaan toimilupaa. Kyseisissä tilanteissa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle rajan ylittymisestä tai alittumisesta ja perusteltava, miksi se katsoo, että kyse on väliaikaisesta tilanteesta. Yli kolme kuukautta jatkuvaa tilannetta ei voida katsoa väliaikaiseksi. Arvioidessaan, kuinka todennäköistä on, että tilanne on väliaikainen, kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan olisi tarkasteltava ennakoitavissa olevaa merkintä- ja lunastustoimintaa tai tapauksen mukaan pääomanostoja ja -palautuksia. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ei pitäisi käyttää ennakoitua markkinakehitystä arviointiperusteena.
(8)
Tietoja, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat käyttävät hoidettujen varojen kokonaisarvon laskennassa, ei ole tarpeen asettaa yleisön tai sijoittajien saataville. Toimivaltaisten viranomaisten on kuitenkin kyettävä tarkistamaan, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja laskee hoidettujen varojen kokonaisarvon oikein ja seuraa sitä asianmukaisesti, mukaan lukien sellaisten tilanteiden arviointi, joissa hoidettujen varojen kokonaisarvo ylittää väliaikaisesti asetetun rajan; sen vuoksi toimivaltaisten viranomaisten olisi saatava kyseiset tiedot pyynnöstä.
(9)
On tärkeää, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat, joihin sovelletaan direktiivissä 2011/61/EU säädetyn kevennetyn järjestelmän mukaisia säännöksiä, antavat toimivaltaisille viranomaisille ajantasaisia tietoja rekisteröitymisen aikaan. Kaikilla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajilla ei välttämättä ole ajantasaisia tarjousasiakirjoja, joista nähtäisiin niiden hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen viimeaikaisimmat kehitysnäkymät, ja kyseiset sijoitusrahastojen hoitajat saattavat pitää käytännöllisempänä ratkaisuna vaadittujen tietojen antamista erillisessä asiakirjassa, jossa kuvaillaan rahastojen sijoitusstrategiaa. Tilanne voisi olla tällainen private equity- ja venture capital -rahastojen tapauksessa, sillä ne hankkivat usein varoja käymällä neuvotteluja mahdollisten sijoittajien kanssa.
(10)
Vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, jolla on vain oman pääoman ehtoisia osakkeita listatuissa yhtiöissä, ei pitäisi katsoa vivutetuksi edellyttäen, että oman pääoman ehtoisia osakkeita ei ole hankittu lainaamalla. Jos sama vaihtoehtoinen sijoitusrahasto hankkii optioita osakeindeksistä, se olisi katsottava vivutetuksi, koska se on lisännyt positiotaan tietyssä sijoituksessa.
(11)
Jotta voidaan varmistaa, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien velvoitteita antaa objektiivinen käsitys käytetystä vivutuksesta noudatetaan yhdenmukaisesti, on tarpeen säätää kahdesta vivutuksen laskentamenetelmästä. Kuten markkinatutkimukset osoittavat, parhaisiin tuloksiin päästään bruttokirjausmenetelmän ja sijoitusasteeseen perustuvan menetelmän yhdistelmällä.
(12)
Asianmukaisten tietojen saamiseksi järjestelmäriskien valvontaa varten ja kattavan käsityksen saamiseksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan käyttämästä vivutuksesta toimivaltaisille viranomaisille ja sijoittajille olisi annettava tietoja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston positiosta sekä bruttokirjausmenetelmän että sijoitusasteeseen perustuvan menetelmän perusteella, ja kaikkien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi sen vuoksi laskettava positio käyttäen sekä bruttokirjausmenetelmää että sijoitusasteeseen perustuvaa menetelmää. Bruttokirjausmenetelmän avulla saadaan käsitys vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kokonaispositiosta, kun taas sijoitusasteeseen perustuvalla menetelmällä saadaan selville vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan käyttämät suojaus- ja nettoutustekniikat; sen vuoksi molempia menetelmiä on tarkasteltava yhdessä. Erityisesti siitä, missä määrin bruttokirjausmenetelmällä ja sijoitusasteeseen perustuvalla menetelmällä saadut kokonaispositiot eroavat toisistaan, voidaan saada hyödyllistä tietoa. Jos se on tarpeen sen varmistamiseksi, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen position lisäys otetaan asianmukaisesti huomioon, komissio voi antaa myös muita delegoituja säädöksiä täydentävästä, valinnaisesta vivutuksen laskentamenetelmästä.
(13)
Position laskennassa olisi aluksi otettava huomioon vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kaikki positiot, mukaan lukien lyhyt- ja pitkäaikaiset varat ja vastuut, lainat, johdannaisinstrumentit ja mahdolliset muut menetelmät, jotka lisäävät positiota, kun varoista tai vastuista johtuvat riskit ja edut kuuluvat vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle, sekä kaikki muut positiot, jotka sisältyvät nettoarvoon.
(14)
Vaihtoehtoiset sijoitusrahaston tekemät lainajärjestelyt olisi jätettävä laskelmien ulkopuolelle, jos ne ovat luonteeltaan väliaikaisia ja liittyvät sijoittajien pääomasitoumuksiin, jotka kattavat kyseiset järjestelyt kokonaisuudessaan. Jatkuvia luottojärjestelyitä ei pitäisi katsoa luonteeltaan väliaikaisiksi.
(15)
Sen lisäksi, että kaikki vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat laskevat position bruttokirjausmenetelmällä, niiden olisi laskettava se myös sijoitusasteeseen perustuvalla menetelmällä. Sijoitusasteeseen perustuvan menetelmän mukaan rahoitusjohdannaisinstrumentit olisi muunnettava vastaaviksi positioiksi kohde-etuudessa. Jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto kuitenkin sijoittaa tiettyihin johdannaisiin kuitatakseen muihin sellaisiin varoihin liittyvän markkinariskin, joihin se on sijoittanut, kyseisiä johdannaisia ei pitäisi tietyin edellytyksin muuntaa vastaavaksi positioksi kohde-etuudessa, koska kyseisten kahden sijoituksen positiot tasapainottavat toisiaan. Tilanteen pitäisi olla tällainen esimerkiksi silloin, kun vaihtoehtoisen sijoitusrahaston salkku sijoittaa tiettyyn osakeindeksiin ja pitää hallussaan johdannaisinstrumenttia, jolla kyseisen indeksin suorituskyky vaihdetaan toisen indeksin suorituskykyyn, jolloin kyse on ikään kuin positiosta osakesalkussa olevassa toisessa indeksissä, minkä vuoksi vaihtoehtoisen sijoitusrahaston nettoarvo ei riippuisi ensimmäisen indeksin suorituskyvystä.
(16)
Laskettaessa positiota sijoitusasteeseen perustuvalla menetelmällä tässä asetuksessa vahvistetut perusteet täyttävät johdannaiset eivät lisää positiota. Tästä seuraa, että jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto sijoittaa osakeindeksifutuurisopimuksiin ja sen kassatilanne vastaa futuurisopimusten perustana olevaa kokonaismarkkina-arvoa, tilanne vastaa suorien sijoitusten tekemistä osakeindeksin osakkeisiin, minkä vuoksi osakeindeksifutuurisopimusta ei pitäisi ottaa huomioon vaihtoehtoisen sijoitusrahaston position laskennassa.
(17)
Laskettaessa positiota sijoitusasteeseen perustuvalla menetelmällä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi annettava harkita suojaus- ja nettoutusjärjestelyjä edellyttäen, että järjestelyt täyttävät sijoitusasteeseen perustuvaan menetelmään liittyvät perusteet.
(18)
Vaatimusta siitä, että nettoutusjärjestelyjen on koskettava samaa kohde-etuutta, olisi tulkittava tiukasti, minkä vuoksi omaisuuseriä, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja pitää vastaavina tai vahvasti korreloivina, kuten eri osakelajit tai saman liikkeeseenlaskijan eri joukkolainat, ei pitäisi katsoa identtisiksi nettoutusjärjestelyjen kannalta. Nettoutusjärjestelyjen määritelmällä pyritään varmistamaan, että huomioon otetaan vain ne kaupat, joilla kuitataan muihin kauppoihin liittyvät riskit ilman jäljelle jäävää huomattavaa jäännösriskiä. Sellaisten kauppojen yhdistelmiä, joiden tarkoituksena on tuottaa vähäistäkin voittoa hillitsemällä joitakin riskejä mutta pitäen muut riskit ennallaan, ei pitäisi katsoa nettoutusjärjestelyiksi, kuten ei myöskään arbitraasisijoitusstrategioita, joiden tarkoituksena on tuottaa voittoa hyödyntämällä eroja sellaisten johdannaisinstrumenttien hinnoittelussa, joiden kohde-etuus on sama mutta matureetit erit.
(19)
Salkunhoitokäytäntö, jolla pyritään pienentämään duraatioriskiä yhdistämällä sijoitus pitkäaikaiseen joukkolainan koronvaihtosopimukseen tai lyhentämään vaihtoehtoisen sijoitusrahaston joukkolainasalkun duraatiota ottamalla lyhyt positio joukkovelkakirjafutuurisopimuksissa, jotka edustavat sijoitussalkun korkoriskiä (duraation suojaus), olisi katsottava suojausjärjestelyksi edellyttäen, että se noudattaa suojausperusteita.
(20)
Salkunhoitokäytännön, jonka tarkoituksena on hyvin hajautettuun salkkuun tehtävään sijoitukseen liittyvien merkittävien riskien kattaminen ottamalla osakeindeksifutuuria koskeva lyhyt positio, kun osakesalkun sisältö on hyvin samankaltainen osakeindeksin kanssa ja sen tuotto korreloi vahvasti osakeindeksin tuoton kanssa ja kun osakeindeksifutuuria koskeva lyhyt positio mahdollistaa kiistattomasti osakesalkkuun liittyvän yleisen markkinariskin pienentämisen ja erityisriski on vähäinen, kuten hyvin hajautetun osakesalkun beetariskin suojauksen tapauksessa, jolloin erityisriski katsotaan vähäiseksi, olisi katsottava noudattavan suojausperusteita.
(21)
Salkunhoitokäytäntö, jonka tavoitteena on kompensoida kiinteäkorkoiseen joukkolainasijoitukseen liittyvä riski yhdistämällä pitkä positio luottoriskinvaihtosopimuksessa koronvaihtosopimukseen, jolla kyseinen kiinteä korko vaihdetaan asianmukaista rahamarkkinoiden viitekorkoa vastaavaan korkoon tuottoerolla lisättynä, olisi katsottava suojausjärjestelyksi, jos periaatteessa noudatetaan kaikkia sijoitusasteeseen perustuvan menetelmän mukaisia suojausperusteita.
(22)
Salkunhoitokäytännön, jonka tavoitteena on kompensoida tiettyyn osakkeeseen liittyvää riskiä ottamalla lyhyt positio johdannaisen avulla jossakin toisessa osakkeessa, joka korreloi voimakkaasti kyseisen osakkeen kanssa, ei pitäisi katsoa noudattavan suojausperusteita. Vaikka strategia perustuu vastakkaisten positioiden ottamiseen samassa omaisuuslajissa, siinä ei suojata osakkeeseen kohdistuvan sijoituksen erityistä riskiä. Sen vuoksi sitä ei pitäisi katsoa sijoitusasteeseen perustuvaan menetelmään liittyvien perusteiden mukaiseksi suojausjärjestelyksi.
(23)
Salkunhoitokäytännön, jossa pyritään säilyttämään osakekorin (joka koostuu rajallisesta määrästä osakkeita) alfa yhdistämällä kyseiseen osakekoriin beta-korjattu lyhyt positio osakemarkkinaindeksi-futuurissa, ei pitäisi katsoa noudattavan suojausperusteita. Kyseisellä strategialla ei pyritä kompensoimaan kyseiseen osakekoriin sijoittamiseen liittyviä merkittäviä riskejä vaan kompensoimaan sijoituksen betaa (markkinariski) ja pitämään sen alfa. Osakekorin alfa-komponentin vaikutus voi olla beta-komponenttia voimakkaampi, mikä voi johtaa tappioihin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tasolla. Tästä syystä sitä ei pitäisi katsoa suojausjärjestelyksi.
(24)
Fuusioarbitraasistrategiassa yhdistetään lyhyt positio jossakin osakkeessa pitkään positioon toisessa osakkeessa. Tällaisella strategialla pyritään suojaamaan positioiden beta (markkinariski) ja saavuttamaan samaan aikaan molempien osakkeiden suhteelliseen kehitykseen kytkeytyvää tuottoa. Myös tässä tapauksessa osakekorin alfa-komponentin vaikutus voi olla beta-komponenttia voimakkaampi, mikä voi johtaa tappioihin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tasolla. Sitä ei pitäisi katsoa sijoitusasteeseen perustuvaan menetelmään liittyvien perusteiden mukaiseksi suojausjärjestelyksi.
(25)
Strategia, jossa pyritään suojaamaan pitkä osake- tai joukkolainapositio ostamalla luottosuoja samalle liikkeeseenlaskijalle, liittyy kahteen eri omaisuuslajiin, minkä vuoksi sitä ei pitäisi katsoa suojausjärjestelyksi.
(26)
Kun käytetään menetelmiä, jotka lisäävät vaihtoehtoisen sijoitusrahaston positiota, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi noudatettava yleisiä periaatteita, kuten periaatetta, jonka mukaan liiketoimen oikeudellisen muodon lisäksi otetaan huomioon myös liiketoimen sisältö. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi arvioitava erityisesti repo-operaatioiden osalta, siirtääkö vaihtoehtoinen sijoitusrahasto kyseisiin varoihin liittyvät riskit ja edut vai pitääkö se ne itsellään. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi tarkasteltava myös johdannaisinstrumentteja tai muita kohde-etuuteen liittyviä sopimusjärjestelyjä määrittääkseen kyseisistä liiketoimista johtuvat vaihtoehtoisen sijoitusrahaston mahdolliset tulevat sitoumukset.
(27)
Koska sijoitusasteeseen perustuva menetelmä johtaa siihen, että korkoja eri maturiteeteissa pidetään eri kohde-etuuksina, vaihtoehtoiset sijoitusrahastot, jotka keskeisen sijoituspolitiikkansa mukaan sijoittavat pääasiassa korkojohdannaisiin, voivat käyttää erityisiä duraation nettoutusta koskevia sääntöjä voidakseen ottaa huomioon korkokäyrän eri maturiteettisegmenttien välisen korrelaation. Sijoituspolitiikkaansa ja riskiprofiiliaan yksilöidessään vaihtoehtoisen sijoitusrahaston olisi kyettävä määrittelemään korkoriskin taso ja sen jälkeen arvioimaan tavoiteduraationsa. Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston olisi otettava huomioon ennalta määrätty tavoiteduraatio tehdessään sijoituspäätöksiään. Kun salkun duraatio poikkeaa tavoiteduraatiosta, strategiaa ei pitäisi katsoa sijoitusasteen mittausmenetelmään liittyvien perusteiden mukaiseksi duraation nettoutusjärjestelyksi.
(28)
Duraation nettoutussäännöt mahdollistavat sellaisten pitkien ja lyhyiden positioiden nettouttamisen, joiden kohde-etuudet ovat eripituisia korkoja. Maturiteettien kynnysarvoina käytettävät maturiteetit ovat kaksi, seitsemän ja 15 vuotta. Positioiden nettouttaminen olisi sallittava kunkin maturiteettivälin sisällä.
(29)
Positioiden nettouttaminen kahden maturiteettivälin välillä olisi sallittava osittain. Nettoutettuihin positioihin on sovellettava joitakin vähennyksiä osittaisen nettoutuksen mahdollistamiseksi. Ne olisi ilmaistava prosenttilukuina, jotka perustuvat kahden, viiden, kymmenen ja 30 vuoden maturiteettien keskimääräisiin korrelaatioihin korkokäyrällä. Mitä suurempi ajallinen ero positioiden maturiteettien välillä on, sitä suurempaa vähennystä niiden väliseen nettoutukseen on sovellettava, minkä vuoksi prosenttiosuuksien on kasvettava.
(30)
Sellaiset positiot, joiden modifioitu duraatio on paljon pidempi kuin koko salkun modifioitu duraatio, eivät ole vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusstrategian mukaisia, joten niiden täydellistä täsmäytystä ei pitäisi sallia. Tämän vuoksi ei pitäisi hyväksyä maturiteetiltaan 18 kuukauden lyhyen position (ryhmässä 1) täsmäyttämistä maturiteetiltaan kymmenen vuoden pitkän position kanssa (ryhmässä 3), jos vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tavoiteduraatio on noin kaksi vuotta.
(31)
Position laskennan yhteydessä vaihtoehtoiset sijoitusrahastot voivat ensin yksilöidä suojausjärjestelyt. Sen jälkeen näissä järjestelyissä käytetyt johdannaiset jätetään huomiotta kokonaisposition laskennassa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen olisi käytettävä suojausjärjestelyissä täsmällistä laskentaa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen ei pitäisi käyttää suojauslaskennassa duraation nettoutusta koskevia sääntöjä. Duraation nettoutusta koskevia sääntöjä voidaan käyttää jäljellä olevien korkojohdannaisten muuntamiseksi vastaaviksi kohde-etuuspositioiksi.
(32)
Direktiivin 2011/61/EU nojalla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että sen toiminnasta aiheutuviin ammatillisiin vastuihin liittyvät mahdolliset riskit katetaan asianmukaisesti joko omilla lisävaroilla tai ammatillisella vastuuvakuutuksella. Tämän säännöksen yhdenmukainen soveltaminen edellyttää yhteisymmärrystä katettaviin ammatillisiin vastuihin liittyvistä mahdollisista riskeistä. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ammattitoimintaan liittyvästä huolimattomuudesta aiheutuvien riskien yleisessä määritelmässä olisi määritettävä asianomaisten riskitapahtumien piirteet ja yksilöitävä mahdollisen ammatillisen vastuun soveltamisala, mukaan lukien sellaisten henkilöiden, kuten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan johtajien, toimihenkilöiden tai henkilöstön, aiheuttamat vahingot tai tappiot, jotka harjoittavat suoraan toimintaa, josta kyseinen sijoitusrahastojen hoitaja on oikeudellisessa vastuussa, sekä sellaisten henkilöiden aiheuttamat vahingot tai tappiot, jotka harjoittavat toimintaa tehtävien siirtämistä koskevien järjestelyjen mukaisesti. Direktiivin 2011/61/EU säännösten mukaisesti sen, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on siirtänyt tehtäviä tai siirtänyt niitä edelleen, ei pitäisi vaikuttaa kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan vastuuseen, ja vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen hoitajan olisi katettava riittävässä määrin sellaisiin kolmansiin osapuoliin liittyvät ammatilliset riskit, joista se on oikeudellisesti vastuussa.
(33)
Yhteisymmärryksen varmistamiseksi yleisestä määritelmästä ammatillisiin vastuihin liittyvien mahdollisten riskitapahtumien yksilöinnissä olisi käytettävä vertailukohtana esimerkkiluetteloa. Luettelossa olisi oltava laaja valikoima tapahtumia, jotka johtuvat huolimattomuudesta, virheistä tai laiminlyönneistä, kuten sijoitusoikeuden osoittavien asiakirjojen kadottamisesta ja väärien tietojen antamisesta, tai vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle kuuluvien velvoitteiden rikkomisesta tai tehtävien hoitamatta jättämisestä. Luettelossa olisi mainittava myös epäonnistuminen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toiminnan järjestämisessä ilmenevän petollisen toiminnan ehkäisemisessä riittävien sisäisten valvontajärjestelmien avulla. Vahinko, joka aiheutuu epäonnistumisesta riittävän asianmukaisen huolellisuuden noudattamisessa petollisiksi osoittautuneeseen sijoitukseen nähden, aktivoisi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastuun ammatillisista vastuista, ja kyseinen vahinko olisi katettava asianmukaisesti. Tappioita, jotka johtuvat sijoituksen arvon alenemisesta epäsuotuisien markkinaolosuhteiden vuoksi, ei kuitenkaan pitäisi kattaa. Luettelossa olisi oltava myös epäasianmukaisesti suoritetut arvonmääritykset, jotka olisi tulkittava direktiivin 2011/61/EU 19 artiklaa ja vastaavia delegoituja säädöksiä rikkoviksi arvonmäärityksen laiminlyönneiksi.
(34)
Riskienhallintavelvoitteidensa mukaisesti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajilla olisi oltava asianmukaiset laadulliset sisäiset valvontajärjestelmät toiminnallisten häiriöiden, mukaan lukien ammatillisiin vastuihin liittyvät riskit, välttämiseksi tai niiden vaikutusten lieventämiseksi. Sen vuoksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi sisällytettävä riskienhallintapolitiikkaansa riittävät operatiivisten riskien hallintaa koskevat politiikat ja menettelyt, jotka ovat asianmukaisia sen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen nähden. Tällaisten menettelyjen ja politiikkojen olisi aina mahdollistettava sisäisten tappiotietokantojen luominen operatiivisen riskiprofiilin arviointia varten.
(35)
Jotta voidaan varmistaa, että omat lisävarat ja ammatillinen vastuuvakuutus ovat riittävät ammatillisiin vastuihin liittyvien mahdollisten riskien kattamiseksi, olisi otettava käyttöön määrälliset vähimmäisvaatimukset asianmukaisen kattavuuden määrittämistä varten. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi määritettävä tällaiset määrälliset vaatimukset erityisenä prosenttiosuutena hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen arvosta, laskettuna kaikkien hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen varojen absoluuttisen arvon summana, riippumatta siitä, onko varat hankittu käyttämällä vivutusta vai sijoittajien varoin. Tällöin johdannaisinstrumentit olisi arvostettava niiden markkinahintaan, sillä ne voitaisiin korvata kyseisellä hinnalla. Koska riskien kattaminen ammatillisella vastuuvakuutuksella on luonteeltaan omiin lisävaroihin perustuvaa kattamista epävarmempi vaihtoehto, ammatillisiin vastuihin liittyvän riskin kattamiseen käytettyihin kahteen eri välineeseen olisi sovellettava eri prosenttiosuuksia.
(36)
Jotta voidaan varmistaa, että ammatillisella vastuuvakuutuksella voidaan kattaa tehokkaasti vakuuttamattomista tapahtumista johtuvat tappiot, se olisi otettava vakuutusyhtiöltä, jolla on toimilupa ammatillisten vastuuvakuutusten antamiseen. Tämä kattaa EU:n vakuutusyhtiöt ja EU:n ulkopuoliset yhtiöt siltä osin kuin niillä on unionin tai kansallisen lainsäädännön nojalla lupa tarjota tällaista vakuutuspalvelua.
(37)
Jotta riittävän ammatillisen vastuuvakuutuksen suunnitteluun jätettäisiin jonkin verran joustovaraa, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja vakuutusyhtiön olisi voitava sopia lausekkeesta, jonka mukaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja maksaa määritellyn omavastuuosuuden tappioista (määritelty omavastuu). Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ja vakuutusyhtiö ovat sopineet määritellystä omavastuusta, kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan omien varojen määrän olisi vastattava sen vastuulla olevaa määriteltyä tappio-osuutta. Tällaisilla omilla varoilla olisi täydennettävä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan perustamispääomaa ja omia varoja, jotka sillä on oltava direktiivin 2011/61/EU 9 artiklan 3 kohdan nojalla.
(38)
Sitä, katetaanko riskit riittävän laajasti omilla lisävaroilla tai ammatillisella vastuuvakuutuksella, olisi periaatteessa tarkasteltava uudelleen vähintään kerran vuodessa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla olisi kuitenkin oltava käytössä menettelyt, joilla varmistetaan hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen kokonaisarvon jatkuva valvonta sekä jatkuvien mukautusten tekeminen ammatillisiin vastuihin liittyvien riskien kattavuuteen, jos siinä havaitaan olennaisia puutteita. Lisäksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi höllentää tai tiukentaa omia lisävaroja koskevaa vähimmäisvaatimusta kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan riskiprofiilin, aiempien tappioiden ja omien lisävarojen tai ammatillisen vastuuvakuutuksen riittävyyden perusteella.
(39)
Direktiivissä 2011/61/EU edellytetään vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen ja niiden sijoittajien parhaat edut ja markkinoiden häiriöttömyys huomioiden. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi sen vuoksi noudatettava asianmukaisia politiikkoja ja menettelyjä, joiden avulla ne voivat estää markkina-ajoituksen tai myöhäisen kaupankäynnin kaltaisia väärinkäytöksiä. Markkina-ajoituksen käyttäjät hyödyntävät sijoitussalkkuun kuuluvien vanhentuneiden tai vaikeasti myytävissä olevien arvopapereiden hintoja, jotka vaikuttavat vaihtoehtoisen sijoitusrahaston nettoarvon laskentaan, tai ostavat ja lunastavat vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia joidenkin päivien kuluttua käyttäen hyväkseen tapaa, jolla kyseinen sijoitusrahasto laskee nettoarvonsa. Myöhäisessä kaupankäynnissä on kyse vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksien ostoa tai lunastusta koskevien toimeksiantojen tekemisestä asetetun koontipäivän jälkeen koontipäivän mukaisella hinnalla. Molemmat väärinkäytökset vahingoittavat pitkäaikaisten sijoittajien etuja, sillä ne pienentävät niiden saamaa voittoa ja vaikuttavat haitallisesti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston voittoihin kasvattamalla transaktiokustannuksia ja häiritsemällä salkunhoitoa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi myös otettava käyttöön asianmukaiset menettelyt varmistaakseen, että vaihtoehtoista sijoitusrahastoa hoidetaan tehokkaasti, ja toimittava tavalla, jolla estetään perusteettomien kustannusten veloittaminen vaihtoehtoiselta sijoitusrahastolta ja sen sijoittajilta.
(40)
Yhteissijoitusyritysten rahastonhoitajiin sovellettavan lähestymistavan mukaisesti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi varmistettava, että sijoitusten valinnassa ja valvonnassa noudatetaan suurta huolellisuutta. Niillä olisi oltava asianmukaista ammatillista asiantuntemusta ja tietämystä varoista, joihin vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja sijoitetaan. Varmistaakseen, että sijoituspäätökset tehdään sijoitusstrategian ja tarvittaessa hoidettavien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen riskirajojen mukaisesti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi otettava käyttöön ja pantava täytäntöön asianmukaista huolellisuutta koskevia kirjallisia politiikkoja ja menettelyjä. Näitä politiikkoja ja menettelyjä olisi tarkasteltava uudelleen ja päivitettävä säännöllisin väliajoin. Kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat sijoittavat pitkäksi aikaa tietyntyyppisiin maksuvalmiudeltaan heikkoihin varoihin, kuten kiinteistöihin tai yhtiömiesosuuksiin, huolellisuusvaatimuksia olisi noudatettava myös neuvotteluvaiheessa. Toiminnot, jotka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on toteuttanut ennen sopimuksen lopullista tekemistä, olisi dokumentoitava hyvin, jotta niiden voidaan osoittaa olevan talous- ja rahoitussuunnitelman sekä sen vuoksi myös vaihtoehtoisen sijoitusrahaston duraation mukaisia. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi pidettävä pöytäkirjaa kyseisissä kokouksissa, laadittava valmisteluasiakirjoja sekä talous- ja rahoitusanalyyseja, joiden perusteella arvioidaan hankkeen toteutettavuutta ja sopimussitoumusta.
(41)
Vaatimusta, jonka mukaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on toimittava noudattaen asianmukaista pätevyyttä, varovaisuutta ja huolellisuutta, olisi sovellettava myös silloin, kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja nimeää päävälittäjän tai vastapuolen. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi valittava ja nimettävä vain sellaisia päävälittäjiä ja vastapuolia, jotka ovat jatkuvan valvonnan kohteena ja vakavaraisia sekä joiden organisaatiorakenne on asianmukainen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle tai vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tarjottavien palvelujen kannalta. Jotta voidaan varmistaa, että sijoittajien eduilla on riittävä suoja, on tärkeää tarkentaa, että yksi perusteista, joiden mukaan vakavaraisuutta olisi arvioitava, on se, sovelletaanko päävälittäjiin tai vastapuoliin asianmukaista toiminnan vakautta koskevaa säätelyä, mukaan lukien riittävät pääomavaatimukset, ja tehokasta valvontaa.
(42)
Direktiivissä 2011/61/EU säädetään, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on toimittava rehellisesti, oikeudenmukaisesti ja noudattaen asianmukaista pätevyyttä; tämän perusteella henkilöillä, jotka johtavat tosiasiallisesti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liiketoimintaa, jotka ovat hallintoelimen tai ilman hallintoelintä toimivien yhteisöjen tapauksessa ylimmän johdon jäseniä, olisi oltava riittävä tietämys, taito ja kokemus hoitaakseen tehtävänsä ja erityisesti ymmärtääkseen kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan toimintaan liittyvät riskit. Rahoituslaitosten hallinto- ja ohjausjärjestelmiä koskevan komission vihreän kirjan (2) mukaisesti henkilöiden, jotka johtavat tosiasiallisesti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liiketoimintaa, olisi myös käytettävä riittävästi aikaa toimintojensa hoitamiseen vaihtoehtoisessa sijoitusrahastojen hoitajassa sekä toimittava rehellisesti, luotettavasti ja riippumattomasti muun muassa arvioidakseen tehokkaasti ylimmän johdon päätöksiä ja hakeakseen niihin muutoksia.
(43)
Varmistaakseen, että kyseiset toiminnot toteutetaan asianmukaisesti, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi palkattava henkilöstöä, jolla on sille annettujen tehtävien hoidon edellyttämiä taitoja, tietoja ja asiantuntemusta.
(44)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien, jotka tarjoavat yksilöllistä salkunhoitoa koskevia palveluja, on noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY täytäntöönpanosta sijoituspalveluyritysten toiminnan järjestämistä koskevien vaatimusten, toiminnan harjoittamisen edellytysten ja kyseisessä direktiivissä määriteltyjen käsitteiden osalta 10 päivänä elokuuta 2006 annetussa komission direktiivissä 2006/73/EY (3) säädettyjä kannustinsääntöjä. Johdonmukaisuuden vuoksi kyseiset periaatteet olisi laajennettava koskemaan myös niitä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia, jotka tarjoavat yhteistä salkunhoitoa ja markkinointia koskevia palveluja. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vuosikertomuksessa olisi annettava tiedot maksusta, palkkiosta tai edusta ja sen luonteesta ja määrästä, tai kun määrää ei pystytä määrittämään, määrän laskentamenetelmästä.
(45)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittajien olisi saatava samankaltainen suoja kuin ne vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan asiakkaat, joille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat tarjoavat yksilöllistä salkunhoitoa koskevaa palvelua, koska niiden on tuolloin noudatettava rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvoston direktiivien 85/611/ETY ja 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/39/EY (4) vahvistettuja parasta toteutusta koskevia sääntöjä. Erot erityyppisissä omaisuuserissä, joihin vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja sijoitetaan, olisi kuitenkin otettava huomioon, koska parhaalla toteutuksella ei ole merkitystä esimerkiksi silloin, kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja sijoittaa kiinteistöihin tai yhtiömiesosuuksiin ja kun sijoitus tehdään sopimusehdoista käytyjen kattavien neuvottelujen jälkeen. Kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla ei ole mahdollisuutta tehdä valintaa eri toimeksiantojen toteutuspaikkojen välillä, sen olisi kyettävä osoittamaan toimivaltaisille viranomaisille ja tilintarkastajille, ettei tällaista valinnanmahdollisuutta ole.
(46)
Johdonmukaisuus yhteissijoitusyritysten rahastonhoitajiin sovellettavien vaatimusten kanssa edellyttää toimeksiantojen käsittelyä sekä kaupankäyntitoimeksiantojen yhdistämistä ja kohdentamista koskevien sääntöjen soveltamista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, kun nämä harjoittavat yhteistä salkunhoitoa. Kyseisiä sääntöjä ei kuitenkaan pitäisi soveltaa, jos omaisuuseriin tehtävä sijoitus tehdään sopimusehdoista käytyjen kattavien neuvottelujen jälkeen, kuten kiinteistöihin, yhtiömiesosuuksiin tai listaamattomiin yhtiöihin tehtävän sijoituksen tapauksessa, koska tuolloin ei toteuteta toimeksiantoa.
(47)
On tärkeää tarkentaa tilanteet, joissa eturistiriitojen ilmeneminen on todennäköistä, erityisesti silloin, kun odotettavissa on taloudellinen voitto tai pyritään välttämään taloudellinen tappio tai kun annetaan taloudellisia tai muita kannustimia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan käyttäytymisen ohjaamiseksi siten, että se suosii tiettyjä etuja muiden osapuolten, kuten toisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston, sen asiakkaiden, arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten (yhteissijoitusyritysten) tai muiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan asiakkaiden, etujen kustannuksella.
(48)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan käyttöön ottamassa eturistiriitoja koskevassa politiikassa olisi yksilöitävä tilanteet, joissa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan harjoittama toiminta voisi aiheuttaa eturistiriitoja, jotka saattavat mahdollisesti vahingoittaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien etuja. Tällaisten tilanteiden yksilöimiseksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi otettava huomioon yhteisen salkunhoidon lisäksi myös muut toiminnot, joiden harjoittamiseen sillä on toimilupa, mukaan lukien toiminta, jota harjoittavat ne, joille tehtävät siirretään, ne, joille tehtävät siirretään edelleen, ulkopuolinen arvonmäärittäjä tai vastapuoli.
(49)
Kuten siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/65/EY (5) säädetään yhteissijoitusyritysten rahastoyhtiöiden osalta ja direktiivissä 2004/39/EY sijoituspalveluyritysten osalta, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi otettava käyttöön menettelyjä ja toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että relevantit henkilöt, jotka osallistuvat erilaisiin liiketoimintoihin, jotka voivat sisältää eturistiriitoja, harjoittavat kyseisiä toimintoja riippumattomasti ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan koon ja toimintojen kannalta asianmukaisella tasolla.
(50)
On tärkeää säätää yleisistä puitteista, joiden mukaan mahdollisesti ilmenevät eturistiriidat olisi hoidettava ja ilmoitettava. Tällaisissa tilanteissa noudatettavat yksityiskohtaiset vaiheet ja menettelyt olisi täsmennettävä eturistiriitoja koskevassa politiikassa, jonka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja laatii.
(51)
Pysyvä riskienhallintatoiminto on yksi riskienhallintajärjestelmän pääkomponenteista. Johdonmukaisuuden vuoksi kyseisen toiminnon tehtävien ja vastuualueiden olisi oltava luonteeltaan samankaltaisia kuin tehtävät ja vastuualueet, jotka Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY täytäntöönpanosta organisaatiovaatimusten, eturistiriitojen, liiketoiminnan harjoittamisen, riskienhallinnan sekä säilytysyhteisön ja rahastoyhtiön välisen sopimuksen sisällön osalta 1 päivänä heinäkuuta 2010 annetulla komission direktiivillä 2010/43/EU (6) annetaan yhteissijoitusyritysten rahastoyhtiöiden pysyvälle riskienhallintatoiminnolle. Tämän toiminnon olisi oltava keskeisessä asemassa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskienhallintapolitiikan laadinnassa, riskien valvonnassa ja riskienmittauksessa, jotta voidaan varmistaa, että riskitaso on jatkuvasti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiilin mukainen. Pysyvällä riskienhallintatoiminnolla olisi oltava tarvittavat valtuudet, kaikkien olennaisten tietojen käyttöoikeudet ja säännölliset yhteydet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ylimpään johtoon ja hallintoelimeen antaakseen niille ajantasaisia tietoja, jotta ne voivat toteuttaa tarvittaessa nopeasti korjaustoimia.
(52)
Riskienhallintapolitiikka muodostaa riskienhallintajärjestelmän toisen keskeisen osan. Riskienhallintapolitiikka olisi dokumentoitava asianmukaisesti, ja siinä olisi ilmoitettava erityisesti toimenpiteet ja menettelyt, joita käytetään riskien mittaamiseen ja hallintaan, riskienhallintatoiminnon riippumattomassa toteutuksessa käytettävät suojatoimet, riskienhallintatekniikat sekä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sisäistä vastuunjakoa koskevat yksityiskohdat riskienhallinnan ja operatiivisten menettelyjen osalta. Jotta riskienhallintapolitiikka olisi tehokas, ylimmän johdon olisi tarkasteltava sitä uudelleen vähintään kerran vuodessa.
(53)
Kuten direktiivissä 2011/61/EU edellytetään, riskienhallintatoiminto olisi erotettava toiminnallisesti ja hierarkkisesti toimintayksiköistä. Sen vuoksi olisi tarkennettava, että riskienhallintatoiminnon erottamisen olisi ulotuttava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hallintoelimen tasolle ja että riskienhallintatoimintoa hoitavat eivät saisi hoitaa mahdollisesti eturistiriitoja aiheuttavia tehtäviä eivätkä toimia eturistiriitoja aiheuttavista toiminnoista vastuussa olevan henkilön valvonnassa.
(54)
On olennaista tarkentaa suojatoimet, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on käytettävä aina riskienhallintatoiminnon riippumattoman hoidon varmistamiseksi, ja erityisesti tarkentaa, että riskienhallintatoimintoa hoitaville ei pitäisi antaa eturistiriitoja aiheuttavia tehtäviä, riskienhallintatoimintoa hoitavien olisi tehtävä päätökset sellaisten tietojen perusteella, jotka ne voivat arvioida asianmukaisesti, ja päätöksentekoprosessin olisi oltava uudelleentarkastelukelpoinen.
(55)
Vaikka direktiivissä 2011/61/EU ei aseteta vaihtoehtoisille sijoitusrahastoille sijoituksia koskevia rajoituksia, kullekin vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle aiheutuvia riskejä ei voida hoitaa tehokkaasti, jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat eivät ole vahvistaneet riskirajoja ennakkoon. Riskirajojen olisi oltava linjassa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiilin kanssa, ja ne olisi ilmoitettava sijoittajille direktiivin 2011/61/EU mukaisesti.
(56)
Johdonmukaisuuden vuoksi riskien tunnistamiseen, mittaamiseen ja valvontaan liittyvät vaatimukset perustuvat direktiivin 2010/43/EU samankaltaisiin säännöksiin. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi puututtava asianmukaisesti riskienmittaustekniikoissaan ja -malleissaan mahdollisesti oleviin heikkouksiin tekemällä stressitestejä, toteumatestejä ja skenaarioanalyyseja. Jos stressitesteissä ja skenaarioanalyyseissa paljastuu tiettyihin olosuhteisiin liittyviä puutteita, sijoitusrahastojen hoitajien olisi toteutettava nopeasti korjaustoimia.
(57)
Direktiivissä 2011/61/EU edellytetään, että komissio täsmentää maksuvalmiuden hoitoa koskevat järjestelmät ja menettelyt, jotta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi valvoa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksuvalmiusriskiä, lukuun ottamatta niitä vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, jotka ovat vivuttamattomia suljettuja vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, ja varmistaa, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusten maksuvalmiusprofiili vastaa sen velvoitteita. Tämän vuoksi on tärkeää asettaa yleisiä perusvaatimuksia, jotka koskevat kaikkia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia ja joiden soveltaminen olisi mukautettava kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien sijoitusrahastojen kokoon, rakenteeseen ja luonteeseen.
(58)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi kyettävä osoittamaan toimivaltaisille viranomaisille, että niillä on käytössään asianmukaiset ja tehokkaat maksuvalmiuden hoitoa koskevat periaatteet ja menettelyt. Tämä edellyttää asianmukaisen huomion kiinnittämistä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston luonteeseen, mukaan lukien kohde-etuuksien tyyppi ja sen maksuvalmiusriskin suuruus, jolle vaihtoehtoinen sijoitusrahasto altistuu, vaihtoehtoisen sijoitusrahaston laajuus ja monitahoisuus tai omaisuuserien rahaksi muuttamisessa tai myynnissä noudatettavan prosessin monitahoisuus.
(59)
Maksuvalmiuden hoitoa koskevat järjestelmät ja menettelyt voivat mahdollistaa sen, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat voivat käyttää välineitä ja järjestelyjä, jotka ovat tarpeen maksuvalmiudeltaan heikkojen varojen käsittelemiseksi ja niihin liittyvien arvonmääritysongelmien ratkaisemiseksi, jotta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat voivat vastata lunastustoimeksiantoihin. Tällaisia välineitä ja järjestelyjä voivat olla kansallisen lainsäädännön niin salliessa lunastusrajat (”gates”), osittaiset lunastukset, väliaikaiset lainat, irtisanomisajat ja likvideistä varoista muodostuvat poolit. Maksuvalmiudeltaan heikkojen varojen kokoojajärjestelyt (”side pockets”) ja muut järjestelyt, joissa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tietyt varat ovat sen ja sen sijoittajien välisten samankaltaisten järjestelyjen kohteena, olisi katsottava erityisjärjestelyiksi, koska ne vaikuttavat vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajien erityisiin lunastusoikeuksiin. Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston väliaikaista sulkemista (suspensiota) ei pitäisi katsoa erityisjärjestelyksi, koska se kattaa kyseisen sijoitusrahaston kaikki varat ja sijoittajat. Välineiden ja erityisjärjestelyjen käyttö maksuvalmiuden hallintaan olisi tehtävä riippuvaiseksi konkreettisista olosuhteista, ja käytössä olisi otettava huomioon vaihtoehtoisen sijoitusrahaston luonne, laajuus ja sijoitusstrategia.
(60)
Niiden kohde-etuutena olevien yhteissijoitusyritysten, joihin vaihtoehtoiset sijoitusrahastot sijoittavat, maksuvalmiuden hallintaa koskevaa vaatimusta sekä vaatimuksia välineiden ja järjestelyjen käyttöönotosta maksuvalmiusriskin hallintaa ja sijoittajien välisten eturistiriitojen yksilöintiä, hallitsemista ja valvontaa varten ei pitäisi soveltaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hoitavat tyypiltään suljettuja vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, riippumatta siitä, katsotaanko niiden käyttävän vivutusta. Kyseisten lunastuksiin liittyvien maksuvalmiuden hallintaa koskevien vaatimusten soveltamista koskevien poikkeusten myöntämisen olisi perustuttava eroihin yleisissä lunastusehdoissa, joita sovelletaan tyypiltään suljettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittajiin verrattuna tyypiltään avointen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittajiin.
(61)
Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksuvalmiutta tai heikkoa maksuvalmiutta koskevien vähimmäisrajojen käyttö voi olla tehokas tietyntyyppisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien valvontaväline. Rajan ylittäminen ei sinänsä välttämättä edellytä toimia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalta, sillä toimien tarpeellisuus riippuu tosiseikoista ja olosuhteista sekä kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan asettamista toleransseista. Sen vuoksi rajoja voitaisiin käyttää käytännössä valvottaessa keskimääräisiä päivittäisiä lunastuksia verrattuna rahaston päiväkohtaiseen maksuvalmiuteen saman jakson aikana. Niitä voitaisiin käyttää myös stressitestiskenaarioiden tukena valvottaessa sijoittajien keskittymistä. Kyseisten rajojen perusteella voitaisiin olosuhteista riippuen käynnistää jatkuvia valvonta- tai korjaustoimia.
(62)
Stressitesteillä olisi tarvittaessa simuloitava varojen heikkoa maksuvalmiutta ja epätyypillisiä lunastustoimeksiantoja. Testeissä olisi otettava huomioon viimeaikaiset ja odotettavissa olevat tulevat merkinnät ja lunastukset sekä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ennakoidun tuloksen vaikutukset suhteessa kyseistä toimintaa koskeviin vertaisarviointeihin. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi analysoitava ajanjaksoa, joka tarvitaan lunastustoimeksiantojen toteuttamiseksi simuloiduissa stressitestiskenaarioissa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi tehtävä stressitestejä myös markkinoihin vaikuttavilla tekijöillä, kuten kurssimuutoksilla, jotka voisivat vaikuttaa tuntuvasti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston luottoprofiiliin ja siten myös vakuusvaatimuksiin. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi otettava huomioon arvonmääritykseen liittyvät herkkyydet stressitilanteissa suunnitellessaan stressitestien tai skenaarioanalyysien toteutusta.
(63)
Stressitestien toteutusvälin olisi riiputtava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston luonteesta, sijoitusstrategiasta, maksuvalmiusprofiilista, sijoittajan tyypistä ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lunastuspolitiikasta. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien odotetaan kuitenkin tekevän testejä vähintään kerran vuodessa. Jos stressitestit viittaavat huomattavasti odotettua suurempaan maksuvalmiusriskiin, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi toimittava kaikkien vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajien parhaan edun mukaan ottaen huomioon kyseisen sijoitusrahaston varojen maksuvalmiusprofiili, lunastustoimeksiantojen määrä ja tarvittaessa maksuvalmiuden hallintapolitiikkojen ja -menettelyjen asianmukaisuus.
(64)
Direktiivissä 2011/61/EU edellytetään, että komissio täsmentää, kuinka sijoitusstrategia, maksuvalmiusprofiili ja lunastuspolitiikka mukautetaan toisiinsa. Näiden kolmen tekijän yhdenmukaisuus saadaan varmistettua, jos sijoittajat kykenevät lunastamaan sijoituksensa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lunastuspolitiikan mukaisesti; lunastuspolitiikan olisi katettava lunastusedellytykset sekä tavanomaisissa että poikkeuksellisissa olosuhteissa ja tavalla, joka on sopusoinnussa sijoittajien tasapuolisen kohtelun kanssa.
(65)
Direktiivissä 2011/61/EU edellytetään yhdenmukaisuutta eri aloilla ja ristiriitojen poistamista sellaisten alullepanijoiden, jotka uudelleenpaketoivat lainoja kaupattaviksi arvopapereiksi, ja sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien, jotka sijoittavat näihin arvopapereihin tai muihin rahoitusvälineisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen lukuun, etujen väliltä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on otettu huomioon luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/48/EY (7) vahvistetut asian kannalta merkitykselliset säännökset, joissa säädetään määrällisistä ja laadullisista vaatimuksista, jotka arvopaperistamisen luottoriskille altistuneiden sijoittajien, alullepanijoiden ja järjestäjien on täytettävä. Koska tällä asetuksella ja direktiivin 2006/48/EY asian kannalta merkityksellisillä säännöksillä on sama tavoite eli alullepanijan tai järjestäjän etujen ja sijoittajien etujen yhdenmukaistaminen, on olennaista, että käsitteitä käytetään johdonmukaisesti molemmissa säädöksissä, minkä vuoksi viittauskohteiksi otetaan direktiivissä 2006/48/EY annetut määritelmät. Ottaen huomioon, että Euroopan pankkiviranomaisen edeltäjä eli Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitea on antanut yksityiskohtaiset ohjeet direktiivin 2006/48/EY merkityksellisten säännösten tulkinnasta (8), yhdenmukaisuus eri aloilla edellyttää, että nyt annettavilla säännöksillä pyritään yhdenmukaistamaan alullepanijoiden, järjestäjien ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien edut tulkittuina kyseisten ohjeiden kannalta.
(66)
On tärkeää, että liiketoimia, joissa uudelleenpaketoidaan lainoja kaupattaviksi arvopapereiksi, ei strukturoida tavalla, jolla pyrittäisiin välttämään arvopaperistettuihin omaisuuseriin tehtäviin sijoituksiin liittyvien vaatimusten soveltaminen. Tämän vuoksi viittausta sijoitukseen, joka tehdään kaupattaviin arvopapereihin tai muihin uudelleenpaketoituihin lainoihin perustuviin rahoitusvälineisiin, ei pitäisi tulkita tiukasti kyseisten välineiden omistusoikeuden oikeudellisesti pätevänä ja velvoittavana siirtona vaan sijoituksena, joka tehdään aiheellisessa taloudellisessa mielessä, minkä vuoksi erityisvaatimusten olisi katettava kaikki muut synteettisten sijoitusten muodot. Väärinkäsitysten välttämiseksi ja kieliasun yhdenmukaistamiseksi pankkilainsäädännössä käytettyjen käsitteiden kanssa ilmaisun ”sijoitus, joka tehdään kaupattaviin arvopapereihin tai muihin uudelleenpaketoituihin lainoihin perustuviin rahoitusvälineisiin” sijaan olisi käytettävä ilmaisua ”arvopaperistamisen luottoriskiin liittyvän vastuun siirtäminen”.
(67)
Vaatimukset, jotka arvopaperistamisen alullepanijoina, järjestäjinä tai alkuperäisinä luotonantajina toimivien laitosten on täytettävä, asetetaan suoraan kyseisille laitoksille direktiivillä 2006/48/EY. Sen vuoksi on tärkeää säätää sellaisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaavista velvoitteista, joka altistuu arvopaperistamisiin liittyvälle vastuulle. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi otettava arvopaperistamisiin liittyvä vastuu vain silloin, kun alullepanija, järjestäjä tai alkuperäinen luotonanataja on nimenomaisesti antanut kyseiselle sijoitusrahastojen hoitajalle tietoja merkittävän taloudellisen edun säilyttämisestä kohde-etuudessa; tätä käytäntöä kutsutaan säilyttämisvaatimukseksi. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi lisäksi varmistettava, että vaatimukset, jotka direktiivillä 2006/48/EY asetetaan järjestäjälle ja alullepanijalle, täyttyvät. Myös vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan itsensä olisi täytettävä laatuvaatimukset, jotta sillä olisi kattava ja perusteellinen käsitys arvopaperistamiseen tehtävästä sijoituksesta ja sen kohde-etuuteen liittyvästä riskistä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi tehtävä sijoituspäätöksensä vasta sen jälkeen, kun ne ovat toteuttaneet asianmukaisen huolellisuuden prosessin, jotta niillä olisi riittävästi tietoja ja tietämystä kyseisistä arvopaperistamisista.
(68)
Tietyissä olosuhteissa yhteisöt voivat olla alullepanijan tai järjestäjän määritelmän mukaisia tai hoitaa alkuperäisen luotonantajan tehtäviä; toinen yhteisö, joka ei ole järjestäjän tai alullepanijan määritelmän mukainen eikä hoida alkuperäisen luotonantajan tehtäviä mutta jonka edut vastaavat parhaalla mahdollisella tavalla sijoittajien etuja, saattaa kuitenkin pyrkiä täyttämään säilyttämisvaatimuksen. Oikeusvarmuuden vuoksi tällaiselta toiselta yhteisöltä ei pitäisi vaatia säilyttämisvaatimuksen täyttämistä, jos alullepanija, järjestäjä tai alkuperäinen luotonantaja täyttää kyseisen vaatimuksen.
(69)
Säilyttämisvaatimuksen tai laatuvaatimusten laiminlyönnin tapauksessa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi harkittava korjaavien toimien toteuttamista, kuten position suojaamista, myymistä tai hillitsemistä taikka yhteyden ottamista säilyttämisvaatimuksen laiminlyövään osapuoleen, jotta vaatimukset täyttyisivät jälleen. Tällaisten korjaavien toimien olisi aina oltava sijoittajien etujen mukaisia eikä niihin saisi liittää suoraa velvoitetta omaisuuserien myyntiin välittömästi laiminlyönnin havaitsemisen jälkeen pikaisen myynnin (”fire sale”) välttämiseksi. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi otettava laiminlyönti huomioon harkitessaan toisen sijoituksen tekemistä myöhempään liiketoimeen, johon vaatimuksen laiminlyövä osapuoli osallistuu.
(70)
Noudattaakseen direktiivin 2011/61/EU vaatimuksia niiden sisäisten menettelyjen ja organisaatiojärjestelyjen täsmentämisestä, joita jokaisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi noudatettava, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia olisi vaadittava ottamaan käyttöön hyvin dokumentoitu organisaatiorakenne, jossa jaetaan selkeästi vastuualueet, määritellään valvontajärjestelmät ja varmistetaan tietojen sujuva vaihto kaikkien osapuolten välillä. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi myös otettava käyttöön järjestelmät tietojen suojaamiseksi ja toiminnan jatkuvuuden varmistamiseksi. Ottaessaan käyttöön kyseisiä menettelyjä ja rakenteita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi otettava huomioon suhteellisuusperiaate, jotta menettelyt, järjestelyt ja organisaatiorakenne voitaisiin mitoittaa kyseisten sijoitusrahastojen hoitajien liiketoiminnan luonteen, laajuuden ja monitahoisuuden sekä niiden liiketoiminnan aikana harjoitettavien toimintojen luonteen ja laajuuden mukaan.
(71)
Tiedonantovelvollisuus sijoittajia kohtaan on olennaisen tärkeä sijoittajien suojaamiseksi, minkä vuoksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi noudatettava asianmukaisia politiikkoja ja menettelyjä varmistaakseen, että tiettyyn vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon sovellettavat lunastusehdot annetaan riittävän yksityiskohtaisesti ja näkyvästi tiedoksi sijoittajille ennen sijoitusten tekemistä ja ehtoihin tehtävien olennaisten muutosten jälkeen. Tämä voisi kattaa tietojen antamisen lunastusten irtisanomisajoista, myyntirajoituksia koskevista yksityiskohdista, olosuhteista, joissa ei välttämättä sovelleta tavanomaisia lunastusjärjestelyjä tai joissa niiden käyttöä lykätään, ja toimenpiteistä, joita hallintoelin saattaa harkita (kuten lunastusrajat tai side pockets -järjestelyt), koska nämä tekijät vaikuttavat sijoittajien lunastusoikeuksiin tietyssä vaihtoehtoisessa sijoitusrahastossa.
(72)
Jotta voidaan varmistaa toimintojen asianmukainen toteuttaminen, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi erityisesti käytettävä tarkoituksenmukaisia sähköisiä järjestelmiä noudattaakseen salkkutapahtumien sekä merkintä- ja lunastustoimeksiantojen kirjaamista koskevia vaatimuksia ja ottaakseen käyttöön, pannakseen täytäntöön ja pitääkseen yllä kirjanpitoperiaatteita ja -menettelyjä sen varmistamiseksi, että nettoarvon laskenta suoritetaan direktiivin 2011/61/EU ja tämän asetuksen vaatimusten mukaisesti.
(73)
Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaisuus yhteissijoitusyritysten rahastonhoitajille direktiivillä 2009/65/EY asetettuihin vaatimuksiin nähden, hallintoelimelle, ylimmälle johdolle tai mahdolliselle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan valvojalle olisi annettava samantyyppisiä tehtäviä, joihin liittyvät vastuut olisi jaettava asianmukaisesti. Vastuunjaon olisi kuitenkin oltava sopusoinnussa niiden tehtävien ja vastuualueiden kanssa, jotka kuuluvat hallintoelimelle, ylimmälle johdolle ja valvontatoiminnolle sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Ylimpään johtoon voivat kuulua kaikki hallintoelimen jäsenet tai osa sen jäsenistä.
(74)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi aina noudatettava vaatimusta pysyvän ja tehokkaan vaatimusten noudattamista koskevan toiminnon käyttöönotosta riippumatta liiketoimintansa koosta ja monitahoisuudesta. Vaatimusten noudattamista koskevan toiminnon teknistä ja henkilöstöorganisaatiota koskevat yksityiskohdat olisi kuitenkin mitoitettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liiketoiminnan luonteen, laajuuden ja monitahoisuuden sekä sen palvelujen ja toimintojen luonteen ja laajuuden mukaan. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa ei saisi vaatia perustamaan riippumatonta vaatimusten noudattamisesta vastaavaa yksikköä, jos kyseinen vaatimus olisi suhteeton kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan kokoon tai sen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen nähden.
(75)
Arvonmääritysstandardit vaihtelevat oikeudenkäyttöalueittain ja omaisuusluokittain. Tällä asetuksella olisi täydennettävä yhteisiä yleissääntöjä ja vahvistettava vaatimukset, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi noudatettava kehittäessään ja pannessaan täytäntöön tarkoituksenmukaisia ja yhdenmukaisia politiikkoja ja menettelyjä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen varojen asianmukaista ja riippumatonta arvonmääritystä varten. Politiikoissa ja menettelyissä olisi kuvailtava kaikkien arvonmääritykseen osallistuvien osapuolten, mukaan lukien ulkopuoliset arvonmäärittäjät, velvoitteet, tehtävät ja vastuualueet.
(76)
Varojen arvo voidaan määrittää eri tavoilla, kuten toimivilla markkinoilla havaittavissa olevien hintojen perusteella tai käyttäen muilla kansallisen lainsäädännön, vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sääntöjen tai sen perustamiskirjan mukaisilla arvonmääritysmenetelmillä saatua arviota. Koska yksittäisten varojen ja velkojen arvo voidaan määrittää eri menetelmillä ja ottaa eri lähteistä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi määritettävä käyttämänsä arvonmääritysmenetelmät ja kuvailtava niitä.
(77)
Jos varojen arvonmäärityksessä käytetään mallia, arvonmääritysmenettelyissä ja -politiikoissa olisi ilmoitettava mallin pääpiirteet. Ennen mallin käyttöä se on validoitava prosessilla, jonka toteuttaa sisäinen tai ulkoinen henkilö, joka ei ole osallistunut mallin suunnitteluprosessiin. Henkilöllä olisi katsottava olevan varojen arvonmäärityksessä käytetyn mallin validoinnin edellyttämä kelpoisuus, jos hänellä on riittävästi pätevyyttä ja kokemusta varojen arvonmäärityksen suorittamiseen kyseisenkaltaisten mallien avulla; kyseinen henkilö voisi olla tilintarkastaja.
(78)
Koska vaihtoehtoiset sijoitusrahastot toimivat dynaamisessa ympäristössä, jossa noudatettava sijoitusstrategiat saattavat muuttua ajan mittaan, arvonmäärityspolitiikkoja ja -menettelyjä olisi tarkasteltava uudelleen vähintään kerran vuodessa ja kaikissa tapauksissa ennen kuin vaihtoehtoiset sijoitusrahastot ottavat käyttöön uuden sijoitusstrategian tai uudentyyppisen omaisuuserän. Arvonmäärityspolitiikkojen ja -menettelyjen, mukaan lukien arvonmääritysmenetelmät, muuttamisessa olisi noudatettava ennalta määritettyä prosessia.
(79)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston yksittäisten varojen arvo on määritetty asianmukaisesti noudattaen arvonmäärityspolitiikkoja ja -menettelyjä. Joihinkin varoihin, erityisesti monitahoisiin ja maksuvalmiudeltaan heikkoihin rahoitusvälineisiin, liittyy suurempi epäasianmukaisen arvonmäärityksen riski. Tällaisten tilanteiden varalta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi tehtävä riittävästi tarkastuksia varmistaakseen, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen arvo on määritetty riittävän objektiivisesti.
(80)
Osuus- tai osakekohtaisen nettoarvon laskentaan sovelletaan kansallista lainsäädäntöä ja/tai joko rahaston sääntöjä tai perustamisasiakirjoja. Tämä asetus kattaa vain laskentamenettelyn muttei laskentamenetelmiä. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi suorittaa osuus- tai osakekohtaisen nettoarvon laskennan itse osana hallintotoimintoja, joista se huolehtii vaihtoehtoisen sijoitusrahaston puolesta. Vaihtoehtoisesti hallinnosta, mukaan lukien nettoarvon laskenta, huolehtimaan voidaan nimetä kolmas osapuoli. Kolmatta osapuolta, joka suorittaa nettoarvon laskennan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun, ei pitäisi katsoa direktiivissä 2011/61/EU tarkoitetuksi ulkopuoliseksi arvonmäärittäjäksi edellyttäen, että kyseinen kolmas osapuoli ei suorita yksittäisten varojen, mukaan lukien subjektiivista arviointia edellyttävät varat, arvonmäärityksiä vaan käyttää laskentaprosessissa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalta, hintatietolähteiltä tai ulkopuoliselta arvonmäärittäjältä saatuja arvoja.
(81)
On olemassa arvonmääritysmenettelyjä, joita voidaan käyttää päivittäin, kuten rahoitusvälineiden arvonmääritystä, mutta myös menettelyjä, joita ei voida käyttää yhtä tihein väliajoin liikkeeseenlaskuihin, merkintöihin, lunastuksiin ja peruutuksiin liittyvistä syistä; esimerkkinä voidaan mainita kiinteistöjen arvonmääritys. Avointen rahastojen hallussa olevien varojen arvonmäärityksen aikavälissä olisi otettava huomioon erot vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hallussa olevien erityyppisten varojen arvonmääritysmenettelyissä.
(82)
Direktiivissä 2011/61/EU vahvistetaan tiukat vaatimukset ja rajoitukset, joita on noudatettava, kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo siirtää toimintojen toteuttamiseen liittyvät tehtävänsä. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on aina edelleen täysi vastuu siirretyistä tehtävistä ja siitä, että ne ovat direktiivin 2011/61/EU ja sen täytäntöönpanotoimenpiteiden mukaisia. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi sen vuoksi varmistettava, että se, jolle tehtävät siirretään, noudattaa laatustandardeja, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja itse noudattaisi. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on myös kyettävä purkamaan toimintojen siirtäminen, minkä vuoksi siirtojärjestelyissä olisi annettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle joustavat purkamisoikeudet, jos se on tarpeen sen varmistamiseksi, että siirretyt toiminnot hoidetaan jatkuvasti tiukkojen standardien mukaisesti. Toimintojen siirtämistä koskevia rajoituksia ja vaatimuksia olisi sovellettava direktiivin 2011/61/EU liitteessä I mainittuihin sijoitustenhoitotoimintoihin, kun taas tukitehtävissä, kuten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitotehtäviensä osana suorittamissa hallinnollisissa tai teknisissä toiminnoissa, kuten siivous- ja ateriahuoltotoiminnoissa taikka peruspalvelujen tai -tuotteiden hankinnassa, ei pitäisi katsoa olevan kyse vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimintojen siirrosta. Muita esimerkkejä teknisistä tai hallinnollisista toiminnoista ovat kaupallisten standardiohjelmistojen osto ja ohjelmistotoimittajien käyttö kaupallisiin järjestelmiin liittyvän tapauskohtaisen toiminnallisen avun saamiseksi tai henkilöstöhallinnon tukitoiminnot, kuten lyhytaikaisessa työsuhteessa olevien työntekijöiden etsintä tai palkkakulujen käsittely.
(83)
Sijoittajansuojan korkean tason varmistamiseksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liiketoiminnan tehostamisen ohella toimintojen siirtämisen olisi perustuttava kokonaisuudessaan objektiivisiin perusteisiin. Arvioidessaan näitä perusteita toimivaltaisten viranomaisten olisi tarkasteltava siirtorakennetta ja sen vaikutuksia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan rakenteeseen sekä siirrettyjen toimintojen vuorovaikutusta kyseiselle sijoitusrahastojen hoitajalle jäävien toimintojen kanssa.
(84)
Jotta voitaisiin arvioida, onko sen, jolle tehtävät siirretään, liiketoimintaa tosiasiallisesti harjoittava henkilö riittävän hyvämaineinen, olisi tarkistettava kyseisen henkilön liiketoiminnan harjoittaminen sekä se, onko henkilö syyllistynyt rikkomuksiin finanssialan toiminnassa. Riittävää hyvämaineisuutta koskevan vaatimuksen arvioinnissa olisi otettava huomioon kaikki muut merkitykselliset tiedot henkilökohtaisista ominaisuuksista, jotka voisivat vaikuttaa haitallisesti siihen, kuinka henkilö harjoittaa liiketoimintaa, kuten henkilön rehellisyyteen ja vilpittömyyteen liittyvät epäilykset.
(85)
Direktiivin 2009/65/EY nojalla toimiluvan saaneita sijoitusyhtiöitä ei katsota yrityksiksi, joilla on toimilupa tai jotka on rekisteröity varainhoitoa varten ja jotka kuuluvat valvonnan piiriin, koska niiden ei sallita harjoittavan muita toimintoja kuin mainitussa direktiivissä tarkoitettua yhteistä salkunhoitoa. Vastaavasti sisäisesti hoidettua vaihtoehtoista sijoitusrahastoa ei pitäisi katsoa kyseisenkaltaiseksi yritykseksi, koska sen ei pitäisi harjoittaa muuta toimintaa kuin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sisäistä hoitoa.
(86)
Jos siirto koskee salkunhoitoa tai riskienhallintaa, jotka ovat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan pääasiallista liiketoimintaa ja sen vuoksi erittäin merkityksellisiä sijoittajansuojan ja järjestelmäriskien kannalta, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ja kolmannen maan yrityksen valvontaviranomaisen välillä olisi oltava kirjalliseen sopimukseen perustuva yhteistyöjärjestely sen lisäksi, että niiden olisi noudatettava direktiivin 2011/61/EU 20 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisia vaatimuksia. Järjestely olisi otettava käyttöön ennen toimintojen siirtämistä. Sopimuksen yksityiskohdissa olisi otettava huomioon kansainväliset standardit.
(87)
Kirjallisissa järjestelyissä olisi annettava toimivaltaisille viranomaisille oikeus tehdä paikalla toimitettavia tarkastuksia, mukaan lukien tilanteet, joissa kyseiset viranomaiset pyytävät sen kolmannen maan valvontaviranomaiselta, jossa yritys, jolle toimintoja siirrettiin, sijaitsee, tekemään paikalla toimitettavia tarkastuksia, ja tilanteet, joissa viranomaiset pyytävät kolmannen maan valvontaviranomaisilta lupaa tarkastuksen tekemiseen itse tai lupaa saada olla kolmannen maan valvontaviranomaisen henkilökunnan mukana avustamassa tätä paikalla toimitettavien tarkastusten tekemisessä.
(88)
Direktiivissä 2011/61/EU säädettyjen velvoitteiden perusteella vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi otettava toiminnassaan huomioon hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai niiden sijoittajien paras etu. Sen vuoksi toimintojen siirtäminen olisi hyväksyttävä vain silloin, kun se ei estä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa toimimasta tai hoitamasta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa sijoittajien parhaiden etujen mukaan.
(89)
Sijoittajansuojan korkean tason säilyttämiseksi toimintojen siirtämisessä on otettava huomioon mahdolliset eturistiriidat. Olennaisen eturistiriidan aiheuttavien tilanteiden yksilöintiä koskevien vaatimusten asettamisessa olisi käytettävä monia perusteita. Kyseisten perusteiden luetteloa ei pitäisi katsoa tyhjentäväksi, mikä merkitsee, että myös muut kuin olennaiset eturistiriidat ovat merkityksellisiä sovellettaessa direktiiviä 2011/61/EU. Vaatimusten noudattamista tai tarkastuksia koskevien toimintojen olisi sen vuoksi katsottava olevan ristiriidassa salkunhoitotehtävien kanssa ja markkinatakaus- tai merkintätoiminnan ristiriidassa salkunhoidon tai riskienhallinnan kanssa. Kyseinen velvoite ei rajoita sen, jolle tehtävät siirretään, velvoitetta erottaa salkunhoito- ja riskienhallintatoiminnot toiminnallisesti ja hierarkkisesti toisistaan direktiivin 2011/61/EU 15 artiklan mukaisesti.
(90)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimintojen siirtämiseen sovellettavia vaatimuksia olisi sovellettava soveltuvin osin, jos se, jolle tehtävät siirretään, siirtää sille siirrettyjä toimintoja edelleen, ja myös silloin, kun se, jolle tehtävät siirretään edelleen, siirtää tehtäviä edelleen.
(91)
Jotta voidaan varmistaa, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja hoitaa kaikissa tapauksissa sijoitusten hoitoon liittyviä toimintoja, sen ei pitäisi siirtää toimintojaan niin laajasti, että sen ei enää käytännössä katsottaisi olevan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja ja että siitä tulee postilaatikkoyhteisö. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla olisi aina oltava riittävät resurssit valvoakseen siirrettyjä toimintoja tehokkaasti. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on hoidettava itse sijoitusten hoitoon liittyvät toiminnot, sillä on oltava tarvittava asiantuntemus ja tarvittavat resurssit sekä valtuudet tehdä päätöksiä, jotka kuuluvat ylimmän johdon vastuulle, ja sen on hoidettava ylimmälle johdolle kuuluvia toimintoja, kuten yleisen sijoituspolitiikan ja yleisten sijoitusstrategioiden täytäntöönpano.
(92)
Tehtävien siirtämistä koskevien järjestelyiden arviointi on monimutkainen prosessi, jonka lähtökohdaksi on otettava monia perusteita, jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat muodostaa näkemyksen järjestelyistä. Tämä on tarpeen, jotta voidaan ottaa huomioon rahastorakenteiden ja sijoitusstrategioiden moninaisuus eri puolilla unionia. EAMV voi laatia ohjeita varmistaakseen tehtävien siirtämistä koskevien järjestelyiden johdonmukaisen arvioinnin kaikkialla unionissa.
(93)
Komissio valvoo mainittujen perusteiden soveltamista ja niiden vaikutuksia markkinoihin. Komissio tarkastelee tilannetta uudelleen kahden vuoden kuluttua ja, jos se osoittautuu tarpeelliseksi, toteuttaa aiheelliset toimenpiteet täsmentääkseen edelleen edellytyksiä, joiden täyttyessä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on katsottava siirtäneen toimintojaan niin laajasti, että siitä tulee postilaatikkoyhteisö eikä sen enää voida katsoa olevan kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja.
(94)
Direktiivissä 2011/61/EU asetetaan monia vaatimuksia vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säilytysyhteisölle sijoittajansuojan korkean tason varmistamiseksi. Säilytysyhteisön, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja/tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja kolmansien osapuolten konkreettiset oikeudet ja velvoitteet olisi sen vuoksi vahvistettava selkeästi. Kirjallisessa sopimuksessa olisi oltava yksityiskohtaiset tiedot, jotka ovat tarpeen, jotta säilytysyhteisö tai kolmas osapuoli, jolle säilytystoiminnot siirretään direktiivin 2011/61/EU mukaisesti, voi säilyttää asianmukaisesti sijoitusrahaston kaikki varat ja jotta säilytysyhteisö voi hoitaa asianmukaisesti valvontatoimintonsa. Jotta säilytysyhteisö voi arvioida ja valvoa säilytysriskiä, sopimuksessa olisi oltava riittävän yksityiskohtaiset tiedot omaisuusluokista, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto voi sijoittaa, ja tiedot maantieteellisistä alueista, joilla vaihtoehtoinen sijoitusrahasto suunnittelee harjoittavansa sijoitustoimintaa. Sopimuksessa olisi oltava myös yksityiskohtaiset tiedot eskalointimenettelystä. Sen vuoksi säilytysyhteisön olisi varoitettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa tiettyjen markkinoiden selvitysjärjestelmässä havaituista olennaisista riskeistä. Sopimuksen irtisanomisen olisi perustuttava siihen seikkaan, että se on säilytysyhteisön viimeinen keino tilanteessa, jossa se on tyytymätön varojen suojatason riittävyyteen. Sopimuksella olisi ehkäistävä myös moraalikato, jonka myötä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja tekisi sijoituspäätöksiä välittämättä säilytysriskeistä sillä perusteella, että säilytysyhteisö vastaisi riskeistä useimmissa tapauksissa. Sijoittajansuojan tason säilyttämiseksi korkeana vaatimusta kolmansien osapuolten valvonnasta olisi sovellettava koko säilytysketjuun.
(95)
Kolmanteen maahan sijoittautuneeseen säilytysyhteisöön olisi kohdistettava sellaisen valvontaviranomaisen harjoittamaa toiminnan vakautta koskevaa sääntelyä ja valvontaa, jolla on toimivalta harjoittaa jatkuvaa valvontaa, suorittaa tutkimuksia ja määrätä seuraamuksia. Jos säilytysyhteisön valvontaan osallistuu useita valvontaviranomaisia, yhden viranomaisen olisi toimittava direktiivissä 2011/61/EU ja kaikissa sen nojalla annetuissa delegointi- ja täytäntöönpanosäädöksissä tarkoitettuna yhteyspisteenä.
(96)
Euroopan komission olisi arvioitava kolmannen maan lainsäädäntö direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 6 kohdan viimeisen alakohdan mukaisesti vertaamalla kolmannen maan säilytysyhteisöön sovellettavia toimiluvan myöntämisperusteita ja jatkuvia toimintaedellytyksiä vastaaviin vaatimuksiin, joita sovelletaan unionin lainsäädännön nojalla luottolaitoksiin ja/tai sijoituspalveluyrityksiin, jotka pyrkivät harjoittamaan säilytykseen liittyvää liiketoimintaa ja hoitamaan säilytystoimintoja, jotta saataisiin varmuus siitä, ovatko paikallisten perusteiden ja unionin lainsäädännön nojalla asetettujen perusteiden vaikutukset samat. Euroopan komissio voi arvioida säilytysyhteisön, joka on toiminnan vakauden valvonnan kohteena ja saanut toimiluvan kolmannessa maassa muussa paikallisessa luokassa kuin luottolaitoksena tai sijoituspalveluyrityksenä, saadakseen varmuuden siitä, ovatko kolmannen maan lainsäädännön asianomaisten säännösten ja luottolaitoksia ja/tai sijoituspalveluyrityksiä koskevien unionin lainsäädännön säännösten vaikutukset samat.
(97)
Jotta säilytysyhteisöllä olisi koko ajan selkeä käsitys rahavarojen virtauksesta vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon ja pois sijoitusrahastosta, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi varmistettava, että säilytysyhteisö saa ilman perusteettomia viiveitä tarkkoja tietoja kaikista kassavirroista, mukaan lukien kassavirrat mahdollisilta kolmansilta osapuolilta, joiden kanssa on avattu vaihtoehtoisen sijoitusrahaston käteistili.
(98)
Jotta vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kassavirtoja valvottaisiin asianmukaisesti, säilytysyhteisön velvoitteisiin kuuluu varmistaa, että käytössä on tehokkaasti täytäntöönpannut menettelyt vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kassavirtojen riittävää valvonta varten ja että menettelyjä tarkastellaan uudelleen säännöllisin väliajoin. Säilytysyhteisön olisi tarkasteltava erityisesti täsmäytysmenettelyä varmistaakseen, että se on sijoitusrahaston kannalta tarkoituksenmukainen ja että sitä käytetään asianmukaisin väliajoin ottaen huomioon vaihtoehtoisen sijoitusrahaston luonne, laajuus ja monitahoisuus. Täsmäytysmenettelyssä olisi esimerkiksi verrattava kutakin yksittäistä tiliotteisiin kirjattua kassavirtaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tileihin kirjattuihin kassavirtoihin. Jos täsmäytykset suoritetaan päivittäin, kuten useimpien avoimien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tapauksessa, säilytysyhteisön olisi suoritettava täsmäytyksensä myös päivittäin. Säilytysyhteisön olisi erityisesti valvottava täsmäytysmenettelyissä havaittuja eroja ja toteutettuja korjaustoimenpiteitä voidakseen ilmoittaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle viipymättä poikkeamista, joita ei ole korjattu, ja voidakseen tarkastella täsmäytysmenettelyjä uudelleen kaikilta osin. Tällainen uudelleentarkastelu olisi suoritettava vähintään kerran vuodessa. Säilytysyhteisön olisi myös yksilöitävä riittävän ajoissa merkittävät kassavirrat ja erityisesti ne kassavirrat, jotka voisivat olla epäjohdonmukaisia vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimintojen kannalta, kuten muutokset positioissa kyseisen sijoitusrahaston varoissa tai merkinnöissä ja lunastuksissa, ja sen olisi saatava säännöllisin väliajoin käteistiliotteet ja tarkistettava, onko sen oma käteispositiokirjanpito yhdenmukainen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kirjanpidon kanssa. Direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 8 kohdan b alakohdan mukaisesti säilytysyhteisön olisi pidettävä kirjanpitonsa ajan tasalla.
(99)
Säilytysyhteisön on varmistettava, että kaikki maksut, jotka sijoittajat suorittavat tai jotka näiden lukuun suoritetaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksien tai osakkeiden merkitsemisen yhteydessä, on vastaanotettu ja kirjattu yhdelle tai useammalle käteistilille direktiivin 2011/61/EU mukaisesti. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi sen vuoksi varmistettava, että säilytysyhteisölle toimitetaan tarvittavat tiedot sijoittajien maksujen vastaanottamisen valvomiseksi asianmukaisesti. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että säilytysyhteisö saa nämä tiedot viipymättä, kun kolmas osapuoli vastaanottaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osakkeiden tai osuuksien lunastusta tai liikkeeseenlaskua koskevan toimeksiannon. Yhteisön, joka on vastuussa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osakkeiden tai osuuksien merkinnästä tai lunastuksesta, olisi sen vuoksi toimitettava nämä tiedot säilytysyhteisölle pankkipäivän päätteeksi sijoittajien maksujen väärinkäytön välttämiseksi.
(100)
Riippuen säilytettävien varojen tyypistä varat on joko säilytettävä, kuten rahoitusvälineet, jotka voidaan kirjata rahoitusvälinetilille tai jotka voidaan fyysisesti toimittaa säilytysyhteisölle direktiivin 2011/61/EU mukaisesti, tai niiden omistus on todennettava ja ne on kirjattava. Säilytysyhteisön olisi säilytettävä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kaikkia rahoitusvälineitä, jotka voidaan kirjata tai pitää tilillä suoraan tai välillisesti säilytysyhteisön tai sellaisen kolmannen osapuolen nimissä, jolle siirretään säilytystoimintoja, erityisesti arvopaperikeskuksen tasolla. Tällaisten tilanteiden lisäksi on säilytettävä myös sellaisia rahoitusvälineitä, jotka kirjataan vain suoraan liikkeeseenlaskijalle itselleen tai sen edustajalle säilytysyhteisön tai sellaisen kolmannen osapuolen nimissä, jolle siirretään säilytystoimintoja. Niitä rahoitusvälineitä, jotka kirjataan sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston nimissä vain liikkeeseenlaskijalle tai sen edustajalle, kuten private equity -rahastojen ja venture capital -rahastojen tekemät sijoitukset listaamattomiin yhtiöihin, ei pitäisi säilyttää. Kaikki rahoitusvälineet, jotka voitaisiin fyysisesti toimittaa säilytysyhteisölle, olisi säilytettävä. Edellyttäen, että rahoitusvälineiden säilyttämiselle asetetut edellytykset täyttyvät, säilytysyhteisön itsensä tai kolmannen osapuolen, jolle siirretään säilytystoimintoja, on säilytettävä myös rahoitusvälineitä, jotka annetaan vakuutena kolmannelle osapuolelle tai jotka kolmas osapuoli antaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston eduksi, kunhan vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen puolesta toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on niiden omistaja. Myös vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen puolesta toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan omistamat rahoitusvälineet, jotka säilytysyhteisö voi uudelleenkäyttää vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen puolesta toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan suostumuksen perusteella, on säilytettävä niin kauan kuin uudelleenkäyttöoikeutta ei ole käytetty.
(101)
Säilytettäviä rahoitusvälineitä olisi aina käsiteltävä noudattaen asianmukaista huolellisuutta ja suojaa. Säilytysriskin asianmukaisen arvioinnin varmistamiseksi säilytysyhteisön olisi asianmukaista huolellisuutta noudattaessaan erityisesti oltava tietoinen säilytysketjuun kuuluvista kolmansista osapuolista, varmistettava, että asianmukaista huolellisuutta ja varojen erottelemista koskevia velvoitteita on noudatettu koko säilytysketjussa, varmistettava, että sillä on asianmukainen oikeus tutustua niiden kolmansien osapuolten kirjanpitoon ja tietoihin, joille siirretään säilytystoimintoja, varmistettava kyseisten vaatimusten noudattaminen, dokumentoitava kaikki kyseiset tehtävät ja asetettava kyseiset asiakirjat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan saataville ja raportoitava niistä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle.
(102)
Jotta voidaan välttää direktiivin 2011/61/EU vaatimusten kiertäminen, säilytysyhteisön olisi noudatettava säilytysvelvoitteita rahoituksellisten rakenteiden ja/tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan määräysvallassa suoraan tai välillisesti olevien oikeudellisten rakenteiden kohde-etuuksiin nähden. Tätä erillisjaottelusäännöstä ei pitäisi soveltaa rahasto-osuusrahastoihin eikä hallinnointi-markkinointirahastoihin (”master-feeder-rakenteisiin”) edellyttäen, että niillä on säilytysyhteisö, joka säilyttää rahaston varoja asianmukaisesti.
(103)
Säilytysyhteisöllä olisi aina oltava kattava käsitys kaikista säilytettävistä varoista, jotka eivät ole rahoitusvälineitä. Kyseisiin varoihin olisi sovellettava direktiivin 2011/61/EU nojalla omistajuuden todentamista ja kirjanpitoa koskevaa velvoitetta. Esimerkkejä tällaisista varoista ovat aineellinen omaisuus, jota ei katsota rahoitusvälineeksi direktiivin 2011/61/EU nojalla tai jota ei voida toimittaa fyysisesti säilytysyhteisölle, rahoitussopimukset, kuten johdannaiset, käteistalletukset tai -sijoitukset yksityisessä omistuksessa oleviin yrityksiin ja osuudet kumppanuuksissa.
(104)
Jotta saadaan riittävä varmuus siitä, että vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on varojen tosiasiallinen omistaja, säilytysyhteisön olisi varmistettava, että se saa kaikki tarpeellisiksi katsomansa tiedot, joiden perusteella se voi todeta, että vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla tai sen lukuun toimivalla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on kyseisen omaisuuserän omistusoikeus. Tällaisia tietoja voivat olla jäljennös virallisesta asiakirjasta, joka on todisteena siitä, että vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on omaisuuserän omistaja, tai mikä tahansa säilytysyhteisön asianmukaiseksi katsoma virallinen ja luotettava todiste. Tarvittaessa säilytysyhteisön olisi pyydettävä lisätodisteita vaihtoehtoiselta sijoitusrahastolta tai vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalta tai tapauksen mukaan kolmannelta osapuolelta.
(105)
Säilytysyhteisön olisi pidettävä kirjaa kaikista varoista, joiden osalta sillä on varmuus siitä, että vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on niiden omistaja. Se voi ottaa käyttöön menettelyn tietojen saamiseksi kolmansilta osapuolilta, ja sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tapauksessa, jotka suorittavat liiketoimia harvoin ja/tai liiketoimia, joista käydään selvitystä edeltäviä neuvotteluja, voidaan käyttää menettelyä, jolla varmistetaan, että varoja ei olisi voitu siirtää, jollei liiketointa olisi ilmoitettu säilytysyhteisölle tai kolmannelle osapuolelle, jolle siirretään säilytystoimintoja. Vaatimus, jonka mukaan jokaisesta liiketoimesta on saatava asiakirjatodisteet kolmannelta osapuolelta, voisi olla asianmukainen sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tapauksessa, jotka harjoittavat säännöllisempää salkkukaupankäyntiä muun muassa tekemällä sijoituksia listattuihin johdannaisiin.
(106)
Jotta voidaan varmistaa, että säilytysyhteisö kykenee täyttämään velvoitteensa, on tarpeen tarkentaa direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 9 kohdassa säädetyt tehtävät ja erityisesti säilytysyhteisön tehtäviin kuuluvat toisen tason tarkastukset. Tällaiset tehtävät eivät saisi estää säilytysyhteisöä tekemästä tarpeellisiksi katsomiaan ennakkotarkastuksia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan suostumuksella. Jotta voidaan varmistaa, että säilytysyhteisö kykenee täyttämään velvoitteensa, sen olisi otettava käyttöön oma eskalointimenettely puuttuakseen tilanteisiin, joissa on havaittu sääntöjenvastaisuuksia. Eskalointimenettelyllä olisi varmistettava, että olennaisista sääntöjenvastaisista tilanteista ilmoitetaan toimivaltaisille viranomaisille. Tässä asetuksessa täsmennetyt säilytysyhteisön valvontavastuut kolmansia osapuolia kohtaan eivät vaikuta vastuualueisiin, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on direktiivin 2011/61/EU nojalla.
(107)
Säilytysyhteisön olisi tarkistettava, että liikkeeseenlaskettujen osuuksien tai osakkeiden lukumäärä ja merkintätulot vastaavat toisiaan. Jotta voidaan lisäksi varmistaa, että sijoittajien merkinnän aikaan suorittamat maksut on saatu, säilytysyhteisön olisi myös varmistettava, että merkintätoimeksiannot ja merkintätulot täsmäytetään keskenään. Lunastustoimeksiannoille olisi tehtävä vastaava täsmäytys. Säilytysyhteisön olisi myös varmistettava, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tileillä olevien osuuksien tai osakkeiden lukumäärä vastaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston rekisterissä olevien liikkeellä olevien osuuksien tai osakkeiden lukumäärää. Säilytysyhteisön olisi mukautettava menettelyjään tämän mukaisesti ottaen huomioon merkintä- ja lunastusväli.
(108)
Säilytysyhteisön olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimet varmistaakseen, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoihin sovellettavat asianmukaiset arvonmäärityspolitiikat ja -menettelyt pannaan tehokkaasti täytäntöön tekemällä otantatarkastuksia tai vertaamalla nettoarvon laskennassa ajan mittaan tapahtuneen muutoksen johdonmukaisuutta vertailuarvon johdonmukaisuuteen. Menettelyjä käyttöön ottaessaan säilytysyhteisöllä olisi oltava selkeä käsitys menetelmistä, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja tai ulkopuolinen arvonmäärittäjä käyttää määrittääkseen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen arvon. Tällaisten tarkastusten aikavälin ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen arvonmääritysvälin olisi oltava yhdenmukaiset keskenään.
(109)
Direktiivin 2011/61/EU mukaisen valvontavelvoitteensa perusteella säilytysyhteisön olisi otettava käyttöön menettely, jolla tarkistetaan jälkikäteen, että vaihtoehtoinen sijoitusrahasto noudattaa sovellettavaa lainsäädäntöä ja sovellettavia asetuksia sekä rahaston sääntöjä ja perustamisasiakirjoja. Tämä kattaa muun muassa sen tarkistamisen, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitukset ovat sen säännöissä ja tarjousasiakirjoissa kuvailtujen sijoitusstrategioiden mukaiset, ja sen varmistamisen, ettei kyseinen sijoitusrahasto riko sille mahdollisesti asetettuja sijoitusrajoituksia. Säilytysyhteisön olisi valvottava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston liiketoimia ja tutkittava mahdolliset epätavanomaiset liiketoimet. Jos sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä tai sovellettavissa kansallisissa asetuksissa taikka vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säännöissä ja perustamisasiakirjoissa asetettuja rajoja tai rajoituksia rikotaan, säilytysyhteisön olisi saatava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalta ohjeet sääntöjenvastaisen liiketoimen mitätöimisestä tämän omalla kustannuksella. Tämä asetus ei estä säilytysyhteisöä ottamasta käyttöön tarpeellisiksi katsomiaan ennakkomenettelyjä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan suostumuksella.
(110)
Säilytysyhteisön olisi varmistettava, että tulot lasketaan asianmukaisesti direktiivissä 2011/61/EU säädetyllä tavalla. Tätä varten säilytysyhteisön on varmistettava, että tulonjako tapahtuu asianmukaisesti, ja jos se havaitsee siinä virheen, sen on huolehdittava siitä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja toteuttaa asianmukaisia korjaustoimia. Varmistuttuaan tästä säilytysyhteisön olisi tarkistettava tulon- ja erityisesti osingonjaon täydellisyys ja täsmällisyys.
(111)
Siirrettäessä muihin varoihin liittyviä säilytystoimintoja direktiivin 2011/61/EU mukaisesti siirto koskee todennäköisesti useimmissa tapauksissa hallinnollisia toimintoja. Jos säilytysyhteisö siirtää tietojen kirjaamista koskevia toimintoja, sitä vaadittaisiin tämän vuoksi panemaan täytäntöön asianmukainen dokumentoitu menettely ja soveltamaan kyseistä menettelyä varmistaakseen, että se, jolle tehtävät siirretään, noudattaa direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan d alakohdan vaatimuksia. Jotta varoille varmistettaisiin riittäväntasoinen suoja, on tarpeen vahvistaa tietyt periaatteet, joita olisi noudatettava säilytystehtävien siirron yhteydessä. On tärkeää, että säilytystehtävien siirrolle vahvistetaan joitakin pääperiaatteita, joita on sovellettava tehokkaasti koko siirtoprosessin ajan. Kyseisiä periaatteita ei pitäisi katsoa tyhjentäviksi siltä osin, että niissä vahvistettaisiin kaikki säilytysyhteisön asianmukaista pätevyyttä, varovaisuutta ja huolellisuutta koskevaan velvoitteeseen liittyvät yksityiskohdat, tai siltä osin, että niissä mainittaisiin kaikki toimet, jotka säilytysyhteisön olisi toteutettava suhteessa mainittuihin periaatteisiin. Kolmannen osapuolen, jolle säilytystoiminnot on siirretty, jatkuvaa valvontaa koskevan velvoitteen olisi katettava sen tarkistaminen, että kyseinen kolmas osapuoli hoitaa asianmukaisesti kaikki siirretyt toiminnot ja noudattaa siirtosopimusta. Kolmannen osapuolen olisi toimittava rehellisesti, vilpittömässä mielessä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja sen sijoittajien parhaiden etujen turvaamiseksi, noudattaen sääntely- ja valvontavaatimuksia sekä toimien varovasti, huolellisesti ja pätevästi tavalla, jolla erittäin varovainen kyseisen finanssialan ammatin harjoittaja toimisi vastaavanlaisissa olosuhteissa. Säilytysyhteisön olisi tarkasteltava uudelleen muun muassa seikkoja, jotka on arvioitu valinta- ja nimeämismenettelyn aikana, ja suhteutettava ne vertaamalla niitä markkinakehitykseen. Säännöllisen uudelleentarkastelun muoto olisi valittava olosuhteiden mukaan, jotta säilytysyhteisö kykenee arvioimaan asianmukaisesti riskit, joita liittyy päätökseen varojen uskomisesta kolmannen osapuolen hoidettaviksi. Uudelleentarkasteluväli olisi mukautettava aina johdonmukaisella tavalla markkinaolosuhteisiin ja niihin liittyviin riskeihin. Jotta säilytysyhteisö voi reagoida tehokkaasti kolmannen osapuolen mahdolliseen maksukyvyttömyyteen, sen olisi laadittava valmiussuunnitelmia, mukaan lukien vaihtoehtoisten strategioiden suunnittelu ja vaihtoehtoisten palveluntarjoajien valinta tarpeen mukaan. Vaikka tällaisilla toimenpiteillä voidaan pienentää säilytysyhteisölle aiheutuvaa säilytysriskiä, ne eivät vaikuta velvoitteeseen palauttaa rahoitusvälineet tai maksaa vastaava summa rahoitusvälineen katoamisen tapauksessa sen mukaan, täyttyvätkö direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 12 kohdan vaatimukset.
(112)
Siirtäessään säilytystoimintoja säilytysyhteisön olisi varmistettava, että direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan d alakohdan iii alakohdan vaatimukset täytetään ja että säilytysyhteisön säilyttämät vaihtoehtoisen sijoitusrahaston asiakkaiden varat erotellaan asianmukaisesti. Tällä velvoitteella pyritään erityisesti varmistamaan, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoja ei menetetä sellaisen kolmannen osapuolen maksukyvyttömyyden vuoksi, jolla siirretään säilytystoimintoja. Minimoidakseen riskin varojen menettämisestä maissa, joiden maksukyvyttömyyslainsäädännössä ei tunnusteta varojen erottelemisen vaikutuksia, säilytysyhteisön olisi toteutettava jatkotoimia. Säilytysyhteisö voisi antaa tietoja vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle ja sen lukuun toimivalle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla, jotta tällaiset säilytysriskiin liittyvät näkökohdat otetaan asianmukaisesti huomioon sijoituspäätöksessä, tai toteuttaa toimenpiteitä, joita on mahdollista toteuttaa paikallisilla oikeudenkäyttöalueilla, jotta varat on suojattu paikallisen lainsäädännön mukaan mahdollisimman hyvin maksukyvyttömyyden varalta. Lisäksi säilytysyhteisö voisi kieltää väliaikaiset vajeet asiakasvaroissa, käyttää pääomapuskureita tai ottaa käyttöön järjestelyjä, joilla kielletään jonkin asiakkaan debetsaldon käyttö toisen asiakkaan saamasaldon tasaamiseen. Vaikka tällaisilla toimenpiteillä voidaan pienentää säilytysriskiä, joka säilytysyhteisölle aiheutuu säilytystoimintojen siirron yhteydessä, ne eivät vaikuta velvoitteeseen palauttaa rahoitusvälineet tai maksaa vastaava summa rahoitusvälineestä aiheutuvien tappioiden tapauksessa sen mukaan, täyttyvätkö direktiivin 2011/61/EU vaatimukset.
(113)
Direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 12 kohdan toisen alakohdan mukainen säilytysyhteisön vastuu aktivoituu, jos säilytysyhteisön itsensä tai kolmannen osapuolen, jolle säilytystoiminto on siirretty, säilyttämästä rahoitusvälineestä aiheutuu tappioita, edellyttäen, että säilytysyhteisö ei pysty osoittamaan, että tappiot ovat seurausta ulkopuolisesta tapahtumasta, johon se ei ole kohtuudella voinut vaikuttaa ja jonka seuraukset eivät olisi olleet vältettävissä kaikista kohtuullisiksi katsottavista toimista huolimatta. Tällainen tappio olisi erotettava sijoittajille aiheutuvasta sijoitustappiosta, joka johtuu varojen arvon alenemisesta sijoituspäätöksen seurauksena.
(114)
Sen varmistamiseksi, että kyse on rahoitusvälineestä aiheutuvasta tappiosta, on tärkeää, että tappio on lopullinen eikä odotettavissa ole, että rahoitusomaisuus voitaisiin saada takaisin. Sen vuoksi tilanteita, joissa rahoitusvälinettä ei ole väliaikaisesti saatavilla tai se on jäädytetty väliaikaisesti, ei pitäisi katsoa direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 12 kohdassa tarkoitetuiksi tappioiksi. Voidaan kuitenkin yksilöidä kolme tilannetta, joissa tappiot olisi katsottava lopullisiksi. Näistä ensimmäinen on tilanne, jossa rahoitusväline ei ole enää olemassa tai ei ole koskaan ollut olemassa, toinen on tilanne, jossa rahoitusväline on olemassa, mutta vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on menettänyt lopullisesti omistusoikeutensa siihen, ja kolmas on tilanne, jossa vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla on omistusoikeus mutta se ei voi enää siirtää kyseistä oikeutta tai luoda pysyvästi rajallisia omistusoikeuksia rahoitusvälineeseen.
(115)
Rahoitusvälineen ei katsota enää olevan olemassa esimerkiksi silloin, kun se on kadonnut sellaisen kirjanpitovirheen seurauksena, jota ei voida oikaista, tai kun se ei ole koskaan ollut olemassa, koska vaihtoehtoisen sijoitusrahaston omistajuus rekisteröitiin väärennettyjen asiakirjojen perusteella. Tilanteet, joissa rahoitusvälineistä aiheutuvat tappiot johtuvat petollisesta toiminnasta, olisi katsottava tappioiksi.
(116)
Tappiota ei voida todeta, kun rahoitusväline on korvattu toisella rahoitusvälineellä tai muunnettu toiseksi rahoitusvälineeksi, esimerkiksi tilanteissa, joissa osakkeet perutaan ja korvataan uusien osakkeiden liikkeeseenlaskulla yhtiön velkasaneerauksessa. Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ei pitäisi katsoa menettäneen pysyvästi omistusoikeuttaan rahoitusvälineeseen, jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on siirtänyt omistajuuden laillisesti kolmannelle osapuolelle. Jos laillinen omistusoikeus erotetaan varojen tosiasiallisesta omistusoikeudesta, tappion määritelmässä olisi viitattava tosiasiallisen omistusoikeuden menetykseen.
(117)
Säilytysyhtiö voi välttyä direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 12 kohdassa tarkoitetulta vastuulta vain tilanteessa, jossa tappiot ovat seurausta ulkopuolisesta tapahtumasta, johon säilytysyhteisö ei ole kohtuudella voinut vaikuttaa ja jonka seuraukset eivät olisi olleet vältettävissä kaikista kohtuullisiksi katsottavista toimista huolimatta. Säilytysyhteisön olisi esitettävä todisteet kaikkien näiden edellytysten täyttymisestä vapautuakseen vastuusta.
(118)
Ensiksi olisi määritettävä, oliko tappion aiheuttanut tapahtuma ulkopuolinen. Toimintojen siirtäminen ei saisi vaikuttaa säilytysyhteisön vastuuseen, minkä vuoksi tapahtuma olisi katsottava ulkopuoliseksi, jos se ei johdu säilytysyhteisön tai kolmannen osapuolen, jolle säilytettävien rahoitusvälineiden säilytys on siirretty, toiminnasta tai laiminlyönnistä. Seuraavaksi olisi arvioitava, oliko kyse tapahtumasta, johon säilytysyhteisö ei ole kohtuudella voinut vaikuttaa, todentamalla, että varovainen säilytysyhteisö ei olisi voinut kohtuudella tehdä mitään estääkseen tapahtuman. Sekä luonnonilmiöt että viranomaisen toimet voidaan katsoa ulkopuolisiksi tapahtumiksi, joihin ei olisi voitu kohtuudella vaikuttaa. Tämän vuoksi sellaisen kolmannen osapuolen maksukyvyttömyystilanteessa, jolle säilytystehtävä siirrettiin, lainsäädäntö maassa, jossa välineitä säilytetään, katsotaan ulkopuoliseksi tapahtumaksi, johon ei olisi voitu kohtuudella vaikuttaa, jos kyseisen maan lainsäädännössä ei tunnusteta varojen erottelemisen vaikutuksia. Sitä vastoin tappiota, joka johtuu direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan d alakohdan iii alakohdassa säädettyjen erotteluvaatimusten noudattamisen laimin lyömisestä, tai varojen menettämisestä kolmannen osapuolen toiminnassa ilmenneen, kolmannen osapuolen maksukyvyttömyyteen liittyvän häiriön vuoksi, ei voida katsoa ulkopuolisiksi tapahtumiksi, joihin ei olisi voitu kohtuudella vaikuttaa.
(119)
Säilytysyhteisön olisi lisäksi osoitettava, että tappiota ei olisi voitu välttää kaikista kohtuullisiksi katsottavista toimista huolimatta. Tällaisessa tilanteessa säilytysyhteisön olisi ilmoitettava asiasta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle ja toteutettava asianmukaisia toimia olosuhteista riippuen. Esimerkiksi tilanteessa, jossa säilytysyhteisö katsoo, että ainoa asianmukainen toimi on luopuminen rahoitusvälineistä, sen olisi ilmoitettava asiasta asianmukaisesti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle, jonka on puolestaan annettava säilytysyhteisölle kirjalliset ohjeet siitä, olisiko sen pidettävä rahoitusvälineet hallussaan vai luovuttava niistä. Säilytysyhteisölle annettavista ohjeista jatkaa varojen hallussapitoa olisi ilmoitettava viipymättä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajille. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston olisi otettava säilytysyhteisön suositukset asianmukaisesti huomioon. Jos säilytysyhteisö on toistuvista varoituksista huolimatta edelleen huolissaan siitä, että rahoitusvälineen suojataso on riittämätön, sen olisi harkittava olosuhteista riippuen mahdollisia jatkotoimia, kuten sopimuksen irtisanominen, edellyttäen, että vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle annetaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti aikaa löytää toinen säilytysyhteisö.
(120)
Saman sijoittajansuojan tason varmistamiseksi kyseisiä näkökohtia olisi sovellettava myös siihen, jolle säilytysyhteisö on siirtänyt vastuun sopimusperusteisesti. Vapautuakseen vastuusta direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 12 kohdan nojalla sen, jolle vastuu siirretään, olisi sen vuoksi osoitettava, että se täyttää samat edellytykset kaikilta osin.
(121)
Säilytysyhteisön on tietyissä olosuhteissa mahdollista vapautua vastuusta, joka liittyy sellaisen kolmannen osapuolen säilyttämistä rahoitusvälineistä aiheutuvaan tappioon, jolle säilytystoiminto siirrettiin. Jotta tällainen vastuusta vapautuminen olisi mahdollista, sopimusperusteiseen vapautumiseen vastuusta on oltava objektiivinen syy, jonka sekä säilytysyhteisö että vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja hyväksyvät. Jokaiselle vastuusta vapautumiselle olisi vahvistettava objektiivinen syy ottaen huomioon konkreettiset olosuhteet, joissa säilytystoiminto on siirretty.
(122)
Tarkasteltaessa objektiivista syytä olisi löydettävä oikea tasapaino seuraavien kahden tavoitteen välille: on pyrittävä varmistamaan, että sopimusperusteiseen vapautumiseen voidaan tarvittaessa turvautua konkreettisesti ja että käyttöön otetaan riittävät suojatoimet, joilla voidaan välttää se, että säilytysyhteisö käyttäisi väärin sopimusperusteista vastuusta vapautumista. Sopimusperusteista vapautumista vastuusta ei pitäisi missään olosuhteissa käyttää direktiivin 2011/61/EU mukaisten säilytysyhteisön vastuuta koskevien vaatimusten kiertämiseen. Säilytysyhteisön olisi osoitettava, että erityiset olosuhteet pakottivat sen siirtämään säilytystoiminnon kolmannelle osapuolelle. Sopimusperusteisen vastuusta vapautumisen olisi aina oltava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien parhaan edun mukaista, ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi ilmoitettava nimenomaisesti, että ne toimivat tällaisen parhaan edun mukaan. Eri skenaarioista annettavissa esimerkeissä olisi kuvailtava tilanteita, joissa voidaan katsoa, ettei säilytysyhteisöllä ole muuta vaihtoehtoa kuin siirtää säilytystoiminto kolmansille osapuolille.
(123)
On tärkeää, että toimivaltaiset viranomaiset saavat tarkoituksenmukaisia ja riittäviä tietoja valvoakseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimintaa ja siihen liittyviä riskejä asianmukaisesti ja johdonmukaisesti. Koska vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toiminnan vaikutukset voivat ulottua rajojen yli ja kohdistua finanssimarkkinoihin, toimivaltaisten viranomaisten olisi valvottava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia ja vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja tiiviisti toteuttaakseen toimia järjestelmäriskien välttämiseksi. Raportointia ja merkityksellisten tietojen antamista koskevilla säännöksillä parannetaan avoimuutta ja johdonmukaisuutta täytäntöönpanotoimenpiteiden avulla, ja näiden säännösten olisi mahdollistettava se, että toimivaltaiset viranomaiset voivat havaita finanssimarkkinoilla olevat riskit ja reagoida niihin.
(124)
On olennaista, että sijoittajat saavat vähimmäistiedot, jotka ne tarvitsevat tietyistä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista ja niiden rakenteesta voidakseen tehdä tarpeidensa ja riskinottohalukkuutensa kannalta oikean sijoituspäätöksen. Kyseisten tietojen olisi oltava selkeitä, luotettavia, helposti ymmärrettäviä ja selkeästi esitettyjä; tietojen käyttökelpoisuus paranee, kun eri vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia ja vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja koskevia tietoja eri jaksoilta verrataan toisiinsa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei saisi osallistua toimintaan, joka voi haitata sijoittajille annettavien tietojen objektiivista tulkintaa ja konkreettista käyttöä ennen tietojen antamista, kuten todellisen taloudellisen aseman peittely (”window dressing”).
(125)
On tarpeen vahvistaa puitteet, jotka sisältävät vähimmäisstandardit vuosikertomuksen antamista koskeville vaatimuksille, mukaan lukien keskeiset tiedot ja tilinpäätöseräluettelo, joka ei ole tyhjentävä. Direktiivin 2011/61/EU 22 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetut tietoja koskevat olennaiset muutokset olisi ilmoitettava vuosikertomukseen sisältyvässä tilinpäätöksessä. Kohdetilinpäätöseristä laaditun ei-tyhjentävän luettelon lisäksi vuosikertomukseen voidaan sisällyttää lisätilinpäätöseriä, budjettikohtia ja välisummia, jos näillä tilinpäätöserillä on merkitystä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston yleisen rahoitusaseman tai tuloksen tulkinnassa. Tilinpäätöserät, joiden luonne tai tehtävä eroavat toisistaan, voidaan yhdistää toisiinsa edellyttäen, että kyseiset erät eivät ole olennaisen tärkeitä yksittäin tarkasteltuina. Nämä erät voitaisiin yhdistää toisiinsa kohdassa ”muu luokka”, kuten ”muut varat” tai ”muut velat”. Jos tilinpäätöserät eivät koske lainkaan tiettyä vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, niitä ei ole tarpeen esittää. Riippumatta direktiivin 2011/61/EU mukaisesti noudatetuista tilinpäätösstandardeista, kaikkien varojen arvo olisi määritettävä vähintään kerran vuodessa. Direktiivissä 2011/61/EU tarkoitetussa taseessa tai varoja ja velkoja koskevassa selvityksessä olisi oltava muun muassa rahavarat. Sen vuoksi rahavarat olisi katsottava erittäin maksuvalmiiksi sijoituksiksi laskettaessa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston positiota.
(126)
Vuosikertomukseen direktiivin 2011/61/EU nojalla sisällytettävän tilikauden toimintakertomuksen sisällön ja muodon osalta toimintakertomuksessa olisi oltava oikeudenmukainen ja tasapainoinen arviointi vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toiminnasta sekä kuvaus tärkeimmistä riskeistä ja sijoituksista tai sen kohtaamista taloudellisista epävarmuustekijöistä. Näiden tietojen antaminen ei saisi johtaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa koskevien omistusoikeuden suojaamien tietojen julkistamiseen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja sen sijoittajien kannalta epäedullisella tavalla. Jos tiettyjen omistusoikeuden suojaamien tietojen julkistamisella olisi tällainen vaikutus, ne voitaisiin yhdistää toisiinsa siten, että haitallinen vaikutus voitaisiin välttää eikä tiedoissa olisi tarpeen esittää esimerkiksi yksittäisen sijoitusyhtiön tai sijoituksen suorituskykyä eikä tilastoja, joiden esittäminen voisi johtaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa koskevien omistusoikeuden suojaamien tietojen antamiseen. Tällaiset tiedot olisi esitettävä johdon tilannekatsauksessa, joka annetaan yleensä tilinpäätöksen ohella.
(127)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tasolla esitettävien palkka- ja palkkiotietojen sisällön ja muodon osalta olisi annettava lisätietoja asianomaisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kokonaispalkkojen ja -palkkioiden kohdentamisesta tai jakautumisesta. Tiedot voitaisiin antaa esittämällä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan palkkojen ja palkkioiden kokonaismäärä eriteltynä kiinteään ja muuttuvaan palkanosaan, antamalla lausunto siitä, että kyseiset tiedot koskevat koko vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa eivätkä kyseistä vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, ilmoittamalla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen ja yhteissijoitusyritysrahastojen lukumäärä sekä näiden sijoitusrahastojen ja yhteissijoitusyritysten hoitamien varojen kokonaismäärä, kuvaamalla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan palkka- ja palkkiopolitiikkaa ja ilmoittamalla, milloin kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan palkka- ja palkkiopolitiikka on kokonaisuudessaan saatavilla sijoittajien pyynnöstä. Lisätietoja voidaan antaa kokonaispalkan ja -palkkioiden muuttuvasta osasta, jonka vaihtoehtoinen sijoitusrahasto rahoittaa tapauksen mukaan tulosperusteisilla palkkioilla tai voitonjako-osuudella. Palkka- ja palkkiotietojen antamisen lisäksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien voi olla aiheellista antaa tietoja palkka- ja palkkiopolitiikan ja -käytäntöjen taloudellisista ja muista perusteista kyseisen henkilöstöryhmän osalta, jotta sijoittajat voivat arvioida käytössä olevia kannustimia.
(128)
Jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto laskee liikkeeseen osuuksia, varojensiirrot side pockets -järjestelyihin olisi laskettava siirron aikaan varojensiirtoon osoitettujen osuuksien lukumäärän perusteella kerrottuna osuuskohtaisella hinnalla. Arvonmääritysperusta olisi ilmoitettava selkeästi kaikissa olosuhteissa, ja siinä olisi mainittava päivä, jona arvomääritys tehtiin.
(129)
Maksuvalmiuden hallitsemiseksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi sallittava tehdä lainajärjestelyjä hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen lukuun. Kyseiset järjestelyt voivat olla lyhytaikaisia tai pysyvämpiä. Jälkimmäisessä tapauksessa on todennäköisempää, että kyse on erityisjärjestelystä maksuvalmiudeltaan heikkojen varojen hoitamiseksi.
(130)
Eriyttämisperiaatteen mukaisesti ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen monimuotoisuuden ottamiseksi huomioon vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tiedonantovelvollisuuden sijoittajia kohtaan olisi vaihdeltava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tyypin mukaan ja riiputtava myös muista tekijöistä, kuten sijoitusstrategiasta ja sijoitussalkun koostumuksesta.
(131)
Direktiivissä 2011/61/EU edellytetään vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien antavan säännöllisesti tiettyjä tietoja kotijäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle kustakin EU:hun sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota ne hoitavat, ja kustakin vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota ne markkinoivat unionissa. Sen vuoksi on tärkeää täsmentää annettavat tiedot ja raportointiväli niiden varojen arvon mukaan, jotka ovat hoidettavina tietyn vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoitussalkuissa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille olisi toimitettava proformaraportointimalleja, jotka niiden olisi täytettävä kunkin hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimiluvan saanut yhteisö markkinoi muiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, se ei toimi kyseisten sijoitusrahastojen hoitajana vaan direktiivin 2004/39/EY kattamien sijoituspalveluyritysten kaltaisena välittäjänä. Tämän vuoksi sitä ei pitäisi vaatia raportoimaan kyseisistä vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista, koska se johtaisi kaksin- tai moninkertaiseen raportointiin. Tätä raportointivaatimusta olisi kuitenkin sovellettava EU:n ulkopuolelle sijoittautuneisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hoitavat unionissa markkinoitavia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja.
(132)
Tässä asetuksessa säädetty raja kattaa vain direktiivin 2011/61/EU 24 artiklan 4 kohdassa säädetyt raportointivaatimukset. Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston, jonka sijoitusasteeseen perustuvan menetelmän mukaan laskettu vivutusaste on alle kolminkertainen verrattuna sen nettoarvoon, ei katsottaisi hyödyntävän vivutusta merkittävässä määrin. Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin tarvittaessa pyytää lisätietoja järjestelmäriskien tehokasta valvontaa varten. Raportointirajan asettamisella varmistetaan myös, että järjestelmäriskin lisääntymiseen liittyvät tiedot kerätään koko unionissa yhdenmukaisella tavalla, ja luodaan varmuutta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille.
(133)
Direktiivin 2011/61/EU 25 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja toimivaltaisen viranomaisen valvontavaltuuksia käytetään uudessa valvontajärjestelmässä, joka on osa toimivaltaisten viranomaisten ja eurooppalaisen valvontaviranomaisten harjoittamaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien jatkuvaa valvontaa ja järjestelmäriskien arviointia rahoitusjärjestelmän vakauden ja eheyden varmistamiseksi. Toimivaltaisten viranomaisten olisi hyödynnettävä asianmukaisesti saamiaan tietoja ja asetettava rajoja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan käyttämälle vivutukselle tai muita rajoituksia vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoidolle kunkin sen hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta katsoessaan sen tarpeelliseksi rahoitusjärjestelmän vakauden ja eheyden varmistamiseksi. Järjestelmäriskin arviointi vaihtelee todennäköisesti taloudellisen ympäristön mukaan, sillä jokainen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on mahdollisesti järjestelmän kannalta merkityksellinen hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osalta. Perusvaatimuksena on sen vuoksi, että toimivaltaiset viranomaiset saavat kaikki tarvitsemansa tiedot arvioidakseen kyseiset tilanteet asianmukaisesti järjestelmäriskin lisääntymisen välttämiseksi. Toimivaltaisten viranomaisten olisi arvioitava tiedot sen jälkeen perusteellisesti ja toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä.
(134)
Jotta EU:hun sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat voivat hoitaa ja markkinoida unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja ja EU:n ulkopuoliset vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat hoitaa ja markkinoida vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja EU:ssa, direktiivissä 2011/61/EU edellytetään asianmukaisten yhteistyöjärjestelyjen käyttöönottoa sen kolmannen maan valvontaviranomaisten kanssa, johon EU:n ulkopuolinen vaihtoehtoinen sijoitusrahasto ja/tai EU:n ulkopuolinen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on sijoittautunut. Tällaisilla yhteistyöjärjestelyillä olisi varmistettava vähintään tehokas tietojenvaihto, jonka avulla unionin toimivaltaiset viranomaiset voivat hoitaa direktiivin 2011/61/EU mukaiset tehtävänsä.
(135)
Yhteistyöjärjestelyillä olisi mahdollistettava se, että toimivaltaiset viranomaiset voivat hoitaa valvonta- ja täytäntöönpanotehtävänsä suhteessa kolmansien maiden yhteisöihin. Yhteistyöjärjestelyillä olisi sen vuoksi vahvistettava selkeät puitteet tietojen saannille, paikalla toimitettavien tarkastusten tekemiselle ja kolmansien maiden viranomaisten tarjoamalle avulle. Yhteistyöjärjestelyillä olisi varmistettava, että saadut tiedot voidaan jakaa muiden asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten sekä EAMV:n ja Euroopan järjestelmäriskikomitean kanssa.
(136)
Jotta toimivaltaiset viranomaiset, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat ja säilytysyhteisöt voivat sopeutua tähän asetukseen sisältyviin uusiin vaatimuksiin siten, että vaatimuksia voidaan soveltaa tehokkaasti ja vaikuttavasti, päivämäärä, jona tätä asetusta aletaan soveltaa, olisi mukautettava direktiivin 2011/61/EU osaksi kansallista lainsäädäntöä saattamiselle asetettuun määräaikaan,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan direktiivin 2011/61/EU 2 artiklassa vahvistettuja määritelmiä, ja lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1)
’pääomasitoumuksella’ sijoittajan sopimussitoumusta, jonka mukaan se antaa vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle sovitun sijoitussumman vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan pyynnöstä;
2)
’relevantilla henkilöllä’ suhteessa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan jotakuta seuraavista:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hallituksen jäsentä, yhtiökumppania tai vastaavaa taikka johtajaa;
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan työntekijää tai muuta luonnollista henkilöä, jonka tarjoamat palvelut ovat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan käytettävissä ja valvonnassa ja joka osallistuu vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan harjoittamaan yhteiseen salkunhoitoon;
c)
luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka osallistuu suoraan palvelujen tarjoamiseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle sellaisen järjestelyn nojalla, jolla tehtäviä siirretään kolmansille osapuolille, jotta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi harjoittaa yhteistä salkunhoitoa;
3)
’ylimmällä johdolla’ yhtä tai useampaa henkilöä, jotka tosiasiallisesti harjoittavat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liiketoimintaa direktiivin 2011/61/EU 8 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti, ja tapauksen mukaan hallintoelimen toimivan johdon jäsentä tai jäseniä;
4)
’hallintoelimellä’ vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan lopullista päätöksentekovaltaa käyttävää elintä, joka hoitaa valvonta- ja johtotoimintoja tai vain johtotoimintoa, jos kyseiset toiminnot erotetaan toisistaan;
5)
’erityisjärjestelyllä’ järjestelyä, joka on suoraan seurausta vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen heikosta maksuvalmiudesta, joka vaikuttaa sijoittajien erityisoikeuksiin vaatia tiettyjä osuuksia tai osakkeita koskevaa lunastusta ja joka on tiettyä tarkoitusta varten suunniteltu tai sijoittajien yleisistä lunastusoikeuksista erillinen järjestely.
II LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 JAKSO
Hoidettujen varojen laskenta
(direktiivin 2011/61/EU 3 artiklan 2 kohta)
2 artikla
Hoidettujen varojen kokonaisarvon laskenta
1. Jotta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan voitaisiin soveltaa direktiivin 2011/61/EU 3 artiklan 2 kohdassa säädettyä poikkeusta, sen on
a)
yksilöitävä kaikki vaihtoehtoiset sijoitusrahastot, joiden ulkopuoliseksi hoitajaksi se nimetään, tai se vaihtoehtoinen sijoitusrahasto, jonka hoitaja se on, jos vaihtoehtoisen sijoitusrahaston oikeudellinen muoto mahdollistaa sisäisen hoitamisen direktiivin 2011/61/EU 5 artiklan mukaisesti;
b)
yksilöitävä kunkin hoidetun vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta varallisuussalkku ja määritettävä sen maan lainsäädännössä, johon kyseisen sijoitusrahasto on sijoittautunut, ja/tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säännöissä tai perustamisasiakirjoissa vahvistettujen arvonmäärityssääntöjen mukaisesti hoidettujen varojen vastaava arvo, mukaan lukien kaikki vivutuksella hankitut varat;
c)
laskettava yhteen kaikkien hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoidetuille varoille määritetyt arvot ja verrattava näin saatua hoidettujen varojen kokonaisarvoa direktiivin 2011/61/EU 3 artiklan 2 kohdassa säädettyyn rajaan.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa laskennassa ei oteta huomioon arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyrityksiä), joiden nimettynä rahastoyhtiönä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja toimii direktiivin 2009/65/EY nojalla.
Sovellettaessa 1 kohtaa laskennassa on otettava huomioon vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamat vaihtoehtoiset sijoitusrahastot, joille kyseinen sijoitusrahastojen hoitaja on siirtänyt toimintoja direktiivin 2011/61/EU 20 artiklan mukaisesti. Laskennan ulkopuolelle on kuitenkin jätettävä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkut, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja hoitaa toimintojen siirron yhteydessä.
3. Laskettaessa hoidettujen varojen kokonaisarvoa jokainen rahoitusjohdannaispositio, mukaan lukien siirtokelpoisiin arvopapereihin sisältyvät johdannaiset, on muunnettava sen vastaavaksi positioksi kyseisen johdannaisen kohde-etuuksissa käyttäen 10 artiklassa vahvistettuja muuntomenetelmiä. Kyseisen vastaavan position absoluuttista arvoa on sen jälkeen käytettävä hoidettujen varojen kokonaisarvon laskennassa.
4. Jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto sijoittaa muihin saman ulkopuolelta nimetyn vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamiin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin, kyseinen sijoitus voidaan jättää vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien varojen laskennan ulkopuolelle.
5. Jos ulkopuolelta tai sisäisesti hoidetun vaihtoehtoisen sijoitusrahaston alarahasto sijoittaa kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toiseen alarahastoon, kyseinen sijoitus voidaan jättää vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien varojen laskennan ulkopuolelle.
6. Hoidettujen varojen kokonaisarvo on laskettava 1-4 kohdan mukaisesti vähintään kerran vuodessa ja käyttäen varojen viimeisimpiä saatavilla olevia arvoja. Kunkin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen viimeisin saatavilla oleva arvo on määritettävä rajan laskentapäivää edeltäneiden 12 kuukauden aikana tämän kohdan ensimmäisen virkkeen mukaisesti. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on määritettävä rajan laskentapäivä ja sovellettava sitä johdonmukaisesti. Kaikki valittuun päivään myöhemmin tehtävät muutokset on perusteltava toimivaltaiselle viranomaiselle. Valitessaan rajan laskentapäivää vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava huomioon hoidettujen varojen arvonmääritykseen tarvittava aika ja arvonmääritysväli.
3 artikla
Hoidettujen varojen jatkuva valvonta
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen on otettava käyttöön, pantava täytäntöön ja sovellettava menettelyjä, joilla valvotaan jatkuvasti hoidettujen varojen kokonaisarvoa. Valvonnan on perustuttava ajantasaiseen katsaukseen hoidetuista varoista, ja sen yhteydessä on tarkasteltava merkintä- ja lunastustoimintaa tai tarvittaessa pääomanostoja, pääomapalautuksia ja sijoitettujen varojen arvoa kunkin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta.
Se, että hoidettujen varojen kokonaisarvo on lähellä direktiivin 2011/61/EU 3 artiklan 2 kohdassa säädettyä rajaa, sekä ennakoitu merkintä- ja lunastustoiminta on otettava huomioon arvioitaessa, onko hoidettujen varojen kokonaisarvon laskentaväliä tarpeen tihentää.
4 artikla
Rajan tilapäinen ylittäminen
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on arvioitava tilanteet, joissa hoidettujen varojen kokonaisarvo ylittää asetetun rajan, määrittääkseen, ovatko ylitykset luonteeltaan tilapäisiä.
2. Jos hoidettujen varojen kokonaisarvo ylittää asetetun rajan ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja katsoo, ettei tilanne ole luonteeltaan tilapäinen, kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava asiasta viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle todeten, ettei tilanteen katsota olevan luonteeltaan tilapäinen, ja haettava toimilupaa 30 kalenteripäivän kuluessa direktiivin 2011/61/EU 7 artiklan mukaisesti.
3. Jos hoidettujen varojen kokonaisarvo ylittää asetetun rajan ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja katsoo tilanteen luonteeltaan tilapäiseksi, kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava asiasta viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle todeten, että tilanne katsotaan luonteeltaan tilapäiseksi. Ilmoituksessa on oltava taustatietoja, jotka tukevat vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen hoitajan arviointia tilanteen tilapäisestä luonteesta, mukaan lukien tilannekuvaus ja selvitys syistä, joiden vuoksi tilanne katsotaan tilapäiseksi.
4. Tilannetta ei katsota luonteeltaan tilapäiseksi, jos sen odotetaan jatkuvan yli kolmen kuukauden pituisen jakson ajan.
5. Kolmen kuukauden kuluttua päivästä, jona hoidettujen varojen kokonaisarvo ylitti asetetun rajan, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on laskettava hoidettujen varojen kokonaisarvo uudelleen osoittaakseen, että se alittaa asetetun rajan, tai osoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle, että tilanne, jonka tuloksena hoidettujen varojen kokonaisarvo ylitti rajan, on rauennut eikä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalta vaadita toimilupahakemusta.
5 artikla
Rekisteröinnin yhteydessä annettavat tiedot
1. Osana direktiivin 2011/61/EU 3 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädettyä vaatimusta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille 2 artiklassa vahvistetun menettelyn mukaan laskettu hoidettujen varojen kokonaisarvo.
2. Osana direktiivin 2011/61/EU 3 artiklan 3 kohdan c alakohdassa säädettyä vaatimusta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on toimitettava kustakin vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta tarjousasiakirja tai asiaa koskeva ote tarjousasiakirjasta taikka yleinen kuvaus sijoitusstrategiasta. Asiaa koskevassa otteessa tarjousasiakirjasta ja sijoitusstrategian kuvauksessa on oltava vähintään seuraavat tiedot:
a)
tärkeimmät varojen luokat, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto voi sijoittaa;
b)
toimialat, maantieteelliset alueet tai muut markkinasektorit tai tietyt varojen luokat, jotka ovat sijoitusstrategian painopisteitä;
c)
kuvaus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston laina- tai vivutuspolitiikasta.
3. Tiedot, jotka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on toimitettava direktiivin 2011/61/EU 3 artiklan 3 kohdan d alakohdan nojalla, luetellaan tämän asetuksen 110 artiklan 1 kohdassa. Tiedot on toimitettava liitteessä IV olevan proformaraportointimallin mukaisesti.
4. Direktiivin 2011/61/EU 3 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaisesti kerätyt tiedot on jaettava unionin toimivaltaisten viranomaisten, Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (EAMV) ja Euroopan järjestelmäriskikomitean kesken, jos se on tarpeen niiden velvoitteiden täyttämiseksi.
5. Rekisteröintitarkoituksia varten vaadittavat tiedot on päivitettävä ja toimitettava vuosittain. Direktiivin 2011/61/EU 46 artiklassa tarkoitettujen valtuuksien käyttöön liittyvistä syistä toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa toimittamaan direktiivin 2011/61/EU 3 artiklassa tarkoitetut tiedot tiheämmin väliajoin.
2 JAKSO
Vivutuksen laskenta
(direktiivin 2011/61/EU 4 artiklan 3 kohta)
6 artikla
Vivutuksen laskentaa koskevat yleiset säännökset
1. Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston vivutus on ilmaistava sen position ja nettoarvon välisenä suhteena.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on laskettava hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen positio käyttäen 7 artiklan mukaista bruttokirjausmenetelmää tai 8 artiklan mukaista sijoitusasteeseen perustuvaa menetelmää.
Komissio tarkastelee uudelleen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja laskentamenetelmiä markkinakehityksen perusteella viimeistään 21 päivänä heinäkuuta 2015 päättääkseen, ovatko kyseiset menetelmät riittäviä ja tarkoituksenmukaisia kaikentyyppisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen kannalta, ja jos näin ei ole, olisi kehitettävä valinnainen lisämenetelmä vivutuksen laskentaa varten.
3. Position laskennassa on otettava huomioon positio rahoitusrakenteissa tai oikeudellisissa rakenteissa, joissa on mukana asianomaisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston määräysvallassa olevia kolmansia osapuolia, jos tällaiset rakenteet on nimenomaisesti perustettu suoraan tai välillisesti lisäämään positiota vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tasolla. Niiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osalta, joiden keskeisenä sijoituspolitiikkana on määräysvallan hankkiminen listaamattomissa yhtiöissä tai liikkeeseenlaskijoissa, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei saa ottaa kyseisissä listaamattomissa yhtiöissä ja liikkeeseenlaskijoissa olevia positioita huomioon vivutuksen laskennassa edellyttäen, että vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei joudu vastaamaan mahdollisista tappioista kyseiseen yhtiöön tai liikkeeseenlaskijaan tekemäänsä sijoitusta suuremmalla osuudella.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on jätettävä tehdyt lainajärjestelyt laskelmien ulkopuolelle, jos kyse on luonteeltaan väliaikaisista järjestelyistä, jotka vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajien tekemät sopimuksiin perustuvat pääomasitoumukset kattavat kokonaisuudessaan.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on oltava asianmukaisesti dokumentoidut menettelyt laskeakseen kunkin hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston position bruttokirjausmenetelmän ja sijoitusasteeseen perustuvan menetelmän mukaisesti. Laskenta on suoritettava johdonmukaisesti pidemmällä aikavälillä.
7 artikla
Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston position laskennassa käytettävä bruttokirjausmenetelmä
Bruttokirjausmenetelmän mukaan laskettu vaihtoehtoisen sijoitusrahaston positio on kaikkien niiden positioiden absoluuttisten arvojen summa, joiden arvo on määritetty direktiivin 2011/61/EU 19 artiklan ja sen nojalla hyväksyttyjen delegoitujen säädösten mukaisesti.
Jotta vaihtoehtoisen sijoitusrahaston positio voidaan laskea bruttokirjausmenetelmän mukaan, vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen hoitajan on
a)
jätettävä laskelmien ulkopuolelle rahavarat, jotka ovat vaihtoehtoisen sijoitusrahaston perusvaluutan määräisiä erittäin maksuvalmiita sijoituksia, jotka ovat helposti tietyksi rahamääräksi muunnettavia, joihin liittyy vähäinen arvon muuttumisen riski ja joista saatava tuotto vastaa korkeintaan kolmen kuukauden korkealaatuisen joukkolainan korkoa;
b)
muunnettava johdannaisinstrumentit vastaavaksi positioksi kohde-etuudessa käyttäen 10 artiklassa vahvistettuja muuntomenetelmiä sekä liitteessä I olevassa 4-9 ja 14 kohdassa vahvistettuja menetelmiä;
c)
jätettävä laskelmien ulkopuolelle käteislainat, jotka pysyvät a alakohdassa tarkoitettuina rahavaroina ja joista maksettavat summat ovat tiedossa;
d)
otettava huomioon positio, joka johtuu käteislainojen uudelleensijoituksesta, ilmaistuina tehdyn sijoituksen markkina-arvona tai liitteessä I olevassa 1 ja 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla lainatun käteisen kokonaismääränä sen mukaan, kumpi on suurempi;
e)
otettava huomioon positiot takaisinosto- tai takaisinmyyntisopimuksissa sekä arvopapereiden lainaksi antaminen tai ottaminen taikka muut liitteessä I olevan 3 ja 10-13 kohdan mukaiset järjestelyt.
8 artikla
Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston position laskennassa käytettävä sijoitusasteeseen perustuva menetelmä
1. Sijoitusasteeseen perustuvan menetelmän mukaan laskettu vaihtoehtoisen sijoitusrahaston positio on kaikkien niiden positioiden absoluuttisten arvojen summa, joiden arvo on määritetty direktiivin 2011/61/EU 19 artiklan ja sen nojalla hyväksyttyjen delegoitujen säädösten mukaisesti, jollei 2-9 kohdassa säädetyistä perusteista muuta johdu.
2. Jotta vaihtoehtoisen sijoitusrahaston positio voidaan laskea sijoitusasteeseen perustuvan menetelmän mukaan, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on
a)
muunnettava johdannaisinstrumenttipositio vastaavaksi positioksi kyseisen johdannaisen kohde-etuudessa käyttäen 10 artiklassa vahvistettuja muuntomenetelmiä sekä liitteessä II olevassa 4-9 ja 14 kohdassa vahvistettuja menetelmiä;
b)
sovellettava nettoutus- ja suojajärjestelyjä;
c)
laskettava lainojen uudelleensijoituksen kautta luotu positio, jos uudelleensijoitus lisää vaihtoehtoisen sijoitusrahaston positiota liitteessä I olevassa 1 ja 2 kohdassa määritellyllä tavalla;
d)
otettava huomioon muut liitteessä I olevan 3 ja 10-13 kohdan mukaiset laskentajärjestelyt.
3. Laskettaessa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston positiota sijoitusasteeseen perustuvan menetelmän mukaan
a)
nettoutusjärjestelyjen on katettava sellaisten johdannaisinstrumetteja tai arvopaperipositioita koskevien kauppojen yhdistelmät, joilla on sama kohde-etuus, riippumatta - johdannaisinstrumenttien tapauksessa - johdannaisinstrumenttien eräpäivästä, jos kyseiset johdannaisinstrumentteja tai arvopaperipositioita koskevat kaupat tehdään ainoastaan sellaisiin positioihin liittyvien riskien poistamiseksi, jotka on otettu muiden johdannaisinstrumenttien tai arvopaperijohdannaisten välityksellä;
b)
suojausjärjestelyjen on katettava sellaisten johdannaisinstrumetteja tai arvopaperipositioita koskevien kauppojen yhdistelmät, joilla ei välttämättä ole samaa kohde-etuutta, jos kyseiset johdannaisinstrumentteja tai arvopaperipositioita koskevat kaupat tehdään ainoastaan sellaisiin positioihin liittyvien riskien kompensoimiseksi, jotka on otettu muiden johdannaisinstrumenttien tai arvopaperijohdannaisten välityksellä.
4. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, johdannaisinstrumenttia ei muunneta vastaavaksi positioksi kohde-etuudessa, jos sillä on kaikki seuraavat ominaisuudet:
a)
sillä vaihdetaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston salkussa olevan rahoitusomaisuuden suorituskyky muun viiterahoitusomaisuuden suorituskykyyn;
b)
se kompensoi kokonaisuudessaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston salkussa olevaan vaihdettuun omaisuuteen liittyvät riskit siten, että kyseisen sijoitusrahaston suorituskyky ei riipu vaihdetun omaisuuden suorituskyvystä;
c)
se ei sisällä valinnaisia lisäominaisuuksia, vivutuslausekkeita eikä muita lisäriskejä verrattuna viiterahoitusomaisuuden suoraan omistukseen.
5. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, johdannaisinstrumenttia ei muunneta vastaavaksi positioksi kohde-etuudessa laskettaessa positiota sijoitusasteeseen perustuvan menetelmän mukaisesti, jos kyseinen instrumentti täyttää molemmat seuraavat edellytykset:
a)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston rahoitusomaisuuteen liittyvä johdannaisinstrumentti ja 7 artiklan a alakohdan määritelmän mukaiset muihin rahavaroihin sijoitettavat rahavarat vastaavat yhdessä pitkää positiota tietyssä rahoitusomaisuudessa;
b)
johdannaisinstrumentti ei lisää positiota eikä vivutusta tai riskiä.
6. Suojausjärjestelyt on otettava huomioon vaihtoehtoisen sijoitusrahaston position laskennassa vain, jos ne täyttävät kaikki seuraavat edellytykset:
a)
suojaussuhteeseen sisältyvien positioiden tarkoituksena ei ole tuottaa voittoa ja yleiset ja erityiset riskit kompensoidaan;
b)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tasolla on todennettavissa oleva markkinariskin pieneneminen;
c)
johdannaisinstrumentteihin mahdollisesti liittyvät yleiset ja erityiset riskit kompensoidaan;
d)
suojausjärjestelyt liittyvät samaan omaisuuslajiin;
e)
järjestelyt ovat tehokkaita markkinoiden stressitilanteissa.
7. Jollei 6 kohdasta muuta johdu, laskennassa ei oteta huomioon valuuttasuojaukseen käytettäviä johdannaisinstrumentteja, joilla ei lisätä positiota, vivutusta eikä muita riskejä.
8. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on nettoutettava positiot seuraavissa tapauksissa:
a)
johdannaisinstrumenttien välillä edellyttäen, että niillä on sama kohde-etuus, vaikka johdannaisinstrumenttien eräpäivä olisi eri;
b)
johdannaisinstrumentin, jonka kohde-etuus on direktiivin 2004/39/EY liitteessä I olevassa C osassa olevassa 1-3 kohdassa tarkoitettu siirtokelpoinen arvopaperi, rahamarkkinainstrumentti tai yhteissijoitusyritysten osuus, ja saman vastaavan kohde-etuuden välillä.
9. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien, joiden hoitamat vaihtoehtoiset sijoitusrahastot sijoittavat keskeisen sijoituspolitiikkansa mukaisesti pääasiassa korkojohdannaisiin, on käytettävä 11 artiklan mukaisesti erityisiä duraation nettoutussääntöjä ottaakseen huomioon korkokäyrän eri maturiteettisegmenttien välisen korrelaation.
9 artikla
Menetelmät vaihtoehtoisen sijoitusrahaston position lisäämiseksi
Laskiessaan positiota vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on käytettävä liitteen I mukaisia menetelmiä kyseisessä liitteessä tarkoitetuissa tilanteissa.
10 artikla
Johdannaisinstrumenttien muuntomenetelmät
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on käytettävä liitteen II mukaisia menetelmiä, kun on kyse mainitussa liitteessä tarkoitetuista johdannaisinstrumenteista.
11 artikla
Duraation nettoutussäännöt
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on sovellettava duraation nettoutussääntöjä laskiessaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston positiota 8 artiklan 9 kohdan mukaisesti.
2. Duraation nettoutussääntöjä ei voida käyttää, jos tämä johtaisi vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiilin virheelliseen arviointiin. Nettoutussääntöjä käyttävät vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat eivät saa käyttää korkostrategiassaan muita riskin lähteitä, kuten volatiliteettia. Tämän vuoksi nettoutussääntöjä ei saa soveltaa korkoarbitraasistrategioissa.
3. Duraation nettoutussääntöjen käyttö ei saa aiheuttaa kohtuuttoman korkeaa vipua lyhyisiin positioihin tehtävien sijoitusten kautta. Lyhytaikaiset korkojohdannaiset eivät voi olla sellaisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tuoton päälähde, jonka salkun duraatio on keskipitkä, jos se käyttää duraation nettoutussääntöjä.
4. Korkojohdannaiset on muunnettava vastaavaksi positioksi kohde-etuudessa ja nettoutettava liitteen III mukaisesti.
5. Duraation nettoutussääntöjä käyttävä vaihtoehtoinen sijoitusrahasto voi edelleen käyttää myös suojauskehikkoa. Duraation nettoutussääntöjä voidaan soveltaa vain sellaisiin korkojohdannaisiin, jotka eivät sisälly suojausjärjestelyihin.
3 JAKSO
Omat lisävarat ja ammatillinen vastuuvakuutus
(direktiivin 2011/61/EU 9 artiklan 7 kohta ja 15 artikla)
12 artikla
Ammatillisiin vastuihin liittyvät riskit
1. Direktiivin 2011/61/EU 9 artiklan 7 kohdan nojalla katettavat ammatillisiin vastuihin liittyvät riskit ovat riskejä tappiosta tai vahingosta, jonka relevantti henkilö aiheuttaa sellaisen toiminnan huolimattoman harjoittamisen vuoksi, josta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on oikeudellisessa vastuussa.
2. Edellä 1 kohdassa määriteltyjä ammatillisiin vastuihin liittyviä riskejä ovat seuraavat rajoittumatta kuitenkaan näihin:
a)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen omistusoikeudesta todisteena olevien asiakirjojen katoaminen;
b)
vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tai sen sijoittajille esitetyt totuudenvastaisuudet tai harhaanjohtava lausunnot;
c)
teot, virheet tai puutteet, joiden vuoksi rikotaan
i)
lainsäädännöllisiä ja sääntelyyn liittyviä velvoitteita;
ii)
velvollisuutta toimia noudattaen pätevyyttä ja varovaisuutta vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon ja sen sijoittajiin nähden;
iii)
luottamusvelvollisuuksia;
iv)
salassapitovelvoitteita;
v)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sääntöjä tai perustamisasiakirjoja;
vi)
ehtoja, joiden mukaan vaihtoehtoinen sijoitusrahasto nimeää vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan;
d)
epärehellisten, petollisten tai ilkivaltaisten tekojen estämistä koskevien asianmukaisten menettelyjen käyttöönottoa, täytäntöönpanoa ja ylläpitoa koskevan velvoitteen laiminlyönti;
e)
epäasianmukaisesti suoritettu varojen arvonmääritys tai osuuden/osakkeen hintojen laskenta;
f)
liiketoiminnassa ilmenevistä häiriöistä, järjestelmävioista ja tapahtumakäsittelyssä tai prosessijohtamisessa ilmenevistä häiriöistä johtuvat tappiot.
3. Ammatillisiin vastuihin liittyvät riskit on katettava aina joko 14 artiklan mukaisesti määritetyillä asianmukaisilla omilla lisävaroilla tai 15 artiklan mukaisesti määritetyllä asianmukaisella ammatillisella vastuuvakuutuksella.
13 artikla
Ammatillisiin vastuihin liittyviä riskien kattamista koskevat laatuvaatimukset
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on noudatettava tehokasta sisäistä operatiivisten riskien hallintapolitiikkaa ja -menettelyjä tunnistaakseen, mitatakseen, hallitakseen ja valvoakseen asianmukaisesti operatiivisia riskejä, mukaan lukien ammatillisiin vastuihin liittyvät riskit, joille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja altistuu tai joille sen voitaisiin kohtuudella olettaa altistuvan. Operatiivisten riskien hallinnan on tapahduttava riippumattomasti osana riskienhallintapolitiikkaa.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on perustettava aiempia tappioita koskeva tietokanta, johon tallennetaan operatiivisia häiriöitä, tappioita ja vahinkoja koskevat tiedot. Tietokantaan on tallennettava 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut ammatillisiin vastuihin liittyvät riskit, jotka ovat toteutuneet, rajoittumatta kuitenkaan näihin.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on käytettävä riskienhallintapuitteissa aiempia tappioita koskevia sisäisiä tietoja sekä tarvittaessa ulkopuolisia tietoja, skenaarioanalyysejä ja seikkoja, jotka kuvaavat liiketoimintaympäristöä ja sisäisiä valvontajärjestelmiä.
4. Altistumista operatiivisille riskeille ja tappiokehitystä on valvottava jatkuvasti, ja niistä on annettava säännöllisesti sisäisiä raportteja.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan operatiivisten riskien hallintapolitiikka ja -menettelyt on dokumentoitava hyvin. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava käyttöön järjestelyt, joilla varmistetaan, että se noudattaa operatiivisten riskien hallintapolitiikkaansa, ja tehokkaat toimenpiteet siltä varalta, ettei se noudatakaan kyseistä politiikkaa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava käyttöön menettelyt tarkoituksenmukaisten korjaustoimien toteuttamiseksi.
6. Operatiivisten riskien hallintapolitiikkaa ja -menettelyjä sekä riskien mittausjärjestelmiä on tarkasteltava uudelleen säännöllisesti, vähintään kerran vuodessa.
7. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on oltava sen arvioidun riskiprofiilin kannalta riittävät taloudelliset resurssit.
14 artikla
Omat lisävarat
1. Tätä artiklaa sovelletaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka päättävät kattaa ammatillisiin vastuihin liittyvät riskit omilla lisävaroilla.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on oltava ammattitoimintaan liittyvästä huolimattomuudesta aiheutuviin vastuihin liittyvien riskien kattamiseksi omia lisävaroja määrä, joka on vähintään 0,01 prosenttia suhteessa hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen arvoon.
Hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen arvo on kaikkien hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen kaikkien varojen absoluuttisen arvon summa, mukaan lukien varat, jotka on hankittu käyttämällä vivutusta, jolloin johdannaisinstrumenttien arvo on määritettävä niiden markkina-arvon mukaan.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu omia lisävaroja koskeva vaatimus on laskettava uudelleen kunkin tilikauden päättyessä, ja omien lisävarojen määrää on mukautettava tämän mukaisesti.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen on otettava käyttöön, pantava täytäntöön ja sovellettava menettelyjä valvoakseen jatkuvasti hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen arvoa, joka on laskettu 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. Jos hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen arvo nousee olennaisesti ennen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua uudelleenlaskentaa, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on viipymättä laskettava uudelleen omia lisävaroja koskeva vaatimus ja mukautettava omien lisävarojen määrää tämän mukaisesti.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan siihen, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on omia lisävaroja 2 kohdassa tarkoitettua määrää alhaisempi määrä, vain silloin, kun kyseisellä viranomaisella on (havaintojaksolta, joka kattaa vähintään arviointia edeltäneet kolme vuotta, kerättyjen tappioita koskevien tietojen perusteella) varmuus siitä, että kyseisellä sijoitusrahastojen hoitajalla on riittävästi omia lisävaroja kattamaan asianmukaisesti ammatillisiin vastuihin liittyvät riskit. Hyväksytyn omien lisävarojen alhaisemman määrän on oltava vähintään 0,008 prosenttia suhteessa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen arvoon.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi pyytää vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa varaamaan 2 kohdassa tarkoitettua määrää suuremman määrän omia lisävaroja, jos sillä ei ole varmuutta siitä, että kyseisellä sijoitusrahastojen hoitajalla on riittävästi omia lisävaroja kattamaan asianmukaisesti ammatillisiin vastuihin liittyvät riskit. Toimivaltaisen viranomaisen on esitettävä syyt siihen, miksi se katsoo vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan omien lisävarojen määrän riittämättömäksi.
15 artikla
Ammatillinen vastuuvakuutus
1. Tätä artiklaa sovelletaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka päättävät kattaa ammatillisiin vastuihin liittyvät riskit ammatillisella vastuuvakuutuksella.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava ammatillinen vastuuvakuutus ja pidettävä koko ajan yllä ammatillista vastuuvakuutusta,
a)
jonka voimassaoloaika on aluksi vähintään yksi vuosi;
b)
jonka irtisanomisaika on vähintään 90 päivää;
c)
joka kattaa 12 artiklan 1 ja 2 kohdan määritelmän mukaiset ammatillisiin vastuihin liittyvät riskit;
d)
joka otetaan EU:hun tai sen ulkopuolelle sijoittautuneelta yritykseltä, jolla on toimilupa ammatillisen vastuuvakuutuksen tarjoamiseen unionin tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti;
e)
jonka tarjoaja on kolmas yhteisö.
Mahdollisesti sovittu ja määritelty omavastuu on katettava kokonaisuudessaan omilla varoilla, jotka lisätään direktiivin 2011/61/EU 9 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisiin omiin varoihin.
3. Yksittäisen vaateen vakuutussuojan on oltava vähintään 0,7 prosenttia suhteessa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen arvoon, joka on laskettu 14 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.
4. Vuositasolla yhteenlaskettujen vaateiden vakuutussuojan on oltava vähintään 0,9 prosenttia suhteessa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen arvoon, joka on laskettu 14 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on tarkasteltava uudelleen ammatillista vastuuvakuutusta koskevaa politiikkaansa ja tässä artiklassa säädettyjen vaatimusten noudattamista vähintään kerran vuodessa ja aina, kun se havaitsee muutoksia, jotka vaikuttavat siihen, noudattaako kyseinen politiikka tässä artiklassa säädettyjä vaatimuksia.
III LUKU
VAIHTOEHTOISTEN SIJOITUSRAHASTOJEN HOITAJIEN TOIMINTAEDELLYTYKSET
1 JAKSO
Yleiset periaatteet
(direktiivin 2011/61/EU 12 artiklan 1 kohta)
16 artikla
Toimivaltaisten viranomaisten yleiset velvoitteet
Arvioidessaan, noudattaako vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja direktiivin 2011/61/EU 12 artiklan 1 kohtaa, toimivaltaisten viranomaisten on käytettävä vähintään tässä jaksossa säädettyjä perusteita.
17 artikla
Velvollisuus toimia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai niiden sijoittajien etu ja markkinoiden häiriöttömyys huomioiden
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on noudatettava politiikkaa ja menettelyjä, joilla estetään väärinkäytökset, mukaan lukien väärinkäytökset, joiden voidaan kohtuudella olettaa vaikuttavan haitallisesti markkinoiden vakauteen ja häiriöttömyyteen.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on varmistettava, että niiden hoitamilta vaihtoehtoisilta sijoitusrahastoilta tai niiden sijoittajilta ei veloiteta kohtuuttomia kustannuksia.
18 artikla
Asianmukainen huolellisuus (due diligence)
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on noudatettava suurta huolellisuutta sijoitusten valinnassa ja jatkuvassa valvonnassa.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on varmistettava, että niillä on riittävät tiedot varoista, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto sijoitetaan, sekä varojen riittävä tuntemus.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön, pantava täytäntöön ja sovellettava asianmukaista huolellisuutta koskevia kirjallisia politiikkoja ja menettelyjä sekä toteutettava tehokkaita järjestelyjä sen varmistamiseksi, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen lukuun tehtävät sijoituspäätökset tehdään vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tavoitteiden, sijoitusstrategian ja tarvittaessa riskirajojen mukaisesti.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettuja asianmukaista huolellisuutta koskevia politiikkoja ja menettelyjä on tarkasteltava uudelleen ja päivitettävä säännöllisesti.
19 artikla
Asianmukainen huolellisuus sijoitettaessa varoihin, joiden maksuvalmius on vähäinen
1. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat sijoittavat varoihin, joiden maksuvalmius on vähäinen, ja sijoitusta edeltää neuvotteluvaihe, sijoitusrahastojen hoitajien on noudatettava neuvotteluvaiheessa 18 artiklassa säädettyjä vaatimuksia ja toimittava lisäksi seuraavasti:
a)
niiden on laadittava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston keston ja markkinaolosuhteiden kannalta tarkoituksenmukainen liiketoimintasuunnitelma ja päivitettävä sitä säännöllisesti;
b)
niiden on etsittävä ja valittava mahdollisia liiketoimia, jotka ovat tarkoituksenmukaisia a alakohdassa tarkoitetun liiketoimintasuunnitelman kannalta;
c)
niiden on arvioitava valittuja liiketoimia niiden tarjoamien mahdollisuuksien ja niihin liittyvien kokonaisriskien, kaikkien merkityksellisten lainsäädännöllisten, verotukseen liittyvien, taloudellisten tai muiden arvoon vaikuttavien tekijöiden, inhimillisten ja materiaalisten resurssien sekä strategioiden, mukaan lukien irtautumisstrategiat, kannalta;
d)
niiden on toteutettava liiketoimiin liittyvät asianmukaista huolellisuutta koskevat toiminnot ennen liiketoimien toteutuksen järjestämistä;
e)
niiden on valvottava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston suorituskykyä a kohdassa tarkoitetun liiketoimintasuunnitelman kannalta.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on säilytettävä 1 kohdan nojalla toteutetuista toiminnoista kirjatut tiedot vähintään viiden vuoden ajan.
20 artikla
Asianmukainen huolellisuus vastapuolten ja päävälittäjien valinnassa ja nimeämisessä
1. Valitessaan ja nimetessään vastapuolia ja päävälittäjiä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on noudatettava asianmukaista pätevyyttä, varovaisuutta ja huolellisuutta ennen sopimuksen tekemistä ja jatkuvasti sen tekemisen jälkeen ottaen huomioon kyseisten vastapuolten ja päävälittäjien koko palveluvalikoima ja palvelujen laatu.
2. Valitessaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston päävälittäjiä tai vastapuolia OTC-johdannaiskaupassa, arvopaperilainauksessa tai takaisinostosopimuksessa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on varmistettava, että päävälittäjät ja vastapuolet täyttävät kaikki seuraavat edellytykset:
a)
ne ovat viranomaisen jatkuvan valvonnan kohteena;
b)
ne ovat taloudellisesti vakaita;
c)
niillä on tarvittavat organisaatiorakenteet ja resurssit suorittaakseen palvelut, jotka niiden on tarkoitus tarjota sijoitusrahastojen hoitajalle tai sijoitusrahastolle.
3. Arvioidessaan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua taloudellista vakautta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava huomioon se, kohdistetaanko päävälittäjään tai vastapuoleen toiminnan vakautta koskevaa sääntelyä, mukaan lukien riittävää pääomaa koskevat vaatimukset, ja valvotaanko niitä tehokkaasti.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ylimmän johdon on hyväksyttävä valittujen päävälittäjien luettelo. Poikkeustapauksissa voidaan nimittää päävälittäjiä luettelon ulkopuolelta edellyttäen, että ne täyttävät 2 kohdassa säädetyt vaatimukset ja ylin johto hyväksyy ne. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on kyettävä esittämään syyt tällaiseen valintaan ja osoittamaan, että se on noudattanut asianmukaista huolellisuutta luettelon ulkopuolisten päävälittäjien valinnassa ja valvonnassa.
21 artikla
Toimiminen rehellisesti, oikeudenmukaisesti ja pätevästi
Selvittääkseen, toimiiko vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja rehellisesti, oikeudenmukaisesti ja pätevästi, toimivaltaisten viranomaisten on arvioitava vähintään seuraavien edellytysten täyttymistä:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hallintoelimellä on kokonaisuutena riittävä tietämys, taidot ja kokemus, jotta se voi ymmärtää vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimintaa ja erityisesti siihen liittyviä tärkeimpiä riskejä sekä varoja, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto sijoitetaan;
b)
hallintoelimen jäsenet käyttävät riittävästi aikaa hoitaakseen asianmukaisesti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan liittyvät toimintonsa;
c)
hallintoelimen jokainen jäsen toimii rehellisesti, lahjomattomasti ja riippumattomasti;
d)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja osoittaa riittävästi resursseja hallintoelimen jäsenten tehtävään asettamiseen ja koulutukseen.
22 artikla
Resurssit
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava palvelukseensa riittävästi henkilöstöä, jolla on osoitettujen vastuualueiden hoitamisen edellyttämät taidot, tietämys ja asiantuntemus.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava huomioon liiketoimintansa luonne, laajuus ja monitahoisuus sekä kyseisen liiketoiminnan osana toteutettujen palvelujen ja toiminnan luonne ja laajuus.
23 artikla
Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajien tasapuolinen kohtelu
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että sen 57 artiklassa tarkoitetuilla päätöksentekomenettelyillä ja organisaatiorakenteella varmistetaan sijoittajien tasapuolinen kohtelu.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan yhdelle tai useammalle sijoittajalle mahdollisesti myöntämä erityiskohtelu ei saa asettaa muita sijoittajia yleisesti ottaen olennaisesti epäedulliseen asemaan.
24 artikla
Kannustimet
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien ei katsota toimivan rehellisesti, oikeudenmukaisesti ja hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai niiden sijoittajien etujen mukaisesti direktiivin 2011/61/EU liitteessä I tarkoitettujen toimintojen hoitamisen yhteydessä toteuttamiensa toimien osalta, jos ne maksavat tai niille maksetaan maksu tai palkkio tai jos ne tarjoavat tai saavat muun kuin rahallisen edun lukuun ottamatta seuraavia:
a)
vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tai sen lukuun toimivalle henkilölle maksettu tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan henkilön maksama maksu tai palkkio taikka vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tai sen lukuun toimivalle henkilölle tarjottu tai näiden tarjoama muu kuin rahallinen etu;
b)
kolmannelle osapuolelle tai sen lukuun toimivalle henkilölle maksettu tai kolmannen osapuolen tai sen lukuun toimivan henkilön maksama maksu tai palkkio taikka kolmannelle osapuolelle tai sen lukuun toimivalle henkilölle tarjottu tai näiden tarjoama muu kuin rahallinen etu, kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi osoittaa seuraavien edellytysten täyttyvän:
i)
maksusta, palkkiosta tai edusta ja sen luonteesta ja määrästä tai, kun määrää ei pystytä määrittämään, määrän laskentamenetelmästä on ennen asianomaisen palvelun tarjoamista annettava vaihtoehtoisten sijoitusrahaston sijoittajille selkeässä muodossa kattavat, paikkansapitävät ja ymmärrettävät tiedot;
ii)
maksun tai palkkion maksamisen tai muun kuin rahallisen edun tarjoamisen on tarkoitus parantaa kyseisen palvelun laatua, eikä se saa haitata sen velvollisuuden noudattamista, jonka mukaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on toimittava hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien etujen mukaisesti;
c)
varsinaiset maksut, joilla mahdollistetaan asianomaisen palvelun tarjoaminen tai jotka ovat tarpeen sen tarjoamiseksi, mukaan luettuina säilytyspalkkiot, selvitys- ja vaihtopalkkiot sekä lakisääteiset verot ja maksut, ja jotka eivät luonteensa vuoksi voi johtaa ristiriitaan rehellistä, oikeudenmukaista ja hoidettavien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai niiden sijoittajien etujen mukaista toimintaa koskevien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan velvollisuuksien kanssa.
2. Maksuun, palkkioon tai muuhun kuin rahalliseen etuun liittyvien järjestelyjen tärkeimpien ehtojen julkistaminen tiivistelmänä katsotaan tyydyttäväksi sovellettaessa 1 kohdan b alakohdan i alakohtaa edellyttäen, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja sitoutuu julkistamaan yksityiskohtaisia lisätietoja hoidettavan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajan pyynnöstä ja että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja täyttää kyseisen sitoumuksen.
25 artikla
Resurssien ja menettelyjen tehokas käyttö - Toimeksiantojen käsittely
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön, pantava täytäntöön ja sovellettava menettelyjä ja järjestelyjä, joiden avulla toimeksiannot voidaan toteuttaa viipymättä, oikeudenmukaisesti ja nopeasti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen menettelyjen ja järjestelyjen on noudatettava seuraavia vaatimuksia:
a)
niillä on varmistettava, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen lukuun toteutetut toimeksiannot kirjataan ja kohdennetaan viipymättä ja oikein;
b)
niillä on toteutettava toisiaan vastaavat vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimeksiannot järjestyksessä ja viipymättä, jollei tämä ole toimeksiannon erityispiirteiden tai vallitsevien markkinaolosuhteiden kannalta epätarkoituksenmukaista tai jollei vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien etu muuta vaadi.
3. Toteutettujen toimeksiantojen selvityksessä saadut rahoitusvälineet, rahasummat tai muut varat on siirrettävä viipymättä ja oikein asianomaisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tilille.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei saa käyttää väärin tietoja, jotka liittyvät kesken oleviin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimeksiantoihin, ja sen on toteutettava kaikki kohtuulliset toimenpiteet estääkseen relevantteja henkilöitään käyttämästä väärin tällaisia tietoja.
26 artikla
Merkintä- ja lunastustoimeksiantojen toteuttamiseen liittyvät raportointivelvollisuudet
1. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat ovat toteuttaneet sijoittajalta saadun merkintätoimeksiannon tai mahdollisen lunastustoimeksiannon, niiden on annettava sijoittajalle pysyvällä välineellä viipymättä olennaiset tiedot kyseisen toimeksiannon toteutuksesta tai merkintätarjouksen hyväksymisestä tapauksen mukaan.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta, jos kolmannen osapuolen edellytetään antavan sijoittajalle vahvistuksen toimeksiannon toteuttamisesta ja vahvistus sisältää olennaiset tiedot.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että kyseinen kolmas osapuoli noudattaa velvoitteitaan.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen olennaisten tietojen on sisällettävä seuraavat tiedot:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tunnistetiedot;
b)
sijoittajan tunnistetiedot;
c)
päivämäärä ja kellonaika, jolloin toimeksianto on vastaanotettu;
d)
toimeksiannon toteutuspäivä;
e)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tunnistetiedot;
f)
toimeksiannon bruttoarvo, mukaan lukien merkintäpalkkiot, tai nettomäärä lunastuspalkkioiden vähentämisen jälkeen.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on sijoittajan pyynnöstä annettava tälle tiedot siitä, missä vaiheessa toimeksiannon toteuttaminen tai merkintätarjouksen hyväksyminen on, tai tapauksen mukaan tiedot molemmista.
27 artikla
Hoidetun vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun käytävää kauppaa koskevien päätösten täytäntöönpano
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on toimittava hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai näiden sijoittajien etujen mukaisesti pannessaan niiden sijoitussalkkujen hoidon yhteydessä täytäntöön päätöksiä, jotka koskevat hoidetun vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun käytävää kauppaa.
2. Kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat ostavat tai myyvät rahoitusvälineitä tai muita varoja, joiden kannalta parhaalla toteutuksella on merkitystä, ja sovellettaessa 1 kohtaa niiden on toteutettava kaikki kohtuulliset toimet päästäkseen hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai niiden sijoittajien kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen ottaen huomioon hinta, kustannukset, nopeus, toimeksiannon toteuttamisen ja selvityksen todennäköisyys, toimeksiannon suuruus, luonne tai muut toimeksiannon toteuttamisen kannalta olennaiset seikat. Näiden tekijöiden suhteellinen merkitys on määritettävä seuraavin perustein:
a)
tavoitteet, sijoituspolitiikka ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston erityiset riskit sellaisina kuin ne on esitetty vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säännöissä tai perustamisasiakirjassa taikka sen esitteessä tai tarjousasiakirjoissa;
b)
toimeksiannon ominaispiirteet;
c)
toimeksiannon kohteena olevien rahoitusvälineiden tai muiden varojen ominaispiirteet;
d)
niiden toteuttamispaikkojen ominaispiirteet, joihin toimeksianto voidaan ohjata.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön toimivat järjestelyt 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen velvoitteiden täyttämiseksi. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on erityisesti laadittava kirjallisesti toimeksiantojen toteuttamista koskeva politiikka ja pantava se täytäntöön, jotta vaihtoehtoiset sijoitusrahastot ja niiden sijoittajat saavuttavat 2 kohdan mukaisesti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimeksiantojen kannalta parhaan mahdollisen tuloksen.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on valvottava säännöllisesti toimeksiantojen toteuttamista koskevien järjestelyjen ja politiikan toimivuutta havaitakseen ja tarvittaessa korjatakseen mahdolliset puutteet.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on tarkasteltava vuosittain uudelleen toimeksiantojen toteuttamista koskevaa politiikkaansa. Uudelleentarkastelu on suoritettava myös silloin, kun tapahtuu olennainen muutos, joka vaikuttaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kykyyn päästä hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen.
6. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on voitava osoittaa, että ne ovat toteuttaneet toimeksiannot vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun toimeksiantojen toteuttamista koskevan politiikkansa mukaisesti.
7. Kun valittavana ei ole eri toteuttamispaikkoja, 2-5 kohtaa ei sovelleta. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on kuitenkin kyettävä osoittamaan, ettei valittavana ole eri toteuttamispaikkoja.
28 artikla
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen lukuun toteutettavien toimeksiantojen antaminen muiden yhteisöjen toteutettavaksi
1. Kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ostaa tai myy rahoitusvälineitä tai muita varoja, joiden kannalta parhaalla mahdollisella toteutuksella on merkitystä, sen on toimittava hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai niiden sijoittajien etujen mukaisesti antaessaan niiden sijoitussalkkujen hoidon yhteydessä toimeksiantoja muiden yhteisöjen toteutettavaksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen lukuun käytävää kauppaa varten.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on toteutettava kaikki kohtuulliset toimet päästäkseen hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien kannalta parhaaseen mahdolliseen tulokseen ottaen huomioon hinta, kustannukset, nopeus, toimeksiannon toteuttamisen ja selvityksen todennäköisyys, toimeksiannon suuruus, luonne tai muut toimeksiannon toteuttamisen kannalta olennaiset seikat. Näiden tekijöiden suhteellinen merkitys on määritettävä 27 artiklan 2 kohdassa säädetyin perustein.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön politiikka sekä sovellettava sitä noudattaakseen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua velvollisuutta. Politiikassa on yksilöitävä kunkin rahoitusvälinelajin osalta yhteisöt, joille toimeksiannot voidaan antaa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja saa toteuttaa toimeksiantoa koskevat järjestelyt ainoastaan, jos ne ovat tässä artiklassa asetettujen velvoitteiden mukaiset. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on asetettava hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittajien saataville asianmukaista tietoa tämän kohdan mukaisesti vahvistetusta politiikasta ja siinä tapahtuneista olennaisista muutoksista.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on valvottava säännöllisesti 2 kohdan mukaisesti käyttöön otetun politiikan tehokkuutta ja erityisesti siinä yksilöityjen yhteisöjen toteuttamien toimeksiantojen laatua sekä tarvittaessa korjattava mahdolliset puutteet.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on lisäksi tarkasteltava kyseistä politiikkaa vuosittain uudelleen. Uudelleentarkastelu on suoritettava myös silloin, kun tapahtuu olennainen muutos, joka vaikuttaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kykyyn päästä hoidettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen kannalta parhaaseen mahdolliseen tulokseen.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on voitava osoittaa, että ne ovat antaneet toimeksiannot vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun 2 kohdan nojalla käyttöön otetun politiikan mukaisesti.
5. Kun valittavana ei ole eri toteuttamispaikkoja, 2-5 kohtaa ei sovelleta. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on kuitenkin kyettävä osoittamaan, ettei valittavana ole eri toteuttamispaikkoja.
29 artikla
Kaupankäyntitoimeksiantojen yhdistäminen ja kohdentaminen
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat voivat toteuttaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimeksiantoja yhdessä toisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston, yhteissijoitusyrityksen tai asiakkaan toimeksiannon tai omien varojensa sijoittamisen yhteydessä tehdyn toimeksiannon kanssa ainoastaan, jos
a)
voidaan kohtuudella olettaa, että toimeksiantojen yhdistäminen ei ole kokonaistuloksen kannalta epäedullista jollekin niistä vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista, yhteissijoitusyrityksistä tai asiakkaista, joiden toimeksiannot on tarkoitus yhdistää;
b)
käyttöön otetaan toimeksiantojen kohdentamispolitiikka, joka pannaan täytäntöön ja jossa määritetään riittävän tarkkaan se, miten yhdessä toteutetut toimeksiannot kohdennetaan tasapuolisesti, mukaan lukien se, miten toimeksiantojen määrä ja hinta vaikuttavat kohdentamiseen ja miten osittaista toteuttamista käsitellään.
2. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja yhdistää vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimeksiannon muiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen, yhteissijoitusyritysten tai asiakkaiden yhden tai useamman toimeksiannon kanssa ja yhdistetty toimeksianto toteutetaan osittain, sen on kohdennettava asianomaiset kaupat toimeksiantojen kohdentamispolitiikkansa mukaisesti.
3. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja yhdistää liiketoimia omaan lukuunsa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen, yhteissijoitusyritysten tai asiakkaiden yhden tai useamman toimeksiannon kanssa, se ei saa kohdentaa asianomaisia kauppoja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston, yhteissijoitusyrityksen tai asiakkaan kannalta haitallisella tavalla.
4. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja yhdistää vaihtoehtoisen sijoitusrahaston, yhteissijoitusyrityksen tai muun asiakkaan toimeksiannon omaan lukuunsa toteutettavan liiketoimen kanssa ja yhdistetty toimeksianto toteutetaan osittain, sen on annettava asianomaisia kauppoja kohdentaessaan etusija vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle, yhteissijoitusyritykselle tai asiakkaille omaan lukuunsa toteutettavaan liiketoimeen nähden.
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja kuitenkin pystyy perustellusti osoittamaan kyseiselle vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tai asiakkaalle, ettei se olisi ilman yhdistämistä voinut toteuttaa kyseistä toimeksiantoa yhtä edullisin ehdoin tai lainkaan, se saa kohdentaa omaan lukuunsa toteutetun liiketoimen suhteellisesti noudattaen 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua politiikkaa.
2 JAKSO
Eturistiriidat
(direktiivin 2011/61/EU 14 artikla)
30 artikla
Eturistiriitojen tyypit
Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoidon yhteydessä esiintyvien eturistiriitojen toteamiseksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava huomioon erityisesti se, onko vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen hoitaja, relevantti henkilö tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajaan määräysvallan kautta suoraan tai välillisesti sidoksissa oleva henkilö jossakin seuraavista tilanteista:
a)
se saa todennäköisesti taloudellista etua tai välttää taloudellisen tappion vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien kustannuksella;
b)
se saa vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tai sen sijoittajille tai asiakkaalle tarjotun palvelun tai suoritetun toiminnan taikka kyseisen sijoitusrahaston tai asiakkaan lukuun toteutetun liiketoimen tulokseen liittyvän, kyseisen sijoitusrahaston edusta poikkeavan edun;
c)
sillä on taloudellinen tai muunlainen kannustin suosia
-
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston edun sijaan yhteissijoitusyrityksen, asiakkaan tai asiakasryhmän taikka toisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston etua;
-
saman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toisen sijoittajan tai sijoittajaryhmän edun sijaan jonkin sijoittajan etua;
d)
se suorittaa samat toiminnot vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle ja toiselle vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle, yhteissijoitusyritykselle tai asiakkaalle; tai
e)
se saa tai tulee saamaan muulta henkilöltä kuin vaihtoehtoiselta sijoitusrahastolta tai sen sijoittajilta sellaisen kannustimen rahana, tavarana tai palveluna, joka liittyy vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tarjottavaan yhteiseen salkunhoitoon ja poikkeaa kyseisestä palvelusta tavallisesti perittävästä palkkiosta tai maksusta.
31 artikla
Eturistiriitoja koskeva politiikka
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava käyttöön eturistiriitoja koskeva politiikka, pantava se täytäntöön ja sovellettava sitä. Tällainen politiikka on laadittava kirjallisesti, ja sen on oltava asianmukainen vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen hoitajan kokoon ja organisaatioon sekä sen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen nähden.
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja kuuluu ryhmään, politiikassa on otettava huomioon myös kaikki sellaiset olosuhteet, joista kyseinen sijoitusrahastojen hoitaja on tai joista sen pitäisi olla tietoinen ja jotka voivat ryhmän muiden jäsenten rakenteen ja liiketoiminnan johdosta aiheuttaa eturistiriitoja.
2. Edellä 1 kohdan mukaisesti käyttöön otetussa eturistiriitoja koskevassa politiikassa on määritettävä seuraavat:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan harjoittaman tai sen lukuun harjoitettavan toiminnan, mukaan lukien sen, jolle tehtäviä on siirretty, sen, jolle tehtäviä on siirretty edelleen, ulkopuolisen arvonmäärittäjän tai vastapuolen harjoittama toiminta, osalta erittely olosuhteista, jotka aiheuttavat tai voivat aiheuttaa eturistiriidan, johon liittyy vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien etuihin kohdistuva merkittävä vahinkoriski;
b)
tällaisten eturistiriitojen ehkäisemiseksi, hallitsemiseksi ja valvomiseksi noudatettavat menettelyt ja toteutettavat toimenpiteet.
32 artikla
Sijoitusten lunastukseen liittyvät eturistiriidat
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, joka hoitaa avointa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, on yksilöitävä, hallittava ja valvottava direktiivin 2011/61/EU 14 artiklan 1 kohdassa säädettyjen velvoitteidensa mukaisesti eturistiriitoja, joita syntyy sellaisten sijoittajien välillä, jotka haluavat lunastaa sijoituksensa ja jotka haluavat pitää sijoituksensa vaihtoehtoisessa sijoitusrahastossa, ja mahdollisia ristiriitoja, joita syntyy vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen hoitajan kannustimen sijoittaa maksuvalmiudeltaan heikkoihin varoihin ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lunastuspolitiikan välillä.
33 artikla
Eturistiriitojen ehkäisemistä ja hallitsemista koskevat menettelyt ja toimenpiteet
1. Menettelyt ja toimenpiteet, jotka otetaan käyttöön eturistiriitojen ehkäisemiseksi tai hallitsemiseksi, on suunniteltava siten, että niillä voidaan varmistaa, että eturistiriidan riskin sisältävään liiketoimintaan osallistuvat relevantit henkilöt harjoittavat kyseistä toimintaa riippumattomasti siinä määrin kuin se on tarkoituksenmukaista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja ryhmän, johon se kuuluu, koon ja toiminnan sekä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien etuihin kohdistuvan vahinkoriskin merkittävyyden kannalta.
2. Jos se on tarpeen ja asianmukaista, jotta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi varmistaa riittävän riippumattomuuden tason, 31 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti noudatettaviin menettelyihin ja toteutettaviin toimenpiteisiin on kuuluttava seuraavat:
a)
tehokkaat menettelyt, joilla estetään tietojenvaihto tai valvotaan sitä sellaista yhteistä salkunhoitoa tai muuta direktiivin 2011/61/EU 6 artiklan 2 ja 4 kohdan mukaista toimintaa harjoittavien relevanttien henkilöiden välillä, johon liittyy eturistiriidan riski, kun kyseisten tietojen vaihtaminen voi vahingoittaa yhden tai useamman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai tällaisten sijoitusrahastojen sijoittajien etua;
b)
sellaisten relevanttien henkilöiden erillinen valvonta, joiden päätoimintoihin kuuluu yhteisen salkunhoidon harjoittaminen sellaisten asiakkaiden tai sijoittajien lukuun tai palvelujen tarjoaminen sellaisille asiakkaille tai sijoittajille, joiden edut saattavat joutua ristiriitaan tai jotka muutoin edustavat eri etuja, jotka saattavat joutua ristiriitaan, mukaan lukien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan edut;
c)
suoran yhteyden poistaminen jostakin toiminnasta pääasiassa vastaaville relevanteille henkilöille maksettavien palkkojen ja palkkioiden ja jostakin toisesta toiminnasta pääasiassa vastaaville muille relevanteille henkilöille maksettavien palkkojen ja palkkioiden tai näiden tuottamien tulojen väliltä, jos kyseisten toimintojen osalta voi syntyä eturistiriita;
d)
toimenpiteet, joilla estetään henkilöä käyttämästä asiatonta vaikutusvaltaa tapaan, jolla relevantti henkilö harjoittaa yhteistä salkunhoitoa, tai joilla rajoitetaan kyseisen vaikutusvallan käyttöä;
e)
toimenpiteet, joilla estetään tai valvotaan relevantin henkilön samanaikaista tai peräkkäistä osallistumista erillisiin yhteisiin salkunhoitotoimintoihin tai muuhun direktiivin 2011/61/EU 6 artiklan 2 ja 4 kohdan mukaiseen toimintaan, jos kyseinen osallistuminen voi heikentää eturistiriitojen asianmukaista hallintaa.
Jos yhden tai useamman edellä mainitun toimenpiteen ja menettelyn käyttöönotolla tai soveltamisella ei voida varmistaa riittävää riippumattomuutta, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava käyttöön sellaisia vaihtoehtoisia toimenpiteitä ja menettelyjä tai sellaisia lisätoimenpiteitä ja -menettelyjä kuin on tarpeen ja asianmukaista.
34 artikla
Eturistiriitojen hallitseminen
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan soveltamilla organisaatio- ja hallintojärjestelyillä ei pystytä riittävällä tavalla varmistamaan, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien etuihin kohdistuvat vahinkoriskit vältetään, asiasta on ilmoitettava viipymättä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ylimmälle johdolle tai muulle toimivaltaiselle sisäiselle elimelle, jotta ne voivat tehdä tarvittavat päätökset tai toteuttaa tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että kyseinen sijoitusrahastojen hoitaja toimii vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien parhaiden etujen mukaisesti.
35 artikla
Eturistiriitojen valvominen
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on kirjattava ja saatettava säännöllisesti ajan tasalle tiedot sellaisesta toiminnasta, jota se on harjoittanut tai jota on harjoitettu sen lukuun ja joka on aiheuttanut sellaisen eturistiriidan, johon liittyy yhden tai useamman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien etuihin kohdistuva merkittävä vahinkoriski, tai kun on kyse jatkuvasta toiminnasta, joka voi aiheuttaa tällaisen eturistiriidan.
2. Ylimmän johdon on saatava tihein väliajoin ja vähintään kerran vuodessa kirjallisia raportteja 1 kohdassa tarkoitetusta toiminnasta.
36 artikla
Eturistiriidoista ilmoittaminen
1. Tiedot, jotka on annettava sijoittajille direktiivin 2011/61/EU 14 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti, on toimitettava sijoittajille pysyvällä välineellä tai verkkosivustolla.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitetut tiedot toimitetaan verkkosivuston välityksellä eikä tietoa osoiteta henkilökohtaisesti sijoittajalle, seuraavien ehtojen on täytyttävä:
a)
sijoittajalle on ilmoitettu verkkosivuston osoite ja paikka, jossa tieto on verkkosivustolla saatavilla, ja sijoittaja on antanut suostumuksensa tietojen antamiseen kyseisellä tavalla;
b)
tiedon on oltava ajantasaista;
c)
tiedon on oltava jatkuvasti saatavilla kyseisillä verkkosivuilla niin pitkän ajan kuin sijoittajan voidaan kohtuudella odottaa tarvitsevan siihen tutustumiseen.
37 artikla
Äänioikeuksien käyttöä koskevat strategiat
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on kehitettävä asianmukaiset ja tehokkaat strategiat sen määrittämiseksi, milloin ja millä tavalla sen hoitamissa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston salkuissa olevia äänioikeuksia käytetään yksinomaan kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja sen sijoittajien hyväksi.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa strategiassa on määritettävä toimenpiteet ja menettelyt, joilla
a)
valvotaan merkittäviä yhtiötapahtumia;
b)
varmistetaan, että äänioikeuksia käytetään kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitustavoitteiden ja -politiikan mukaisesti;
c)
estetään äänioikeuksien käytöstä syntyvät eturistiriidat tai hallitaan niitä.
3. Tiivistelmä strategioista ja niiden perusteella toteutetuista toimista on asetettava pyynnöstä sijoittajien saataville.
3 JAKSO
Riskienhallinta
(direktiivin 2011/61/EU 15 artikla)
38 artikla
Riskienhallintajärjestelmät
Sovellettaessa tätä jaksoa riskienhallintajärjestelmien on katsottava tarkoittavan järjestelmiä, jotka koostuvat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan organisaatiorakenteen merkityksellisistä osatekijöistä, joissa ovat keskeisessä asemassa pysyvä riskienhallintatoiminto, kunkin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusstrategian kannalta merkitykselliseen riskienhallintaan liittyvät politiikat ja menettelyt sekä riskien mittaamiseen ja hallintaan liittyvät järjestelyt, prosessit ja tekniikat, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja käyttää suhteessa kuhunkin hoitamaansa vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon.
39 artikla
Pysyvä riskienhallintatoiminto
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava käyttöön pysyvä riskienhallintatoiminto ja pidettävä sitä yllä seuraavia tarkoituksia varten:
a)
pannakseen täytäntöön tehokkaat riskienhallintapolitiikat ja menettelyt, joiden avulla voidaan tunnistaa, mitata, hallita ja valvoa jatkuvasti kaikkia riskejä, jotka ovat merkityksellisiä kunkin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusstrategian kannalta ja joille kukin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto altistuu tai voi altistua;
b)
varmistaakseen, että sijoittajille direktiivin 2011/61/EU 23 artiklan 4 kohdan c alakohdan mukaisesti ilmoitettu vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiili on johdonmukainen tämän asetuksen 44 artiklan mukaisesti asetettujen riskirajojen kannalta;
c)
valvoakseen 44 artiklan mukaisesti asetettujen riskirajojen noudattamista ja ilmoittaakseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hallintoelimelle ja mahdolliselle valvontatoiminnon hoitajalle riittävän ajoissa, jos se katsoo, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiili on epäjohdonmukainen riskirajojen kannalta, tai jos se havaitsee olennaisen riskin siitä, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiili muuttuu epäjohdonmukaiseksi riskirajojen kannalta;
d)
antaakseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hallintoelimelle ja mahdolliselle valvontatoiminnon hoitajalle vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toiminnan luonteen, laajuuden ja monitahoisuuden kannalta tarkoituksenmukaisin väliajoin seuraavat säännöllisesti päivitettävät tiedot:
i)
44 artiklan mukaisesti asetettujen riskirajojen ja sijoittajille direktiivin 2011/61/EU 23 artiklan 4 kohdan c alakohdan mukaisesti ilmoitetun vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiilin välinen johdonmukaisuus ja kyseisten rajojen noudattaminen;
ii)
riskienhallintaprosessin riittävyys ja tehokkuus, erityisesti maininta siitä, onko todellisten tai ennakoitavissa olevien puutteiden korjaamiseksi toteutettu tai aiottu toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä;
e)
antaakseen ylemmälle johdolle säännöllisesti päivitettyjä tietoja, joissa arvioidaan kunkin hoidetun vaihtoehtoisen sijoitusrahaston nykyistä riskitasoa sekä 44 artiklan mukaisesti asetettujen riskirajojen todellisia tai ennakoitavissa olevia rikkomisia sen varmistamiseksi, että asianmukaisia toimia voidaan toteuttaa nopeasti.
2. Riskienhallintatoiminnolla on oltava valtuudet ja oikeus saada kaikki sellaiset tiedot, jotka se tarvitsee 1 kohdan mukaisten tehtävien hoitamiseksi.
40 artikla
Riskienhallintapolitiikka
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava käyttöön, pantava täytäntöön ja pidettävä yllä riittävää ja dokumentoitua riskienhallintapolitiikkaa, jossa yksilöidään kaikki merkitykselliset riskit, joille sen hoitamat vaihtoehtoiset sijoitusrahastot altistuvat tai voivat altistua.
2. Riskienhallintapolitiikan on käsitettävä menettelyt, joiden avulla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi arvioida kuhunkin hoitamaansa vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon kohdistuvat markkina-, likviditeetti- ja vastapuoliriskit sekä kaikki muut riskit, mukaan lukien operatiiviset riskit, jotka voivat olla olennaisia kunkin sen hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kannalta.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava riskienhallintapolitiikassa esille vähintään seuraavat seikat:
a)
tekniikat, välineet ja järjestelyt, joiden avulla se voi noudattaa 45 artiklaa;
b)
tekniikat, välineet ja järjestelyt, joiden avulla vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksuvalmiusriskiä voidaan arvioida ja valvoa tavanomaisissa ja poikkeuksellisissa maksuvalmiusolosuhteissa, mukaan lukien 48 artiklan mukaisten säännöllisesti suoritettujen stressitestien avulla;
c)
riskienhallintaan liittyvien vastuiden jako vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sisällä;
d)
tämän asetuksen 44 artiklan mukaisesti asetetut riskirajat ja perustelut, joiden mukaan ne mukautetaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiiliin, josta on ilmoitettu sijoittajille direktiivin 2011/61/EU 23 artiklan 4 kohdan c alakohdan mukaisesti;
e)
39 artiklassa tarkoitetun pysyvän riskienhallintatoiminnon antamien raporttien ehdot, sisältö, raportointitiheys ja vastaanottajat.
4. Riskienhallintapolitiikassa on oltava 43 artiklassa tarkoitettujen suojatoimien kuvaus, jossa mainitaan erityisesti seuraavat seikat:
a)
mahdollisten eturistiriitojen luonne;
b)
käyttöön otetut korjaustoimet;
c)
syyt, joiden vuoksi kyseisten toimien olisi kohtuudella oletettava mahdollistavan riskienhallintatoiminnon riippumattoman toteutuksen;
d)
kuinka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo varmistaa, että korjaustoimet ovat kauttaaltaan tehokkaita.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun riskienhallintapolitiikan on oltava tarkoituksenmukaista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja sen hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston liiketoiminnan luonteen, laajuuden ja monitahoisuuden kannalta.
41 artikla
Riskienhallintajärjestelmien arviointi, valvonta ja uudelleentarkastelu
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on arvioitava, valvottava ja tarkasteltava uudelleen säännöllisin väliajoin, kuitenkin vähintään kerran vuodessa,
a)
riskienhallintapolitiikan sekä 45 artiklassa tarkoitettujen järjestelyjen, prosessien ja tekniikoiden riittävyyttä ja tehokkuutta;
b)
sitä, miten hyvin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja noudattaa riskienhallintapolitiikkaa sekä 45 artiklassa tarkoitettuja järjestelyjä, prosesseja ja tekniikoita;
c)
niiden toimenpiteiden riittävyyttä ja tehokkuutta, jotka on toteutettu riskienhallintaprosessissa mahdollisesti havaittujen puutteiden korjaamiseksi;
d)
riskienhallintatoiminnon suorituskykyä;
e)
niiden toimenpiteiden riittävyyttä ja tehokkuutta, joilla varmistetaan riskienhallintatoiminnon toiminnallinen ja hierarkkinen erottaminen 42 artiklan mukaisesti.
Ylin johto päättää ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun säännöllisen uudelleentarkastelun toteutusvälin suhteellisuusperiaatteen mukaisesti ottaen huomioon vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liiketoiminnan ja sen hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston luonne, laajuus ja monitahoisuus.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun säännöllisen uudelleentarkastelun lisäksi riskienhallintajärjestelmiä on tarkasteltava uudelleen, jos
a)
riskienhallintapolitiikkaan sekä 45 artiklassa tarkoitettuihin järjestelyihin, prosesseihin ja tekniikoihin tehdään olennaisia muutoksia;
b)
sisäiset tai ulkopuoliset tapahtumat edellyttävät täydentävää uudelleentarkastelua;
c)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusstrategiaan ja -tavoitteisiin tehdään olennaisia muutoksia.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on päivitettävä riskienhallintajärjestelmät 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun uudelleentarkastelun tulosten perusteella.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle olennaisista muutoksista riskienhallintapolitiikassa sekä 45 artiklassa tarkoitetuista järjestelyistä, prosesseista ja tekniikoista.
42 artikla
Riskienhallintatoiminnon toiminnallinen ja hierarkkinen erottaminen
1. Riskienhallintatoiminto on katsottava toiminnallisesti ja hierarkkisesti erotetuksi toimintayksiköistä, myös salkunhoitotoiminnosta, vain, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimintayksiköiden toiminnasta, myös salkunhoitotoiminnosta, vastaavat henkilöt eivät valvo riskienhallintatoiminnon toteutukseen osallistuvia henkilöitä;
b)
riskienhallintatoiminnon toteutukseen osallistuvat henkilöt eivät osallistu toimintayksikköjen toimintaan eivätkä salkunhoitotoiminnon toteutukseen;
c)
riskienhallintatoimintoon osallistuvat henkilöt saavat korvauksen kyseiseen toimintoon liittyvien tavoitteiden saavuttamisen perusteella riippumatta toimintayksikköjen, mukaan lukien salkunhoitotoiminto, tuloksesta:
d)
palkka- ja palkkiokomitea, jos sellainen on perustettu, valvoo suoraan riskienhallintatoimintoon liittyvissä tehtävissä toimivien ylempien toimihenkilöiden palkkaa ja palkkioita.
2. On varmistettava, että 1 kohdan mukainen riskienhallintatoiminnon toiminnallinen ja hierarkkinen erottaminen kattaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan koko hierarkkisen rakenteen aina sen hallintoelimeen asti. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hallintoelimen ja mahdollisen valvontatoiminnon hoitajan on tarkasteltava uudelleen riskienhallintatoiminnon erottamista.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tarkasteltava uudelleen tapaa, jolla kyseinen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on soveltanut 1 ja 2 kohtaa, direktiivin 2011/61/EU 15 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyin perustein.
43 artikla
Suojatoimet eturistiriitojen varalta
1. Direktiivin 2011/61/EU 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla suojatoimilla eturistiriitojen varalta on varmistettava vähintään se, että
a)
riskienhallintatoiminnon tekemät päätökset perustuvat luotettaviin tietoihin, joita riskienhallintatoiminto valvoo asianmukaisessa laajuudessa;
b)
riskienhallintatoiminnon toteutukseen osallistuvan henkilöstön saamat palkat ja palkkiot perustuvat riskienhallintatoimintoon liittyvien tavoitteiden saavuttamiseen riippumatta niiden liiketoimintasektorien tuloksesta, joiden toimintaan ne osallistuvat;
c)
riskienhallintatoiminto on asianmukaisen riippumattoman uudelleentarkastelun kohteena, jotta voidaan varmistaa, että päätökset tehdään riippumattomasti;
d)
riskienhallintatoiminto on edustettuna hallintoelimessä tai valvontatoiminnossa, jos sellainen on perustettu, vähintään samoin valtuuksin kuin salkunhoitotoiminto;
e)
keskenään ristiriidassa olevat tehtävät erotetaan asianmukaisesti toisistaan.
2. Jos se on oikeasuhteista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen nähden, 1 kohdassa tarkoitetuilla suojatoimilla on myös varmistettava, että
a)
sisäinen tarkastustoiminto tai, jos sellaista ei ole perustettu, hallintoelimen nimittämä ulkopuolinen osapuoli, tarkastelee säännöllisesti uudelleen riskienhallintatoiminnon tuloksia;
b)
jos riskikomitea on perustettu, sillä on riittävät resurssit ja sen jäsenillä, jotka eivät ole riippumattomia, ei ole kohtuutonta vaikutusvaltaa suhteessa riskienhallintatoimintoon.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hallintoelimen ja, jos sellainen on perustettu, valvontatoiminnon on otettava käyttöön suojatoimet 1 ja 2 kohdan mukaisten eturistiriitojen varalta, tarkasteltava säännöllisesti uudelleen niiden tehokkuutta ja toteutettava oikea-aikaisia korjaustoimia mahdollisten puutteiden poistamiseksi.
44 artikla
Riskirajat
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön kunkin hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta määrälliset tai laadulliset riskirajat taikka molemmat ottaen huomioon kaikki merkitykselliset riskit. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja asettaa vain laadullisia rajoja, sen on kyettävä perustelemaan tämä toimivaltaiselle viranomaiselle.
2. Kullekin vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle asetettavien laadullisten ja määrällisten riskirajojen on katettava vähintään seuraavat riskit:
a)
markkinariskit;
b)
luottoriskit;
c)
maksuvalmiusriskit;
d)
vastapuoliriskit;
e)
operatiiviset riskit.
3. Asettaessaan riskirajoja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava huomioon kunkin hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tapauksessa käytetyt strategiat ja varat sekä kuhunkin vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon sovellettavat kansalliset säännöt. Kyseiset riskirajat on mukautettava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiiliin, sellaisena kuin se on ilmoitettu sijoittajille direktiivin 2011/61/EU 23 artiklan 4 kohdan c alakohdan mukaisesti, ja hallintoelimen on hyväksyttävä kyseiset riskirajat.
45 artikla
Riskien mittaaminen ja hallinta
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön riittävät ja tehokkaat järjestelyt, prosessit ja tekniikat
a)
yksilöidäkseen, mitatakseen, hallitakseen ja valvoakseen jatkuvasti riskejä, joille niiden hoitamat vaihtoehtoiset sijoitusrahastot altistuvat tai voivat altistua;
b)
varmistaakseen, että 44 artiklan mukaisesti asetettuja rajoja noudatetaan.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen järjestelyjen, prosessien ja tekniikoiden on oltava oikeasuhteisia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liiketoiminnan ja kunkin sen hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen nähden sekä johdonmukaisia kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiilin kannalta, sellaisena kuin se on ilmoitettu sijoittajille direktiivin 2011/61/EU 23 artiklan 4 kohdan c alakohdan mukaisesti.
3. Sovellettaessa 1 kohtaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on toteutettava seuraavat toimet kunkin hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta:
a)
otettava käyttöön tarvittavat riskienmittausjärjestelyt, -prosessit ja -tekniikat sen varmistamiseksi, että otettuihin positioihin liittyvät riskit ja niiden vaikutus koko riskiprofiiliin mitataan tarkasti asianmukaisten ja luotettavien tietojen perusteella ja että riskienmittausjärjestelyt, -prosessit ja -tekniikat dokumentoidaan riittävästi;
b)
tehtävä määräaikaisia toteumatestejä tarkistaakseen riskienmittausjärjestelyjen, kuten mallipohjaisten ennusteiden ja estimaattien, validiuden;
c)
tehtävä säännöllisesti asianmukaisia stressitestejä ja skenaarioanalyysejä puuttuakseen markkinaolosuhteiden mahdollisista muutoksista johtuviin riskeihin, jotka saattavat vaikuttaa kielteisesti vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon;
d)
varmistettava, että voimassa oleva riskitaso on 44 artiklan mukaisesti asetettujen riskirajojen mukainen;
e)
otettava käyttöön, pantava täytäntöön ja pidettävä yllä riittäviä menettelyjä, jotka johtavat sijoittajien parhaan edun mukaisiin oikea-aikaisiin korjaustoimiin, jos vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskirajoja tosiasiallisesti rikotaan tai niitä ennakoidaan rikottavan;
f)
varmistettava, että kullakin vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla on 46 artiklassa säädettyjen vaatimusten mukaiset maksuvalmiuden hallintajärjestelmät ja -menettelyt.
4 JAKSO
Maksuvalmiuden hoito
(direktiivin 2011/61/EU 16 artikla)
46 artikla
Maksuvalmiudenhoitojärjestelmät ja -menettelyt
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on kyettävä osoittamaan kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille, että ne ovat ottaneet käyttöön direktiivin 2011/61/EU 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut asianmukaiset maksuvalmiudenhoitojärjestelmät ja tehokkaat menettelyt, joissa on otettu huomioon kunkin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusstrategia, maksuvalmiusprofiili ja lunastuspolitiikka.
47 artikla
Maksuvalmiusriskin valvonta ja hallinta
1. Edellä 46 tarkoitetuilla maksuvalmiudenhoitojärjestelmillä ja -menettelyillä on varmistettava vähintään, että
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja pitää vaihtoehtoisessa sijoitusrahastossa yllä velvoitteidensa kannalta asianmukaista maksuvalmiutta, määritettynä markkinoilla olevien vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen suhteellisen maksuvalmiuden perusteella sekä ottaen huomioon likvidaation edellyttämä aika ja hinta tai arvo, jolla kyseiset varat voidaan likvidoida, ja niiden herkkyys muille markkinariskeille tai markkinoihin vaikuttaville tekijöille;
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja valvoo vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varallisuussalkun maksuvalmiusprofiilia ottaen huomioon yksittäisten varojen marginaalinen osuus, jolla voi olla olennainen vaikutus maksuvalmiuteen, sekä vastuita ja sitoumuksia (ehdollisia tai muita), joita vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla voi olla suhteessa velvoitteisiinsa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava näitä tarkoituksia varten huomioon vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajanpohjan profiili, mukaan lukien sijoittajien tyyppi, sijoitusten suhteellinen koko ja sijoituksiin sovellettavat lunastusehdot;
c)
jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto sijoittaa muihin yhteissijoitusyrityksiin, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja valvoo lähestymistapaa, jota kyseisten muiden yhteissijoitusyritysten rahastonhoitajat noudattavat suhteessa maksuvalmiuden hoitoon, myös laatimalla säännöllisiä uudelleenarviointeja, joiden perusteella valvotaan niiden kohde-etuutena olevien yhteissijoitusyritysten lunastuslausekkeisiin tehtäviä muutoksia, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto sijoittaa. Sen estämättä, mitä direktiivin 2011/61/EU 16 artiklan 1 kohdassa säädetään, tätä velvoitetta ei sovelleta, jos muilla yhteissijoitusyrityksillä, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto sijoittaa, käydään aktiivisesti kauppaa direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitetuilla säännellyillä markkinoilla tai vastaavilla kolmannen maan markkinoilla;
d)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja panee täytäntöön ja pitää yllä asianmukaisia maksuvalmiuden mittausjärjestelyjä ja -menettelyjä arvioidakseen positioihin ja suunniteltuihin sijoituksiin liittyviä määrällisiä ja laadullisia riskejä, joilla on olennainen vaikutus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varallisuussalkun maksuvalmiusprofiiliin, jotta kyseisten riskien vaikutuksia maksuvalmiusprofiiliin kokonaisuutena tarkasteluna voidaan mitata asianmukaisesti. Käytettävillä menettelyillä on varmistettava, että kyseisellä sijoitusrahastojen hoitajalla on riittävät tiedot niiden varojen maksuvalmiudesta, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on sijoittanut tai aikoo sijoittaa, sekä varojen maksuvalmiuden riittävä tuntemus, mukaan lukien tarvittaessa kaupantekovolyymi ja alttius hinnanvaihteluille ja/tai yksittäisten omaisuuserien osto- ja myyntihinnan erotukset tavanomaisissa ja poikkeuksellisissa maksuvalmiusolosuhteissa;
e)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja tarkastelee ja ottaa käyttöön välineitä ja järjestelyjä, mukaan lukien erityisjärjestelyt, jotka ovat tarpeen kunkin sen hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksuvalmiusriskin hallitsemiseksi. Kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan on yksilöitävä olosuhteet, joissa näitä välineitä ja järjestelyjä voidaan käyttää sekä tavanomaisissa että poikkeuksellisissa olosuhteissa, ottaen huomioon kaikkien vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajien tasapuolinen kohtelu suhteessa kuhunkin hoidettavaan vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon. Kyseinen sijoitusrahastojen hoitaja voi käyttää tällaisia välineitä ja järjestelyjä vain kyseisissä olosuhteissa ja vain, jos se on antanut asianmukaiset tiedot 108 artiklan mukaisesti.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on dokumentoitava 1 kohdassa tarkoitetut maksuvalmiudenhoitopolitiikkansa ja -menettelynsä, tarkasteltava niitä uudelleen vähintään kerran vuodessa ja päivitettävä ne mahdollisten muutosten tai uusien järjestelyjen tapauksessa.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on sisällytettävä 1 kohdassa tarkoitettuihin maksuvalmiudenhoitojärjestelmiinsä ja -menettelyihinsä asianmukaiset eskalointitoimenpiteet ennakoitujen tai tosiasiallisten maksuvalmiusvajeiden tai muiden vaihtoehtoisessa sijoitusrahastossa ilmenevien vaikeiden tilanteiden varalta.
4. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja hoitaa vivutettua suljettua vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, 1 kohdan e alakohtaa ei sovelleta.
48 artikla
Maksuvalmiuden hoidossa sovellettavat rajat ja stressitestit
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on tarvittaessa pantava täytäntöön ja pidettävä yllä kunkin hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston luonteen, laajuuden ja monitahoisuuden kannalta riittäviä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksuvalmiutta tai heikkoa maksuvalmiutta koskevia rajoja, jotka ovat niiden velvoitteiden ja lunastuspolitiikan sekä 44 artiklassa säädettyjen määrällisiä ja laadullisia riskirajoja koskevien vaatimusten mukaisia.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on valvottava kyseisten rajojen noudattamista, ja jos rajat ylitetään tai todennäköisesti ylitetään, niiden on määritettävä vaaditut (tai tarvittavat) toimet. Määrittäessään asianmukaisia toimia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on tarkasteltava maksuvalmiudenhoitopolitiikan ja -menettelyjen riittävyyttä, vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen maksuvalmiusprofiilin asianmukaisuutta ja epätavallisten lunastustoimeksiantomäärien vaikutusta.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on säännöllisesti suoritettava sellaisia stressitestejä tavanomaisissa ja poikkeuksellisissa maksuvalmiusolosuhteissa, joiden perusteella ne voivat arvioida kunkin hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksuvalmiusriskiä. Stressitestien on
a)
perustuttava määrälliseltä tai, jos tämä ei ole tarkoituksenmukaista, laadulliselta kannalta luotettaviin ja ajantasaisiin tietoihin;
b)
simuloitava tarvittaessa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen maksuvalmiuden puutteellisuutta ja epätavallisia lunastustoimeksiantoja;
c)
katettava markkinariskit ja niistä johtuvat vaikutukset, myös vakuuksien muutospyyntöihin, vakuusvaatimuksiin tai vakuuslimiitteihin;
d)
otettava huomioon arvonmääritykseen liittyvät herkkyydet stressitilanteissa;
e)
tapahduttava aikavälillä, joka on tarkoituksenmukainen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston luonteen kannalta ottaen huomioon kyseisen sijoitusrahaston sijoitusstrategia, maksuvalmiusprofiili, sijoittajan tyyppi ja lunastuspolitiikka, ja ne on suoritettava vähintään kerran vuodessa.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on toimittava sijoittajien parhaan edun mukaan suhteessa stressitestien tuloksiin.
49 artikla
Sijoitusstrategian, maksuvalmiusprofiilin ja lunastuspolitiikan mukauttaminen toisiinsa
1. Sovellettaessa direktiivin 2011/65/EU 16 artiklan 2 kohtaa kunkin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusstrategia, maksuvalmiusprofiili ja lunastuspolitiikka on katsottava johdonmukaisiksi, kun sijoittajat pystyvät lunastamaan sijoituksensa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kaikkien sijoittajien tasapuolisen kohtelun periaatteen, vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lunastuspolitiikan ja sen velvoitteiden mukaisella tavalla.
2. Arvioidessaan sijoitusstrategian, maksuvalmiusprofiilin ja lunastuspolitiikan johdonmukaisuutta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava huomioon myös vaikutukset, joita lunastuksilla voi olla vaihtoehtoisen sijoitusrahaston yksittäisten omaisuuserien kohde-etuuksien hintaan tai osto- ja myyntihinnan erotuksiin.
5 JAKSO
Sijoittaminen arvopaperistettuihin omaisuuseriin
(direktiivin 2011/61/EU 17 artikla)
50 artikla
Määritelmät
Tässä jaksossa tarkoitetaan
a)
’arvopaperistamisella’ direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 36 kohdassa tarkoitettua arvopaperistamista;
b)
’arvopaperistutulla omaisuuserällä’ direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 40 kohdassa tarkoitettua arvopaperistettua omaisuuserää;
c)
’järjestäjällä’ direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 42 kohdassa tarkoitettua järjestäjää;
d)
’etuoikeusluokalla’ direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 39 kohdassa tarkoitettua etuoikeusluokkaa.
51 artikla
Itsellä pidettyä osuutta koskevat vaatimukset
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava vastuu arvopaperistamiseen liittyvästä luottoriskistä yhden tai useamman hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun vain, jos alullepanija, järjestäjä tai alkuperäinen luotonantaja on ilmoittanut kyseiselle sijoitusrahastojen hoitajalle nimenomaisesti, että se pitää jatkuvasti itsellään olennaista nettomääräistä taloudellista osuutta, jonka on aina oltava vähintään viisi prosenttia.
Vähintään viiden prosentin suuruisen olennaisen nettomääräisen taloudellisen osuuden itsellä pitämiseksi katsotaan ainoastaan jokin seuraavista:
a)
vähintään viiden prosentin pitäminen itsellä kunkin myydyn tai sijoittajille siirretyn etuoikeusluokan nimellisarvosta;
b)
uusiutuvien saamisten arvopaperistamisen tapauksessa alullepanijan osuuden, joka on vähintään viisi prosenttia, pitäminen itsellä arvopaperistettujen vastuiden nimellisarvosta;
c)
satunnaisotannalla valittujen vastuiden pitäminen itsellä siten, että ne ovat vähintään viisi prosenttia arvopaperistettujen vastuiden nimellisarvosta siinä tapauksessa, että vastuut olisi muuten arvopaperistettu, edellyttäen, että mahdollisesti arvopaperistettujen vastuiden määrä on alun perin vähintään 100;
d)
suuririskisimmän etuoikeusluokan pitäminen itsellä sekä tarvittaessa muiden etuoikeusluokkien, joilla on sama tai huonompi riskiprofiili kuin sijoittajille siirretyillä tai myydyillä etuoikeusluokilla ja jotka eivät eräänny aikaisemmin kuin sijoittajille siirretyt tai myydyt etuoikeusluokat, pitäminen itsellä siten, että se vastaa kaikkiaan vähintään viittä prosenttia arvopaperistettujen vastuiden nimellisarvosta;
e)
suuririskisimmän omaisuuserän pitämistä itsellä siten, että se on vähintään viisi prosenttia jokaisesta arvopaperistetusta omaisuuserästä arvopaperistamisessa.
Nettomääräinen taloudellinen osuus mitataan alussa, ja se on säilytettävä jatkuvasti. Nettomääräiseen taloudelliseen osuuteen, mukaan lukien itsellä pidetyt omaisuuserät, kertyneet korot tai vastuut, ei sovelleta minkäänlaista luottoriskin vähentämistekniikkaa, lyhyitä positioita eikä muita suojauksia eikä sitä saa myydä. Nettomääräinen taloudellinen osuus määritellään taseen ulkopuolisten erien nimellisarvoa käyttäen.
Itsellä pitämistä koskevia vaatimuksia ei sovelleta mihinkään arvopaperistamiseen moninkertaisesti.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta, jos arvopaperistetut vastuut ovat saamisia tai ehdollisia saamisia direktiivin 2006/48/EY 122 a artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa luetelluilta tahoilta tai näiden tahojen kokonaan, ehdoitta ja peruuttamattomasti takaamia, eikä sitä sovelleta myöskään direktiivin 2006/48/EY 122 a artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa lueteltuihin tapahtumiin.
52 artikla
Järjestäjiä ja alullepanijoita koskevat laadulliset vaatimukset
Ennen kuin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ottaa vastuun arvopaperistamiseen liittyvästä luottoriskistä yhden tai useamman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun, sen on varmistettava, että järjestäjä ja alullepanija
a)
myöntävät luottoa vakuuttavasti perusteltujen ja hyvin määriteltyjen kriteerien perusteella ja määrittävät selkeästi prosessin, jota ne käyttävät arvopaperistettaviin vastuihin myönnettävien lainojen hyväksymiseen, muuttamiseen, uusimiseen ja jälleenrahoittamiseen ja joka vastaa niiden hallussa pitämiin vastuihin sovellettavaa prosessia;
b)
ovat ottaneet käyttöön tehokkaat järjestelmät luotonannon ja luottoriskillisten vastuiden jatkuvaa hallinnointia ja valvontaa varten, mukaan lukien ongelmaluottojen havaitseminen ja hallinta sekä asianmukaisten arvonoikaisujen ja varausten tekeminen;
c)
hajauttavat jokaista luottoa asianmukaisesti kohdemarkkinoiden ja yleisen luottostrategian perusteella;
d)
ovat laatineet luottoriskiä koskevat kirjalliset toimintaperiaatteet, jotka kattavat niiden hyväksytyt riskirajat ja riskeiltä suojautumisessa noudatettavan politiikan ja joissa kuvaillaan, kuinka ne mittaavat, seuraavat ja valvovat luottoriskiä;
e)
asettavat helposti saataville kaikki olennaisen tärkeät tiedot yksittäisten suojattavien vastuiden luottoluokasta ja kehityksestä sekä arvopaperistettua vastuuta tukevista kassavirroista ja vakuuksista sekä tiedot, jotka ovat tarpeen, jotta voidaan tehdä kattavia ja asiantuntevia stressitestejä suojattavia vastuita tukevista kassavirroista ja vakuusarvoista. Tätä varten olennaisen tärkeät tiedot määritetään arvopaperistamispäivänä ja tarvittaessa arvopaperistamisen luonteen mukaan sen jälkeen;
f)
asettavat helposti saataville kaikki muut tärkeät tiedot, jotka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja tarvitsee noudattaakseen 53 artiklassa säädettyjä vaatimuksia;
g)
ilmoittavat 51 artiklassa tarkoitetut itsellään pitämänsä nettomääräiset taloudelliset osuudet sekä kaikki seikat, jotka voisivat haitata kyseisessä artiklassa tarkoitetun vaaditun nettomääräisen taloudellisen vähimmäisosuuden ylläpitoa.
53 artikla
Arvopaperistamisiin liittyviä vastuita ottaneita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevat laadulliset vaatimukset
1. Ennen kuin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat ottavat yhden tai useamman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun vastuun arvopaperistamisesta aiheutuvasta luottoriskistä ja tarvittaessa tämän jälkeen niiden on pystyttävä osoittamaan toimivaltaisille viranomaisille kunkin yksittäisen arvopaperistetun omaisuuserän osalta, että niillä on kattava ja syvällinen käsitys kyseisistä omaisuuseristä ja että ne ovat ottaneet käyttöön muodolliset toimintatavat ja menettelyt, jotka ovat oikeassa suhteessa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston arvopaperistettuihin omaisuuseriin tekemien sijoitusten riskiprofiiliin, analysoidakseen ja kirjatakseen
a)
alullepanijoiden tai järjestäjien 51 artiklan mukaisesti ilmoittamat tiedot sen täsmentämiseksi, mikä on niiden jatkuvasti säilyttämä nettomääräinen taloudellinen osuus arvopaperistamisesta;
b)
yksittäiseen arvopaperistettuun omaisuuserään liittyvät riskien ominaispiirteet;
c)
arvopaperistetun omaisuuserän perustana oleviin vastuihin liittyvät riskien ominaispiirteet;
d)
alullepanijoiden tai järjestäjien aiempiin arvopaperistamisiin liittyvä maine ja tappiot arvopaperistetun omaisuuserän perustana olevissa asianomaisissa vastuuryhmissä;
e)
alullepanijoiden tai järjestäjien taikka niiden edustajien tai neuvonantajien lausunnot niiden asianmukaisesta huolellisuudesta arvopaperistettujen omaisuuserien yhteydessä ja tapauksen mukaan arvopaperistettujen omaisuuserien vakuuksien laadusta;
f)
tapauksen mukaan menetelmät ja käsitteet, joihin arvopaperistettujen omaisuuserien vakuuksien arviointi perustuu, ja toimintatavat, jotka alullepanija tai järjestäjä on ottanut käyttöön varmistaakseen arvioijan riippumattomuuden;
g)
kaikki arvopaperistamiseen liittyvät rakenteelliset tekijät, jotka voivat olennaisesti vaikuttaa laitoksen arvopaperistetun omaisuuserän kehitykseen, kuten sopimusperusteiset pankkivekselit ja vekseleihin liittyvät laukaisijat, erilliset takaukset, likviditeettisopimukseen edullisesti vaikuttavat takaukset, markkina-arvolaukaisijat ja sopimuskohtaiset maksulaiminlyönnin määritelmät.
2. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on ottanut arvopaperistamiseen liittyvän luottoriskin aineelliseen arvoon liittyvän vastuun yhden tai useamman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun, sen on suoritettava kyseisten arvopaperistettujen omaisuuserien kannalta tarkoituksenmukaisia säännöllisiä stressitestejä direktiivin 2011/61/EU 15 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti. Stressitesti on suhteutettava arvopaperistettuihin omaisuuseriin liittyvän riskin luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön direktiivin 2011/61/EU 15 artiklassa säädettyjen periaatteiden mukaiset muodolliset valvontamenettelyt, jotka on suhteutettu kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiiliin arvopaperistettuun omaisuuserään liittyvän luottoriskin osalta, seuratakseen jatkuvasti ja oikea-aikaisesti tällaisten arvopaperistettujen omaisuuserien perustana olevien vastuiden kehitystä koskevia tietoja. Näissä tiedoissa on ilmoitettava (jos se on tarkoituksenmukaista tietyn arvopaperistamistyypin kannalta eikä rajoitu tietoihin, joita kuvaillaan tässä) vastuun tyyppi, niiden lainojen prosenttiosuus, jotka ovat olleet erääntyneinä yli 30, 60 ja 90 päivää, maksukyvyttömyysasteet, ennakkomaksuasteet, ulosmittauksessa olevat lainat, vakuuksien tyypit ja hallinta, arvopaperistamisen kohteena olleiden vastuiden luottopisteytyksen tai muiden luottokelpoisuusmittareiden mukainen frekvenssijakauma, toimialoittainen tai maantieteellinen hajaantuneisuus sekä lainan ja vakuuden suhdetta koskeva frekvenssijakauma soveltaen luokkarajoja, jotka helpottavat riittävää herkkyysanalyysiä. Jos suojattavat vastuut itse ovat arvopaperistettuja omaisuuseriä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajilla on oltava tässä alakohdassa mainittujen arvopaperistamisen etuoikeusluokkia koskevien tietojen, kuten liikkeeseenlaskijan nimen ja luottoluokan, lisäksi myös tiedot arvopaperistamisen etuoikeusluokkien suojattavien vastuuryhmien ominaispiirteistä ja kehityksestä.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on myös sovellettava samoja analysointistandardeja kolmansilta osapuolilta ostettuihin arvopaperistamisemissioiden omistusosuuksiin tai merkintäsitoumuksiin.
3. Asianmukaisen riskienhallinnan ja maksuvalmiuden hoidon järjestämiseksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien, jotka ottavat vastuun arvopaperistamiseen liittyvästä luottoriskistä yhden tai useamman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun, on yksilöitävä, mitattava, valvottava ja hallittava riskejä, jotka johtuvat kyseisen sijoitusrahaston varojen ja vastuiden vastaamattomuudesta, keskittymäriskistä tai kyseisistä välineistä johtuvasta sijoitusriskistä, ja raportoitava tällaisista riskeistä. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että tällaisten arvopaperistettujen omaisuuserien riskiprofiili vastaa kyseisen sijoitusrahaston säännöissä tai perustamisasiakirjoissa, esitteessä ja tarjousasiakirjoissa määriteltyjä kokoa, yleistä salkkurakennetta, sijoitusstrategioita ja tavoitteita.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on varmistettava direktiivin 2011/61/EU 18 artiklassa säädettyjen vaatimusten mukaisesti, että ylimmälle johdolle suunnattu sisäinen raportointi on riittävää, jotta ylimmällä johdolla on kaikki tiedot arvopaperistamisiin liittyvän vastuun ottamisesta ja vastuista johtuvia riskejä hallitaan asianmukaisesti.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on sisällytettävä direktiivin 2011/61/EU 22, 23 ja 24 artiklan mukaisesti annettaviin kertomuksiin ja tietoihin riittävästi tietoa arvopaperistamiseen liittyviä luottoriskejä koskevista vastuistaan sekä tällä alalla noudattamistaan riskienhallintamenettelyistä.
54 artikla
Korjaustoimet
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on toteutettava kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajien parhaan edun mukaisia korjaustoimia havaitessaan arvopaperistamiseen liittyvän vastuun ottamisen jälkeen, että itsellä pidetyn osuuden määritys ja tiedoksianto eivät täyttäneet tässä asetuksessa säädettyjä vaatimuksia.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on toteutettava kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajien parhaan edun mukaisia korjaustoimia, jos itsellä pidetty osuus laskee alle 5 prosenttiin tiettynä ajankohtana vastuun ottamisen jälkeen eikä tämä johdu tapahtuman luonnollisesta maksujärjestelystä.
55 artikla
Saavutettujen etujen säilyttämislauseke
Edellä olevia 51-54 artiklaa sovelletaan uusiin arvopaperistamisiin, jotka on laskettu liikkeeseen 1 päivänä tammikuuta 2011 tai myöhemmin. Edellä olevia 51-54 artiklaa sovelletaan 31 päivän joulukuuta 2014 jälkeen olemassa oleviin arvopaperistamisiin, jos niihin lisätään uusia suojattavia vastuita tai vastuita korvataan kyseisen päivämäärän jälkeen.
56 artikla
Tulkinta
Jos EAMV tai Euroopan valvontaviranomaisten sekakomitea eivät ole antaneet asiasta erityistulkintaa, tämän jakson säännöksiä on tulkittava johdonmukaisesti direktiivin 2006/48/EY vastaavien säännösten ja niiden ohjeiden kanssa, jotka Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitea antoi 31 päivänä joulukuuta 2010 vakavaraisuusdirektiivin 122 a artiklasta (9), sekä kyseisten säännösten ja ohjeiden myöhempien muutosten kanssa.
6 JAKSO
Toiminnan järjestämistä koskevat vaatimukset - yleiset periaatteet
(direktiivin 2011/61/EU 12 ja 18 artikla)
57 artikla
Yleiset vaatimukset
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on
a)
otettava käyttöön ja pantava täytäntöön päätöksentekomenettelyt ja organisaatiorakenne, joista käy selvästi ja dokumentoidusti ilmi raportointisuhteet sekä tehtävienjako ja vastuualueet, ja ylläpidettävä niitä;
b)
varmistettava, että niiden relevantit henkilöt ovat tietoisia menettelyistä, joiden noudattamista kyseisten henkilöiden vastuualueiden asianmukainen hoitaminen edellyttää;
c)
otettava käyttöön ja pantava täytäntöön riittävät sisäiset valvontajärjestelmät, joilla varmistetaan päätösten ja menettelyjen noudattaminen kaikilla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toiminnan tasoilla, ja ylläpidettävä niitä;
d)
otettava käyttöön ja pantava täytäntöön tehokkaat sisäiset raportointi- ja tiedonvälitysjärjestelyt ja ylläpidettävä niitä kaikilla asiaan kuuluvilla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toiminnan tasoilla sekä otettava käyttöön ja pantava täytäntöön tehokkaat tiedonkulkujärjestelyt kaikkien kolmansien osapuolten kanssa ja ylläpidettävä niitä;
e)
säilytettävä riittävän yksityiskohtaiset ja järjestelmälliset tiedot liiketoiminnastaan ja sisäisestä organisaatiostaan.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava huomioon liiketoimintansa luonne, laajuus ja monitahoisuus sekä kyseisen liiketoiminnan osana toteutettujen palvelujen ja toiminnan luonne ja laajuus.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön järjestelmät ja menettelyt, jotka riittävät varmistamaan tietoturvan, tietojen koskemattomuuden ja luottamuksellisuuden kyseessä olevien tietojen luonteen huomioon ottaen, ja ylläpidettävä niitä.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön liiketoiminnan jatkuvuutta koskevat riittävät toimintaperiaatteet, joiden tavoitteena on varmistaa, että keskeiset tiedot ja toiminnot säilyvät ja palveluja ja toimintaa jatketaan järjestelmiin ja menettelyihin liittyvien toimintahäiriöiden yhteydessä tai, jos tämä ei ole mahdollista, joilla varmistetaan tällaisten tietojen ja toimintojen nopea palautuminen ja palvelujen ja toiminnan nopea jatkaminen, ja ylläpidettävä näitä toimintaperiaatteita.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön kirjanpitoperiaatteet ja -menettelyt sekä arvonmäärityssäännöt, joiden avulla ne voivat toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä toimittaa sille nopeasti taloudelliseen raportointiin liittyvät asiakirjat, jotka antavat oikean ja riittävän kuvan niiden taloudellisesta asemasta ja jotka ovat kaikkien sovellettavien tilinpäätösstandardien ja -sääntöjen mukaiset, ja ylläpidettävä näitä periaatteita, menettelyjä ja sääntöjä.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on pantava täytäntöön asianmukaiset periaatteet ja menettelyt varmistaakseen, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lunastuspolitiikasta annetaan riittävän yksityiskohtaiset tiedot sijoittajille ennen kuin ne sijoittavat kyseiseen sijoitusrahastoon ja siinä tapauksessa, että politiikkaan tehdään olennaisia muutoksia.
6. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on valvottava ja arvioitava säännöllisesti 1-5 kohdan mukaisesti käyttöön ottamiensa järjestelmien, sisäisten valvontajärjestelmien ja järjestelyjen riittävyyttä ja tehokkuutta ja toteutettava asianmukaiset toimenpiteet mahdollisten puutteiden korjaamiseksi.
58 artikla
Automaattinen tietojenkäsittely
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on tehtävä asianmukaiset ja riittävät järjestelyt tarkoituksenmukaisia sähköisiä järjestelmiä varten, jotta jokainen salkkutapahtuma tai merkintä taikka mahdollinen lunastustoimeksianto voidaan kirjata oikea-aikaisesti ja tarkoituksenmukaisesti.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on varmistettava korkea turvataso automaattisen tietojenkäsittelyn aikana sekä kirjattujen tietojen koskemattomuus ja luottamuksellisuus siltä osin kuin se on tarpeen.
59 artikla
Kirjanpitomenettelyt
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on varmistettava 57 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen kirjanpitoperiaatteiden ja -menettelyjen käyttö sijoittajansuojan turvaamiseksi. Kirjanpito on toteutettava niin, että kaikki vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varat ja vastuut ovat aina suoraan yksilöitävissä. Jos vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla on eri alarahastoja, niistä on jokaisesta pidettävä erillistä kirjanpitoa.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön kirjanpitoperiaatteet ja -menettelyt ja ylläpidettävä niitä, jotta varmistetaan, että kunkin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen nettoarvo lasketaan tarkasti sovellettavien tilinpäätössääntöjen ja -standardien mukaisesti.
60 artikla
Hallintoelimen, ylimmän johdon ja valvontatoiminnon harjoittama valvonta
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on varmistettava sisäisessä tehtävänjaossaan, että niiden hallintoelin, ylin johto ja valvontatoiminto, jos sellainen on olemassa, vastaavat siitä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja noudattaa direktiivin 2011/61/EU mukaisia velvoitteitaan.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että sen ylin johto
a)
vastaa kunkin hoidettavan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta yleisen sijoituspolitiikan toteutuksesta, sellaisena kuin kyseinen politiikka on tapauksen mukaan määritelty rahaston säännöissä, perustamisasiakirjoissa, tarjousesitteessä tai tarjousasiakirjoissa;
b)
valvoo kunkin hoidettavan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta sijoitusstrategioiden hyväksymistä;
c)
vastaa sen varmistamisesta, että direktiivin 2011/61/EU 19 artiklan mukaiset arvonmäärityspolitiikka ja -menettelyt otetaan käyttöön ja pannaan täytäntöön;
d)
vastaa siitä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on pysyvä ja tehokas vaatimusten noudattamista koskeva toiminto, vaikka tätä toimintoa hoitaisikin kolmas osapuoli;
e)
varmistaa ja todentaa määräajoin, että kunkin hoidettavan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta yleistä sijoituspolitiikkaa, sijoitusstrategioita ja riskirajoja sovelletaan ja noudatetaan asianmukaisesti ja tehokkaasti, vaikka riskienhallintatoimintoa hoitaisivatkin kolmannet osapuolet;
f)
hyväksyy määräajoin niiden sisäisten menettelyjen asianmukaisuuden, joilla tehdään kutakin hoidettavaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa koskevat sijoituspäätökset, ja tarkastelee uudelleen kyseisten menettelyjen asianmukaisuutta, jotta voidaan varmistaa tällaisten päätösten olevan hyväksyttyjen sijoitusstrategioiden mukaisia;
g)
hyväksyy ja tarkastelee määräajoin uudelleen riskienhallintapolitiikkaa ja sen soveltamiseen liittyviä järjestelyjä, menettelyjä ja tekniikoita, mukaan luettuna kutakin hoidettavaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa koskeva riskienrajoitusjärjestelmä;
h)
vastaa direktiivin 2011/61/EU liitteen II mukaisen palkka- ja palkkiopolitiikan käytöönotosta ja soveltamisesta.
3. Lisäksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että sen ylin johto ja tarvittaessa sen hallintoelin tai valvontatoiminto
a)
arvioivat ja määräajoin tarkastelevat uudelleen niiden politiikkojen, järjestelyjen ja menettelyjen tehokkuutta, jotka on otettu käyttöön direktiivissä 2011/61/EU asetettujen velvoitteiden noudattamiseksi;
b)
toteuttavat asianmukaiset toimenpiteet mahdollisten puutteiden korjaamiseksi.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että sen ylin johto saa säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa säännösten noudattamiseen, sisäiseen tarkastukseen ja riskienhallintaan kuuluvia asioita koskevat kirjalliset raportit, joissa mainitaan erityisesti, onko asianmukaiset toimenpiteet mahdollisten puutteiden korjaamiseksi toteutettu.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että sen ylin johto saa säännöllisesti raportteja 2 kohdan b-e alakohdassa tarkoitettujen sijoitusstrategioiden sekä kyseisissä alakohdissa tarkoitettujen, sijoituspäätösten teossa noudatettavien sisäisten menettelyjen soveltamisesta.
6. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että hallintoelin tai valvontatoiminto, jos sellainen on olemassa, saa säännöllisesti kirjallisia raportteja 4 kohdassa mainituista asioista.
61 artikla
Pysyvä vaatimusten noudattamista koskeva toiminto
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön asianmukaiset politiikat ja menettelyt, joilla tunnistetaan riskit siitä, että kyseinen sijoitusrahastojen hoitaja ei pysty noudattamaan direktiivin 2011/61/EU mukaisia velvoitteitaan, sekä muut tähän mahdollisuuteen liittyvät riskit, ja ylläpidettävä näitä politiikkoja ja menettelyjä sekä otettava käyttöön asianmukaiset toimenpiteet ja menettelyt, joilla minimoidaan tällaiset riskit ja joiden avulla toimivaltaisilla viranomaisilla on mahdollisuus käyttää tehokkaasti mainitun direktiivin mukaista toimivaltaansa.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava huomioon liiketoimintansa luonne, laajuus ja monitahoisuus sekä kyseisen liiketoiminnan osana toteutettujen palvelujen ja toimintojen luonne ja laajuus.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava käyttöön pysyvä, tehokas ja itsenäisesti toimiva vaatimusten noudattamista koskeva toiminto, jota se pitää yllä ja joka hoitaa seuraavia tehtäviä:
a)
valvoo ja säännöllisesti arvioi 1 kohdan mukaisesti käyttöön otettujen toimenpiteiden, politiikkojen ja menettelyjen sekä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan velvollisuuksien noudattamisessa esiintyneiden puutteiden korjaamiseksi toteutettujen toimien riittävyyttä ja tehokkuutta;
b)
neuvoo ja avustaa palvelujen tarjoamisesta ja toiminnan harjoittamisesta vastaavia relevantteja henkilöitä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan direktiivin 2011/61/EU mukaisten velvoitteiden noudattamisessa.
3. Jotta 2 kohdassa tarkoitettu vaatimusten noudattamista koskeva toiminto voisi hoitaa tehtävänsä asianmukaisesti ja riippumattomasti, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että
a)
vaatimusten noudattamista koskevalla toiminnolla on tarvittavat valtuudet, resurssit, asiantuntemus ja kaikkien olennaisten tietojen käyttöoikeudet;
b)
nimetään säännösten noudattamista valvova virkailija, joka vastaa vaatimusten noudattamista koskevasta toiminnosta ja kaikista raporteista, joita annetaan ylimmälle johdolle säännösten noudattamiseen liittyvistä asioista säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa ja joissa mainitaan erityisesti, onko mahdollisten puutteiden korjaamiseksi toteutettu asianmukaisia toimenpiteitä;
c)
vaatimusten noudattamista koskevaan toimintoon osallistuvat relevantit henkilöt eivät osallistu valvonnan kohteena olevien palvelujen tarjoamiseen tai valvonnan kohteena olevan toiminnan harjoittamiseen;
d)
vaatimusten noudattamista koskevaan toimintoon osallistuville relevanteille henkilöille maksettavien palkkojen ja palkkioiden määritysmenetelmä ei vaaranna eikä ole omiaan vaarantamaan kyseisten henkilöiden objektiivisuutta.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa ei kuitenkaan vaadita noudattamaan ensimmäisen alakohdan c tai d alakohdan säännöksiä, jos se pystyy osoittamaan, että kyseinen vaatimus ei ole oikeassa suhteessa sen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen eikä sen palvelujen ja toiminnan luonteeseen ja laajuuteen ja että sen vaatimusten noudattamista koskeva toiminto säilyy tehokkaana.
62 artikla
Pysyvä sisäisen tarkastuksen toiminto
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön muista toiminnoistaan ja toiminnastaan erillinen ja riippumaton sisäisen tarkastuksen toiminto ja ylläpidettävä sitä, jos se on kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan liiketoiminnan luonteen, laajuuden ja monitahoisuuden sekä kyseisen liiketoiminnan osana harjoitetun yhteisen salkunhoidon luonteen ja laajuuden perusteella asianmukaista ja oikeasuhteista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun sisäisen tarkastuksen toiminnon on
a)
otettava käyttöön ja pantava täytäntöön tarkastussuunnitelma, jolla tutkitaan ja arvioidaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan järjestelmien, sisäisten valvontajärjestelmien ja järjestelyjen asianmukaisuutta ja tehokkuutta, ja pidettävä sitä yllä;
b)
annettava suosituksia a alakohdan nojalla suoritetun työn tulosten perusteella;
c)
varmistettava, että b alakohdassa tarkoitettuja suosituksia noudatetaan;
d)
raportoitava sisäistä tarkastusta koskevista asioista.
63 artikla
Henkilökohtaiset liiketoimet
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön asianmukaiset järjestelyt ja ylläpidettävä niitä estääkseen jokaista relevanttia henkilöä, joka osallistuu eturistiriidan mahdollisesti aiheuttaviin toimiin tai jolla on käytettävissään sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY (10) 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja sisäpiiritietoja tai vaihtoehtoista sijoitusrahastoa tai sen kanssa tai sen lukuun toteutettuja liiketoimia koskevia muita luottamuksellisia tietoja, toteuttamasta seuraavia toimia:
a)
toteuttamasta rahoitusvälineillä tai muilla varoilla henkilökohtaista liiketoimea, joka täyttää yhden seuraavista perusteista:
i)
liiketoimi kuuluu direktiivin 2003/6/EY 2 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan;
ii)
liiketoimeen liittyy luottamuksellisen tiedon väärinkäyttö tai asiaton julkistaminen;
iii)
liiketoimi on tosiasiallisesti tai todennäköisesti ristiriidassa direktiivistä 2011/61/EU johtuvan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan velvoitteen kanssa;
b)
neuvomasta tai ohjaamasta, muutoin kuin työtehtäviensä tai palvelusopimuksensa asianmukaisissa puitteissa, jotakin toista henkilöä toteuttamaan a alakohdan i ja ii alakohdassa tarkoitetun henkilökohtaisen liiketoimen tai liiketoimen, joka muutoin merkitsisi kesken oleviin toimeksiantoihin liittyvien tietojen väärinkäyttöä;
c)
antamasta, muutoin kuin työtehtäviensä tai palvelusopimuksensa normaaleissa puitteissa, tietoja tai mielipidettä kenellekään toiselle henkilölle, jos relevantti henkilö tietää tai on kohtuullista odottaa hänen tietävän, että tämä toinen henkilö toteuttaa tai todennäköisesti toteuttaa tämän tiedon tai mielipiteen perusteella jommankumman seuraavista toimenpiteistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2003/6/EY 3 artiklan a alakohdan soveltamista:
i)
toteuttaa rahoitusvälineillä tai muilla varoilla a alakohdan i ja ii alakohdassa tarkoitetun liiketoimen tai liiketoimen, joka muutoin merkitsisi kesken oleviin toimeksiantoihin liittyvien tietojen väärinkäyttöä;
ii)
neuvoo tai ohjaa toisen henkilön toteuttamaan tällaisen henkilökohtaisen liiketoimen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut järjestelyt on suunniteltava varmistamaan erityisesti se, että
a)
jokainen relevantti henkilö on tietoinen 1 kohdassa tarkoitettuja henkilökohtaisia liiketoimia koskevista rajoituksista ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan 1 kohdan mukaisesti käyttöön ottamista toimenpiteistä, jotka liittyvät henkilökohtaisiin liiketoimiin ja tietojen ilmaisemiseen;
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tiedoksi annetaan nopeasti kaikki 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvat relevantin henkilön toteuttamat henkilökohtaiset liiketoimet joko ilmoittamalla tällaisesta liiketoimesta tai muilla menettelyillä, joiden perusteella vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi yksilöidä tällaiset liiketoimet;
c)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle ilmoitettua tai sen havaitsemaa henkilökohtaista liiketoimea koskevat tiedot säilytetään, mukaan lukien tiedot tällaisen liiketoimen hyväksymisestä tai kieltämisestä.
Jos ensimmäisen alakohdan b alakohtaa sovellettaessa kolmannet osapuolet suorittavat tiettyjä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimintoja, kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että tällaista toimintaa suorittava yhteisö säilyttää tietoja 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvista relevanttien henkilöjen toteuttamista henkilökohtaisista liiketoimista ja antaa tiedot pyynnöstä viipymättä kyseiselle sijoitusrahastojen hoitajalle.
3. Edellä olevia 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta henkilökohtaisiin liiketoimiin, jotka
a)
toteutetaan osana harkinnanvaraista salkunhoitoa, jossa salkunhoitajan ja relevantin henkilön tai sellaisen muun henkilön välillä, jonka lukuun liiketoimi toteutetaan, ei vaihdeta ennakolta liiketoimeen liittyviä viestejä;
b)
liittyvät yhteissijoitusyrityksiin tai sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksiin, jotka ovat sellaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisen valvonnan kohteena, joka edellyttää varojen osalta vastaavantasoista riskien hajauttamista, kun relevantti henkilö tai muu henkilö, jonka lukuun liiketoimi toteutetaan, ei osallistu kyseisen yrityksen johtamiseen.
4. Sovellettaessa 1 kohtaa henkilökohtaiseksi liiketoimeksi katsotaan myös rahoitusvälineellä tai muilla varoilla toteutettava liiketoimi, joka toteutetaan
a)
relevantin henkilön lukuun;
b)
kenen tahansa sellaisen henkilön lukuun, johon relevantilla henkilöllä on perhesuhde tai läheiset yhteydet;
c)
sellaisen henkilön lukuun, jonka suhde relevanttiin henkilöön on sellainen, että viimeksi mainitulla on muuta suoraa tai välillistä merkittävää etua kaupan toteuttamisesta kuin kaupan toteuttamisesta perittävä maksu tai palkkio.
64 artikla
Salkkutapahtumien kirjaaminen
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on kirjattava jokaisesta hoitamiinsa vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin liittyvästä salkkutapahtumasta viipymättä riittävät tiedot, joiden perusteella voidaan jälkikäteen todentaa kyseisen toimeksiannon ja toteutetun liiketoimen taikka sopimuksen yksityiskohdat.
2. Toteuttamispaikassa toteutettujen salkkutapahtumien osalta 1 kohdassa tarkoitetuissa tiedoissa on oltava seuraavat tiedot:
a)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja sen lukuun toimivan henkilön nimi tai muut yksilöintitiedot;
b)
omaisuuserä;
c)
tarvittaessa määrä;
d)
toimeksiannon tai liiketoimen tyyppi;
e)
hinta;
f)
toimeksiannoista päivämäärä ja tarkka kellonaika, jolloin toimeksianto on välitetty, sekä sen henkilön nimi tai muut yksilöintitiedot, jolle toimeksianto on välitetty, tai liiketoimista päivämäärä ja tarkka kellonaika, jolloin kaupankäyntiä koskeva päätös on tehty ja jolloin liiketoimi on toteutettu;
g)
tarvittaessa sen henkilön nimi, joka välittää toimeksiannon tai toteuttaa liiketoimen;
h)
tarvittaessa syyt toimeksiannon peruuttamiseen;
i)
toteutetuista liiketoimista vastapuolen ja toteuttamispaikan tunnistetiedot.
3. Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toteuttamispaikan ulkopuolella toteuttamien salkkutapahtumien osalta 1 kohdassa tarkoitetuissa tiedoissa on oltava seuraavat tiedot:
a)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston nimi tai muut yksilöintitiedot;
b)
salkkutapahtuman perustan muodostavat oikeudelliset ja muut asiakirjat, mukaan lukien erityisesti sopimus sellaisena kuin se on pantu täytäntöön;
c)
hinta.
4. Sovellettaessa 2 ja 3 kohtaa toteuttamispaikaksi katsotaan direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 7 alakohdassa tarkoitettu kauppojen sisäinen toteuttaja, kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitetut säännellyt markkinat, kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan 15 alakohdassa tarkoitettu monenkeskinen kaupankäyntijärjestelmä, kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan 8 alakohdassa tarkoitettu markkinatakaaja tai muu likviditeetin tarjoaja tai yhteisö, joka vastaa kolmannessa maassa jostakin edellä mainittujen kaltaisesta toiminnasta.
65 artikla
Merkintä- ja lunastustoimeksiantojen kirjaaminen
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on toteutettava kaikki kohtuulliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vastaanotetut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksien merkintä- ja tarvittaessa lunastustoimeksiannot kirjataan välittömästi toimeksiannon vastaanottamisen jälkeen.
2. Kirjattaviin tietoihin on sisällyttävä seuraavat tiedot:
a)
kyseinen vaihtoehtoinen sijoitusrahasto;
b)
henkilö, joka on antanut tai välittänyt toimeksiannon;
c)
henkilö, joka on vastaanottanut toimeksiannon;
d)
toimeksiannon päivämäärä ja kellonaika;
e)
maksuehdot ja -tavat;
f)
toimeksiannon tyyppi;
g)
toimeksiannon toteuttamisen päivämäärä;
h)
osuuksien tai osakkeiden lukumäärä taikka vastaavat merkityt tai lunastetut määrät;
i)
kunkin osuuden tai osakkeen merkintä- tai tarvittaessa lunastushinta taikka tarvittaessa sidotun tai maksetun pääoman määrä;
j)
osuuksien tai osakkeiden koko merkintä- tai lunastusarvo;
k)
toimeksiannon bruttoarvo, mukaan lukien merkintäpalkkiot, tai nettomäärä lunastuspalkkioiden vähentämisen jälkeen.
Edellä olevan i, j ja k alakohdan mukaiset tiedot on kirjattava välittömästi sen jälkeen, kun ne ovat saatavilla.
66 artikla
Tietojen kirjaamista koskevat vaatimukset
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on varmistettava, että 64 ja 65 artiklassa tarkoitettuja tietoja säilytetään vähintään viiden vuoden ajan.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin edellyttää, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat säilyttävät jotkin tai kaikki edellä mainituista tiedoista pidemmän ajan, jonka pituuden määrää omaisuuserän tai salkkutapahtuman luonne, kun tämä on tarpeen sen mahdollistamiseksi, että kyseinen viranomainen voi hoitaa valvontatoimintojaan direktiivin 2011/61/EU mukaisesti.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimiluvan voimassaolon päättymisen jälkeen tietoja on säilytettävä vähintään 1 kohdassa tarkoitetusta viiden vuoden jaksosta vielä jäljellä olevan ajan. Toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia tietojen säilyttämistä pitemmän ajan.
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja siirtää vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon liittyvät velvollisuutensa toiselle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle, sen on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitetut tiedot ovat kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan saatavilla.
3. Tiedot on säilytettävä välineellä, joka mahdollistaa tietojen säilyttämisen siten, että toimivaltaiset viranomaiset saavat ne käyttöönsä myös vastaisuudessa, ja ne on säilytettävä sellaisessa muodossa ja sellaisella tavalla, että
a)
toimivaltaiset viranomaiset voivat päästä käyttämään tietoja nopeasti ja todentaa kunkin salkkutapahtuman käsittelyn kaikki keskeiset vaiheet;
b)
oikaisut tai muut muutokset sekä säilytettyjen tietojen sisältö ennen tällaisia oikaisuja tai muita muutoksia voidaan selvittää helposti;
c)
tietoja ei ole mahdollista muutoin manipuloida eikä muuttaa.
7 JAKSO
Arvonmääritys
(direktiivin 2011/61/EU 19 artikla)
67 artikla
Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen arvonmäärityspolitiikka ja -menettelyt
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön kutakin hoitamaansa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa varten kirjalliset politiikat ja menettelyt, joilla varmistetaan järkevä, läpinäkyvä, kattava ja asianmukaisesti dokumentoitu arvonmääritysprosessi, sekä pidettävä yllä ja tarkasteltava uudelleen kyseisiä politiikkoja ja menettelyjä. Arvonmäärityspolitiikan ja -menettelyjen on katettava arvonmääritysprosessin kaikki olennaiset osa-alueet sekä kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston arvonmääritysmenettelyt ja -tarkastukset.
Rajoittamatta kansallisen lainsäädännön sekä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sääntöjen ja perustamisasiakirjojen mukaisten vaatimusten soveltamista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että sen hoitamiin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin sovelletaan oikeudenmukaisia, asianmukaisia ja läpinäkyviä arvonmääritysmenetelmiä. Arvonmäärityspolitiikassa on yksilöitävä ja arvonmääritysmenettelyissä on pantava täytäntöön kunkin sellaisen omaisuuserätyypin tapauksessa käytettävät arvonmääritysmenetelmät, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto voi sijoittaa sovellettavan kansallisen lainsäädännön, vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sääntöjen ja perustamisasiakirjojen mukaisesti. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei saa sijoittaa ensimmäistä kertaa tietyntyyppiseen omaisuuserään, jollei kyseisentyyppiselle omaisuuserälle ole yksilöity asianmukaista arvonmääritysmenetelmää tai asianmukaisia arvonmääritysmenetelmiä.
Arvonmääritysmenetelmiä koskevissa politiikoissa ja menettelyissä on ilmoitettava hinnoittelua ja markkinatietolähteitä koskevat syötteet, mallit ja valintaperusteet. Politiikoissa ja menettelyissä on edellytettävä, että hinnat on saatava riippumattomista lähteistä aina, kun se on mahdollista ja asianmukaista. Tietyn menetelmän valintaprosessissa on arvioitava saatavilla olevia asianmukaisia menetelmiä sen perusteella, kuinka herkkiä ne ovat muuttujien arvojen muutoksille ja kuinka tietyt strategiat määrittävät sijoitussalkussa olevien varojen suhteellisen arvon.
2. Arvonmäärityspolitiikassa on vahvistettava kaikkien arvonmääritysprosessiin osallistuvien osapuolten, mukaan lukien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ylin johto, velvoitteet, tehtävät ja vastuualueet. Menettelyissä on otettava huomioon arvonmäärityspolitiikkojen mukainen organisaatiorakenne.
Arvonmäärityspolitiikoissa ja -menettelyissä on käsiteltävä vähintään seuraavia seikkoja:
a)
varojen arvonmäärityksen tosiasiallisesti suorittavan henkilöstön pätevyys ja riippumattomuus;
b)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston erityiset sijoitusstrategiat ja varat, joihin kyseinen sijoitusrahasto voi sijoittaa;
c)
arvonmäärityksen syötetietojen, tietolähteiden ja menetelmien valintaan kohdistuvat tarkastukset;
d)
eskalointikanavat varojen arvoissa olevia eroja varten;
e)
positioiden kokoon ja likviditeettiin tai markkinaolosuhteissa mahdollisesti tapahtuviin muutoksiin liittyvien arvonoikaisujen arvonmääritys;
f)
arvonmäärityksen kannalta tarkoituksenmukainen tilinpäätöksen valmistumisajankohta;
g)
varojen tarkoituksenmukainen arvonmääritysväli.
3. Jos nimitetään ulkopuolinen arvonmäärittäjä, arvonmäärityspolitiikoissa ja -menettelyissä on vahvistettava prosessi, jota noudatetaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja ulkopuolisen arvonmäärittäjän välisessä tietojenvaihdossa, jotta voidaan varmistaa, että prosessissa annetaan kaikki arvonmääritystehtävän hoidossa tarvittavat tiedot.
Arvonmäärityspolitiikoilla ja -menettelyillä on varmistettava, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja noudattaa alussa ja määräajoin asianmukaisen huolellisuuden prosessia suhteessa kolmansiin osapuoliin, jotka nimetään hoitamaan arvonmäärityspalveluihin liittyviä tehtäviä.
4. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja huolehtii arvonmäärityksestä itse, politiikoissa on oltava kuvaus suojatoimista, joilla varmistetaan direktiivin 2011/61/EU 19 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukaisesti, että arvonmääritystehtävän hoito tapahtuu toiminnallisesti riippumattomasti. Tällaisiin suojatoimiin on sisällytettävä toimenpiteitä, joilla estetään henkilöitä käyttämästä epäasianmukaista vaikutusvaltaa suhteessa tapaan, jolla arvonmääritystoimintaa harjoitetaan, tai rajoitetaan tällaisen vaikutusvallan käyttöä.
68 artikla
Mallien käyttö varojen arvonmäärityksessä
1. Jos vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen arvonmäärityksessä käytetään mallia, arvonmäärityspolitiikoissa ja -menettelyissä on oltava selvitys ja perustelu mallista ja sen pääpiirteistä. Mallin valintaan vaikuttaneet syyt, taustatiedot, mallissa käytetyt oletukset ja perusteet niiden käytölle sekä mallipohjaiseen arvonmääritykseen liittyvät rajoitukset on dokumentoitava asianmukaisesti.
2. Arvonmäärityspolitiikoilla ja -menettelyillä on varmistettava, että ennen mallin käyttöä sen validoi henkilö, jolla on riittävästi asiantuntemusta ja joka ei ole osallistunut kyseisen mallin kehittämisprosessiin. Validointiprosessi on dokumentoitava asianmukaisesti.
3. Mallille on saatava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ylimmän johdon ennakkohyväksyntä. Jos mallia käyttää vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, joka huolehtii itse arvonmääritystoiminnosta, ylimmän johdon hyväksyntä ei rajoita toimivaltaisen viranomaisen oikeutta edellyttää direktiivin 2011/61/EU 19 artiklan 9 kohdan mukaisesti, että malli annetaan ulkopuolisen arvonmäärittäjän tai tilintarkastajan tarkastettavaksi.
69 artikla
Arvonmäärityspolitiikkojen ja -menettelyjen johdonmukainen soveltaminen
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että arvonmäärityspolitiikkoja ja -menettelyjä sekä valittuja arvonmääritysmenetelmiä sovelletaan johdonmukaisesti.
2. Arvonmäärityspolitiikkoja ja -menettelyjä sekä valittuja menetelmiä on sovellettava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kaikkiin varoihin ottaen huomioon sijoitusstrategia, omaisuuserän tyyppi ja tarvittaessa ulkopuolisten arvonmäärittäjien olemassaolo.
3. Jos päivitystä ei vaadita, periaatteita ja menettelyjä on sovellettava johdonmukaisesti pidemmällä aikavälillä ja arvonmäärityksen tietolähteiden ja sääntöjen on pysyttävä yhdenmukaisina pidemmällä aikavälillä.
4. Arvonmääritysmenettelyjä sekä valittuja menetelmiä on sovellettava johdonmukaisesti kaikkiin saman vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamiin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin ottaen huomioon sijoitusstrategiat ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hallussa olevan omaisuuserän tyyppi ja tarvittaessa ulkopuolisten arvonmäärittäjien olemassaolo.
70 artikla
Arvonmäärityspolitiikkojen ja -menettelyjen säännöllinen uudelleentarkastelu
1. Arvonmäärityspolitiikoissa on määrättävä politiikkojen ja menettelyjen, mukaan lukien arvonmääritysmenetelmät, säännöllisestä uudelleentarkastelusta. Uudelleentarkastelu on suoritettava vähintään kerran vuodessa ja ennen kuin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto ottaa käyttöön uuden sijoitusstrategian tai uuden omaisuuserätyypin, joka ei kuulu voimassa olevan arvonmäärityspolitiikan soveltamisalaan.
2. Arvonmäärityspolitiikoissa ja -menettelyissä on ilmoitettava, kuinka arvonmäärityspolitiikkaan, mukaan lukien arvonmääritysmenetelmä, voidaan tehdä muutoksia ja missä olosuhteissa muutosten tekeminen olisi tarkoituksenmukaista. Politiikkoihin ja menettelyihin tehtäviä muutoksia koskevat suositukset on esitettävä ylimmälle johdolle, joka arvioi mahdollisia muutoksia ja hyväksyy ne.
3. Edellä 38 artiklassa tarkoitetun riskienhallintatoiminnon on tarkasteltava uudelleen varojen arvonmääritystä varten käyttöön otettuja politiikkoja ja menettelyjä sekä annettava tarvittaessa asianmukaista tukea.
71 artikla
Varojen yksittäisten arvojen uudelleentarkastelu
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että kaikkien vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hallussa olevien varojen arvo määritetään oikeudenmukaisesti ja asianmukaisesti. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on dokumentoitava omaisuuserätyypeittäin tapa, jolla yksittäisten arvojen asianmukaisuutta ja oikeudenmukaisuutta arvioidaan. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on kyettävä aina osoittamaan, että sen hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen arvo määritetään asianmukaisesti.
2. Arvonmäärityspolitiikoissa ja -menettelyissä on määritettävä varojen yksittäisten arvojen uudelleentarkastelussa noudatettava prosessi, kun epäasianmukaisen arvonmäärityksen riski on olennainen, kuten seuraavissa tapauksissa:
a)
arvonmääritys perustuu vain yhdeltä vastapuolelta tai välittäjältä saataviin hintoihin;
b)
arvonmääritys perustuu epälikvideihin pörssihintoihin;
c)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan yhteydessä olevat osapuolet vaikuttavat arvonmääritykseen;
d)
muut yhteisöt, joiden taloudelliseen etuun vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tulokset voivat vaikuttaa, vaikuttavat arvonmääritykseen;
e)
arvonmääritys perustuu rahoitusvälineen alullepanijana toimineen vastapuolen antamiin hintoihin, erityisesti jos alullepanija rahoittaa myös vaihtoehtoisen sijoitusrahaston position rahoitusvälineessä;
f)
yksi tai useampi vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen hoitajan piirissä toimiva henkilö vaikuttaa arvonmääritykseen.
3. Arvonmäärityspolitiikoissa ja -menettelyissä on kuvailtava uudelleentarkasteluprosessia, mukaan lukien yksittäisten arvojen kohtuullisuutta koskevat riittävät ja asianmukaiset tarkastukset. Kohtuullisuutta on arvioitava prosessin riittävän objektiivisuuden kannalta. Tarkastuksissa on otettava esille vähintään seuraavat seikat:
a)
arvojen tarkistaminen vertaamalla niitä vastapuolilta saatuihin hintoihin ja arvoihin eri pidemmällä aikavälillä;
b)
arvojen validointi vertaamalla toteutuneita hintoja viimeaikaisiin kirjanpitoarvoihin;
c)
arvonmäärityksessä käytetyn tietolähteen maineen, johdonmukaisuuden ja laadun tarkastelu;
d)
vertaaminen kolmannen osapuolen tuottamiin arvoihin;
e)
poikkeusten tutkiminen ja dokumentointi;
f)
epätavallisilta vaikuttavien tai kyseisen omaisuuserätyypin arvonmääritykselle asetetusta vertailuarvosta eroavien poikkeamien osoittaminen ja tutkiminen;
g)
vanhentuneiden hintojen ja implisiittisten muuttujien testaaminen;
h)
vertaaminen mahdollisten asiaan liittyvien varojen tai niiden suojausten hintoihin;
i)
mallipohjaisessa hinnoittelussa käytettyjen syötetietojen ja erityisesti niiden syötetietojen, joille mallin hinta osoittaa merkittävää herkkyyttä, uudelleentarkastelu.
4. Arvonmäärityspolitiikoissa ja -menettelyissä on oltava asianmukaiset eskalointitoimenpiteet varojen arvonmäärityksessä havaittavien erojen tai muiden ongelmien varalta.
72 artikla
Osuus- tai osakekohtaisen nettoarvon laskenta
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että kullekin sen hoitamalle vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle lasketaan osuus- tai osakekohtainen nettoarvo jokaisen osuuksien tai osakkeiden liikkeeseenlaskun, merkinnän, lunastuksen tai peruutuksen yhteydessä, kuitenkin vähintään kerran vuodessa.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että osuus- tai osakekohtaisen nettoarvon laskennassa käytettävät menettelyt ja menetelmät dokumentoidaan kokonaisuudessaan. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on tehtävä säännöllisesti laskentamenettelyjä ja -menetelmiä sekä niiden soveltamista koskevia tarkastuksia, ja asiakirjoja on muutettava tarkastusten tulosten mukaisesti.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että käytössä on korjausmenettelyjä nettoarvon virheellisen laskennan varalta.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että liikkeeseenlaskettavien osuuksien tai osakkeiden lukumäärä tarkastetaan säännöllisesti ja vähintään yhtä usein kuin osuuksien tai osakkeiden hinta lasketaan.
73 artikla
Ammatilliset takeet
1. Ulkopuolisten arvonmäärittäjien on toimitettava pyynnöstä ammatilliset takeet siitä, että ne kykenevät huolehtimaan arvonmääritystoiminnosta. Ulkopuolisten arvonmäärittäjien on toimitettava ammatilliset takeet kirjallisessa muodossa.
2. Ammatillisissa takeissa on oltava todisteet ulkopuolisen arvonmäärittäjän pätevyydestä ja kyvystä suorittaa asianmukainen ja riippumaton arvonmääritys, mukaan lukien vähintään todisteet
a)
riittävästä henkilöstöstä ja teknisistä resursseista;
b)
riittävistä menettelyistä, joilla turvataan asianmukainen ja riippumaton arvonmääritys;
c)
riittävistä tiedoista vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusstrategiasta ja varoista, joiden arvonmääritykseen ulkopuolinen arvonmäärittäjä nimitetään, ja näiden riittävästä tuntemuksesta;
d)
riittävän hyvästä maineesta ja riittävästä kokemuksesta arvonmäärityksestä.
3. Jos ulkopuolinen arvonmäärittäjä on sijoittautumisvaltionsa toimivaltaisen viranomaisen tai muun yhteisön pakollisessa ammatinharjoittajien rekisterissä, ammatillisissa takeissa on ilmoitettava kyseisen viranomaisen tai yhteisön nimi, mukaan lukien sen yhteystiedot. Ammatillisissa takeissa on ilmoitettava selkeästi lait tai muut säädökset tai ammattisäännöt, joita ulkopuoliseen arvonmäärittäjään sovelletaan.
74 artikla
Avointen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hallussa olevien varojen arvonmääritysväli
1. Avointen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hallussa olevien rahoitusvälineiden arvonmääritys on suoritettava aina 72 artiklan 1 kohdan nojalla tehtävän osuus- tai osakekohtaisen nettoarvon laskennan yhteydessä.
2. Avointen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hallussa olevien muiden varojen arvonmääritys on suoritettava vähintään kerran vuodessa ja aina, kun on todisteita siitä, että viimeksi määritetty arvo ei enää ole oikeudenmukainen tai asianmukainen.
8 JAKSO
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimintojen siirtäminen
(direktiivin 2011/61/EU 20 artiklan 1, 2, 4 ja 5 kohta)
75 artikla
Yleiset periaatteet
Kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat siirtävät yhden tai useampia toiminnoistaan, niiden on noudatettava erityisesti seuraavia yleisiä periaatteita:
a)
tehtävien siirtämistä koskevat järjestelyt eivät mahdollista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastuualueiden tai velvoitteiden kiertämistä;
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan velvoitteet vaihtoehtoista sijoitusrahastoa ja sen sijoittajia kohtaan eivät muutu siirron tuloksena;
c)
edellytyksiä, jotka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on täytettävä saadakseen toimiluvan ja harjoittaakseen toimintaa direktiivin 2011/61/EU mukaisesti, ei lievennetä;
d)
siirtämistä koskevat järjestelyt toteutetaan vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen hoitajan ja sen, jolle tehtävät siirretään, välisen kirjallisen sopimuksen muodossa;
e)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja varmistaa, että se, jolle tehtävät siirretään, hoitaa siirretyt toiminnot tehokkaasti ja sovellettavan lainsäädännön ja sääntelyvaatimusten mukaisesti, ja kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan on otettava käyttöön menetelmät ja menettelyt sen, jolle tehtävät siirretään, tarjoamien palvelujen jatkuvaa uudelleentarkastelua varten. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on toteutettava asianmukaisia toimia, jos ilmenee, että se, jolle tehtävät siirretään, ei voi hoitaa toimintoja tehokkaasti eikä sovellettavan lainsäädännön ja sovellettavien sääntelyvaatimusten mukaisesti;
f)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja valvoo tehokkaasti siirrettyjä toimintoja ja harjoittaa siirtoon liittyvien riskien hallintaa. Tässä tarkoituksessa kyseisellä sijoitusrahastojen hoitajalla on oltava aina siirrettyjen toimintojen valvonnassa tarvittava asiantuntemus ja siinä tarvittavat resurssit. Kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan on määritettävä sopimuksessa tiedonsaanti-, tarkastus-, hyväksymis- ja pääsyoikeutensa sekä ohjeistus- ja valvontaoikeutensa siihen nähden, jolle tehtävät siirretään. Kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan on myös varmistettava, että se, jolle tehtävät siirretään, valvoo asianmukaisesti siirrettyjen toimintojen hoitamista ja kohdistaa siirtoon liittyviin riskeihin riittävää riskienhallintaa;
g)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja varmistaa, että siirrettyjen toimintojen tai toimintojen hoitamista koskevan siirretyn tehtävän jatkuvuus ja laatu säilyvät myös siinä tapauksessa, että siirto lopetetaan siirtämällä joko siirretyt toiminnot tai toimintojen hoitamista koskeva siirretty tehtävä toiselle kolmannelle osapuolelle tai hoitamalla kyseiset toiminnot tai tehtävät itse;
h)
vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen hoitajan ja sen, jolle tehtävät siirretään, oikeudet ja velvoitteet jaetaan ja vahvistetaan selkeästi sopimuksessa. Kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava sopimuksella erityisesti ohjeiden antamista ja siirron lopettamista koskevat oikeutensa, tiedonsaantioikeutensa, tarkastusoikeutensa ja oikeutensa tutustua kirjanpitoon ja tiloihin. Sopimuksella on varmistettava, että tehtäviä voidaan siirtää edelleen vain kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan suostumuksella;
i)
jos siirto koskee salkunhoitoa, siinä noudatetaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoituspolitiikkaa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on annettava sille, jolle tehtävät siirretään, ohjeet sijoituspolitiikan täytäntöönpanosta ja valvottava, että se, jolle tehtävät siirretään, noudattaa jatkuvasti sijoituspolitiikkaa;
j)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja varmistaa, että se, jolle tehtävät siirretään, ilmoittaa kyseiselle sijoitusrahastojen hoitajalle kehityksestä, joka saattaa vaikuttaa olennaisesti sen, jolle tehtävät siirretään, kykyyn hoitaa siirretyt toiminnot tehokkaasti sekä sovellettavan lainsäädännön ja sovellettavien sääntelyvaatimusten mukaisesti;
k)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja varmistaa, että se, jolle tehtävät siirretään, suojaa kyseiseen sijoitusrahastojen hoitajaan, vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon, johon siirto vaikuttaa, ja kyseisen sijoitusrahaston sijoittajiin liittyvät luottamukselliset tiedot;
l)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja varmistaa, että se, jolle tehtävät siirretään, ottaa käyttöön ja panee täytäntöön valmiussuunnitelman tietojen palauttamiseksi toimintahäiriötilanteissa ja varmuuskopiointijärjestelyjen testaamiseksi säännöllisesti ja ylläpitää kyseistä suunnitelmaa.
76 artikla
Siirtoa koskevat objektiiviset perusteet
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on annettava toimivaltaisille viranomaisille yksityiskohtainen kuvaus, selvitys ja todisteet siirtoa koskevista objektiivisista perusteista. Arvioitaessa, pohjautuvatko tehtävien siirtämistä koskevat järjestelyt kokonaisuudessaan direktiivin 2011/61/EU 20 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin objektiivisiin perusteisiin, on tarkasteltava seuraavia perusteita:
a)
liiketoimintojen ja liiketoimintaprosessien optimointi;
b)
kustannussäästöt;
c)
sen, jolle tehtävät siirretään, asiantuntemus hallinnoinnista taikka tietyistä markkinoista tai sijoituksista;
d)
sen, jolle tehtävät siirretään, pääsy maailmanlaajuisiin kaupankäyntiresursseihin.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on esitettävä toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä lisäselvityksiä ja asiakirjoja todisteena siitä, että tehtävien siirtämistä koskevat järjestelyt perustuvat kokonaisuudessaan objektiivisiin perusteisiin.
77 artikla
Sen, jolle tehtävät siirretään, piirteet
1. Sillä, jolle tehtävät siirretään, on oltava riittävät resurssit ja riittävästi henkilöstöä, jolla on sille siirrettyjen tehtävien asianmukaiseen hoitamiseen tarvittavat taidot, tiedot ja asiantuntemus, sekä asianmukainen organisaatiorakenne, joka tukee siirrettyjen tehtävien hoitoa.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan siirtämien toimintojen tosiasiallisesta hoidosta vastaavilla henkilöillä on oltava riittävästi kokemusta, asianmukaiset teoreettiset tiedot ja asianmukaista käytännön kokemusta kyseisistä toiminnoista. Henkilöiden ammatillisen koulutuksen ja aiemmin hoidettujen toimintojen on oltava asianmukaisia liiketoiminnan harjoittamisen kannalta.
3. Sen, jolla tehtävät siirretään, liiketoimintaa tosiasiallisesti harjoittavia henkilöitä ei katsota riittävän hyvämaineisiksi, jos heistä on tallennettu kielteisiä rekisteritietoja, joilla on merkitystä sekä hyvämaineisuuden arvioinnin että siirrettyjen tehtävien asianmukaisen hoidon kannalta, tai jos ilmenee muita merkityksellisiä tietoja, jotka vaikuttavat heidän hyvämaineisuuteensa. Tällaisiksi kielteisiksi rekisteritiedoiksi katsotaan esimerkiksi rikokset, oikeudenkäynnit tai hallinnolliset seuraamukset, jotka ovat merkityksellisiä siirrettyjen tehtävien hoidon kannalta. Erityistä huomiota on kiinnitettävä rikoksiin, jotka liittyvät taloudelliseen toimintaan, esimerkiksi rahanpesun, epärehellisen toiminnan, petosten tai talousrikosten torjuntaan, konkursseihin tai maksukyvyttömyyteen liittyviin velvoitteisiin. Muita merkityksellisiä tietoja ovat tiedot henkilön epäluotettavuudesta tai epärehellisyydestä.
Jos sen, jolle tehtävät siirretään, tarjoamia ammatillisia palveluja säännellään unionissa, ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen edellytysten on katsottava täyttyvän, jos asianomainen valvontaviranomainen on tarkastanut toimilupamenettelyssä, että hyvämaineisuutta koskeva peruste täyttyy, jollei ole todisteita siitä, ettei näin ole.
78 artikla
Salkunhoidon tai riskienhallinnan siirto
1. Tätä artiklaa sovelletaan salkunhoidon tai riskienhallinnan siirtoon.
2. Seuraavat yhteisöt on katsottava direktiivin 2011/61/EU 20 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteisöiksi, joilla on toimilupa tai jotka on rekisteröity varainhoitoa varten ja jotka kuuluvat valvonnan piiriin:
a)
direktiivin 2009/65/EY nojalla toimiluvan saaneet rahastoyhtiöt;
b)
sijoituspalveluyritykset, jotka ovat saaneet direktiivin 2004/39/EY nojalla toimiluvan salkunhoidon harjoittamiseen;
c)
direktiivin 2006/48/EY nojalla toimiluvan saaneet luottolaitokset, jotka ovat saaneet direktiivin 2004/39/EY nojalla toimiluvan salkunhoidon harjoittamiseen;
d)
direktiivin 2011/61/EU nojalla toimiluvan saaneet ulkopuoliset vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat;
e)
kolmansista maista olevat yhteisöt, joilla on toimilupa tai jotka on rekisteröity varainhoitoa varten ja joita toimivaltainen viranomainen valvoo tosiasiallisesti kyseisissä maissa.
3. Jos tehtävät siirretään kolmanteen maahan sijoittautuneelle yritykselle, on täytettävä seuraavat edellytykset direktiivin 2011/61/EU 20 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja yrityksen, jolle toiminnot siirretään, valvontaviranomaisten välillä on oltava kirjallinen järjestely;
b)
sen yrityksen osalta, jolle toiminnot siirretään, a alakohdassa tarkoitettu järjestely antaa toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuuden
i)
saada pyynnöstä direktiivissä 2011/61/EU säädettyjen valvontatehtäviensä hoitamiseen tarvittavat merkitykselliset tiedot;
ii)
saada tutustua kolmannessa maassa olevien valvontatehtäviensä hoidon kannalta merkityksellisiin asiakirjoihin;
iii)
tehdä paikalla toimitettavia tarkastuksia sen yrityksen tiloissa, jolle toiminnot siirrettiin. Paikalla toimitettavien tarkastusten käytännön menettelyt on määritettävä yksityiskohtaisesti kirjallisessa järjestelyssä;
iv)
saada mahdollisimman pian kolmannen maan valvontaviranomaiselta tietoja direktiivin 2011/61/EU ja sen täytäntöönpanotoimenpiteiden mukaisten vaatimusten ilmeisen rikkomisen tutkimista varten;
v)
tehdä täytäntöönpanoa koskevaa yhteistyötä kolmannen maan valvontaviranomaiseen ja EU:n toimivaltaisiin viranomaisiin sovellettavan kansallisen ja kansainvälisen lainsäädännön mukaisesti tapauksissa, joissa direktiivin 2011/61/EU ja sen täytäntöönpanotoimenpiteiden sekä asianomaisen kansallisen lainsäädännön mukaisia vaatimuksia on rikottu.
79 artikla
Tehokas valvonta
Toimintojen siirtämisen on katsottava estävän vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tehokkaan valvonnan, jos
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla, sen tilintarkastajilla ja toimivaltaisilla viranomaisilla ei ole tosiasiallista oikeutta saada siirrettyihin toimintoihin ja sen, jolle tehtävät siirretään, liiketiloihin liittyviä tietoja tai toimivaltaiset viranomaiset eivät pysty käyttämään kyseisiä tiedonsaantioikeuksia;
b)
se, jolle tehtävät siirretään, ei tee yhteistyötä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimivaltaisten viranomaisten kanssa siirrettyjen toimintojen yhteydessä;
c)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei aseta pyynnöstä toimivaltaisten viranomaisten saataville kaikkia tietoja, jotka ovat tarpeen, jotta viranomaiset voivat valvoa, noudatetaanko siirrettyjen toimintojen hoidon yhteydessä direktiivin 2011/61/EU ja sen täytäntöönpanotoimenpiteiden mukaisia vaatimuksia.
80 artikla
Eturistiriidat
1. Direktiivin 2011/61/EU 20 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti perusteisiin, joilla arvioidaan, onko toimintojen siirto ristiriidassa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajan etujen kanssa, on sisällytettävä vähintään seuraavat:
a)
jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ja se, jolle tehtävät siirretään, ovat saman ryhmän jäseniä tai niiden välillä on jokin muu sopimussuhde, se, kuinka laajaa määräysvaltaa se, jolle tehtävät siirretään, käyttää kyseisessä sijoitusrahastojen hoitajassa tai kuinka laajaa vaikutusvaltaa se, jolle tehtävät siirretään, voi käyttää kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan toimiin nähden;
b)
jos se, jolle tehtävät siirretään, ja asianomaisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittaja ovat saman ryhmän jäseniä tai niiden välillä on jokin muu sopimussuhde, se, kuinka laajaa määräysvaltaa sijoittaja käyttää siinä, jolle tehtävät siirretään, tai kuinka laajaa vaikutusvaltaa sijoittaja voi käyttää sen, jolle tehtävät siirretään, toimiin nähden;
c)
kuinka todennäköistä on, että se, jolle tehtävät siirretään, saa taloudellista voittoa tai välttyy taloudelliselta tappiolta vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien kustannuksella;
d)
todennäköisyys, että sillä, jolle tehtävät siirretään, on etunäkökohtia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle tai vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tarjotun palvelun tai toiminnon tuloksessa;
e)
todennäköisyys, että sillä, jolle tehtävät siirretään, on taloudellinen tai muu kannustin ajaa toisen asiakkaan etua vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien etujen kustannuksella;
f)
todennäköisyys, että se, jolle tehtävät siirretään, saa tai tulee saamaan muulta henkilöltä kuin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalta sellaisen kannustimen rahana, tavarana tai palveluna, joka liittyy kyseiselle sijoitusrahastojen hoitajalle ja sen hoitamille vaihtoehtoisille sijoitusrahastoille tarjottavaan yhteiseen salkunhoitoon ja poikkeaa kyseisestä palvelusta tavallisesti perittävästä palkkiosta tai maksusta.
2. Salkunhoito- tai riskienhallintatoiminto voidaan katsoa toiminnallisesti ja hierarkkisesti erotetuksi muista mahdollisesti eturistiriitoja aiheuttavista tehtävistä vain, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
salkunhoitotehtäviin osallistuvat henkilöt eivät osallistu mahdollisesti eturistiriitoja aiheuttavien tehtävien, kuten valvontatehtävien, hoitoon;
b)
riskienhallintatehtäviin osallistuvat henkilöt eivät osallistu mahdollisesti eturistiriitoja aiheuttavien tehtävien, kuten toiminnallisten tehtävien, hoitoon;
c)
toiminnallisten tehtävien hoidosta vastuussa olevat henkilöt eivät valvo riskienhallintatoimintoihin osallistuvia henkilöitä;
d)
erottaminen varmistetaan sen, jolle tehtävät siirretään, koko hierarkiarakenteessa aina hallintoelimeen saakka, ja hallintoelin sekä sen, jolle tehtävät siirretään, valvontatoiminto, jos sellainen on olemassa, tarkastelevat erottamista uudelleen.
3. Mahdolliset eturistiriidat on selvitettävä ja hoidettava, ja niitä on valvottava ja niistä on ilmoitettava asianmukaisesti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajille vain, jos
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja varmistaa, että se, jolle tehtävät siirretään, toteuttaa kaikki kohtuullisiksi katsottavat toimenpiteet sen ja kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan, vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai kyseisen sijoitusrahaston sijoittajien välillä mahdollisesti ilmenevien eturistiriitojen tunnistamiseksi, hallitsemiseksi ja valvomiseksi. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että sillä, jolle tehtävät siirretään, on käytössä 31-34 artiklan nojalla edellytettäviä menettelyjä vastaavat menettelyt;
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja varmistaa, että se, jolle tehtävät siirretään, ilmoittaa mahdollisesti ilmenevät eturistiriidat sekä menettelyt ja toimenpiteet, jotka sen on otettava käyttöön hallitakseen kyseisenkaltaisia eturistiriitoja, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle, jonka on ilmoitettava ne vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle ja sen sijoittajille 36 artiklan mukaisesti.
81 artikla
Suostumus tehtävien edelleen siirtämiseen ja siitä annettavat ilmoitukset
1. Tehtävien edelleen siirtäminen tulee voimaan, jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja osoittaa kirjallisesti suostuvansa siihen.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan etukäteen antamaa yleistä suostumusta ei katsota direktiivin 2011/61/EU 20 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaiseksi suostumukseksi.
2. Direktiivin 2011/61/EU 20 artiklan 4 kohdan b alakohdan nojalla ilmoituksen on sisällettävä yksityiskohtaiset tiedot siitä, jolle tehtävät siirretään, sen paikan toimivaltaisen viranomaisen nimi, jossa se, jolle tehtävät siirretään edelleen, on saanut toimiluvan tai jossa se on rekisteröity, siirretyt toiminnot, vaihtoehtoiset sijoitusrahastot, joihin tehtävien edelleen siirtäminen vaikuttaa, jäljennös vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kirjallisesta suostumuksesta sekä tehtävien edelleen siirtämisen suunniteltu voimaantulopäivä.
82 artikla
Postilaatikkoyhteisö ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, jonka ei enää voida katsoa hoitavan vaihtoehtoista sijoitusrahastoa
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on katsottava postilaatikkoyhteisöksi eikä sen enää voida katsoa olevan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja ainakin seuraavissa tilanteissa:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla ei ole enää asiantuntemusta eikä resursseja, jotka se tarvitsee siirrettyjen tehtävien hoitamiseksi tehokkaasti ja siirtoon liittyvien riskien hallitsemiseksi;
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla ei ole enää toimivaltaa tehdä päätöksiä ylimmän johdon vastuualueeseen kuuluvilla keskeisillä aloilla eikä hoitaa varsinkaan yleisten sijoituspolitiikkojen ja -strategioiden toteutukseen liittyviä ylimmän johdon toimintoja;
c)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja menettää sopimusperusteiset oikeutensa tehdä tiedusteluja, tutkia, saada tietoja tai antaa ohjeita niille, joille tehtävät siirretään, tai kyseisenkaltaisten oikeuksien käyttö muuttuu käytännössä mahdottomaksi;
d)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja siirtää sijoitusten hoitoon liittyviä toimintoja siinä määrin, että niiden määrä on huomattavasti sen itsensä hoitamien, sijoitusten hoitoon liittyvien toimintojen määrää suurempi. Arvioidessaan siirron laajuutta toimivaltaisten viranomaisten on arvioitava kaikkia tehtävien siirtämiseen liittyviä järjestelyjä ottaen huomioon siirrettyjen tehtävien yhteydessä hoidettavien varojen määrän lisäksi myös seuraavat laadulliset perusteet:
i)
niiden varojen tyypit, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja sijoittaa, ja siirrettyjen tehtävien yhteydessä hoidettavien varojen merkitys vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riski- ja tuottoprofiilin kannalta;
ii)
siirrettyjen tehtävien yhteydessä hoidettavien varojen merkitys vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitustavoitteiden saavuttamisen kannalta;
iii)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusten maantieteellinen ja alakohtainen jakauma;
iv)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiili;
v)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan noudattamien sijoitusstrategioiden tyyppi;
vi)
siirrettyjen tehtävien tyyppi suhteessa itsellä pidettyihin tehtäviin; sekä
vii)
niiden, joille tehtävät siirretään, ja niiden, joille tehtävät siirretään edelleen, kokoonpano, toiminnan maantieteellinen kattavuus ja yhtiörakenne, mukaan lukien se, siirretäänkö tehtävät vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kanssa samaan yritysryhmään kuuluvalle yhteisölle.
2. Komissio valvoo markkinoiden kehitysnäkymien kannalta tämän artiklan soveltamista. Komissio tarkastelee tilannetta uudelleen kahden vuoden kuluttua ja toteuttaa tarvittaessa aiheelliset toimenpiteet täsmentääkseen edelleen edellytyksiä, joiden täyttyessä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on katsottava siirtäneen toimintojaan niin laajasti, että siitä tulee postilaatikkoyhteisö eikä sen enää voida katsoa olevan kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja.
3. EAMV voi antaa ohjeita varmistaakseen tehtävien siirtämistä koskevien järjestelyiden johdonmukaisen arvioinnin kaikkialla unionissa.
IV LUKU
TALLETUSYHTEISÖ
1 JAKSO
Kirjalliseen sopimukseen sisällytettävät tiedot
(direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 2 kohta)
83 artikla
Sopimuksen tiedot
1. Sopimus, jolla säilytysyhteisö nimetään direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 2 kohdan mukaisesti, on laadittava säilytysyhteisön ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja/tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston välillä, ja sen on sisällettävä vähintään seuraavat seikat:
a)
kuvaus palveluista, jotka säilytysyhteisön on tarjottava, ja menettelyt, jotka on otettava käyttöön kunkin sellaisen omaisuuserätyypin osalta, johon vaihtoehtoinen sijoitusrahasto voi sijoittaa ja jotka annetaan säilytysyhteisön säilytettäväksi;
b)
kuvaus tavasta, jolla varojen säilyttäminen ja valvontatoiminto on hoidettava riippuen niiden varojen tyypistä ja niistä maantieteellisistä alueista, joille vaihtoehtoinen sijoitusrahasto aikoo sijoittaa. Säilytystehtävien osalta kuvauksessa on oltava maaluettelot ja menettelyt, joita noudatetaan maiden lisäämisessä luetteloon ja/tai niiden poistamisessa luettelosta. Kuvauksen on oltava johdonmukainen niiden tietojen kanssa, jotka annetaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säännöissä, perustamisasiakirjoissa ja tarjousasiakirjoissa varoista, joihin kyseinen sijoitusrahasto voi sijoittaa;
c)
lausunto, jonka mukaan säilytystoimintojen siirtäminen ei vaikuta säilytysyhteisön vastuuseen, jollei se ole vapautunut vastuustaan direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 13 tai 14 kohdan mukaisesti;
d)
sopimuksen voimassaoloaika ja sen muuttamiselle ja päättämiselle asetetut edellytykset, mukaan lukien tilanteet, jotka voisivat johtaa sopimuksen päättämiseen, sekä yksityiskohtaiset tiedot päättämismenettelystä ja tarvittaessa menettelyistä, joiden mukaisesti säilytysyhteisön olisi lähetettävä kaikki merkitykselliset tiedot seuraajalleen;
e)
sopimuspuoliin asianomaisten lakien ja asetusten mukaisesti sovellettavat luottamuksellisuutta koskevat velvoitteet. Nämä velvoitteet eivät saa heikentää toimivaltaisten viranomaisten kykyä saada käyttöönsä merkitykselliset asiakirjat ja tiedot;
f)
keinot ja menettelyt, joilla säilytysyhteisö toimittaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle tai vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle kaikki olennaiset tiedot, joita tämä tarvitsee tehtäviensä suorittamiseen, mukaan lukien varoihin liittyvien oikeuksien käyttö, ja saadakseen riittävän ajoissa totuudenmukaisen käsityksen kyseisen sijoitusrahaston tileistä;
g)
keinot ja menettelyt, joilla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja tai vaihtoehtoinen sijoitusrahasto toimittaa kaikki olennaiset tiedot tai varmistaa, että säilytysyhteisö saa kaikki tarvittavat tiedot tehtäviensä suorittamiseksi, mukaan lukien menettelyt, joilla varmistetaan, että säilytysyhteisö saa tietoja muilta kyseisen sijoitusrahaston tai kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan nimeämiltä osapuolilta;
h)
tieto siitä, voiko säilytysyhteisö tai kolmas osapuoli, jolle säilytystoiminnot siirretään direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan mukaisesti, käyttää sen säilytettäväksi annettuja varoja uudelleen ja tällaiselle uudelleenkäytölle mahdollisesti asetetut edellytykset;
i)
menettelyt, joita on noudatettava, kun vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sääntöihin, perustamisasiakirjoihin tai tarjousasiakirjoihin suunnitellaan muutosta, ja yksityiskohtaiset tiedot tilanteista, jotka on annettava tiedoksi säilytysyhteisölle tai joissa muutoksen tekemiseen tarvitaan säilytysyhteisön ennakkosuostumus;
j)
kaikki tarvittavat tiedot, jotka on vaihdettava yhtäältä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, kyseisen sijoitusrahaston lukuun tai kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan lukuun toimivan kolmannen osapuolen ja toisaalta säilytysyhteisön välillä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksien tai osakkeiden myynnistä, merkinnästä, lunastuksesta, liikkeeseenlaskusta, peruuttamisesta ja takaisinostosta;
k)
kaikki tarvittavat tiedot, jotka on vaihdettava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston, vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen hoitajan, kyseisen sijoitusrahaston lukuun tai kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan lukuun toimivan kolmannen osapuolen ja säilytysyhteisön välillä säilytysyhteisön valvontatoiminnon hoidosta;
l)
jos sopimuspuolet harkitsevat kolmansien osapuolten nimeämistä hoitamaan osia niille kuuluvista tehtävistä, sitoumus, jonka mukaan ne antavat säännöllisesti yksityiskohtaisia tietoja mahdollisesti nimettävästä kolmannesta osapuolesta ja pyynnöstä tietoja kolmannen osapuolen valinnassa käytettävistä perusteista sekä toimenpiteistä, joita sopimuspuolet ovat suunnitelleet valvoakseen valitun kolmannen osapuolen harjoittamaa toimintaa;
m)
tiedot sopimuspuolten tehtävistä ja vastuualueista, jotka koskevat rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyviä velvoitteita;
n)
tiedot kaikista vaihtoehtoisen sijoitusrahaston nimissä tai kyseisen sijoitusrahaston lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan nimissä avatuista käteistileistä ja menettelyistä, joilla varmistetaan, että säilytysyhteisölle ilmoitetaan kyseisen sijoitusrahaston nimissä tai kyseisen sijoitusrahaston lukuun toimivan sijoitusrahastojen hoitajan nimissä avatuista uusista tileistä;
o)
yksityiskohtaiset tiedot säilytysyhteisön eskalointimenettelyistä, mukaan lukien niiden vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja/tai vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan palveluksessa olevien henkilöiden tunnistetiedot, joihin säilytysyhteisön on otettava yhteyttä aloittaessaan eskalointimenettelyn;
p)
säilytysyhteisön antama sitoumus, jonka mukaan se ilmoittaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle saadessaan tietoonsa, että varojen erottaminen ei ole tai ei ole enää riittävä toimenpide sellaisen kolmannen osapuolen suojelemiseksi maksukyvyttömyydeltä, jolle siirretään säilytystoimintoja direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan mukaisesti;
q)
menettelyt, joilla varmistetaan, että säilytysyhteisö voi tutkia tehtäviensä hoidon yhteydessä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja/tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimintaa sekä arvioida toimitettujen tietojen laatua, mukaan lukien käyttämällä oikeutta tutustua kyseisen sijoitusrahaston ja/tai kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan kirjanpitoon tai käymällä paikan päällä tämän tiloissa;
r)
menettelyt, joilla varmistetaan, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ja/tai vaihtoehtoinen sijoitusrahasto voi tarkastella uudelleen, kuinka säilytysyhteisö suoriutuu sopimusvelvoitteistaan.
2. Edellä a-r alakohdassa esitellyt välineet ja menettelyt on kuvailtava yksityiskohtaisesti säilytysyhteisön nimeämisestä tehtävässä sopimuksessa tai siihen myöhemmin mahdollisesti tehtävissä muutoksissa.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu säilytysyhteisön nimeämisestä tehtävä sopimus tai siihen myöhemmin tehtävä muutos on tehtävä kirjallisena.
4. Sopimuspuolet voivat sopia, että kaikki tietojenvaihto niiden välillä tai osa siitä hoidetaan sähköisesti edellyttäen, että ne varmistavat, että tiedot tallennetaan asianmukaisesti.
5. Jollei kansallisessa lainsäädännössä toisin säädetä, kaikista vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista ei ole pakko tehdä erillisistä kirjallista sopimusta; vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja säilytysyhteisön on voitava tehdä puitesopimus, jossa luetellaan kaikki kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan hoitamat vaihtoehtoiset sijoitusrahastot, joihin sopimusta sovelletaan.
6. Säilytysyhteisön nimeämisestä tehtävään sopimukseen ja mahdollisiin myöhempiin sopimuksiin sovellettava kansallinen lainsäädäntö on tarkennettava.
2 JAKSO
Yleiset perusteet kolmansien maiden säilytysyhteisöihin sovellettavan toiminnan vakautta koskevan säätelyn ja valvonnan arvioimiseksi
(direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 6 kohdan b alakohta)
84 artikla
Kolmanteen maahan sijoittautuneeseen säilytysyhteisöön sovellettavan toiminnan vakautta koskevan säätelyn ja valvonnan arviointiperusteet
Sovellettaessa direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 6 kohdan b alakohtaa kolmanteen maahan sijoittautuneeseen säilytysyhteisöön sovellettavan toiminnan vakautta koskevan säätelyn ja valvonnan tehokkuutta, sitä, vastaako se vaikutuksiltaan unionin lainsäädäntöä, ja sen täytäntöönpanon tehokasta valvontaa on arvioitava seuraavien perusteiden mukaan:
a)
säilytysyhteisö on saanut toimiluvan toimivaltaiselta viranomaiselta, jolla on riittävät resurssit tehtäviensä hoitamiseksi, ja kyseinen viranomainen valvoo säilytysyhteisöä jatkuvasti;
b)
kolmannen maan lainsäädännössä vahvistetut perusteet säilytysyhteisön toimiluvan saamiseksi vastaavat vaikutuksiltaan perusteita, jotka on asetettu luottolaitosten tai sijoituspalveluyritysten toiminnan aloittamiselle unionissa;
c)
kolmanteen maahan sijoittautuneelle säilytysyhteisölle asetetut pääomavaatimukset vastaavat vaikutuksiltaan pääomavaatimuksia, joita unionissa sovelletaan sen mukaan, vastaako säilytysyhteisö luonteeltaan unionin luottolaitosta vai sijoituspalveluyritystä;
d)
kolmanteen maahan sijoittautuneeseen säilytysyhteisöön sovellettavat toimintaedellytykset vastaavat vaikutuksiltaan toimintaedellytyksiä, joita unionissa sovelletaan luottolaitoksiin tai sijoituspalveluyrityksiin riippuen säilytysyhteisön luonteesta;
e)
kolmannen maan lainsäädännössä vahvistetut vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säilytysyhteisön erityistehtävien hoitoa koskevat vaatimukset vastaavat vaikutuksiltaan direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 7-15 kohdassa ja sen täytäntöönpanotoimenpiteissä sekä asianomaisessa kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä vaatimuksia;
f)
kolmannen maan lainsäädännössä säädetään riittävän varoittavien täytäntöönpanon valvontatoimien toteuttamisesta siinä tapauksessa, että säilytysyhteisö ei noudata a-e alakohdassa tarkoitettuja vaatimuksia ja edellytyksiä.
3 JAKSO
Säilytystoiminnot, asianmukaista huolellisuutta koskevat tehtävät ja varojen erottelemista koskeva velvoite
(direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 7-9 kohta sekä 11 kohdan c alakohta ja d alakohdan iii alakohta)
85 artikla
Käteistilien seuranta - yleiset vaatimukset
1. Jos vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan taikka sen lukuun toimivan säilytysyhteisön nimissä pidetään yllä käteistiliä tai avataan käteistili direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 7 kohdassa tarkoitetussa yhteisössä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että säilytysyhteisölle annetaan sen alkaessa hoitaa tehtäviään ja sen jälkeen jatkuvasti kaikki olennaiset tiedot, jotka se tarvitsee täyttääkseen velvoitteensa.
2. Saadakseen käyttöönsä kaikki tiedot vaihtoehtoisen sijoitusrahaston käteistileistä ja selkeän käsityksen kyseisen sijoitusrahaston kaikista kassavirroista, säilytysyhteisön on vähintään
a)
saatava nimeämisensä jälkeen tiedot kaikista vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan nimissä avatuista voimassa olevista käteistileistä;
b)
saatava tiedot kaikista vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan avaamista uusista käteistileistä;
c)
saatava kaikki kolmansien osapuolten kolmannessa yhteisössä avaamiin käteistileihin liittyvät tiedot.
86 artikla
Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kassavirtojen seuranta
Säilytysyhteisön on huolehdittava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kassavirtojen tehokkaasta ja asianmukaisesta seurannasta, ja sen on erityisesti vähintään
a)
varmistettava, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kaikki käteisvarat kirjataan tileille, jotka avataan direktiivin 2006/73/EY 18 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitetuissa yhteisöissä kyseisillä markkinoilla, joilla edellytetään käteistilejä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimintoja varten, kunhan tällainen yhteisö on sellaisen toiminnan vakautta koskevan säätelyn ja valvonnan alainen, joka vastaa vaikutuksiltaan unionin lainsäädäntöä, jonka täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti ja joka vastaa direktiivin 2006/73/EY 16 artiklassa säädettyjä periaatteita;
b)
otettava käyttöön tehokkaat ja asianmukaiset menettelyt kassavirtaliikkeiden täsmäyttämiseksi ja tällaisten täsmäytysten tekemiseksi päivittäin tai kassavirtaliikkeiden tapahtumisen aikaan, jos käteisrahaliikenne on vähäistä;
c)
otettava käyttöön asianmukaiset menettelyt merkittävien kassavirtojen ja erityisesti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimintojen kannalta epäjohdonmukaisten kassavirtojen yksilöimiseksi pankkipäivän päätteeksi;
d)
tarkasteltava säännöllisin väliajoin uudelleen kyseisten menettelyjen riittävyyttä, mukaan lukien täsmäytysprosessin vuotuinen kokonaistarkastus, ja varmistettava, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston, sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai sen lukuun toimivan säilytysyhteisön nimissä avatut käteistilit sisällytetään täsmäytysprosessiin;
e)
seurattava jatkuvasti täsmäytysten tuloksia ja toimia, jotka toteutetaan täsmäytysmenettelyissä havaittujen poikkeamien perusteella, ja ilmoitettava välittömästi oikaisematta jääneistä säännönvastaisuuksista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle ja myös toimivaltaisille viranomaisille, jos tilannetta ei voida selvittää ja/tai korjata;
f)
tarkastettava, ovatko sen itse kirjaamat käteispositiotiedot yhdenmukaisia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kirjaamien tietojen kanssa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että kaikki kolmannessa osapuolessa avattuun käteistiliin liittyvät ohjeet ja tiedot lähetetään säilytysyhteisölle, jotta tämä pystyy suorittamaan oman täsmäytysmenettelynsä.
87 artikla
Merkintöjä koskevat tehtävät
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että säilytysyhteisölle annetaan jokaisen pankkipäivän päätteeksi tiedot maksuista, joita sijoittajat suorittavat tai joita suoritetaan sijoittajien lukuun vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksien tai osakkeiden merkitsemisen yhteydessä, kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva osapuoli, kuten omistustietojen ylläpitäjä, vastaanottaa tällaisia maksuja tai toimeksiantoja sijoittajalta. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että säilytysyhteisö saa kaikki muut olennaiset tiedot, jotka se tarvitsee huolehtiakseen siitä, että maksut kirjataan käteistileille, jotka on avattu vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan taikka säilytysyhteisön nimissä direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 7 kohdan mukaisesti.
88 artikla
Säilytettävät rahoitusvälineet
1. Vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tai sen lukuun toimivalle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle kuuluvat rahoitusvälineet, joita ei voida fyysisesti toimittaa säilytysyhteisölle, on sisällytettävä säilytysyhteisön säilytystehtävien piiriin, jos kaikki seuraavat vaatimukset täyttyvät
a)
rahoitusvälineet ovat siirtokelpoisia arvopapereita, mukaan lukien direktiivin 2009/65/EY 51 artiklan 3 kohdan viimeisessä alakohdassa tai komission direktiivin 2007/16/EY (11) 10 artiklassa tarkoitettuja johdannaisia sisältävät siirtokelpoiset arvopaperit, taikka rahamarkkinavälineitä tai yhteissijoitusyritysten osuuksia;
b)
rahoitusvälineet voidaan kirjata säilytysyhteisön nimiin tai niitä voidaan pitää suoraan tai välillisesti tilillä säilytysyhteisön nimissä.
2. Rahoitusvälineitä, jotka kirjataan sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti vain suoraan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston nimissä liikkeeseenlaskijalle itselleen tai tämän edustajalle, kuten kirjaajalle tai omistustietojen ylläpitäjälle, ei voida pitää säilytettävinä.
3. Vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tai tämän lukuun toimivalle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle kuuluvat rahoitusvälineet, jotka voidaan fyysisesti toimittaa säilytysyhteisölle, on sisällytettävä aina säilytysyhteisön säilytystehtävien piiriin.
89 artikla
Säilytettäviä varoja koskevat säilytystehtävät
1. Noudattaakseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 8 kohdan a alakohdassa säädettyjä velvoitteita, jotka koskevat säilytettäviä rahoitusvälineitä, säilytysyhteisön on varmistettava vähintään, että
a)
rahoitusvälineet kirjataan asianmukaisesti direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 8 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaisesti;
b)
kirjanpitoa ja erillisiä tilejä hoidetaan tavalla, joka varmistaa niiden oikeellisuuden ja varsinkin sen, että ne vastaavat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen lukuun hallussa pidettäviä rahoitusvälineitä ja käteisvaroja;
c)
säilytysyhteisön sisäisten tilien ja kirjanpidon ja sellaisen kolmannen osapuolen tilien ja kirjanpidon, jolle siirretään säilytystoimintoja direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan mukaisesti, välillä tehdään säännöllisesti täsmäytyksiä;
d)
noudatetaan asianmukaista huolellisuutta suhteessa säilytettäviin rahoitusvälineisiin sijoittajansuojan korkean tason varmistamiseksi;
e)
kaikki olennaiset säilytysriskit arvioidaan koko säilytysketjussa ja niitä seurataan ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle ilmoitetaan mahdollisesti havaittavat olennaiset riskit;
f)
otetaan käyttöön riittävät organisatoriset järjestelyt, joilla voidaan minimoida riski rahoitusvälineistä tai niihin liittyvistä oikeuksista aiheutuvista tappioista tai rahoitusvälineiden tai niihin liittyvien oikeuksien pienenemisestä petosten, heikon hallinnon, riittämättömän rekisteröinnin tai huolimattomuuden vuoksi;
g)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan omistusoikeus kyseisiin varoihin todennetaan.
2. Jos säilytysyhteisö on siirtänyt säilytystoimintojaan kolmannelle osapuolelle direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan mukaisesti, kyseiseen säilytysyhteisöön on sovellettava edelleen tämän artiklan 1 kohdan b-e alakohdan mukaisia vaatimuksia. Säilytysyhteisön on myös varmistettava, että kolmas osapuoli noudattaa tämän artiklan 1 kohdan b-g alakohdan mukaisia vaatimuksia ja 99 artiklassa säädettyjä varojen erottelemista koskevia velvoitteita.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja säilytysyhteisön säilytystehtäviä on sovellettava jaotteluperiaatteen perusteella vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan suorassa tai välillisessä määräysvallassa olevien rahoitusrakenteiden ja/tai oikeudellisten rakenteiden hallussa oleviin kohde-etuutena oleviin varoihin.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua vaatimusta ei sovelleta rahasto-osuusrahastoihin eikä hallinnointi-markkinointirahastoihin, jos kohderahastoilla on säilytysyhteisö, joka säilyttää kyseisten rahastojen varoja.
90 artikla
Omistajuuden todentamista ja kirjanpitoa koskevat säilytystehtävät
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on annettava säilytysyhteisölle sen alkaessa hoitaa tehtäviään ja sen jälkeen jatkuvasti kaikki olennaiset tiedot, jotka säilytysyhteisö tarvitsee noudattaakseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 8 kohdan b alakohdan mukaisia velvoitteitaan, ja varmistettava, että kolmannet osapuolet antavat säilytysyhteisölle kaikki olennaiset tiedot.
2. Noudattaakseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 8 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja velvoitteitaan säilytysyhteisön on vähintään
a)
saatava viipymättä kaikki olennaiset tiedot, jotka se tarvitsee hoitaakseen omistajuuden todentamista ja kirjanpitoa koskevat tehtävänsä, mukaan lukien olennaiset tiedot, jotka kolmansien osapuolten on annettava säilytysyhteisölle;
b)
saatava riittävästi luotettavia tietoja saadakseen varmuuden vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan omistusoikeudesta varoihin;
c)
pidettävä kirjaa varoista, joiden osalta se katsoo, että vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja omistaa kyseiset varat. Noudattaakseen tätä velvoitetta säilytysyhteisön on
i)
merkittävä kirjanpitoonsa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston nimissä varat, mukaan lukien niiden nimelliset määrät, joiden se katsoo olevan kyseisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan omistuksessa;
ii)
kyettävä esittämään milloin tahansa kattava ja ajantasainen omistajaluettelo vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoista, mukaan lukien niiden nimelliset määrät.
Sovellettaessa 2 kohdan c alakohdan ii alakohtaa säilytysyhteisön on varmistettava, että käytössä on menettelyt, joilla varmistetaan, ettei varoja voida delegoida, siirtää, vaihtaa eikä toimittaa ilmoittamatta siitä säilytysyhteisölle tai sille, jolle tehtävät siirretään, ja säilytysyhteisöllä on oltava mahdollisuus saada asianomaiselta kolmannelta osapuolelta viipymättä asiakirjatodisteet kustakin liiketoimesta ja positiosta. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että asianomainen kolmas osapuoli antaa säilytysyhteisölle viipymättä todistukset tai muut asiakirjatodisteet aina, kun varoja myydään tai hankitaan tai toteutetaan yhtiötapahtuma, jonka rahoitusvälineitä lasketaan liikkeeseen, ja vähintään kerran vuodessa.
3. Säilytysyhteisön on joka tapauksessa varmistettava, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on käytössä ja että se panee täytäntöön asianmukaiset menettelyt todentaakseen, että sen hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hankkimat varat kirjataan asianmukaisesti kyseisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan nimissä, ja tarkastaakseen, että kyseisen sijoitusrahastojen hoitajan kirjanpidossa olevat positiot ja varat, joiden säilytysyhteisö katsoo olevan kyseisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan sijoitusrahastojen hoitajan omistuksessa, ovat yhdenmukaiset. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että kaikki vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoihin liittyvät ohjeet ja olennaiset tiedot lähetetään säilytysyhteisölle, jotta tämä pystyy suorittamaan oman todentamis- tai täsmäytysmenettelynsä.
4. Säilytysyhteisön on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön eskalointimenettely sellaisten tilanteiden varalta, joissa havaitaan poikkeama, mukaan lukien ilmoituksen antaminen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle ja toimivaltaisille viranomaisille, jos tilannetta ei voida selvittää ja/tai korjata.
5. Edellä 1-4 kohdassa tarkoitettuja säilytysyhteisön säilytystehtäviä on sovellettava jaotteluperiaatteen perusteella vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan perustamien vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan suorassa tai välillisessä määräysvallassa olevien rahoitusrakenteiden ja/tai oikeudellisten rakenteiden hallussa oleviin kohde-etuutena oleviin varoihin kyseisiin varoihin tehtäviä sijoituksia varten.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua vaatimusta ei sovelleta rahasto-osuusrahastoihin eikä hallinnointi-markkinointirahastoihin, jos kohderahastoilla on säilytysyhteisö, joka hoitaa kyseisen rahaston varoja koskevat omistajuuden todentamis- ja kirjanpitotoiminnot.
91 artikla
Päävälittäjien raportointivelvollisuudet
1. Jos on nimetty päävälittäjä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että nimeämispäivästä lähtien on voimassa sopimus, jonka nojalla päävälittäjän edellytetään erityisesti antavan säilytysyhteisölle pysyvällä välineellä ilmoituksen, joka sisältää seuraavat tiedot:
a)
3 kohdassa lueteltujen kirjanpitoerien arvo jokaisen pankkipäivän päätteeksi;
b)
yksityiskohtaiset tiedot muista seikoista, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säilytysyhteisöllä on ajantasaiset ja tarkat tiedot niiden varojen arvosta, joiden säilytys on siirretty direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu ilmoitus on annettava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säilytysyhteisölle viimeistään sen seuraavan pankkipäivän päättyessä, johon ilmoitus liittyy.
3. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja kirjanpitoeriä ovat seuraavat:
a)
päävälittäjän vaihtoehtoisen sijoitusrahaston puolesta hallussa pitämien varojen kokonaisarvo, jos säilytystoimintoja siirretään direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan mukaisesti kunkin seuraavista arvo:
i)
vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle annetut käteislainat ja niistä kertynyt korko;
ii)
arvopaperit, jotka vaihtoehtoisen sijoitusrahaston on toimitettava edelleen sen lukuun otettujen avointen lyhyiden positioiden yhteydessä;
iii)
nykyiset selvittämismäärät, jotka vaihtoehtoisen sijoitusrahaston on maksettava mahdollisten futuurisopimusten nojalla;
iv)
lyhyeksimyynnin käteistulot, jotka päävälittäjällä on hallussaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun otettujen lyhyiden positioiden osalta;
v)
käteisvarat, jotka päävälittäjällä on hallussaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun tehtyjen avointen futuurisopimusten osalta. Tämä velvoite täydentää 87 ja 88 artiklan mukaisia velvoitteita;
vi)
laskennalliset sulkeutuvat markkinariskit, jotka liittyvät vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun toteutettuihin OTC-liiketoimiin;
vii)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston vakuudelliset kokonaisvelat päävälittäjälle; sekä
viii)
kaikki muut vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon liittyvät varat;
b)
direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 8 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen muiden sellaisten varojen arvo, jotka päävälittäjällä on perusarvopapereiden välityssopimuksen nojalla toteutettujen vakuudellisten liiketoimien vakuutena;
c)
sellaisten varojen arvo, joiden osalta päävälittäjä on käyttänyt vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen käyttöoikeutta;
d)
luettelo kaikista laitoksista, joissa päävälittäjällä on tai voi olla vaihtoehtoisen sijoitusrahaston käteisvaroja tilillä, joka on avattu kyseisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan nimissä direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 7 kohdan mukaisesti.
92 artikla
Valvontatehtävät - yleiset vaatimukset
1. Säilytysyhteisön on arvioitava nimeämishetkellä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston strategia ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan organisaation luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen liittyvät riskit suunnitellakseen valvontamenettelyt, jotka ovat tarkoituksenmukaiset kyseisen sijoitusrahaston ja niiden varojen kannalta, joihin se sijoittaa, ja kyseisten menettelyiden panemiseksi täytäntöön ja soveltamiseksi. Tällaiset menettelyt on päivitettävä säännöllisesti.
2. Hoitaessaan direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 9 kohdan mukaisia valvontatehtäviään säilytysyhteisön on suoritettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai nimetyn kolmannen osapuolen vastuulla olevien prosessien ja menettelyjen jälkitarkastuksia ja muita tarkastuksia. Säilytysyhteisön on varmistettava kaikissa olosuhteissa, että käytössä on asianmukainen todentamis- ja täsmäytysmenettely, joka pannaan täytäntöön ja jota sovelletaan ja tarkastellaan uudelleen tihein väliajoin. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava, että kaikki vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoihin ja toimintoihin liittyvät ohjeet lähetetään säilytysyhteisölle, jotta tämä pystyy suorittamaan oman todentamis- tai täsmäytysmenettelynsä.
3. Säilytysyhteisön on otettava käyttöön selkeä ja kattava eskalointimenettely puuttuakseen tilanteisiin, joissa se havaitsee valvontatehtäviensä hoidon yhteydessä mahdollisia säännönvastaisuuksia, joista on annettava pyynnöstä yksityiskohtaiset tiedot vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimivaltaisille viranomaisille.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on annettava säilytysyhteisölle sen alkaessa hoitaa tehtäviään ja sen jälkeen jatkuvasti kaikki olennaiset tiedot, jotka säilytysyhteisö tarvitsee noudattaakseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 9 kohdan mukaisia velvoitteitaan, mukaan lukien tiedot, jotka kolmansien osapuolten on annettava säilytysyhteisölle. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on erityisesti varmistettava, että säilytysyhteisöllä on oikeus tutustua kirjanpitoon ja toimittaa tarkastuksia paikalla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tiloissa ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan mahdollisesti nimeämien palveluntarjoajien, kuten pesänhoitajien tai ulkopuolisten arvonmäärittäjien, tiloissa ja/tai arvioida pätevien riippumattomien tilintarkastajien tai muiden asiantuntijoiden laatimiin hyväksyttyihin ulkoisiin lausumiin sisältyviä raportteja ja lausuntoja käytössä olevien menettelyjen riittävyyden ja merkityksellisyyden varmistamiseksi.
93 artikla
Merkintää ja lunastuksia koskevat tehtävät
Noudattaakseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 9 kohdan a alakohtaa säilytysyhteisön on täytettävä seuraavat vaatimukset:
1)
Säilytysyhteisön on varmistettava, että vaihtoehtoinen sijoitusrahasto, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja tai nimetty yhteisö on ottanut käyttöön, panee täytäntöön ja soveltaa asianmukaista ja johdonmukaista menettelyä
i)
täsmäyttääkseen merkintätoimeksiannot merkintätulojen kanssa sekä liikkeeseenlaskettujen osuuksien tai osakkeiden lukumäärän vaihtoehtoisen sijoitusrahaston saamien merkintätulojen kanssa;
ii)
täsmäyttääkseen lunastustoimeksiannot maksettujen lunastusten kanssa sekä peruttujen osuuksien tai osakkeiden lukumäärän vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksamien lunastusten kanssa;
iii)
tarkastaakseen säännöllisesti, että täsmäytysmenettely on asianmukainen.
Sovellettaessa i, ii ja iii kohtaa säilytysyhteisön on erityisesti tarkastettava säännöllisesti, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tileillä olevien osuuksien tai osakkeiden kokonaismäärä ja sen rekisterissä olevien liikkeellä olevien osakkeiden tai osuuksien kokonaismäärä ovat johdonmukaiset keskenään.
2)
Säilytysyhteisön on varmistettava ja tarkastettava säännöllisesti, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osakkeiden tai osuuksien myyntiä, liikkeeseenlaskua, takaisinostoa, lunastusta ja peruuttamista koskevat menettelyt ovat kansallisen lainsäädännön sekä kyseisen sijoitusrahaston sääntöjen tai perustamisasiakirjojen mukaiset, ja todennettava menettelyjen tehokas täytäntöönpano.
3)
Säilytysyhteisön tarkastusten toteutusvälin on oltava johdonmukainen merkintöjen ja lunastusten toteutusvälin kanssa.
94 artikla
Osakkeiden/osuuksien arvonmääritystä koskevat tehtävät
1. Noudattaakseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 9 kohdan b alakohtaa säilytysyhteisön on
a)
todennettava jatkuvasti, että käyttöön otetaan ja sovelletaan asianmukaisia ja johdonmukaisia menettelyjä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen arvon määrittämiseksi direktiivin 2011/61/EU 19 artiklan ja sen täytäntöönpanotoimenpiteiden sekä kyseisen sijoitusrahaston sääntöjen ja perustamisasiakirjojen mukaisesti; sekä
b)
varmistettava, että arvonmäärityspolitiikat ja -menettelyt pannaan tehokkaasti täytäntöön ja että niitä tarkastellaan säännöllisesti uudelleen.
2. Säilytysyhteisön menettelyjen toteutusvälin on oltava johdonmukainen direktiivin 2011/61/EU 19 artiklassa ja sen täytäntöönpanotoimenpiteissä määritellyn vaihtoehtoisen sijoitusrahaston arvonmääritysvälin kanssa.
3. Jos säilytysyhteisö katsoo, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osakkeiden tai osuuksien arvon laskentaa ei ole suoritettu sovellettavan lainsäädännön tai kyseisen sijoitusrahaston sääntöjen tai direktiivin 2011/61/EU 19 artiklan mukaisesti, sen on ilmoitettava asiasta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle ja/tai kyseiselle sijoitusrahastolle sekä varmistettava kyseisen sijoitusrahaston sijoittajien parhaan edun mukaisen korjaustoimen oikea-aikainen toteutus.
4. Jos on nimetty ulkopuolinen arvonmäärittäjä, säilytysyhteisön on tarkastettava, että kyseisen arvonmäärittäjän nimitys on tapahtunut direktiivin 2011/61/EU ja sen täytäntöönpanotoimenpiteiden mukaisesti.
95 artikla
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan antamien ohjeiden noudattamista koskevat tehtävät
Noudattaakseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 9 kohdan c alakohtaa säilytysyhteisön on vähintään
a)
otettava käyttöön ja pantava täytäntöön asianmukaiset menettelyt todentaakseen, että vaihtoehtoinen sijoitusrahasto ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja noudattavat sovellettavia lakeja ja asetuksia sekä kyseisen sijoitusrahaston sääntöjä ja perustamisasiakirjoja. Säilytysyhteisön on seurattava erityisesti sitä, noudattaako vaihtoehtoinen sijoitusrahasto sen tarjousasiakirjoissa asetettuja sijoitusrajoituksia ja vivutusrajoja. Kyseisten menettelyjen on oltava oikeassa suhteessa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen;
b)
otettava käyttöön ja pantava täytäntöön eskalointimenettely, jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on rikkonut a kohdassa tarkoitettuja rajoja tai rajoituksia.
96 artikla
Liiketoimien oikea-aikaista selvittämistä koskevat tehtävät
1. Noudattaakseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 9 kohdan d alakohtaa säilytysyhteisön on otettava käyttöön menettely sellaisten tilanteiden havaitsemiseksi, joissa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan varoja koskeviin toimiin liittyviä maksuja ei suoriteta kyseiselle sijoitusrahastolle yleensä käytössä olevissa määräajoissa, ilmoitettava asiasta kyseiselle sijoitusrahastojen hoitajalle ja, jos tilannetta ei ole korjattu, pyydettävä vastapuolta palauttamaan mahdollisuuksien mukaan rahoitusvälineet.
2. Jos liiketoimia ei toteuteta säännellyillä markkinoilla, yleensä käytössä olevat määräajat on arvioitava liiketoimiin (OTC-johdannaissopimuksiin taikka kiinteistöomaisuuteen tai yksityisiin yrityksiin tehtäviin sijoituksiin) liittyvien edellytysten kannalta.
97 artikla
Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tulonjakoon liittyvät tehtävät
1. Noudattaakseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 9 kohdan e alakohtaa säilytysyhteisön on
a)
varmistettava, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ilmoittamat nettotulot lasketaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sääntöjen, perustamisasiakirjojen ja sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti;
b)
varmistettava asianmukaisten toimenpiteiden toteuttaminen, jos vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tilintarkastajat ovat esittäneet varaumia tilinpäätöksessä. Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on annettava säilytysyhteisölle kaikki tilinpäätöksessä esitettyjä varaumia koskevat tiedot; sekä
c)
tarkastettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ilmoittamien osinkomaksujen ja tarvittaessa voitonjako-osuuden täydellisyys ja oikeellisuus.
2. Jos säilytysyhteisö katsoo, ettei tulojen laskentaa ole suoritettu sovellettavan lainsäädännön tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sääntöjen tai perustamisasiakirjojen mukaisesti, sen on ilmoitettava asiasta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle ja/tai vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle sekä varmistettava kyseisen sijoitusrahaston sijoittajien parhaan edun mukaisen korjaustoimen oikea-aikainen toteutus.
98 artikla
Asianmukainen huolellisuus
1. Täyttääkseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan c alakohdassa säädetyt velvoitteensa säilytysyhteisön on pantava täytäntöön dokumentoitu asianmukaista huolellisuutta koskeva menettely sen, jolle tehtävät siirretään, valintaa ja jatkuvaa valvontaa varten ja sovellettava tätä menettelyä. Menettelyä on tarkasteltava uudelleen säännöllisesti, vähintään kerran vuodessa, ja se on asetettava pyynnöstä toimivaltaisten viranomaisten saataville.
2. Valitessaan ja nimetessään kolmannen osapuolen, jolle siirretään säilytystoimintoja direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan mukaisesti, säilytysyhteisön on noudatettava kaikkea asianmukaista pätevyyttä, varovaisuutta ja huolellisuutta sen varmistamiseksi, että rahoitusvälineiden antaminen kyseisen kolmannen osapuolen säilytettäväksi tarjoaa riittävän suojatason. Sen on vähintään
a)
arvioitava sääntelykehystä ja oikeudellista kehystä, mukaan lukien maariski, säilytysriski ja kolmannen osapuolen sopimusten täytäntöönpanokelpoisuus. Arvioinnin on erityisesti mahdollistettava se, että säilytysyhteisö voi määrittää, millaisia vaikutuksia kolmannen osapuolen maksukyvyttömyydellä olisi vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoihin ja oikeuksiin. Jos säilytysyhteisö saa tietoonsa, että varojen erottaminen ei ole riittävä toimenpide maksukyvyttömyydeltä suojautumisen varmistamiseksi kolmannen osapuolen sijoittautumismaan lainsäädäntöön liittyvistä syistä, sen on ilmoitettava siitä välittömästi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle;
b)
arvioitava, ovatko kolmannen osapuolen käytännöt, menettelyt ja sisäiset tarkastukset riittävät sen varmistamiseksi, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan rahoitusvälineet ovat korkeatasoisen varovaisuuden ja suojelun kohteena;
c)
arvioitava, ovatko kolmannen osapuolen talous ja maine riittävät sille siirrettyjen tehtävien kannalta. Kyseisen arvioinnin on perustuttava mahdolliselta kolmannelta osapuolelta saatuihin tietoihin sekä tarvittaessa muihin tietoihin;
d)
varmistettava, että kolmannella osapuolella on riittävät toiminnalliset ja teknologiset valmiudet, jotta sille siirretyille säilytystehtäville voidaan taata tyydyttävä suoja- ja turvataso.
3. Säilytysyhteisön on noudatettava kaikkea asianmukaista pätevyyttä, varovaisuutta ja huolellisuutta tarkastellessaan säännöllisesti uudelleen ja valvoessaan jatkuvasti kolmatta osapuolta sen varmistamiseksi, että kolmas osapuoli täyttää edelleen tämän artiklan 1 kohdassa säädetyt perusteet ja direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan d alakohdassa säädetyt edellytykset. Tätä varten säilytysyhteisön on vähintään
a)
valvottava kolmannen osapuolen toiminnan tuloksia ja sitä, kuinka hyvin se noudattaa säilytysyhteisön standardeja;
b)
varmistettava, että kolmas osapuoli toimii erittäin huolellisesti ja varovaisesti hoitaessaan säilytystehtäviään ja erityisesti, että se erottelee rahoitusvälineet tosiasiallisesti 99 artiklan mukaisesti;
c)
tarkasteltava uudelleen säilytysriskejä, joita liittyy päätökseen varojen uskomisesta kolmannen osapuolen säilytettäväksi, ja ilmoitettava vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tai vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle viipymättä kyseisissä riskeissä tapahtuvista muutoksista. Kyseisen arvioinnin on perustuttava kolmannelta osapuolelta saatuihin tietoihin sekä tarvittaessa muihin tietoihin. Uudelleentarkastelua on tihennettävä ja sen soveltamisalaa on laajennettava markkinahäiriöiden aikana tai kun on havaittu riski. Jos säilytysyhteisö saa tietoonsa, että varojen erottaminen ei enää ole riittävä toimenpide maksukyvyttömyydeltä suojautumisen varmistamiseksi kolmannen osapuolen sijoittautumismaan lainsäädäntöön liittyvistä syistä, sen on ilmoitettava siitä välittömästi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle.
4. Jos kolmas osapuoli siirtää edelleen jonkin sille siirretyistä toiminnoista, 1, 2 ja 3 kohdassa säädettyjä edellytyksiä ja perusteita sovelletaan soveltuvin osin.
5. Säilytysyhteisön on valvottava direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 4 kohdan noudattamista.
6. Säilytysyhteisön on laadittava valmiussuunnitelmia kaikille markkinoille, joille se nimeää direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan mukaisesti kolmannen osapuolen hoitamaan säilytystehtäviä. Tällaisen valmiussuunnitelman on sisällettävä mahdollisen vaihtoehtoisen palveluntarjoajan tunnistetiedot.
7. Säilytysyhteisön on toteutettava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja sen sijoittajien parhaan edun mukaisia toimenpiteitä, mukaan lukien sopimuksen päättäminen, jos se, jolle tehtävät siirretään, ei enää noudata vaatimuksia.
99 artikla
Varojen erottelemista koskeva velvoite
1. Jos säilytystoiminnot on siirretty kokonaan tai osittain kolmannelle osapuolelle, säilytysyhteisön on varmistettava, että kolmas osapuoli, jolle säilytystoiminnot siirretään direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan nojalla, toimii direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan d alakohdan iii alakohdassa säädetyn varojen erottelemista koskevan velvoitteen mukaisesti todentamalla, että kolmas osapuoli
a)
huolehtii tarvittavasta kirjanpidosta ja tileistä siten, että se voi milloin tahansa viipymättä erottaa säilytysyhteisön asiakkaina olevien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen varat omista varoistaan, muiden asiakkaidensa varoista, säilytysyhteisön omaan lukuunsa hallussa pitämistä varoista sekä sellaisten säilytysyhteisön asiakkaiden varoista, jotka eivät ole vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja;
b)
hoitaa kirjanpitoa ja tilejä siten, että niiden oikeellisuus ja erityisesti niiden vastaavuus suhteessa säilytysyhteisön asiakkaiden lukuun säilytettäviin varoihin voidaan varmistaa;
c)
tekee säännöllisesti täsmäytyksiä sisäisten tiliensä ja kirjanpitonsa sekä sellaisen kolmannen osapuolen tilien ja kirjanpidon välillä, jolle se on siirtänyt säilytystoimintoja direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti;
d)
ottaa käyttöön riittävät organisatoriset järjestelyt, joilla voidaan minimoida riski rahoitusvälineistä tai niihin liittyvistä oikeuksista aiheutuvista tappioista tai rahoitusvälineiden tai niihin liittyvien oikeuksien pienenemisestä rahoitusvälineiden väärinkäytön, petosten, heikon hallinnon, riittämättömän rekisteröinnin tai huolimattomuuden vuoksi;
e)
jos kolmas osapuoli on direktiivin 2006/73/EY 18 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettu yhteisö, joka on sellaisen tehokkaan toiminnan vakautta koskevan säätelyn ja valvonnan alainen, joka vastaa vaikutuksiltaan unionin lainsäädäntöä ja jonka täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti, säilytysyhteisön on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston käteisvarat pidetään tilillä tai tileillä direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 7 kohdan mukaisesti.
2. Jos säilytysyhteisö on siirtänyt säilytystoimintonsa kolmannelle osapuolelle direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan mukaisesti, valvonnalla, jolla selvitetään, kuinka hyvin kolmas osapuoli noudattaa varojen erottelemista koskevia velvoitteitaan, on varmistettava, että säilytysyhteisön asiakkaille kuuluvat rahoitusvälineet suojataan kyseisen kolmannen osapuolen mahdolliselta maksukyvyttömyydeltä. Jos sovellettavasta lainsäädännöstä ja erityisesti omaisuus- tai maksukyvyttömyyssäännöksistä seuraa, että 1 kohdassa säädetyt vaatimukset eivät riitä kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi, säilytysyhteisön on arvioitava, mitä lisäjärjestelyjä sen on tehtävä minimoidakseen rahoitusvälineiden menettämisen riskin ja pitääkseen yllä riittävää suojatasoa.
3. Edellä olevaa 1 ja 2 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin, kun kolmas osapuoli, jolle säilytystoimintoja siirretään direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan mukaisesti, on päättänyt siirtää kaikki säilytystoimintonsa tai osan niistä toiselle kolmannelle osapuolelle direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 11 kohdan kolmannen alakohdan nojalla.
4 JAKSO
Rahoitusvälineistä aiheutuva tappio, vastuusta vapautuminen ja objektiiviset perusteet
(direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 12 ja 13 kohta)
100 artikla
Säilytettävänä olevasta rahoitusvälineestä aiheutuva tappio
1. Direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 12 kohdassa tarkoitetun säilytettävänä olevasta rahoitusvälineestä aiheutuneen tappion katsotaan tapahtuneen, kun jokin seuraavista edellytyksistä täyttyy suhteessa säilytysyhteisön tai kolmannen osapuolen, jolle säilytettävinä olevien rahoitusvälineiden säilyttäminen on siirretty, säilyttämään rahoitusvälineeseen:
a)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston väitetty omistusoikeus osoitetaan pätemättömäksi, koska se on joko lakannut olemasta olemassa tai sitä ei ole koskaan ollut olemassa;
b)
vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on menettänyt lopullisesti omistusoikeutensa rahoitusvälineeseen;
c)
vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on lopullisesti kykenemätön ottamaan rahoitusvälinettä suoraan tai välillisesti haltuunsa.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja toteaa rahoitusvälineestä aiheutuneen tappion noudattaen toimivaltaisten viranomaisten käytettävissä helposti olevaa dokumentoitua prosessia. Kun tappio on todettu, siitä on ilmoitettava välittömästi sijoittajille pysyvällä välineellä.
3. Säilytettävänä olevasta rahoitusvälineestä ei katsota aiheutuneen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 12 kohdassa tarkoitettua tappiota, jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on menettänyt lopullisesti omistusoikeutensa tiettyyn rahoitusvälineeseen, joka korvataan kuitenkin toisella rahoitusvälineellä tai -välineillä tai muunnetaan toiseksi rahoitusvälineeksi tai -välineiksi.
4. Jos kolmas osapuoli, jolle säilytettävänä olevien rahoitusvälineiden säilytys on siirretty, muuttuu maksukyvyttömäksi, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on todettava säilytettävänä olevasta rahoitusvälineestä aiheutunut tappio välittömästi sen jälkeen kun 1 kohdassa luetellut edellytykset täyttyvät varmuudella.
Varmuus siitä, täyttyykö jokin 1 kohdassa vahvistetuista edellytyksistä, on saatava viimeistään maksukyvyttömyysmenettelyn päättyessä. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja säilytysyhteisön on seurattava maksukyvyttömyysmenettelyä tiiviisti määrittääkseen, ovatko kolmannelle osapuolelle, jolle rahoitusvälineiden säilytys on siirretty, uskotut rahoitusvälineet menetetty tosiasiallisesti kokonaisuudessaan vai vain osa niistä.
5. Säilytettävänä olevasta rahoitusvälineestä aiheutuva tappio on todettava riippumatta siitä, johtuvatko 1 kohdassa luetellut edellytykset petoksesta, huolimattomuudesta taikka muusta tahallisesta tai tahattomasta käyttäytymisestä.
101 artikla
Vapautuminen vastuusta direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 12 kohdan nojalla
1. Säilytysyhteisöä ei aseteta vastuuseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 12 kohdan toisen alakohdan nojalla edellyttäen, että se voi osoittaa kaikkien seuraavien edellytysten täyttyvän:
a)
tappion aiheuttanut tapahtuma ei johdu säilytysyhteisön tai kolmannen osapuolen, jolle direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 8 kohdan a alakohdan mukaisesti säilytettävinä olevien rahoitusvälineiden säilytys on siirretty, teosta eikä laiminlyönnistä;
b)
säilytysyhteisön ei olisi voitu kohtuudella odottaa estävän tappion aiheuttanutta tapahtumaa, vaikka se oli toteuttanut kaikki huolelliselle säilytysyhteisölle alan yleisen käytännön mukaisesti kuuluvat varotoimenpiteet;
c)
säilytysyhteisö ei olisi voinut estää tappiota huolimatta asianmukaisen huolellisuuden tiukasta ja kattavasta noudattamisesta.
Tämän edellytyksen voidaan katsoa täyttyvän, kun säilytysyhteisö on varmistanut, että säilytysyhteisö ja kolmas osapuoli, jolle direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 8 kohdan a alakohdan mukaisesti säilytettävinä olevien rahoitusvälineiden säilytys on siirretty, ovat toteuttaneet kaikki seuraavat toimet:
i)
sellaisten rakenteiden ja menettelyjen käyttöönotto, täytäntöönpano, soveltaminen ja ylläpito sekä sellaisen asiantuntemuksen varmistaminen, jotka ovat riittäviä ja oikeassa suhteessa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen luonteeseen ja monitahoisuuteen ja joilla voidaan havaita riittävän ajoissa ja seurata jatkuvasti ulkopuolisia tapahtumia, jotka saattavat johtaa säilytettävänä olevasta rahoitusvälineestä aiheutuvaan tappioon;
ii)
jatkuva arviointi siitä, liittyykö johonkin i kohdassa mainituista tapahtumista merkittävä riski säilytettävänä olevasta rahoitusvälineestä aiheutuvasta tappiosta;
iii)
tietojen antaminen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle havaituista merkittävistä riskeistä ja tarvittaessa asianmukaisten toimien toteuttaminen säilytettävinä olevista rahoitusvälineistä aiheutuvien tappioiden estämiseksi tai niiden vaikutusten lieventämiseksi, jos on havaittu tosiasiallisia tai mahdollisia ulkopuolisia tapahtumia, joihin uskotaan liittyvän merkittävä riski säilytettävänä olevasta rahoitusvälineestä aiheutuvasta tappiosta.
2. Edellä 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujen vaatimusten voidaan katsoa täyttyvän seuraavissa olosuhteissa:
a)
ihmisen hallinnan tai vaikutusvallan ulkopuolella olevat luonnontapahtumat;
b)
hallituksen tai hallintoelimen, mukaan lukien mikä tahansa tuomioistuin, hyväksymä laki, asetus, päätös tai määräys, joka vaikuttaa säilytettävänä oleviin rahoitusvälineisiin;
c)
sota, mellakat tai muut merkittävät mullistukset.
3. Edellä 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujen vaatimusten ei katsota täyttyvän tilanteissa, joissa on kyse kirjanpitovirheestä, toimintahäiriöstä, petoksesta tai varojen erottelemista koskevien vaatimusten laiminlyönneistä säilytysyhteisön tai sellaisen kolmannen osapuolen tasolla, jolle direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 8 kohdan a alakohdan mukaisesti säilytettävinä olevien rahoitusvälineiden säilytys on siirretty.
4. Tätä artiklaa sovelletaan soveltuvin osin siihen, jolle tehtävät siirretään, kun säilytysyhteisö on siirtänyt vastuunsa sopimuksella direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 13 ja 14 kohdan mukaisesti.
102 artikla
Objektiiviset perusteet säilytysyhteisön vapautumiselle vastuustaan
1. Objektiivisten perusteiden, joita sovelletaan vastuusta vapautumiseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 13 kohdan nojalla, on oltava
a)
rajattuja tietylle toiminnalle ominaisiin täsmällisiin ja konkreettisiin olosuhteisiin;
b)
johdonmukaisia säilytysyhteisön politiikan ja päätösten kanssa.
2. Objektiiviset perusteet on määritettävä joka kerta, kun säilytysyhteisö aikoo vapautua vastuustaan.
3. Säilytysyhteisöllä katsotaan olevan objektiiviset perusteet vastuusta vapautumiseen direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 13 kohdan mukaisesti, kun se voi osoittaa, ettei sillä ollut muuta vaihtoehtoa kuin siirtää säilytystehtävänsä kolmannelle osapuolelle. Tilanne on tällainen erityisesti silloin, kun
a)
kolmannen maan lainsäädännössä edellytetään, että paikallinen yhteisö säilyttää tiettyjä rahoitusvälineitä ja direktiivin 2011/61/EU 21 artiklan 1 kohdassa säädetyt siirtoperusteet täyttäviä paikallisia yhteisöjä on olemassa; tai
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja vaatii sijoituksen säilyttämistä tietyllä oikeudenkäyttöalueella huolimatta varoituksista, joita säilytysyhteisö esittää tähän liittyvästä suuremmasta riskistä.
V LUKU
AVOIMUUTTA KOSKEVAT VAATIMUKSET, VIVUTUS, KOLMANSIIN MAIHIN LIITTYVÄT SÄÄNNÖT JA VAIHTOEHTOISTEN SIJOITUSRAHASTOJEN HOITAJIEN TOIMINNASTA AIHEUTUVIA MAHDOLLISIA SEURAUKSIA KOSKEVIEN TIETOJEN VAIHTO
1 JAKSO
Vuosikertomus, tiedonantovelvollisuus sijoittajia kohtaan ja raportointi toimivaltaisille viranomaisille
(direktiivin 2011/61/EU 22 artiklan 2 kohdan a-e alakohta, 23 artiklan 4 kohta ja 24 artiklan 1 kohta)
103 artikla
Vuosikertomusta koskevat yleiset periaatteet
Kaikki vuosikertomuksessa annettavat tiedot, mukaan lukien tässä jaksossa mainitut tiedot, on esitettävä tavalla, jolla varmistetaan olennaisen tärkeiden, luotettavien, vertailukelpoisten ja selkeiden tietojen saatavuus. Vuosikertomuksessa on oltava tiedot, jotka sijoittajat tarvitsevat tietyn vaihtoehtoisen sijoitusrahaston rakenteista.
104 artikla
Taseen tai varoja ja velkoja koskevan selvityksen sekä tuloslaskelman sisältö ja muoto
1. Taseessa tai varoja ja velkoja koskevassa selvityksessä on oltava vähintään seuraavat tiedot ja kohde-etuutena olevat tase-erät direktiivin 2011/61/EU 22 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti:
a)
varat, jotka kattavat vaihtoehtoisen sijoitusrahaston määräysvallassa aikaisempien tapahtumien seurauksena olevat resurssit, joista vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle odotetaan koituvan taloudellista hyötyä tulevaisuudessa. Varat on eriteltävä tarkemmin seuraavien tase-erien mukaan:
i)
sijoitukset, mukaan lukien muun muassa velkapaperit ja osakkeet, kiinteistöt ja muu varallisuus sekä johdannaiset;
ii)
rahavarat, mukaan lukien muun muassa käteisvarat, avistatili ja vaatimukset täyttävät lyhytaikaiset likvidit sijoitukset;
iii)
saamiset, mukaan lukien muun muassa osinko- ja korkosaamiset, saamiset myydyistä sijoituksista, välittäjiltä ja ennakkomaksuista, mukaan lukien muun muassa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kuluihin liittyvät ennakkomaksut;
b)
velat, joita ovat aikaisempien tapahtumien seurauksena vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle syntyneet olemassa olevat velvoitteet, joiden täyttämisen odotetaan johtavan taloudellista hyötyä ilmentävien resurssien siirtymiseen pois kyseisestä sijoitusrahastosta. Velat on eriteltävä tarkemmin seuraavien tase-erien mukaan:
i)
maksettavat, mukaan lukien muun muassa sijoitusten oston tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksien tai osakkeiden lunastuksen yhteydessä maksettavat määrät sekä välittäjille suoritettavat määrät, ja siirtovelat, mukaan lukien muun muassa hoitomaksuihin, neuvontapalvelumaksuihin, tulosperusteisiin palkkioihin, korkoihin ja muihin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toiminnasta kertyneisiin kuluihin liittyvät velat;
ii)
lainat, mukaan lukien muun muassa pankeille ja muille vastapuolille maksettavat määrät;
iii)
muut velat, mukaan lukien muun muassa määrät, jotka on suoritettava vastapuolille lainattujen arvopapereiden vastineeksi annetuista vakuuksista, siirtosaamiset sekä maksettavat osingot ja voitonjaot;
c)
nettovarat edustavat oikeutta osuuteen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoista sen kaikkien velkojen vähentämisen jälkeen.
2. Tuloslaskelmassa on oltava vähintään seuraavat tiedot ja kohde-etuutena olevat tase-erät:
a)
tuotot edustavat tilikauden aikana tapahtuvia taloudellisen hyödyn lisäyksiä, jotka toteutuvat varojen lisääntymisenä tai arvonnousuna taikka velkojen vähentymisenä ja johtavat nettovarojen lisäykseen, joka on muusta kuin sijoittajien rahoitusosuuksista johtuvaa. Tuotot on eriteltävä tarkemmin seuraavien tase-erien mukaan:
i)
sijoitustoiminnan tuotot, jotka voidaan eritellä tarkemmin seuraavien tase-erien mukaan:
-
osinkotuotot, jotka liittyvät oman pääoman ehtoisista sijoituksista saataviin osinkoihin, joihin vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla on oikeus,
-
korkotuotot, jotka liittyvät vieraan pääoman ehtoisista sijoituksista ja käteisvaroista saatavaan korkoon, johon vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla on oikeus,
-
vuokratuotot, jotka liittyvät kiinteistösijoituksista saataviin vuokratuottoihin, joihin vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla on oikeus;
ii)
realisoituneet voitot sijoituksista, jotka edustavat sijoituksista saatavia voittoja;
iii)
realisoitumattomat voitot sijoituksista, jotka edustavat sijoitusten arvonkorotuksesta saatavia voittoja; sekä
iv)
muut tuotot, mukaan lukien muun muassa lainaksi annetuista arvopapereista kertyvistä maksuista ja muista lähteistä saatavat tuotot;
b)
kulut edustavat tilikauden aikana tapahtuvia taloudellisen hyödyn vähennyksiä, jotka toteutuvat varojen siirtymisenä pois yrityksestä tai niiden arvon vähenemisenä taikka velkojen lisääntymisenä ja johtavat nettovarojen vähennykseen, joka on muuta kuin sijoittajille tapahtuvasta voitonjaosta johtuvaa. Kulut on eriteltävä tarkemmin seuraavien tase-erien mukaan:
-
sijoitusneuvonta- tai sijoitusten hoitomaksut, jotka edustavat neuvontapalveluntarjoajalla tai vaihtoehtoisten sijoitusrahaston hoitajalle suoritettavia sopimusperusteisia maksuja,
-
muut kulut, mukaan lukien muun muassa hallinnolliset maksut, asiantuntijapalkkiot, säilytyspalkkiot ja korot. Luonteeltaan olennaiset yksittäiset erät olisi ilmoitettava erikseen,
-
realisoituneet tappiot sijoituksista, jotka edustavat sijoituksista aiheutuvia tappioita;
-
realisoitumattomat tappiot sijoituksista, jotka edustavat sijoitusten uudelleenarvostuksesta aiheutuvia tappioita;
c)
nettotulot tai -menot, jotka edustavat mahdollista tulojen ja menojen erotusta.
3. Tase-erien kaavan, nimikkeiden ja ilmaisujen on oltava johdonmukaisia vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon sovellettavien tilinpäätösstandardien tai sen käyttöön ottamien sääntöjen kanssa, ja niiden on oltava kyseisen sijoitusrahaston sijoittautumispaikassa sovellettavan lainsäädännön mukaiset. Tase-eriä voidaan muuttaa tai laajentaa sen varmistamiseksi, että ne noudattavat edellä mainittuja standardeja, sääntöjä ja säännöksiä.
4. Taseessa on esitettävä muita eriä, otsikkoja ja välisummia silloin, kun tällä on merkitystä käsityksen saamiseksi vaihtoehtoisen sijoitusrahaston taloudellisesta tuloksesta taseen tai varoja ja velkoja koskevan selvityksen perusteella tai kyseisen sijoitusrahaston taloudellisesta asemasta tuloslaskelman sisällön ja muodon perusteella. Mahdolliset lisätiedot on esitettävä tilinpäätöksen liitetiedoissa. Liitetietojen tarkoituksena on sanallisten kuvausten tai erittelyjen esittäminen kyseisiin ensisijaisiin laskelmiin sisältyvistä eristä sekä tietojen antaminen eristä, jotka eivät täytä edellytyksiä niiden kirjaamiseksi kyseisiin laskelmiin.
5. Kaikki olennaiset samankaltaisten erien muodostamat ryhmät on esitettävä tilinpäätöksessä erillisinä. Olennaiset yksittäiset erät on ilmoitettava. Olennaisuutta on arvioitava käyttöön otetun tilinpitokehikon vaatimusten perusteella.
6. Erien esitystapa ja ryhmittely taseessa tai varoja ja velkoja koskevassa selvityksessä on pidettävä ennallaan raportointi- tai tilikaudelta toiselle, jollei ole ilmeistä, että toinen esitys- tai ryhmittelytapa olisi tarkoituksenmukaisempi, kuten silloin, kun sijoitusstrategiassa tapahtuva muutos aiheuttaa muutoksia kaupankäyntimalleissa, tai jos tilinpäätösstandardissa on edellytetty esitystavan muutosta.
7. Liitteessä IV vahvistettujen tuloslaskelman sisällön ja muodon osalta kaikki tuotto- ja kuluerät on vahvistettava tuloslaskelmassa tietyllä jaksolla, jollei vaihtoehtoisen sijoitusrahaston käyttöön ottamassa tilinpäätösstandardissa toisin edellytetä.
105 artikla
Tilikauden toimintakertomus
1. Tilikauden toimintakertomuksessa on oltava vähintään
a)
katsaus sijoitustoimintaan vuoden tai kauden aikana taikka katsaus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitussalkkuun vuoden tai kauden lopussa;
b)
katsaus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toiminnan tuloksiin vuoden tai kauden aikana;
c)
sellaiset jäljempänä määritellyt olennaiset muutokset direktiivin 2011/61/EU 23 artiklassa lueteltuihin tietoihin, joita ei esitetä jo tilinpäätöksessä.
2. Toimintakertomuksessa on oltava oikeudenmukainen ja tasapainoinen kuvaus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toiminnasta ja tuloksista sekä myös kuvaus tärkeimmistä riskeistä ja sijoituksista tai kyseisen sijoitusrahaston mahdollisesti kohtaamista taloudellisista epävarmuustekijöistä.
3. Siltä osin kuin se on tarpeen käsityksen saamiseksi vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitustoiminnasta tai sen tuloksista analyysissa on oltava kyseisen sijoitusrahaston kannalta merkitykselliset keskeiset taloudelliset ja muut kuin taloudelliset suoritusindikaattorit Toimintakertomuksessa annettavien tietojen on oltava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaan kansallisten sääntöjen mukaisia.
4. Tilinkauden toimintakertomuksessa olevien tietojen on sisällyttävä johdon tai sijoitusten hoitajien raporttiin siltä osin kuin ne esitetään yleensä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tilinpäätöksen yhteydessä.
106 artikla
Olennaiset muutokset
1. Tiedoissa tapahtuneet muutokset on katsottava direktiivin 2011/61/EU 22 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetuiksi olennaisiksi muutoksiksi, jos on erittäin todennäköistä, että järkevä sijoittaja harkitsisi uudelleen sijoitustaan vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon saatuaan tiedon muuttuneista tiedoista, mukaan lukien tilanteet, joissa kyseiset tiedot voisivat vaikuttaa sijoittajan kykyyn käyttää sijoitukseensa liittyviä oikeuksiaan tai vahingoittaisi muulla tavalla vaihtoehtoisen sijoitusrahaston yhden tai useamman sijoittajan etuja.
2. Noudattaakseen direktiivin 2011/61/EU 22 artiklan 2 kohdan d alakohtaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on arvioitava muutoksia mainitun direktiivin 23 artiklassa tarkoitettuihin tietoihin tilikauden aikana tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti.
3. Tiedot on annettava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston käyttöön ottamien tilinpäätösstandardien ja -sääntöjen vaatimusten mukaisesti ja samaan aikaan on esitettävä kuvaus muutosten mahdollisista tai ennakoiduista vaikutuksista kyseiseen sijoitusrahastoon ja/tai sen sijoittajiin. Lisätietoja on annettava silloin, kun tilinpäätösstandardien ja -sääntöjen erityisvaatimusten noudattaminen ei riitä antamaan sijoittajille valmiuksia ymmärtää muutoksen vaikutuksia.
4. Jos tiedot, jotka edellytetään annettaviksi 1 kohdan mukaisesti, eivät kuulu vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon sovellettavien tilinpäätösstandardien tai sen tilinpäätössääntöjen soveltamisalaan, on esitettävä kuvaus olennaisesta muutoksesta sekä sen mahdollisista tai ennakoiduista vaikutuksista kyseiseen sijoitusrahastoon ja/tai sen sijoittajiin.
107 artikla
Palkka- ja palkkiotiedot
1. Kun annetaan direktiivin 2011/61/EU 22 artiklan 2 kohdan e alakohdassa edellytetyt tiedot, on määritettävä, liittyykö palkkojen ja palkkioiden kokonaismäärä johonkin seuraavista:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan koko henkilöstölle maksettujen palkkojen ja palkkioiden kokonaismäärä sekä edunsaajien lukumäärä;
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sen henkilöstön palkkojen ja palkkioiden kokonaismäärä, joka osallistuu kokonaan tai osittain vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimintaan, sekä edunsaajien lukumäärä;
c)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuudeksi katsottava osuus vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan henkilöstön palkkojen ja palkkioiden kokonaismäärästä sekä edunsaajien lukumäärä.
2. Tarvittaessa tilikauden palkkojen ja palkkioiden kokonaismäärässä on mainittava myös vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksama voitonjako-osuus.
3. Jos tiedot annetaan vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen hoitajan tasolla, niistä on esitettävä erittely tai jaottelu kunkin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta siltä osin kuin sijoitusrahastokohtaisia tietoja on olemassa tai helposti saatavilla. Tällöin on esitettävä lisäksi kuvaus siitä, kuinka erittely tai jaottelu on suoritettu.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on annettava yleisiä tietoja asianomaisiin henkilöstöryhmiin sovellettavista palkka- ja palkkiopolitiikan sekä -käytäntöjen taloudellisista ja muista kuin taloudellisista perusteista, jotta sijoittajat voivat arvioida luotuja kannustimia. Direktiivin 2011/61/EU liitteessä II vahvistettujen periaatteiden mukaisesti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on annettava vähintään tiedot, jotka ovat tarpeen käsityksen saamiseksi vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiilista ja toimenpiteistä, joita se toteuttaa eturistiriitojen välttämiseksi ja hallitsemiseksi.
108 artikla
Tietojen säännöllinen antaminen sijoittajille
1. Direktiivin 2011/61/EU 23 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut tiedot on esitettävä selkeästi ja ymmärrettävästi.
2. Kun annetaan tietoja sellaisten varojen prosenttiosuudesta vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoista, joihin sovelletaan niille ominaisen heikon maksuvalmiuden vuoksi erityisjärjestelyjä direktiivin 2011/61/EU 23 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on
a)
esitettävä katsaus käytössä olevista erityisjärjestelyistä, mukaan lukien tieto siitä, liittyvätkö ne side pockets -järjestelyihin, lunastusrajoihin tai muihin samankaltaisiin järjestelyihin, erityisjärjestelyjen soveltamisalaan kuuluviin varoihin sovellettavat arvonmääritysmenetelmät sekä se, kuinka hoitopalkkioita ja tulosperusteisia palkkioita sovelletaan kyseisiin varoihin;
b)
annettava nämä tiedot osana vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säännöllistä raportointia sijoittajille, kuten kyseisen sijoitusrahaston säännöissä tai perustamisasiakirjoissa edellytetään, tai samanaikaisesti esitteen ja tarjousasiakirjan kanssa sekä - vähintään - samaan aikaan kuin vuosikertomus asetetaan saataville direktiivin 2011/61/EU 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Niiden varojen prosenttiosuus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoista, joihin sovelletaan 1 artiklan 5 kohdan määritelmän mukaisia erityisjärjestelyjä, on laskettava erityisjärjestelyjen kohteina olevien varojen nettoarvona jaettuna kyseisen sijoitusrahaston nettoarvolla.
3. Direktiivin 2011/61/EU 23 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukaisten vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksuvalmiuden hallitsemista koskevien uusien järjestelyjen osalta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on
a)
ilmoitettava sijoittajille kunkin sellaisen hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta, joka ei ole vivuttamaton suljettu vaihtoehtoinen sijoitusrahasto, kaikista muutoksista, joita ne tekevät direktiivin 2011/61/EU 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin maksuvalmiudenhoitojärjestelmiin ja -menettelyihin ja jotka ovat 106 artiklan 1 kohdan mukaisia olennaisia muutoksia;
b)
ilmoitettava sijoittajille välittömästi, jos ne aktivoivat lunastusrajoja, side pocket -järjestelyjä tai samankaltaisia erityisjärjestelyjä tai jos ne päättävät keskeyttää lunastukset;
c)
esitettävä katsaus maksuvalmiutta koskeviin järjestelyihin tehdyistä muutoksista riippumatta siitä, onko kyse erityisjärjestelyistä. Mukaan on tarvittaessa liitettävä ehdot, joiden täyttyessä lunastukset ovat sallittuja, ja olosuhteet, joilla määritetään, milloin varainhoidossa noudatetaan harkinnanvaraisuutta. Mukaan on liitettävä myös äänioikeuksien käyttöä koskevat rajoitukset tai muut käytettävissä olevat rajoitukset, mahdollisen myyntirajoituksen pituus tai lunastusrajoja ja keskeytyksiä koskevat etusija- tai määräsuhdemääräykset.
4. Direktiivin 2011/61/EU 23 artiklan 4 kohdan c alakohdan mukaisesti annettavissa tiedoissa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiilista on kuvailtava
a)
toimenpiteitä, joilla arvioidaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston salkun herkkyyttä kaikkein merkityksellisimmille riskeille, joita kyseiseen sijoitusrahastoon kohdistuu tai voisi kohdistua;
b)
sitä, ovatko vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan asettamat riskirajat ylittyneet tai todennäköisesti ylittymässä, ja jos riskirajat ovat ylittyneet, kuvaus olosuhteista, joissa ylittyminen tapahtui, ja toteutetuista korjaustoimenpiteistä.
Tiedot on annettava osana vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säännöllistä raportointia sijoittajille, kuten kyseisen sijoitusrahaston säännöissä tai perustamisasiakirjoissa edellytetään, tai samanaikaisesti esitteen ja tarjousasiakirjan kanssa sekä - vähintään - samaan aikaan kuin vuosikertomus asetetaan saataville direktiivin 2011/61/EU 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
5. Riskienhallintajärjestelmissä, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja käyttää direktiivin 2011/61/EU 23 artiklan 4 kohdan c alakohdan mukaisesti, on kuvailtava niiden riskienhallintajärjestelmien pääpiirteitä, joita kyseinen sijoitusrahastojen hoitaja käyttää hallitakseen kuhunkin hoitamaansa vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon kohdistuvia tai mahdollisesti kohdistuvia riskejä. Jos kyse on muutoksesta, on annettava tiedot muutoksesta ja sen ennakoiduista vaikutuksista vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon ja sen sijoittajiin.
Tiedot on annettava osana vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säännöllistä raportointia sijoittajille, kuten kyseisen sijoitusrahaston säännöissä tai perustamisasiakirjoissa edellytetään, tai samanaikaisesti esitteen ja tarjousasiakirjan kanssa sekä - vähintään - samaan aikaan kuin vuosikertomus asetetaan saataville tai julkistetaan direktiivin 2011/61/EU 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
109 artikla
Tietojen säännöllinen antaminen sijoittajille
1. Direktiivin 2011/61/EU 23 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut tiedot on esitettävä selkeästi ja ymmärrettävästi.
2. Tiedot muutoksista bruttokirjausmenetelmän ja sijoitusasteeseen perustuvan menetelmän mukaan laskettuun vivutuksen enimmäistasoon ja vivutusjärjestelyissä mahdollisesti annettavista oikeuksista vakuuksien tai takausten uudelleenkäyttöön on annettava viipymättä, ja niissä on oltava
a)
7 ja 8 artiklan mukaisesti laskettu vivutuksen alkuperäinen ja tarkistettu enimmäistaso, jolloin vivutustaso on laskettava asianomaisina positioina jaettuna vaihtoehtoisen sijoitusrahaston nettoarvolla;
b)
vakuuden uudelleenkäyttöön myönnettyjen oikeuksien luonne;
c)
myönnettyjen takauksien luonne, sekä
d)
yksityiskohtaiset tiedot edellä mainittuihin eriin liittyvissä palveluntarjoajissa tapahtuvista muutoksista.
3. Tiedot vaihtoehtoisen sijoitusrahaston käyttämien bruttokirjausmenetelmien ja sijoitusasteeseen perustuvien menetelmien mukaan lasketusta vivutuksen kokonaismäärästä on annettava osana vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säännöllistä raportointia sijoittajille, kuten kyseisen sijoitusrahaston säännöissä tai perustamisasiakirjoissa edellytetään, tai samanaikaisesti esitteen ja tarjousasiakirjan kanssa sekä vähintään samaan aikaan kuin vuosikertomus asetetaan saataville direktiivin 2011/61/EU 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
110 artikla
Raportointi toimivaltaisille viranomaisille
1. Noudattaakseen direktiivin 2011/61/EU 24 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 3 artiklan 3 kohdan d alakohdan vaatimuksia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on annettava seuraavat tiedot raportoidessaan toimivaltaisille viranomaisille:
a)
tiedot tärkeimmistä välineistä, joilla se käy kauppaa, mukaan lukien rahoitusvälineiden ja muihin varojen erittely, sekä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusstrategioista ja niiden maantieteellisestä ja alakohtaisesta painotuksesta;
b)
tiedot markkinoista, joiden jäsen se on tai joilla se käy aktiivisesti kauppaa;
c)
tiedot vaihtoehtoisen sijoitusrahaston salkun hajauttamisesta, mukaan lukien muun muassa tärkeimmät sijoituskohteet ja merkittävimmät riskikeskittymät.
Tiedot on annettava mahdollisimman pian ja viimeistään yhden kuukauden kuluttua 3 kohdassa tarkoitetun jakson päättymisestä. Jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on rahasto-osuusrahasto, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi pidentää tätä jaksoa 15 päivällä.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on toimitettava kustakin hoitamastaan unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta ja kustakin unionissa markkinoimastaan vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille seuraavat tiedot direktiivin 2011/61/EU 24 artiklan 2 kohdan mukaisesti:
a)
niiden varojen prosenttiosuus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoista, joihin sovelletaan tämän asetuksen 1 artiklan 5 kohdan määritelmän mukaisia erityisjärjestelyjä direktiivin 2011/61/EU 23 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetun niille ominaisen heikon maksuvalmiuden vuoksi;
b)
uudet järjestelyt vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksuvalmiuden hoidossa;
c)
riskienhallintajärjestelmät, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja käyttää markkinariskien, maksuvalmiusriskien, vastapuoliriskien ja muiden riskien, myös operatiivisten riskien, hallinnassa;
d)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston senhetkinen riskiprofiili, mukaan lukien
i)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusten markkinariskiprofiili, mukaan lukien odotettavissa olevat tuotot ja kyseisen sijoitusrahaston volatiliteetti tavanomaisissa markkinaolosuhteissa;
ii)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusten maksuvalmiusprofiili, mukaan lukien kyseisen sijoitusrahaston varojen maksuvalmiusprofiili, lunastusehtojen profiili sekä vastapuolten kyseiselle sijoitusrahastolle antaman rahoituksen ehdot;
e)
tiedot tärkeimmistä varojen luokista, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on sijoittanut, mukaan lukien vastaava lyhyt markkina-arvo ja pitkä markkina-arvo, liikevaihto ja toiminnan tulokset raportointikaudella; sekä
f)
tavanomaisissa ja poikkeuksellisissa olosuhteissa direktiivin 2011/61/EU 15 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja 16 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti suoritettujen säännöllisten stressitestien tulokset.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on raportoitava seuraavasti:
a)
puolivuosittain sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tapauksessa, joiden hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen 2 artiklan mukaisesti lasketut hoidetut varat ylittävät yhteensä joko direktiivin 2011/61/EU 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetyn 100 miljoonan euron rajan tai mainitun direktiivin 3 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyn 500 miljoonan euron rajan mutta eivät ylitä 1 miljardin euron rajaa, kustakin niiden hoitamasta unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta ja kustakin niiden unionissa markkinoimasta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta;
b)
neljännesvuosittain sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tapauksessa, joiden hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen 2 artiklan mukaisesti lasketut hoidetut varat ovat yhteensä yli 1 miljardia euroa, kustakin niiden hoitamasta unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta ja kustakin niiden unionissa markkinoimasta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta;
c)
neljännesvuosittain sellaisten tämän kohdan a alakohdan mukaisten vaatimusten soveltamisalaan kuuluvien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tapauksessa, joiden hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen hoidetut varat, mukaan lukien varat, jotka on hankittu käyttämällä vivutusta, ovat yhteensä yli 500 miljoonaa euroa, kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta;
d)
vuosittain sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tapauksessa, joiden hoitamat vivuttamattomat vaihtoehtoiset sijoitusrahastot sijoittavat keskeisen sijoituspolitiikkansa mukaisesti listaamattomiin yhtiöihin ja liikkeeseenlaskijoihin hankkiakseen määräysvallan.
4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdassa säädetään, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi katsoa toimintonsa hoitamisen kannalta asianmukaiseksi ja tarpeelliseksi edellyttää, että kaikki tiedot tai osa niistä olisi raportoitava tiheämmin väliajoin.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat, jotka hoitavat sellaista yhtä tai useampaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, jonka ne ovat arvioineet tämän asetuksen 111 artiklan mukaisesti käyttävän merkittävässä määrin vivutusta, on annettava direktiivin 2011/61/EU 24 artiklan 4 kohdan nojalla vaadittavat tiedot samaan aikaan kuin tämän artiklan 2 kohdan nojalla vaadittavat tiedot.
6. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on annettava 1, 2 ja 5 kohdassa mainitut tiedot liitteen IV mukaisen proformaraportointimallin mukaan.
7. Direktiivin 2011/61/EU 42 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti EU:n ulkopuolisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien osalta kotijäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla tarkoitetaan viitejäsenvaltion toimivaltaista viranomaista.
111 artikla
Vivutuksen käyttö merkittävässä määrin
1. Sovellettaessa direktiivin 2011/61/EU 24 artiklan 4 kohtaa on katsottava, että vivutusta käytetään merkittävässä määrin, kun tämän asetuksen 8 artiklan mukaisen sijoitusasteeseen perustuvan menetelmän mukaisesti laskettu positio on kolminkertainen verrattuna position nettoarvoon.
2. Jos tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut vaatimukset täyttyvät, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on annettava direktiivin 2011/61/EU 24 artiklan 4 kohdan mukaiset tiedot kotijäsenvaltioidensa toimivaltaisille viranomaisille tämän asetuksen 110 artiklan 3 kohdassa säädettyjen periaatteiden mukaisesti.
2 JAKSO
Vivutettuja vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja hoitavat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat
(direktiivin 2011/61/EU 25 artiklan 3 kohta)
112 artikla
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitoa koskevat rajoitukset
1. Tässä artiklassa säädettyjä periaatteita sovelletaan niiden olosuhteiden täsmentämiseksi, joissa toimivaltaiset viranomaiset käyttävät valtuuksiaan asettaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille vivutusrajoja tai muita rajoituksia.
2. Arvioidessaan direktiivin 2011/61/EU 7 artiklan 3 kohdan, 15 artiklan 4 kohdan, 24 artiklan 4 kohdan tai 24 artiklan 5 kohdan nojalla vastaanotettuja tietoja toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon se, missä määrin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vivutuksen käyttö taikka sen vuorovaikutus vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tai muiden rahoituslaitosten ryhmän kanssa voi lisätä rahoitusjärjestelmän järjestelmäriskiä tai markkinahäiriöiden riskejä.
3. Toimivaltaisten viranomaisten on otettava arvioinnissaan huomioon vähintään seuraavat näkökohdat:
a)
olosuhteet, joissa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai useampien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen vastuu, mukaan lukien vastuut, jotka johtuvat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan omaan lukuunsa tai vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen lukuun ottamista rahoitus- tai sijoituspositioista, voisivat muodostaa merkittävän markkina-, maksuvalmius- tai vastapuoliriskin lähteen rahoituslaitokselle;
b)
olosuhteet, joissa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toiminta tai sen vuorovaikutus esimerkiksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tai muiden rahoituslaitosten ryhmän kanssa erityisesti sentyyppisten varojen osalta, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto sijoittaa, ja niiden tekniikoiden osalta, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja käyttää hyödyntämällä vivutusta, edistää tai voisi edistää rahoitusvälineiden tai muiden varojen hintojen alenemiskehitystä tavalla, joka uhkaa kyseisten rahoitusvälineiden tai muiden varojen elinkelpoisuutta;
c)
perusteet, kuten vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tyyppi, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kyseisiin sijoitusrahastoihin soveltama sijoitusstrategia, markkinaolosuhteet, joissa kyseinen sijoitusrahastojen hoitaja ja kyseinen sijoitusrahasto toimivat, ja todennäköiset myötäsykliset vaikutukset, joita voisi aiheutua siitä, että toimivaltaiset viranomaiset asettavat rajoja tai muita rajoituksia sille, missä määrin kyseinen sijoitusrahastojen hoitaja voi käyttää vivutusta;
d)
perusteet, kuten vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai useampien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen koko ja siihen liittyvät vaikutukset tietyllä markkinasektorilla, riskikeskittymät tietyillä markkinoilla, joilla kyseinen sijoitusrahasto tai kyseiset sijoitusrahastot sijoittavat, riski joillakin markkinoilla havaittujen riskien leviämisestä muille markkinoille, maksuvalmiuskysymykset tietyillä markkinoilla tiettynä ajankohtana, varojen ja vastuiden vastaamattomuuden laajuus tietyssä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sijoitusstrategiassa tai sellaisten varojen epäsäännöllinen hintakehitys, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto voi sijoittaa.
3 JAKSO
Kolmansia maita koskevat erityissäännöt
(direktiivin 2011/61/EU 34 artiklan 1 kohta, 35 artiklan 2 kohta, 36 artiklan 1 kohta, 37 artiklan 7 kohdan d alakohta, 40 artiklan 2 kohdan a alakohta ja 42 artiklan 1 kohta)
113 artikla
Yleiset vaatimukset
1. Yhteistyöjärjestelyjen on katettava kaikki mahdolliset direktiivin 2011/61/EU VII luvussa mainitut tilanteet ja toimijat ottaen huomioon vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sijoittautumispaikka, vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumispaikka ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toiminta.
2. Yhteistyöjärjestelyjen on oltava kirjallisessa muodossa.
3. Yhteistyöjärjestelyillä on luotava erityinen kehys valvonta- ja täytäntöönpanotarkoituksia varten EU:n toimivaltaisten viranomaisten ja kolmansien maiden valvontaviranomaisten väliselle kuulemiselle, yhteistyölle ja tietojenvaihdolle.
4. Yhteistyöjärjestelyissä on oltava erityislauseke, joka koskee unionin toimivaltaisen viranomaisen kolmannen maan valvontaviranomaiselta saamien tietojen siirtoa unionin muille toimivaltaisille viranomaisille, EAMV:lle ja Euroopan järjestelmäriskikomitealle direktiivin 2011/61/EU vaatimusten mukaisesti.
114 artikla
Järjestelyt, välineet ja menettelyt
1. Yhteistyöjärjestelyillä olisi otettava käyttöön kaikki järjestelyt, välineet ja menettelyt, jotka ovat edellytyksenä sille, että unionin toimivaltaiset viranomaiset voivat tutustua kaikkiin direktiivin 2011/61/EU mukaisten tehtävien hoidon kannalta tarpeellisiin tietoihin.
2. Yhteistyöjärjestelyillä olisi otettava käyttöön kaikki järjestelyt, välineet ja menettelyt, jotka ovat edellytyksenä paikalla toimitettavien tarkastusten tekemiselle silloin, kun ne ovat edellytyksenä unionin toimivaltaisen viranomaisen direktiivin 2011/61/EU mukaisten tehtävien hoidolle. Paikalla toimitettavien tarkastusten tekemisestä vastaa unionin toimivaltainen viranomainen tai kolmannen maan toimivaltainen viranomainen unionin toimivaltaisen viranomaisen avustamana.
3. Yhteistyöjärjestelyillä on otettava käyttöön järjestelyt, välineet ja menettelyt, jotka ovat edellytyksenä sille, että kolmannen maan toimivaltainen viranomainen voi avustaa kyseiseen viranomaiseen sovellettavan kansallisen ja kansainvälisen lainsäädännön mukaisesti unionin toimivaltaisia viranomaisia tarvittaessa unionin lainsäädännön ja kansallisen täytäntöönpanolainsäännön soveltamisen valvonnassa, kun kolmanteen maahan sijoittautunut yhteisö on rikkonut kyseistä lainsäädäntöä.
115 artikla
Tietosuoja
Yhteistyöjärjestelyillä on varmistettava, että tietojen siirto kolmansille maille ja tietojen analysointi tapahtuu aina direktiivin 2011/61/EU 52 artiklan mukaisesti.
4 JAKSO
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toiminnasta järjestelmään mahdollisesti aiheutuvia vaikutuksia koskevien tietojen vaihto
(direktiivin 2011/61/EU 53 artiklan 1 kohta)
116 artikla
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toiminnasta järjestelmään mahdollisesti aiheutuvia vaikutuksia koskevien tietojen vaihto
Sovellettaessa direktiivin 2011/61/EU 53 artiklaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimiluvista tai valvonnasta kyseisen direktiivin nojalla vastaavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on vaihdettava muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, EAMV:n ja Euroopan järjestelmäriskikomitean kanssa vähintään
a)
110 artiklan nojalla saatuja tietoja, joilla on merkitystä seurattaessa ja ehkäistäessä yksittäisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tai useiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien yhdessä harjoittaman toiminnan mahdollisia vaikutuksia järjestelmän kannalta olennaisten rahoituslaitosten vakauteen ja markkinoiden asianmukaiseen toimintaan niillä markkinoilla, joilla kyseiset sijoitusrahastojen hoitajat toimivat;
b)
kolmansien maiden viranomaisilta saatuja tietoja, jotka ovat tarpeen järjestelmäriskien valvomiseksi;
c)
a ja b alakohdassa tarkoitettuja tietoja koskevia analyyseja ja sellaisia tilanteita koskevia arviointeja, joissa yhden tai useamman valvotun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan taikka yhden tai useamman niiden hoidossa olevan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toiminnan katsotaan lisäävän rahoitusjärjestelmän järjestelmäriskiä, markkinahäiriöiden riskiä tai talouden pitkän aikavälin kasvulle aiheutuvia riskejä;
d)
toteutettuja toimenpiteitä, kun yhden tai useamman vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan taikka yhden tai useamman niiden hoidossa olevan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toiminta aiheuttaa järjestelmäriskin tai vaarantaa niiden markkinoiden asianmukaisen toiminnan, joilla ne toimivat.
VI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
117 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 22 päivästä heinäkuuta 2013.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 2012.