KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 904/2014
af 20. august 2014
om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af mononatriumglutamat med oprindelse i Indonesien
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 7,
efter høring af medlemsstaterne, og
ud fra følgende betragtninger:
1. FREMGANGSMÅDE
1.1. Indledning
(1)
Den 29. november 2013 indledte Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en antidumpingundersøgelse vedrørende importen til Unionen af mononatriumglutamat med oprindelse i Indonesien (»det pågældende land«). Den offentliggjorde en indledningsmeddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (2) (»indledningsmeddelelsen«).
(2)
Samme dag offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (3) om indledning af en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1225/2009 (»grundforordningen«) om de gældende endelige antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af mononatriumglutamat med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«).
(3)
Kommissionen indledte undersøgelsen som følge af en klage, der blev indgivet den 16. oktober 2013 af Ajinomoto Foods Europe SAS (»klageren«), den eneste EU-producent af mononatriumglutamat, der således tegner sig for 100 % af den samlede produktion af mononatriumglutamat i Unionen. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for dumping og for deraf følgende væsentlig skade, som blev anset for tilstrækkelige til at begrunde indledningen af undersøgelsen.
1.2. Interesserede parter
(4)
I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen alle interesserede parter til at kontakte den for at deltage i undersøgelsen. Kommissionen underrettede officielt klageren, de kendte eksporterende producenter og de indonesiske myndigheder, kendte importører, leverandører, brugere og forhandlere, som den vidste var berørt af indledningen af undersøgelsen, og opfordrede dem til at deltage.
(5)
Interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger til indledningen af undersøgelsen og til at anmode om at blive hørt af Kommissionen og/eller høringskonsulenten fra Generaldirektoratet (»GD«) for Handel.
(6)
Interesserede parter fik også lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
a) Stikprøveudtagning
(7)
I betragtning af det store antal eksporterende producenter i det pågældende land og ikke forretningsmæssigt forbundne importører, der var involveret i undersøgelsen, og for at afslutte undersøgelsen inden for den lovbestemte frist meddelte Kommissionen i indledningsmeddelelsen, at den havde besluttet at begrænse de eksporterende producenter og ikke forretningsmæssigt forbundne importører, der skulle indgå i undersøgelsen, til et rimeligt antal ved at udtage en stikprøve i henhold til grundforordningens artikel 17 (denne proces benævnes også »stikprøveudtagning«).
1) Stikprøveudtagning af ikke forretningsmæssigt forbundne importører
(8)
For at afgøre, om stikprøveudtagning var nødvendig, og i bekræftende fald udtage en stikprøve anmodede Kommissionen alle ikke forretningsmæssigt forbundne importører om at give sig til kende og indberette de oplysninger, der er angivet indledningsmeddelelsen.
(9)
14 ikke forretningsmæssigt forbundne importører afgav de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 1, udtog Kommissionen en stikprøve på tre ud fra den største importmængde til Unionen og dennes geografiske placering i Unionen. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 2, blev alle kendte berørte importører hørt om udtagelsen af stikprøven. Der blev ikke fremsat nogen bemærkninger.
(10)
Efterfølgende samarbejdede kun en af de tre virksomheder, der var udtaget ved stikprøven, ved at indsende en spørgeskemabesvarelse.
2) Stikprøveudtagning af eksporterende producenter i Indonesien
(11)
For at afgøre, om stikprøveudtagning var nødvendig, og i bekræftende fald udtage en stikprøve anmodede Kommissionen alle eksporterende producenter i Indonesien om at give sig til kende over for Kommissionen og indberette de oplysninger, der er angivet indledningsmeddelelsen.
(12)
Fire eksporterende producenter i det pågældende land afgav de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. I betragtning af det lave antal eksporterende producenter besluttede Kommissionen, at stikprøveudtagning ikke var nødvendig.
b) Spørgeskemabesvarelser og samarbejde
(13)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til den eneste EU-producent, de fire stikprøveudvalgte eksporterende producenter, de tre stikprøveudvalgte ikke forretningsmæssigt forbundne importører og 33 kendte brugere i Unionen.
(14)
Der blev modtaget spørgeskemabesvarelser fra den eneste EU-producent, fra en af de tre stikprøveudvalgte ikke forretningsmæssigt forbundne importører, fra én forhandler, fra tre af de fire kendte eksporterende producenter og fra fem brugere.
(15)
Undersøgelsen viste, at den ikke samarbejdsvillige stikprøveudvalgte eksporterende producent var forretningsmæssigt forbundet med en anden stikprøveudvalgt eksporterende producent, der samarbejdede ved at indsende en spørgeskemabesvarelse.
(16)
Den i betragtning 15 nævnte samarbejdsvillige eksporterende producent hævdede, at den og den ikke samarbejdsvillige eksporterende producent ikke burde betragtes som indbyrdes afhængige, da de ikke havde nogen indflydelse på hinandens beslutninger. Den samarbejdende eksporterende producent hævdede endvidere, at den ikke kunne tvinge den ikke samarbejdsvillige producent til at besvare spørgeskemaet. Undersøgelsen viste, at de to virksomheder var ejet af de samme aktionærer. De blev derfor betragtet som indbyrdes afhængige, jf. artikel 143, stk. 1, litra d), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (4) om gennemførelse af en EF-toldkodeks (»toldkodeksen«).
(17)
En tredje samarbejdende eksporterende producent hævdede, at der var en anden producent af den pågældende vare i Indonesien, som indgik i den i betragtning 16 nævnte gruppe, men som ikke gav sig til kende. Selv om der ganske rigtigt findes en sådan producent, blev der i undersøgelsen på grundlag af data fra Eurostat og andre tilgængelige kilder ikke fundet bevis for, at denne producent eksporterede til Unionen i den betragtede periode. Derfor blev denne virksomhed ikke anmodet om at give sig til kende eller afgive de oplysninger, der anmodes om i spørgeskemaerne for eksporterende producenter. Desuden blev der som anført i betragtning 48 for alle producenter i det pågældende land, der ikke samarbejdede, fastsat en resttold. Denne resttold er baseret på grundforordningens artikel 18 og finder anvendelse på »alle andre virksomheder«.
c) Kontrolbesøg
(18)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe en foreløbig afgørelse om dumping, deraf følgende skade og Unionens interesser.
(19)
Der blev aflagt kontrolbesøg i henhold til grundforordningens artikel 16 på følgende virksomheder:
EU-producenter
-
Ajinomoto Foods Europe SAS, Mesnil-Saint-Nicaise, Frankrig
Importører
-
Falken Trade, Olsztyn, Polen
Brugere
-
AkzoNobel, Amersfoort, Nederlandene
-
Unilever, Rotterdam, Nederlandene
Eksporterende producenter i Indonesien
-
PT. Miwon Indonesia, Jakarta, Indonesien
-
PT. Cheil Jedang Indonesia, Jakarta, Indonesien
Forretningsmæssigt forbundne importører i Unionen
-
CJ Europe GmbH, Schwalbach, Tyskland
-
Daesang Europe B.V. Amstelveen, Nederlandene
Forretningsmæssigt forbundet forhandler i Hongkong
-
CJ China Limited, Hongkong.
1.3. Undersøgelsesperiode og betragtet periode
(20)
Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. oktober 2012 til 30. september 2013 (»undersøgelsesperioden«/»UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. april 2010 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«) (5).
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Den pågældende vare
(21)
Den pågældende vare er mononatriumglutamat (»MNG«) med oprindelse i Indonesien, som for øjeblikket tariferes under KN-kode ex 2922 42 00 (»den pågældende vare«). MNG er et fødevaretilsætningsstof, der hovedsagelig anvendes som smagsforstærker i supper, bouillon, fiske- og kødretter, krydderiblandinger og færdiglavede fødevarer. Det fremstilles i form af hvide, lugtløse krystaller af forskellig størrelse. MNG bruges også inden for den kemiske industri til nonfoodformål, f.eks. i vaske- og rengøringsmidler.
(22)
Det fremstilles hovedsagelig ved gæring af forskellige sukkerkilder (majsstivelse, tapiokastivelse, sukkersirup, sukkerrørsmelasse og sukkerroemelasse).
2.2. Samme vare
(23)
Undersøgelsen viste, at den pågældende vare, varen fremstillet og solgt på det indonesiske hjemmemarked og varen fremstillet og solgt af EU-erhvervsgrenen i Unionen har de samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og de samme grundlæggende anvendelsesformål.
(24)
Én interesseret part hævdede, at der var en betydelig kvalitetsforskel mellem MNG fremstillet i Indonesien og MNG fremstillet i Unionen. Det hævdedes, at denne kvalitetsforskel betød, at MNG fremstillet og solgt af EU-erhvervsgrenen på EU-markedet og MNG importeret fra Indonesien ikke kunne substituere hinanden og derfor ikke burde anses for at være mage til hinanden. Denne påstand var ubegrundet og i modstrid med resultaterne af undersøgelsen, som viste, at der ikke var nogen kvalitetsforskel mellem MNG fremstillet i Indonesien og MNG fremstillet i Unionen. Faktisk købte flere brugere MNG fra både EU-erhvervsgrenen og Indonesien og anvendte det til samme eller lignende formål. Denne påstand blev derfor afvist.
(25)
På grundlag af ovenstående betragtes den pågældende vare, varen fremstillet og solgt på det indonesiske hjemmemarked og varen fremstillet og solgt af EU-erhvervsgrenen i Unionen derfor i denne fase som samme vare i den i grundforordningens artikel 1, stk. 4, anvendte betydning.
3. DUMPING
3.1. Normal værdi
(26)
Kommissionen undersøgte først, om det samlede hjemmemarkedssalg for hver samarbejdsvillig eksporterende producent var repræsentativt, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget anses for at være repræsentativt, når det samlede hjemmemarkedssalg af samme vare til uafhængige kunder på hjemmemarkedet for hver eksporterende producent udgør mindst 5 % af den samlede eksportsalgsmængde af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden. På den baggrund var det samlede salg for hver af de samarbejdende eksporterende producenter af samme vare på hjemmemarkedet repræsentativt.
(27)
Kommissionen undersøgte efterfølgende, hvilke varetyper solgt på hjemmemarkedet der var identiske eller sammenlignelige med varetyper solgt med henblik på eksport til Unionen.
(28)
Kommissionen undersøgte dernæst, om hjemmemarkedssalget for hver samarbejdsvillig eksporterende producent på hjemmemarkedet for hver varetype, der er identisk eller sammenlignelig med en varetype solgt med henblik på eksport til Unionen, var repræsentativt, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget af en varetype er repræsentativt, hvis det samlede hjemmemarkedssalg af denne varetype til uafhængige kunder i undersøgelsesperioden udgør mindst 5 % af den samlede eksportsalgsmængde af den identiske eller sammenlignelige varetype til Unionen. Kommissionen fastslog, at de indonesiske samarbejdsvillige eksporterende producenters salg på det indonesiske marked var repræsentativt sammenlignet med den pågældende vare, som de samme eksporterende producenter eksporterede til Unionen.
(29)
Kommissionen undersøgte derefter, om hver eksporterende producents salg på hjemmemarkedet kunne anses for at have fundet sted i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4. Det blev gjort ved at fastlægge, hvor stor en andel af salget af hver varetype til uafhængige kunder på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, der var rentabel.
(30)
Den normale værdi er baseret på den faktiske hjemmemarkedspris pr. varetype, uanset om salgstransaktionerne har været rentable eller ej, hvis
1)
mængden af den varetype, som blev solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mere end 80 % af den samlede salgsmængde for denne varetype, og
2)
den vejede gennemsnitlige pris for denne varetype var lig med eller højere end enhedsproduktionsomkostningerne.
(31)
I dette tilfælde var alle eksporterende producenters hjemmemarkedssalg rentabelt, og den vejede gennemsnitlige salgspris var højere end produktionsomkostningerne for alle varetyper. For alle de samarbejdsvillige eksporterende producenter blev den normale værdi følgelig beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på alt hjemmemarkedssalg i undersøgelsesperioden.
3.2. Eksportpris
(32)
De samarbejdsvillige eksporterende producenter eksporterede til Unionen enten direkte til uafhængige kunder eller gennem forretningsmæssigt forbundne virksomheder i og uden for Unionen.
(33)
I de tilfælde, hvor de eksporterende producenter eksporterede den pågældende vare direkte til uafhængige kunder i Unionen, blev eksportprisen fastsat på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8.
(34)
I de tilfælde, hvor de eksporterende producenter eksporterede den pågældende vare til Unionen gennem forretningsmæssigt forbundne virksomheder, blev eksportprisen fastsat på grundlag af den importerede vares pris ved første videresalg til uafhængige kunder i Unionen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 9. I dette tilfælde blev der foretaget justeringer for forventet fortjeneste (jf. betragtning 35) og for alle omkostninger, der var påløbet mellem import og videresalg, herunder salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (»SA&G«).
(35)
I denne forbindelse kunne de forretningsmæssigt forbundne virksomheders fortjenstmargen ikke anvendes, fordi den blev anset for at være upålidelig. Én ikke forretningsmæssigt forbundet importør samarbejdede, men dennes rentabilitet var fortrolig og kunne ikke videregives til andre tredjeparter. Derfor og i mangel af andre oplysninger blev der anvendt en fortjenstmargen på 5 % ved fastsættelsen af eksportprisen. Denne margen blev anset for rimelig, da den også blev benyttet i en tidligere procedure vedrørende en anden kemisk vare fremstillet af en lignende erhvervsgren (6).
(36)
De to samarbejdsvillige eksporterende producenter hævdede, at eksportpriserne til deres første forretningsmæssigt forbundne kunder var armslængdepriser, og at fastsættelsen af eksportprisen derfor snarere burde baseres på salgsprisen mellem den eksporterende producent i Indonesien og den første forretningsmæssigt forbundne kunde end på en beregnet eksportpris. De hævdede, at deres priser ved salg til de første forretningsmæssigt forbundne kunder var på samme niveau som priserne ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen.
(37)
Undersøgelsen viste, at afregningspriserne mellem de forretningsmæssigt forbundne virksomheder til trods for priser på samme niveau ikke var høje nok til, at de forretningsmæssigt forbundne importører kunne opnå en rimelig fortjeneste i Unionen. Det kan heller ikke udelukkes, at der påløb visse omkostninger mellem de forretningsmæssigt forbundne virksomheder, og at der foregik krydskompensation via andre varer. På dette grundlag blev det konkluderet, at den interne afregningspris ikke afspejlede den pågældende vares relevante markedsværdi i sammenligning med salget til uafhængige kunder.
(38)
På dette grundlag kan afregningsprisen mellem de forretningsmæssigt forbundne virksomheder ikke anses for at være blevet fastsat på armslængdevilkår, og de pågældende påstande blev afvist. Eksportpriserne for de to eksporterende producenter via forretningsmæssigt forbundne parter blev derfor beregnet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9, jf. betragtning 34 og 35.
3.3. Sammenligning
(39)
Kommissionen sammenlignede den normale værdi og eksportprisen hos de samarbejdsvillige eksporterende producenter på grundlag af priserne ab fabrik.
(40)
For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, via justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirker priserne og prisernes sammenlignelighed.
(41)
Der blev således justeret for importafgifter, afslag, transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, emballerings- og kreditomkostninger, provision og bankgebyrer i alle tilfælde, hvor det var påvist, at disse faktorer påvirkede prisernes sammenlignelighed.
(42)
En eksporterende producent eksporterede MNG via en forretningsmæssigt forbundet handelsvirksomhed uden for Unionen, der solgte varen videre til en forretningsmæssigt forbundet importør i Unionen, som så solgte varen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen. For disse salg blev der foretaget en justering for avancen til forhandleren uden for Unionen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i).
(43)
Én eksporterende producent ønskede en justering af den normale værdi for incitamenter og omkostninger til salgsfremmende foranstaltninger, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra k). Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at disse omkostninger ikke var direkte forbundet med de enkelte salgstransaktioner på hjemmemarkedet, og det kunne derfor ikke påvises, at prissammenligneligheden blev påvirket af disse omkostninger. Påstanden blev derfor afvist.
(44)
To eksporterende producenter ønskede en justering af den normale værdi for fragtomkostninger, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra e). Beregningen af de indenlandske fragtomkostninger omfattede omkostninger til flytning af varerne fra fabrikken til lageret. Disse omkostninger blev imidlertid betragtet som interne logistikomkostninger og kunne således ikke udløse en justering af den normale værdi, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra e).
(45)
Én interesseret part hævdede, at MNG solgt i Unionen som fødevaretilsætningsstof skal opfylde visse renhedskriterier (≥ 99 %) som defineret i Kommissionens direktiv 2008/84/EF (7). Denne interesserede part hævdede, at selv om MNG eksporteret til Unionen skulle opfylde disse krav, fandt sådanne krav ikke anvendelse på varen solgt på hjemmemarkedet i Indonesien. Derfor kunne en justering af den normale værdi for forskelle i fysiske og kemiske egenskaber, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra a), være berettiget.
(46)
Den pågældende interesserede part kvantificerede imidlertid ikke sin påstand, da den ikke afgav et rimeligt skøn over en sådan påstået forskels markedsværdi, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra a). Desuden kunne Kommissionen i sammenligningen tage hensyn til potentielle forskelle vedrørende renhed i definitionen af varetyper. Derfor blev de varetyper, der havde samme eller lignende renhedsgrader som dem, der blev eksporteret til EU-markedet på den ene side, og dem, der blev solgt på hjemmemarkedet i Indonesien på den anden side, sammenlignet. Der var altså ikke grundlag for nogen justering, og påstanden måtte afvises.
3.4. Dumpingmargen
(47)
For de to samarbejdsvillige eksporterende producenter sammenlignede Kommissionen den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af samme vare med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12.
(48)
For alle andre eksporterende producenter i Indonesien beregnede Kommissionen dumpingmargenen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18. Det skal bemærkes, at én kendt eksporterende producent bevidst undlod at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen som nævnt ovenfor i betragtning 15. Samarbejdsniveauet blev derfor anset for lavt. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 18, stk. 6, besluttede Kommissionen at basere restdumpingmargenen på niveauet for den højeste dumpingmargen forbundet med en repræsentativ eksportmængde fra en af de fuldt ud samarbejdsvillige og kontrollerede eksporterende producenter, idet den også på grundlag af et vejet gennemsnit tog hensyn til den dumpingmargen, der var fastsat for den samarbejdsvillige eksporterende producent, som var forretningsmæssigt forbundet med en ikke samarbejdsvillig eksporterende producent.
(49)
På dette grundlag er de midlertidige dumpingmargener, udtrykt i procent af varens »cif-pris« (omkostninger, forsikring, fragt), Unionens grænse, ufortoldet, følgende:
Virksomhed
Midlertidig dumpingmargen (%)
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,0
PT. Miwon Indonesia
13,3
Alle andre virksomheder
28,4
4. SKADE
4.1. Definition af EU-erhvervsgrenen og EU-produktionen
(50)
Samme vare blev fremstillet af én EU-producent i undersøgelsesperioden. Denne udgør »EU-erhvervsgrenen«, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1.
(51)
Da EU-erhvervsgrenen kun består af en enkelt producent, måtte alle tal vedrørende følsomme data af fortrolighedshensyn indekseres eller opgives inden for et interval.
4.2. EU-forbruget
(52)
Kommissionen fastsatte EU-forbruget ved at lægge EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet til importen fra Indonesien og andre tredjelande på grundlag af Eurostats data og spørgeskemabesvarelserne.
(53)
Det blev hævdet, at den samarbejdsvillige EU-producent burde udelukkes fra EU-erhvervsgrenen, da den var knyttet til en ikke samarbejdsvillig eksporterende producent i Indonesien, og at undersøgelsen burde afsluttes. I dette tilfælde er der imidlertid ingen grund til at udelukke den samarbejdsvillige EU-producent fra EU-erhvervsgrenen trods forbindelsen med den ikke samarbejdsvillige eksporterende producent i Indonesien, fordi denne eneste EU-producent samarbejdede fuldt ud med Kommissionen i forbindelse med undersøgelsen og blev underkastet fuld kontrol. Desuden havde den indonesiske eksporterende producents manglende samarbejde ingen indflydelse på pålideligheden af de data, der blev indsamlet fra EU-producenten. Argumentet måtte derfor afvises.
(54)
EU-forbruget udviklede sig som følger:
Tabel 1
EU-forbruget for MNG (ton)
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Indeks (RÅ2010/RÅ2011 = 100)
100
87
93
98
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(55)
EU-forbruget faldt mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012 og steg lidt igen i RÅ2012/2013 og undersøgelsesperioden. Samlet faldt forbruget med 2 % i den betragtede periode. Faldet i forbruget mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012 skyldes hovedsagelig et fald i EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet som følge af et fald i produktionen i samme periode (jf. betragtning 68). Importen forblev på samme niveau i begge år. Stigningen i forbruget i RÅ2012/2013 skal næsten udelukkende kædes sammen med en stigning i importen, da EU-erhvervsgrenens salg stort set forblev på samme niveau. Endelig forholdt det sig i undersøgelsesperioden sådan, at mens EU-erhvervsgrenens salg faldt igen, steg importen, navnlig fra Indonesien, betydeligt (jf. betragtning 57).
4.3. Importen fra det pågældende land
4.3.1. Mængde og markedsandel for importen fra det pågældende land
(56)
Kommissionen fastsatte importmængden på grundlag af Eurostats data og spørgeskemabesvarelserne. Importens markedsandel blev fastsat på grundlag af EU-forbruget, jf. betragtning 52.
(57)
Importen til Unionen fra det pågældende land udviklede sig som følger:
Tabel 2
Importmængde (ton)
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Importmængde fra Indonesien (ton)
8 638
9 478
18 317
24 385
Indeks
100
110
212
282
Markedsandel
Indeks
100
126
227
287
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(58)
Importmængden fra Indonesien tredobledes næsten i den betragtede periode. Den steg støt og betydeligt med 182 % fra 8 638 ton i RÅ2010/2011 til 24 385 ton i undersøgelsesperioden.
(59)
Den tilsvarende markedsandel tredobledes næsten i den betragtede periode. Den steg med 187 % til trods for det samlede fald i forbruget (- 2 %).
4.3.2. Priser på importen fra det pågældende land og prisunderbud
(60)
Kommissionen fastsatte importpriserne på grundlag af Eurostats data og spørgeskemabesvarelserne.
(61)
De gennemsnitlige priser på importen til Unionen fra Indonesien udviklede sig som følger:
Tabel 3
Importpriser (EUR/ton)
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Indonesien
1 266
1 279
1 226
1 162
Indeks
100
101
97
92
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(62)
Den gennemsnitlige pris på importen af MNG fra Indonesien steg svagt mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012, hvorefter den faldt i RÅ2012/2013 og endnu mere i undersøgelsesperioden. De gennemsnitlige priser på importen af MNG fra Indonesien faldt samlet med 6 % i den betragtede periode.
(63)
Kommissionen fastsatte prisunderbuddet i undersøgelsesperioden ved at sammenligne:
-
de vejede gennemsnitlige salgspriser pr. varetype, som EU-erhvervsgrenen forlangte af ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, og
-
de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser pr. varetype for importen fra de samarbejdsvillige indonesiske producenter ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet som fastsat på cif-basis med passende justeringer for told og omkostninger efter importen.
(64)
Som nævnt i betragtning 46 hævdede én eksporterende producent, at MNG solgt i Unionen som fødevaretilsætningsstof skal opfylde visse renhedskriterier i henhold til EU-lovgivningen. Denne eksporterende producent hævdede, at sådanne krav ikke fandt anvendelse på varer importeret fra Indonesien og anvendt i nonfoodsektoren, og at en justering for kemiske og fysiske egenskaber derfor kunne være berettiget, hvis der sammenlignes med varen solgt på EU-markedet. Den pågældende eksporterende producent kvantificerede imidlertid ikke sin påstand. Desuden kunne Kommissionen i sammenligningen tage hensyn til potentielle forskelle vedrørende renhed i definitionen af varetyper. Derfor blev de varetyper, der havde samme eller lignende renhedsgrader som dem, der blev eksporteret til EU-markedet på den ene side, og dem, der blev solgt af EU-erhvervsgrenen på EU-markedet på den anden side, sammenlignet. Der var således ikke grundlag for nogen justering, og påstanden blev afvist.
(65)
Én interesseret part hævdede, at virkningen af valutakursudsving burde tages i betragtning ved beregningen af prisunderbud for importen fra Indonesien. Dumpingimportens sandsynlige virkninger på EU-erhvervsgrenens priser undersøges faktisk hovedsagelig ved fastsættelse af bl.a. prisunderbuddet. I den foreliggende sag blev de dumpede eksportpriser og EU-erhvervsgrenens salgspriser sammenlignet. De eksportpriser, der blev anvendt til skadesberegningerne, blev omregnet til euro for at skabe et sammenligningsgrundlag. Følgelig sikrer brugen af vekselkurser i dette tilfælde kun, at prisforskellen fastsættes på et sammenligneligt grundlag. Derfor blev denne påstand afvist.
(66)
Prissammenligningen blev foretaget pr. varetype for transaktioner i samme handelsled, efter passende justering. Resultatet af sammenligningen blev udtrykt i procent af EU-erhvervsgrenens omsætning i undersøgelsesperioden. Det viste en vejet gennemsnitlig underbudsmargen på mellem 0 og 5 % for importen fra Indonesien på EU-markedet.
4.4. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
4.4.1. Generelle bemærkninger
(67)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 5, omfattede undersøgelsen af virkningerne af dumpingimporten for EU-erhvervsgrenen en vurdering af alle økonomiske indikatorer, der havde indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode.
4.4.2. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(68)
Den samlede EU-produktion, produktionskapaciteten og kapacitetsudnyttelsen udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 4
Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Produktionsmængde
Indeks
100
95
107
91
Produktionskapacitet
Indeks
100
100
100
100
Kapacitetsudnyttelse
Indeks
100
95
107
91
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(69)
Produktionen svingede i den betragtede periode. Den faldt mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012, steg mellem RÅ2011/2012 og RÅ2012/2013 og nåede sit laveste niveau i undersøgelsesperioden. Undersøgelsen viste, at udsvingene hovedsagelig skyldtes produktionsstop på grund af det vedligeholdelsesarbejde, som EU-erhvervsgrenen udførte hver 15. måned, og de dårlige vejrforhold i vinteren 2010/2011, der førte til, at leveringen af en af de vigtigste råvarer (ammoniak) blev afbrudt. I undersøgelsesperioden blev produktionsstoppet i forbindelse med vedligeholdelsesarbejdet forlænget i et forsøg på at nedbringe de store lagerbeholdninger. Samlet faldt produktionsmængden med 9 % i den betragtede periode.
(70)
Produktionskapaciteten var stort set uændret i den betragtede periode.
(71)
Som følge af faldet i produktionsmængden og den uændrede produktionskapacitet udviklede kapacitetsudnyttelsen sig i takt med produktionsmængden, dvs. at den faldt i RÅ2011/2012, steg i RÅ2012/13 og faldt igen i undersøgelsesperioden. Samlet faldt kapacitetsudnyttelsen med 9 % i den betragtede periode i takt med faldet i produktionsmængden.
4.4.3. Salgsmængde og markedsandel
(72)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde og markedsandel udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 5
Salgsmængde og markedsandel
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Salgsmængde på EU-markedet
Indeks
100
84
85
83
Markedsandel
Indeks
100
96
91
85
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(73)
EU-erhvervsgrenens salg af MNG faldt med 17 % i den betragtede periode. Salgsmængden faldt især mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012, mens den i de følgende år var forholdsvis stabil. Faldet i salgsmængden førte sammen med det fald i forbruget og den stigning i importen fra Indonesien, der fandt sted samtidig, til, at EU-erhvervsgrenens markedsandel samlet faldt med ca. 15 % i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenens markedsandel faldt med 4 % mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012, mens markedsandelen for importen fra Indonesien steg i samme periode. Mellem RÅ2012/2013 og undersøgelsesperioden faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel fortsat støt, mens importmængden og markedsandelen for importen fra Indonesien steg betydeligt.
4.4.4. Vækst
(74)
Mens EU-forbruget faldt med 2 % i den betragtede periode, faldt EU-erhvervsgrenens salgsmængde med 17 %, hvilket gav sig udslag i et tab af markedsandel på 15 %.
4.4.5. Beskæftigelse og produktivitet
(75)
Beskæftigelsen og produktiviteten udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 6
Beskæftigelse og produktivitet
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Antal ansatte
Indeks
100
103
107
108
Produktivitet (enhed/ansat)
Indeks
100
92
100
85
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(76)
Beskæftigelsen i EU-erhvervsgrenen steg støt og med i alt 8 % i den betragtede periode. Denne stigning skyldtes først og fremmest integration af en tidligere tilknyttet virksomhed i 2011 og udvidelse af EU-erhvervsgrenens vedligeholdelsesafdeling.
(77)
Produktivitetsfaldet skyldtes en kombination af en stigning i beskæftigelsen og faldet i produktionen, jf. tabel 4 i betragtning 68.
4.4.6. Dumpingmargenens størrelse og genrejsning efter tidligere dumping
(78)
Samtlige dumpingmargener ligger et godt stykke over bagatelgrænsen. Virkningen af de faktiske dumpingmargeners størrelse på EU-erhvervsgrenen er væsentlig i betragtning af mængden af og priserne på importen fra det pågældende land.
(79)
EU-erhvervsgrenen var endnu i en genrejsningsproces efter virkningerne af tidligere skadevoldende dumpingimport af samme vare med oprindelse i Kina. Foranstaltningerne i den forbindelse er i øjeblikket genstand for en sideløbende udløbsundersøgelse, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2, som anført i betragtning 2.
4.4.7. Priser og faktorer, der påvirker priserne
(80)
EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 7
Gennemsnitlige salgspriser
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Gennemsnitlig enhedssalgspris i Unionen (EUR/ton)
Indeks
100
107
101
97
Enhedsproduktionsomkostninger (EUR/ton)
Indeks
100
120
124
130
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(81)
EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedssalgspris til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen faldt med 3 % i den betragtede periode. Den steg først med 7 % mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012, men faldt derefter konstant indtil undersøgelsesperioden. Prisstigningen mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012 kan betragtes som en konsekvens af omkostningsstigningerne i samme periode, selv om omkostningsstigningen var mere markant end stigningen i priserne. Samtidig steg importen fra Indonesien og udøvede et betydeligt prispres på EU-erhvervsgrenen. Som følge heraf faldt EU-erhvervsgrenens priser med 6 % mellem RÅ2011/2012 og RÅ2012/2013 og med yderligere 4 % mellem RÅ2012/2013 og undersøgelsesperioden.
(82)
Enhedsproduktionsomkostningerne steg med 30 % i den betragtede periode. Der var en støt stigning fra RÅ2011/2012, som hovedsagelig skyldtes en stigning i råvare- og lønomkostningerne. Som nævnt ovenfor kunne der ikke kompenseres for denne omkostningsstigning med en tilsvarende prisstigning på grund af prispresset fra dumpingimporten fra Indonesien.
4.4.8. Arbejdskraftomkostninger
(83)
EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 8
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat (EUR)
Indeks
100
117
125
124
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(84)
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat steg med 24 %. Dette kan hovedsagelig forklares med EU-erhvervsgrenens stigende indsats for at forbedre arbejdstagernes og personalets præstationer med henblik på at optimere produktionsprocessen.
4.4.9. Lagerbeholdninger
(85)
EU-producentens lagerbeholdninger udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 9
Lagerbeholdninger
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Slutlagre
Indeks
100
82
164
143
Slutlagre i procent af produktionen
Indeks
100
86
153
156
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(86)
Slutlagrene voksede samlet med 43 % i den betragtede periode. Fra RÅ2010/2011 til RÅ2011/2012 mindskedes slutlagrene efter et fald i produktionsmængden og en stigning i eksportsalgsmængden. Fra RÅ2011/2012 til RÅ2012/2013 voksede lagrene som følge af en stigning i produktionen, mens EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet var næsten uændret. Fra RÅ2012/2013 til undersøgelsesperioden mindskedes slutlagrene igen, hovedsagelig som følge af en beslutning om at nedsætte produktionen i et forsøg på at nedbringe de store lagerbeholdninger.
(87)
Slutlagrene udtrykt i procent af produktionen mindskedes mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012, men fordobledes næsten mellem RÅ2011/2012 og RÅ2012/2013. De voksede yderligere mellem RÅ2012/2013 og undersøgelsesperioden. Samlet mindskedes de med 56 % i den betragtede periode. Stigningen i RÅ2012/2013 og i undersøgelsesperioden skal ses i lyset af de stigende mængder af dumpingimport fra Indonesien, mens EU-salget var næsten uændret i samme periode.
4.4.10. Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital
(88)
EU-producentens rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 10
Rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Rentabilitet ved salg i Unionen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (% af omsætningen)
Indeks
100
30
- 31
- 80
Likviditet (EUR)
Indeks
100
39
- 48
- 19
Investeringer (EUR)
Indeks
100
182
143
197
Investeringsafkast
Indeks
100
14
- 61
- 110
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(89)
Kommissionen beregnede EU-erhvervsgrenens rentabilitet som nettooverskuddet før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udtrykt i procent af omsætningen i forbindelse med dette salg. I RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012 faldt rentabiliteten betydeligt, men var stadig positiv. Fra RÅ2012/2013 blev rentabiliteten negativ. Den faldt endnu mere i undersøgelsesperioden. Samlet faldt rentabiliteten med 180 % i den betragtede periode. Denne udvikling skyldtes hovedsagelig prispresset fra importen fra Indonesien til Unionen til dumpingpriser, som ikke gav EU-erhvervsgrenen mulighed for at fastsætte priser, der afspejlede omkostningsstigningerne.
(90)
Nettolikviditeten er EU-erhvervsgrenens evne til at selvfinansiere sine aktiviteter. Nettolikviditeten viste samme tendens som rentabiliteten, dvs. et vedvarende fald i den betragtede periode med negative resultater fra RÅ2012/2013. Denne tendens forstærkedes i undersøgelsesperioden. Samlet faldt nettolikviditeten med 119 % i den betragtede periode.
(91)
Investeringerne steg med 97 % i den betragtede periode. Der var hovedsagelig tale om investeringer, som var nødvendige for vedligeholdelse og overholdelse af gældende sikkerhedsforskrifter. EU-erhvervsgrenen var endnu ved at overvinde virkningerne af tidligere dumping fra kinesiske eksporterende producenter forud for den betragtede periode, men dens situation begyndte at blive bedre, og den var rentabel i begyndelsen af den betragtede periode indtil RÅ2011/2012. Under disse omstændigheder blev der foretaget en række investeringer, som ikke længere kunne udsættes, hvilket forklarer den store stigning i investeringerne i RÅ2011/2012 og de efterfølgende år.
(92)
Investeringsafkastet er fortjenesten i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne. Som det var tilfældet med de øvrige finansielle indikatorer, var investeringsafkastet fra produktion og salg af samme vare negativt fra RÅ2012/2013, hvilket afspejler den negative tendens i rentabiliteten. Samlet faldt investeringsafkastet med 210 % i den betragtede periode.
(93)
Den faldende rentabilitet og likviditet medvirkede til, at virksomhedens evne til at rejse kapital blev påvirket negativt.
4.4.11. Konklusion vedrørende skade
(94)
Næsten alle de vigtigste skadesindikatorer viste en negativ tendens. Således faldt produktionsmængden og kapacitetsudnyttelsen med ca. 9 % og salgsmængden med 17 % i den betragtede periode. I et forsøg på at kompensere for den faldende salgsmængde og markedsandel blev EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige priser nedsat med 3 % i den betragtede periode, mens produktionsomkostningerne steg med 30 %. Som følge heraf faldt rentabiliteten, der var positiv i begyndelsen af den betragtede periode, og den blev negativ i RÅ2012/2013 og fortsatte med at falde i undersøgelsesperioden. Samme negative tendens kunne iagttages for nettolikviditeten og investeringsafkastet.
(95)
Beskæftigelsen steg med 8 % i den betragtede periode. Denne stigning kan forklares med integration af en tidligere tilknyttet virksomhed i 2011 og udvidelse af EU-erhvervsgrenens vedligeholdelsesafdeling. Investeringerne viste også en positiv tendens. De vedrørte hovedsagelig forebyggende foranstaltninger og sikkerhedskrav, men førte ikke til kapacitetsstigninger. Disse positive tendenser udelukker derfor ikke, at der forekom skade.
(96)
På baggrund af ovenstående konkluderede Kommissionen i denne fase, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 5.
5. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(97)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 6, undersøgte Kommissionen, om dumpingimporten fra det pågældende land forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 7, undersøgte Kommissionen tillige, om andre kendte faktorer samtidig kunne have skadet EU-erhvervsgrenen. Kommissionen sikrede, at eventuel skade forvoldt af andre faktorer end dumpingimporten fra det pågældende land ikke blev tilskrevet dumpingimporten. Disse faktorer er:
a)
virkningerne af importen fra Kina
b)
importen fra andre tredjelande
c)
udviklingen i EU-forbruget
d)
EU-erhvervsgrenens eksportresultater
e)
EU-erhvervsgrenens ineffektivitet
f)
finanskrisen
g)
investeringer og EU's gældende sikkerhedsforskrifter
h)
råvareomkostninger og andre omkostninger.
5.1. Virkningerne af dumpingimporten
(98)
For at fastslå, at der forelå en årsagssammenhæng mellem dumpingimporten af MNG med oprindelse i Indonesien og den skade, EU-erhvervsgrenen led, analyserede Kommissionen mængden af og prisen på den import, der er omfattet af undersøgelsen, og i hvilket omfang disse faktorer har bidraget til den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
(99)
Undersøgelsen viste, at mængden af dumpingimport til lave priser fra Indonesien steg med 182 % i den betragtede periode, hvilket medførte en stigning i markedsandelen på ca. 187 % i samme periode. I samme tidsrum faldt EU-erhvervsgrenens salgsmængde med 17 %, og dens markedsandel med 15 %. Det førte endvidere til, at markedsandelen for den samlede import fra andre tredjelande faldt med 71 %.
(100)
Samtidig faldt de indonesiske importpriser med 8 %. Importen fra Indonesien udøvede et prispres på EU-markedet, så EU-erhvervsgrenen ikke kunne hæve sine salgspriser i takt med stigningen i omkostningerne, men tværtimod var nødt til at sænke sine priser i den betragtede periode. Dette førte til et betydeligt fald i rentabiliteten og deraf følgende tab fra RÅ2012/2013 og fremefter, en tendens, der forstærkedes i undersøgelsesperioden.
(101)
På grundlag af ovenstående konkluderede Kommissionen i denne fase, at EU-erhvervsgrenens forværrede tilstand var sammenfaldende med den betydelige stigning i dumpingimporten med oprindelse i Indonesien, og at importen fra Indonesien var en afgørende årsag til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led.
5.2. Virkningerne af andre faktorer
5.2.1. Virkningerne af importen fra Kina
(102)
Importen fra Kina er i øjeblikket pålagt antidumpingtold. I den betragtede periode steg importmængderne med 65 %, og markedsandelen steg tilsvarende med 68 %. Imidlertid forblev både mængder og markedsandel på et lavt niveau i den betragtede periode. De kinesiske priser faldt med hele 20 % i den betragtede periode. Når den pålagte antidumpingtold tages i betragtning, underbød de ikke EU-erhvervsgrenens priser.
(103)
Under disse omstændigheder kan importen fra Kina ikke anses for at have bidraget til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led i undersøgelsesperioden.
Tabel 11
Importen fra Kina
Land
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Kina
Mængde (ton)
1 518
758
1 923
2 509
Indeks
100
50
127
165
Markedsandel Indeks
100
57
136
168
Gennemsnitspris (EUR/ton) (8)
1 234
1 199
1 143
992
Indeks
100
97
93
80
Kilde: Eurostat og spørgeskemabesvarelser.
5.2.2. Importen fra andre tredjelande
(104)
Importmængden fra andre tredjelande udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 12
Importen fra andre tredjelande
Land
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Brasilien
Mængde (ton)
2 321
969
1 070
889
Indeks
100
42
46
38
Markedsandel Indeks
100
48
49
39
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 218
1 306
1 402
1 365
Indeks
100
107
115
112
Republikken Korea
Mængde (ton)
1 248
2 157
923
802
Indeks
100
173
74
64
Markedsandel Indeks
100
198
79
65
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 231
1 296
1 293
1 277
Indeks
100
105
105
104
Vietnam
Mængde (ton)
5 707
6 042
1 820
769
Indeks
100
106
32
13
Markedsandel Indeks
100
121
34
14
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 284
1 291
1 361
1 318
Indeks
100
101
106
103
Andre tredjelande
Mængde (ton)
993
681
478
434
Indeks
100
69
48
44
Markedsandel Indeks
100
79
52
45
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 594
1 718
2 044
2 001
Indeks
100
108
128
126
Andre tredjelande i alt
Mængde (ton)
10 268
9 848
4 291
2 894
Indeks
100
96
42
28
Markedsandel Indeks
100
110
45
29
Gennemsnitspris (EUR/ton)
1 293
1 323
1 433
1 424
Indeks
100
102
111
110
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(105)
Importmængderne fra andre tredjelande faldt samlet fra 10 268 ton i RÅ2010/2011 til 2 894 ton i undersøgelsesperioden, dvs. med 72 % i den betragtede periode. Den tilsvarende markedsandel faldt med 71 % i samme periode. I undersøgelsesperioden udgjorde markedsandelen for importen fra andre tredjelande kun ca. en fjerdedel af niveauet i RÅ2010/2011. Samlet steg priserne på importen fra tredjelande med 10 % i den betragtede periode.
(106)
En interesseret part hævdede, at den samlede import, herunder fra Indonesien, var uændret i den betragtede periode.
(107)
Denne påstand var i modstrid med de foreliggende statistikker, som resultaterne af undersøgelsen bygger på, jf. tabel 13. Faktisk steg den samlede import til Unionen med 46 % i den betragtede periode. Påstanden blev derfor afvist.
Tabel 13
Importen i alt
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Importen i alt
Mængde (ton)
20 424
20 084
24 531
29 788
Indeks
100
98
120
146
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(108)
På baggrund af ovenstående blev det foreløbigt konkluderet, at importen fra andre tredjelande ikke brød årsagssammenhængen mellem dumpingimporten fra Indonesien og den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led.
5.2.3. Udviklingen i EU-forbruget
(109)
EU-forbruget viste kun et lille fald på 2 % i den betragtede periode, hvilket ikke kan forklare faldet i EU-erhvervsgrenens salgsmængder på 17 % og i markedsandelen på 15 %. Derfor blev det foreløbigt konkluderet, at udviklingen i forbruget ikke bidrog til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led.
5.2.4. EU-erhvervsgrenens eksportresultater
(110)
EU-erhvervsgrenens eksportmængde udviklede sig i den betragtede periode som følger:
Tabel 14
EU-erhvervsgrenens eksportresultater
RÅ2010/2011
RÅ2011/2012
RÅ2012/2013
UP
Eksportmængde
Indeks
100
249
234
222
Gennemsnitlig enhedspris
Indeks
100
107
101
95
Kilde: Spørgeskemabesvarelse.
(111)
EU-erhvervsgrenens eksportmængde steg i RÅ2011/2012 og faldt dernæst lidt i de følgende år indtil undersøgelsesperioden. Den fordobledes næsten i den betragtede periode. Eksportpriserne faldt lidt (med 5 %) i samme tidsrum. Stigningen i eksportsalget kompenserede delvis for den faldende salgsmængde og markedsandel i Unionen. I en situation kendetegnet ved et stærkt prispres udøvet af dumpingimporten ville tabet af stordriftsfordele og indvirkningen på EU-erhvervsgrenens enhedsproduktionsomkostninger faktisk have været endnu større, hvis eksportsalget ikke var steget. Derfor kan EU-erhvervsgrenens eksportresultater ikke have haft en negativ indvirkning på den skadelige situation.
(112)
Nogle interesserede parter hævdede, at nedgangen i EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet er en følge af dens eksportsalg af MNG til en nyerhvervet forretningsmæssigt forbunden fødevareforarbejdningsvirksomhed i Tyrkiet. Denne påstand blev ikke dokumenteret. Desuden har undersøgelsen vist, at EU-erhvervsgrenen først erhvervede fødevareforarbejdningsvirksomheden efter undersøgelsesperioden. Det kan ikke have haft nogen indvirkning på EU-erhvervsgrenens situation i undersøgelsesperioden. På den baggrund blev det konkluderet, at EU-erhvervsgrenens salg til den forretningsmæssigt forbundne virksomhed i Tyrkiet ikke brød årsagssammenhængen.
5.2.5. EU-erhvervsgrenens påståede ineffektivitet
(113)
Én interesseret part hævdede, at den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led, skyldtes ineffektivitet forbundet med EU-erhvervsgrenens produktionsproces. Den interesserede part henviste imidlertid ikke til nogen specifik ineffektivitet, og påstanden blev ikke begrundet. Undersøgelsen afslørede heller ingen potentiel ineffektivitet hos EU-erhvervsgrenen. Påstanden blev derfor afvist. På den baggrund blev det konkluderet, at EU-erhvervsgrenens påståede ineffektivitet ikke brød årsagssammenhængen.
5.2.6. Finanskrisen
(114)
Én part hævdede, at finanskrisen er årsag til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led. EU-markedet for MNG var imidlertid ikke ustabilt og blev kun påvirket marginalt af den globale finanskrise. Hvis det ikke var tilfældet, og EU-erhvervsgrenens tab virkelig skyldtes den globale finanskrise, ville alle andre konkurrenter på MNG-markedet have været i samme situation. Det er en kendsgerning, at de indonesiske MNG-producenter kunne øge deres salgsmængder på EU-markedet til trods for den globale finanskrise. Der er derfor ingen grund til at tro, at EU-erhvervsgrenen var hårdere ramt af den globale finanskrise end sine asiatiske modparter. Argumentet må derfor afvises. På den baggrund blev det konkluderet, at virkningerne af finanskrisen ikke brød årsagssammenhængen.
5.2.7. Investeringer og EU's gældende sikkerhedsforskrifter
(115)
Én interesseret part hævdede, at den skade, EU-erhvervsgrenen led, var forårsaget af de betydelige investeringer, der var nødvendige for at overholde de sikkerhedsbestemmelser, der gælder i Unionen.
(116)
Undersøgelsen viste imidlertid, at investeringerne som følge af EU's sikkerhedsforskrifter fortsat var lave i forhold til andre investeringer i hele den betragtede periode. En væsentlig del af EU-erhvervsgrenens investeringer var forebyggende vedligeholdelsesinvesteringer. Den store stigning i investeringerne fandt sted mellem RÅ2010/2011 og RÅ2011/2012. Denne stigning skyldtes, at EU-erhvervsgrenen, som endnu var ved at overvinde virkningerne af den tidligere dumpingimport fra Kina, måtte udskyde investeringerne i forebyggende vedligeholdelse, indtil de tabsgivende perioder var overstået. Da tolden på importen fra Kina begyndte at indvirke på markedet, kunne EU-erhvervsgrenen igen tjene penge og investere som før. I de følgende perioder forblev investeringerne på samme niveau og vedrørte fortsat hovedsagelig vedligeholdelse. Der blev ikke foretaget investeringer for at øge kapaciteten, som forblev uændret i den betragtede periode. På den baggrund blev det konkluderet, at EU-erhvervsgrenens investeringer ikke brød årsagssammenhængen.
5.2.8. Råvareomkostninger og andre omkostninger
(117)
Flere interesserede parter hævdede, at den skade, EU-erhvervsgrenen led, skyldtes den store stigning i prisen på de vigtigste råvarer, dvs. industrisukker, ammoniak, kaustisk soda og svovlsyre.
Industrisukker
(118)
Industrisukker er en af de vigtigste omkostningsfaktorer i EU-erhvervsgrenens samlede produktionsomkostninger. Som anført i betragtning 81 steg EU-erhvervsgrenens enhedsproduktionsomkostninger i den betragtede periode, herunder omkostningerne til industrisukker. Ifølge offentligt tilgængelige statistikker (9) forblev gennemsnitsprisen på industrisukker i Unionen under verdensmarkedsprisen, selv om den steg lidt fra RÅ2010/2011 til medio 2012. Efterfølgende faldt prisen på industrisukker både i Unionen og på verdensmarkedet og stabiliserede sig på samme niveau. Derfor er argumentet om, at stigningen i sukkerpriserne var årsag til skade, ubegrundet og bør forkastes.
Kemikalier
(119)
EU-erhvervsgrenens omkostninger til ammoniak, kaustisk soda og svovlsyre steg i den betragtede periode i takt med verdensmarkedsprisen på disse produkter. Denne prisstigning var altså ikke begrænset til EU-erhvervsgrenen, men berørte også erhvervsdrivende i tredjelande. Derfor kan stigningen i prisen på ammoniak, kaustisk soda og svovlsyre ikke som sådan betragtes som årsag til den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
Andet
(120)
En anden interesseret part hævdede, at højere energiomkostninger, arbejdskraftomkostninger og emballeringsomkostninger havde forårsaget den skade, som EU-erhvervsgrenen led. Undersøgelsen viste ganske vist, at disse omkostningsfaktorer steg i den betragtede periode (jf. betragtning 81 og 83), men Kommissionen fastslog også, at EU-erhvervsgrenen ikke engang delvis kunne lade denne omkostningsstigning afspejle i salgsprisen på grund af prispresset fra importen fra Indonesien. Derfor kan disse faktorers omkostningsstigning ikke som sådan betragtes som årsagen til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led.
5.3. Konklusion om årsagssammenhæng
(121)
Ovenstående analyse viser en betydelig stigning i både mængde og markedsandel for dumpingimporten med oprindelse i Indonesien mellem RÅ2010/2011 og undersøgelsesperioden og et fald i importpriserne i den betragtede periode.
(122)
Stigningen i markedsandelen for lavprisimporten fra Indonesien var sammenfaldende med et betydeligt fald i EU-erhvervsgrenens markedsandel og førte sammen med prispresset til, at EU-erhvervsgrenen led store tab.
(123)
Samtidig har undersøgelsen af de øvrige faktorer, som kunne have påført EU-erhvervsgrenen skade, vist, at ingen af disse faktorer kan have haft en væsentlig negativ indflydelse.
(124)
På grundlag af ovenstående konkluderede Kommissionen i denne fase, at den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led, skyldtes dumpingimporten fra det pågældende land, og at de øvrige faktorer ikke brød årsagssammenhængen.
(125)
Kommissionen skelnede behørigt mellem virkningerne af alle kendte faktorer på EU-erhvervsgrenens situation og de skadevoldende virkninger af dumpingimporten. Virkningerne af importen fra Kina og andre tredjelande, af udviklingen i forbruget, af EU-erhvervsgrenens eksportresultater, af EU-erhvervsgrenens påståede ineffektivitet, af finanskrisen, af investeringer og EU's gældende sikkerhedsforskrifter og af råvareomkostninger og andre omkostninger på EU-erhvervsgrenens negative udvikling var begrænset.
6. UNIONENS INTERESSER
6.1. Indledende bemærkning
(126)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 21 undersøgte Kommissionen, om den klart kunne konkludere, at det ikke var i Unionens interesse at vedtage foranstaltninger i dette tilfælde til trods for konstateringen af skadevoldende dumping. Unionens interesser blev fastsat på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede interesser, herunder EU-erhvervsgrenens, forhandlernes, importørernes, brugernes og råvareleverandørernes.
6.2. EU-erhvervsgrenens interesser
(127)
Undersøgelsen fastslog, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade som følge af dumpingimporten fra Indonesien. Næsten alle skadesindikatorer viste negative tendenser, navnlig udviklede produktionsmængde, salgsmængde, markedsandel og rentabilitet sig negativt i den betragtede periode. Den nedadgående tendens blev også fastslået for så vidt angår andre indikatorer for de finansielle resultater, f.eks. likviditet og investeringsafkast. I samme periode voksede lagrene.
(128)
Efter indførelsen af foranstaltninger forventes det, at importpriserne vil stige, og EU-erhvervsgrenen vil blive fri for det prispres, som dumpingimporten udøver i øjeblikket. EU-erhvervsgrenen skulle således kunne hæve sine priser, så de afspejler omkostningsstigningerne, og gradvis nå op på et rentabelt niveau. Det vil også få positiv indvirkning på produktion og salgsmængde. Uden foranstaltninger er der stor sandsynlighed for, at EU-erhvervsgrenens situation forværres yderligere. Der er stor sandsynlighed for yderligere tab af salgsmængde og markedsandele, fordi prispresset fra dumpingimporten vil fortsætte, og EU-erhvervsgrenen vil være tvunget til at matche de lave priser i Unionen. I en sådan situation vil EU-erhvervsgrenen fortsat lide betydelige tab. Det kan ikke udelukkes, at EU-erhvervsgrenen som følge af faldet i salgs- og produktionsmængden og de store tab vil blive tvunget til at indstille produktionen helt på mellemlang sigt med deraf følgende tab af arbejdspladser i Unionen. Dette vil også gøre Unionen afhængig af import fra tredjelande.
(129)
Det blev derfor konkluderet i denne fase, at det vil være i EU-erhvervsgrenens interesse, at der indføres antidumpingtold.
6.3. Importørernes og forhandlernes interesser
(130)
14 virksomheder gav sig til kende efter offentliggørelsen af indledningsmeddelelsen. Tre ikke forretningsmæssigt forbundne importører blev udtaget til stikprøven og modtog spørgeskemaer, men kun én svarede. Denne virksomhed blev underkastet kontrol på stedet.
(131)
MNG-importen fra Indonesien udgjorde mindre end 15 % af importørens omsætning. Kommissionen fandt, at virksomheden, selv om de MNG-relaterede aktiviteter kan blive påvirket negativt af indførelsen af told, generelt vil forblive rentabel.
(132)
Én forhandler i EU, der beskæftiger sig med videresalg af MNG i og uden for EU-markedet, gav sig til kende, mens undersøgelsen stod på. Denne forhandler købte hovedsagelig MNG fra EU-erhvervsgrenen, men også fra importører af MNG fra Indonesien og andre tredjelande. Forhandlerens MNG-relaterede aktiviteter var marginale i forhold til de samlede aktiviteter. På dette grundlag betragtes antidumpingforanstaltningers eventuelle virkninger på forhandlerens situation som ubetydelige.
6.4. Brugernes interesser
(133)
Brugerne er hovedsagelig aktive i føde- og drikkevaresektoren, hvor MNG anvendes i produktionen af krydderiblandinger, supper og færdiglavede fødevarer. MNG bruges også til specifikke noonfoodformål, f.eks. til fremstilling af vaske- og rengøringsmidler.
(134)
33 virksomheder gav sig til kende og modtog et spørgeskema. Fem virksomheder samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen ved at indsende en spørgeskemabesvarelse. Heraf var fire aktive i føde- og drikkevaresektoren og én i nonfoodsektoren. To af de samarbejdsvillige virksomheder, hvoraf den ene opererede i føde- og drikkevaresektoren, og den anden fremstillede vaske- og rengøringsmidler, blev underkastet kontrol på stedet.
Føde- og drikkevaresektoren
(135)
Undersøgelsen viste, at MNG i gennemsnit tegnede sig for ca. 5 % af de samlede omkostninger for produkter, hvori der indgår MNG, fremstillet af de samarbejdsvillige virksomheder, der leverede de fornødne data.
(136)
To af de samarbejdsvillige virksomheder købte hovedsagelig MNG fra EU-erhvervsgrenen og importerede intet eller kun små mængder fra Indonesien. I disse to virksomheder tegnede aktiviteterne knyttet til de produkter, hvori der indgår MNG, sig for ca. en tredjedel af deres samlede aktiviteter. I undersøgelsesperioden var virksomhederne rentable. I lyset af disse konstateringer får de foreslåede foranstaltninger mod Indonesien sandsynligvis begrænset indvirkning på disse virksomheder.
(137)
De andre to virksomheder købte større mængder MNG fra Indonesien, men deres MNG-relaterede aktiviteter var relativt ubetydelige i forhold til deres samlede aktiviteter. Desuden var disse to virksomheder på baggrund af de forelagte oplysninger rentable i undersøgelsesperioden. Enhver foranstaltning mod MNG fra Indonesien får derfor sandsynligvis ringe indvirkning på disse virksomheder.
Nonfoodsektoren
(138)
Én af de samarbejdsvillige virksomheder anvendte MNG til fremstilling af vaske- og rengøringsmidler. MNG tegnede sig for 15-20 % af omkostningerne til produktion af disse produkter. I undersøgelsesperioden købte virksomheden hovedsagelig MNG fra EU-erhvervsgrenen, men importerede også MNG fra Indonesien og i mindre omfang fra Korea. Kun en mindre del af dens aktiviteter vedrørte de produkter, hvori der indgår MNG, set i forhold til virksomhedens samlede aktiviteter, der i øvrigt udviste en positiv fortjenstmargen på 5-10 % i undersøgelsesperioden.
(139)
På dette grundlag, og selv om det ikke kan udelukkes, at denne virksomhed kan blive negativt påvirket af, at der indføres foranstaltninger mod Indonesien, indikerer adgangen til andre forsyningskilder og den rentable situation, der kendetegner de aktiviteter, hvori der indgår MNG, at foranstaltningernes mulige indvirkning på denne virksomhed vil være begrænset.
(140)
Denne interesserede part hævdede, at MNG, i betragtning af EU's bestemmelser, som forbyder anvendelsen af fosfater og andre fosforholdige stoffer (10), sandsynligvis vil blive brugt i større mængder som erstatning for fosfater og andre fosforholdige stoffer ved fremstilling af vaske- og rengøringsmidler. Det forventes derfor, at efterspørgslen efter MNG i Unionen vil stige betydeligt, og en antidumpingtold på importen af MNG vil have en skadelig virkning på udviklingen af dette nye marked.
(141)
Det er imidlertid på nuværende tidspunkt vanskeligt at forudse, hvordan den nye retlige ramme vil påvirke EU-markedet, og hvorvidt eller i hvilket omfang den vil sætte skub i produktionen af MNG-baserede vaske- og rengøringsmidler og dermed få indvirkning på efterspørgslen efter MNG i Unionen. Den interesserede part forelagde heller ikke nogen dokumentation for, i hvilket omfang en antidumpingtold kan have en skadelig virkning. I denne forbindelse skal det bemærkes, at hensigten med antidumpingtolden er at genetablere lige vilkår på EU-markedet. Importen fra Indonesien bør således vedblive med at forsyne EU-markedet, men til rimelige priser. I undersøgelsen blev der også kortlagt en række alternative forsyningskilder såsom Brasilien, Vietnam og Korea.
(142)
Under alle omstændigheder ville den pågældende virksomheds rentabilitet i forbindelse med de aktiviteter, hvori der indgår MNG, på baggrund af resultaterne af undersøgelsen, selv hvis virksomhedens samlede forbrug af MNG skulle importeres fra Indonesien, forblive positiv. I dette værst tænkelige scenarie tages der ikke højde for muligheden for, at en del af tolden i det mindste delvist kan overvæltes på slutkunderne.
6.5. Leverandørernes interesser
(143)
Fire EU-leverandører af råvarer gav sig til kende og besvarede spørgeskemaet. Deres salg af råvarer til EU-erhvervsgrenen udgjorde kun en lille del af deres samlede omsætning. Derfor ville manglende foranstaltninger ikke påvirke leverandørernes situation.
6.6. Andre påstande
(144)
En række interesserede parter hævdede, at EU-erhvervsgrenen havde en dominerende stilling på EU-markedet, og at antidumpingforanstaltninger for importen fra Indonesien ville styrke dens position, hvilket ikke ville være i Unionens interesse.
(145)
Det fremgik klart af undersøgelsen, at den eneste EU-producent ikke kunne opretholde sin salgsmængde i Unionen, fordi den tabte markedsandele til importen fra Indonesien. Desuden var EU-erhvervsgrenen ikke i stand til at hæve sine priser i takt med de stigende råvareomkostninger på grund af prispresset fra dumpingimporten fra Indonesien, og den led betydelige tab i undersøgelsesperioden. Kommissionen bemærkede også, at der er konkurrence fra importen med oprindelse i en række andre tredjelande, som har fri adgang til EU-markedet. På baggrund heraf var der utilstrækkelige beviser for EU-erhvervsgrenens angiveligt dominerende stilling, og påstanden måtte afvises.
(146)
Nogle interesserede parter hævdede desuden, at der ikke ville være noget alternativ til importen fra Indonesien, fordi prisniveauet for importen fra andre tredjelande er for højt.
(147)
Hertil skal det siges, at markedsandelen for importen fra andre tredjelande var betydelig i RÅ2010/2011. Importen fra tredjelande led også under prispresset fra dumpingimporten fra Indonesien og tabte en betydeligt salgsmængde og store markedsandele til importen fra Indonesien. Indførelsen af told på importen af MNG fra Indonesien burde give andre tredjelande som Brasilien, Korea og Vietnam mulighed for at vinde deres tabte markedsandele i Unionen tilbage. Med hensyn til priserne bør formålet med antidumpingforanstaltninger være at skabe lige vilkår i Unionen og således lade importen komme ind i Unionen til rimelige priser. Undersøgelsen viste, at indførelsen af told ikke forventes at få en væsentlig indvirkning på aftagerindustriens situation. Påstanden om, at der ikke findes alternative forsyningskilder, blev derfor afvist.
6.7. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(148)
På baggrund af ovenstående fastslog Kommissionen, at der ikke var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke var i Unionens interesse at indføre midlertidige foranstaltninger for importen af MNG med oprindelse i Indonesien i denne fase af undersøgelsen.
7. MIDLERTIDIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(149)
På baggrund af Kommissionens konklusioner om dumping, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres midlertidige foranstaltninger for at hindre, at EU-erhvervsgrenen påføres yderligere skade som følge af dumpingimport.
7.1. Skadestærskel (skadesmargen)
(150)
For at fastlægge omfanget af foranstaltningerne fastsatte Kommissionen først det toldbeløb, der er nødvendigt for at afhjælpe den skade, der er påført EU-erhvervsgrenen.
(151)
Skaden ville være afhjulpet, hvis EU-erhvervsgrenen kunne dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare på EU-markedet, som med rimelighed kunne forventes af en erhvervsgren af denne type i sektoren på normale konkurrencevilkår, dvs. uden dumpingimport. Da Kommissionen konstaterede, at dumpingimporten først begyndte at få virkninger i det tredje år af den betragtede periode, blev fortjenstmargenen fastsat ud fra de første to år af perioden, i en situation uden dumpingimport. Kommissionen fandt det hensigtsmæssigt at anvende den vejede gennemsnitlige fortjenstmargen, jf. betragtning 89. Der blev fastsat en fortjenstmargen på mellem 5 og 15 %. Af fortrolighedshensyn kan der ikke offentliggøres en mere præcis fortjenstmargen. På dette grundlag beregnede Kommissionen en ikke-skadevoldende pris på samme vare for EU-erhvervsgrenen ved at lægge den således beregnede fortjenstmargen til EU-erhvervsgrenens produktionsomkostninger i undersøgelsesperioden. Kommissionen fastsatte derefter skadestærsklen på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige importpris hos de samarbejdsvillige eksporterende producenter i Indonesien som fastlagt ved beregningen af prisunderbud og et vejet gennemsnit af den ikke-skadevoldende pris for samme vare, som EU-erhvervsgrenen solgte på EU-markedet i undersøgelsesperioden. Forskelle som følge af denne sammenligning blev udtrykt som en procentdel af den vejede gennemsnitlige cif-importværdi. De skadesmargener, der blev beregnet med en fortjeneste på henholdsvis 5 og 15 %, findes i tabellen i betragtning 154.
(152)
Som nævnt i betragtning 64 hævdede én eksporterende producent, at renhedsgraderne for MNG, der importeres til Unionen, og den vare, som EU-erhvervsgrenen fremstiller og sælger på EU-markedet, kan være forskellige, og at der derfor bør foretages en passende justering. Af de grunde, der er givet i samme betragtning, var der ikke grundlag for nogen justering, og påstanden måtte afvises.
7.2. Midlertidige foranstaltninger
(153)
Der bør indføres midlertidig antidumpingtold på importen af MNG med oprindelse i Indonesien i overensstemmelse med reglen om den lavest mulige told i grundforordningens artikel 7, stk. 2. Kommissionen sammenlignede skades- og dumpingmargenen. Tolden bør fastsættes på niveauet for dumping- eller skadesmargenen, afhængigt af hvad der er lavest.
(154)
På grundlag af ovenstående bør de midlertidige antidumpingtoldsatser, udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, være som følger:
(%)
Land
Virksomhed
Dumpingmargen
Skadesmargen
Midlertidig antidumpingtold
Indonesien
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,0
[24,6-39,8]
7,0
Indonesien
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonesien
Alle andre virksomheder
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(155)
De antidumpingtoldsatser for de enkelte virksomheder, der er anført i denne forordning, blev fastsat ud fra konklusionerne i undersøgelsen. De afspejler derfor den situation, der blev konstateret for disse virksomheder i forbindelse med undersøgelsen. Disse toldsatser finder udelukkende anvendelse på importen af den pågældende vare med oprindelse i det pågældende land, som er fremstillet af de nævnte retlige enheder. Den pågældende importvare, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke er udtrykkeligt nævnt med navn og adresse i denne forordnings dispositive del, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de udtrykkeligt nævnte, bør være omfattet af tolden for »alle andre virksomheder«. De bør ikke være underlagt nogen af de individuelle antidumpingtoldsatser.
(156)
En virksomhed kan anmode om, at disse individuelle antidumpingtoldsatser anvendes, hvis den ændrer navnet på sin enhed eller opretter en ny produktions- eller salgsenhed. Anmodningen skal rettes til Kommissionen (11). Anmodningen skal indeholde alle relevante oplysninger, herunder ændringer af virksomhedens aktiviteter i forbindelse med produktion samt hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. navneforandringen eller ændringen af produktions- og salgsenhederne. Kommissionen ajourfører listen over virksomheder med individuel antidumpingtold, hvis der er grundlag herfor.
(157)
For at minimere risikoen for omgåelse som følge af den store forskel på toldsatserne er der behov for særlige foranstaltninger, som kan sikre anvendelsen af den individuelle antidumpingtold. Virksomhederne med individuel antidumpingtold skal fremlægge en gyldig handelsfaktura for medlemsstaternes toldmyndigheder. Fakturaen skal overholde kravene i bilaget. Import, der ikke er ledsaget af en sådan faktura, vil være underlagt den antidumpingtold, der finder anvendelse på »alle andre virksomheder«.
(158)
For at sikre korrekt håndhævelse af antidumpingtolden vil antidumpingtoldsatsen for alle andre virksomheder finde anvendelse på ikke blot de ikke samarbejdsvillige eksporterende producenter i denne undersøgelse, men også de producenter, der ikke eksporterede til Unionen i undersøgelsesperioden.
8. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
(159)
I overensstemmelse med god administrativ praksis vil Kommissionen opfordre de interesserede parter til at fremsætte skriftlige bemærkninger og/eller til at anmode om at blive hørt af Kommissionen og/eller høringskonsulenten fra GD for Handel inden for den fastsatte tidsfrist.
(160)
De konklusioner, der ligger til grund for indførelse af told i denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på indførelse af en endelig foranstaltning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af mononatriumglutamat, som for øjeblikket tariferes under KN-kode ex 2922 42 00 (Taric-kode 2922420010) og med oprindelse i Indonesien.
2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Den Europæiske Unions grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare, der fremstilles af nedenstående virksomheder:
Virksomhed
Midlertidig antidumpingtold
(%)
Taric-tillægskode
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,0
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Alle andre virksomheder
28,4
B999
3. Anvendelsen af de individuelle toldsatser, som er fastsat for de virksomheder, der er nævnt i stk. 2, er betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig handelsfaktura, som overholder kravene i bilaget. Hvis der ikke fremlægges en sådan faktura, anvendes toldsatsen for »alle andre virksomheder«.
4. Den i stk. 1 omhandlede vares overgang til fri omsætning i Unionen er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
5. De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Inden for en frist på 25 dage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden kan interesserede parter:
a)
anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning
b)
sende deres skriftlige bemærkninger til Kommissionen, og
c)
anmode om at blive hørt af Kommissionen og/eller høringskonsulenten fra GD for Handel.
2. Inden for en frist på 25 dage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden kan de i artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1225/2009 omhandlede parter fremsætte bemærkninger om anvendelsen af de midlertidige foranstaltninger.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1 finder anvendelse i seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. august 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 904/2014,
annettu 20 päivänä elokuuta 2014,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Indonesiasta peräisin olevan mononatriumglutamaatin tuonnissa
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1) ja erityisesti sen 7 artiklan,
on kuullut jäsenvaltioita,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Vireillepano
(1)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, pani 29 päivänä marraskuuta 2013 vireille polkumyyntitutkimuksen, joka koski Indonesiasta, jäljempänä ’asianomainen maa’, peräisin olevan mononatriumglutamaatin tuontia unioniin. Se julkaisi Euroopan unionin virallisessa lehdessä menettelyn vireillepanoa koskevan ilmoituksen (2), jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’.
(2)
Samana päivänä komissio ilmoitti Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’, peräisin olevan mononatriumglutamaatin tuontiin sovellettavien lopullisten polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta asetuksen (EY) N:o 1225/2009, jäljempänä ’perusasetus’, 11 artiklan 2 kohdan nojalla julkaisemalla asiaa koskevan ilmoituksen Euroopan unionin virallisessa lehdessä (3).
(3)
Komissio aloitti tutkimuksen Ajinomoto Foods Europe SAS:n, jäljempänä ’valituksen tekijä’, 16 päivänä lokakuuta 2013 tekemän valituksen johdosta; yritys on ainoa mononatriumglutamaatin tuottaja unionissa ja edustaa näin ollen 100:aa prosenttia mononatriumglutamaatin kokonaistuotannosta unionissa. Valituksessa esitetty alustava näyttö polkumyynnistä ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi tutkimuksen vireillepanoa varten.
1.2 Asianomaiset osapuolet
(4)
Vireillepanoilmoituksessa komissio pyysi kaikkia asianomaisia osapuolia ottamaan siihen yhteyttä tutkimukseen osallistumista varten. Lisäksi komissio ilmoitti virallisesti tutkimuksen vireillepanosta valituksen tekijälle, tiedossa oleville vientiä harjoittaville tuottajille ja Indonesian viranomaisille, tiedossa oleville tuojille sekä toimittajille, käyttäjille ja kauppiaille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kehotti niitä osallistumaan.
(5)
Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää huomautuksensa tutkimuksen vireillepanosta ja pyytää saada tulla komission ja/tai kauppapolitiikan pääosaston kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan kuulemiksi.
(6)
Asianomaisille osapuolille annettiin myös tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää kuulemista vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa. Kaikkia niitä asianomaisia osapuolia kuultiin, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
a) Otanta
(7)
Ottaen huomioon tutkimuksessa osallisina olevien asianomaisen maan vientiä harjoittavien tuottajien ja etuyhteydettömien tuojien suuren määrän ja voidakseen saattaa tutkimuksen päätökseen lakisääteisessä määräajassa komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se oli päättänyt valita perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti vientiä harjoittavista tuottajista ja etuyhteydettömistä tuojista tutkittavaksi kohtuullisen kokoisen otoksen (tästä menettelystä käytetään nimitystä ”otanta”).
1) Etuyhteydettömiä tuojia koskeva otanta
(8)
Päättääkseen otannan tarpeellisuudesta ja valitakseen tarvittaessa otoksen komissio pyysi kaikkia etuyhteydettömiä tuojia ilmoittautumaan komissiolle ja toimittamaan vireillepanoilmoituksessa esitetyt tiedot.
(9)
Neljätoista etuyhteydetöntä tuojaa toimitti pyydetyt tiedot ja suostui osallistumaan otokseen. Komissio valitsi perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti kolmen yrityksen otoksen käyttäen valintaperusteina suurinta tuontimäärää unioniin suuntautuvassa tuonnissa sekä maantieteellistä sijaintia unionissa. Kaikkia asianomaisia tiedossa olevia tuojia kuultiin otoksen valinnasta perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Huomautuksia ei esitetty.
(10)
Ainoastaan yksi otokseen valituista kolmesta yrityksestä toimi yhteistyössä toimittamalla vastauksen kyselylomakkeeseen.
2) Indonesialaisia vientiä harjoittavia tuottajia koskeva otanta
(11)
Päättääkseen otannan tarpeellisuudesta ja valitakseen tarvittaessa otoksen komissio pyysi kaikkia indonesialaisia vientiä harjoittavia tuottajia ilmoittautumaan komissiolle ja toimittamaan vireillepanoilmoituksessa esitetyt tiedot.
(12)
Neljä asianomaisen maan vientiä harjoittavaa tuottajaa toimitti pyydetyt tiedot ja suostui osallistumaan otokseen. Vientiä harjoittavien tuottajien vähäisen määrän vuoksi komissio päätti, ettei otanta ollut tarpeen.
b) Vastaukset kyselylomakkeeseen ja yhteistyö
(13)
Komissio lähetti kyselylomakkeet ainoalle unionin tuottajalle, neljälle otokseen valitulle vientiä harjoittavalle tuottajalle, kolmelle otokseen valitulle etuyhteydettömälle tuojalle ja 33 ilmoittautuneelle käyttäjälle unionissa.
(14)
Vastaukset kyselylomakkeeseen saatiin ainoalta unionin tuottajalta, yhdeltä kolmesta otokseen valitusta etuyhteydettömästä tuojasta, yhdeltä kauppiaalta, kolmelta neljästä tiedossa olevasta vientiä harjoittavasta tuottajasta ja viideltä käyttäjältä.
(15)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että otokseen valittu yhteistyöhön osallistumaton vientiä harjoittava tuottaja oli etuyhteydessä otokseen valittuun toiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan, joka toimi yhteistyössä toimittamalla vastauksen kyselylomakkeeseen.
(16)
Johdanto-osan 15 kappaleessa mainittu yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti, ettei sen pitäisi katsoa olevan etuyhteydessä yhteistyöhön osallistumattomaan vientiä harjoittavaan tuottajaan, sillä kummallakaan yrityksellä ei ollut vaikutusvaltaa toisen päätöksentekoon. Lisäksi yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja ilmoitti, ettei se voinut pakottaa yhteistyöhön osallistumatonta tuottajaa vastaamaan kyselylomakkeeseen. Tutkimuksessa kävi ilmi, että molemmat yritykset olivat samojen osakkeenomistajan omistuksessa. Näin ollen niiden katsottiin olevan etuyhteydessä yhteisön tullikoodeksin, jäljempänä ’tullikoodeksi’, soveltamista koskevan komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (4) 143 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
(17)
Kolmas yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti, että Indonesiassa toimi toinen tarkasteltavana olevan tuotteen tuottaja, joka kuului johdanto-osan 16 kappaleessa mainittuun yritysryhmään mutta joka ei ilmoittautunut. Vaikka tällainen tuottaja todellakin on olemassa, tutkimuksessa ei saatu Eurostatin tietoihin tai muihin saatavilla oleviin lähteisiin perustuvaa näyttöä siitä, että kyseinen tuottaja olisi harjoittanut vientiä unioniin tarkastelujakson aikana. Tämän vuoksi kyseistä yritystä ei pyydetty ilmoittautumaan eikä toimittamaan vientiä harjoittaville tuottajille tarkoitetuissa kyselylomakkeissa pyydettyjä tietoja. Lisäksi, kuten johdanto-osan 48 kappaleessa kuvataan, kaikille asianomaisessa maassa toimiville, yhteistyöhön osallistumattomille tuottajille vahvistettiin jäännöstulli. Tämä jäännöstulli perustuu perusasetuksen 18 artiklaan, ja sitä sovelletaan ”kaikkiin muihin yrityksiin”.
c) Tarkastuskäynnit
(18)
Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin, siitä aiheutuvan vahingon ja unionin edun alustavan määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot.
(19)
Perusasetuksen 16 artiklan nojalla tehtiin tarkastuskäynnit seuraavien yritysten toimitiloihin:
Unionin tuottajat
-
Ajinomoto Foods Europe SAS, Mesnil-Saint-Nicaise, Ranska
Tuojat
-
Falken Trade, Olsztyn, Puola
Käyttäjät
-
AkzoNobel, Amersfoort, Alankomaat
-
Unilever, Rotterdam, Alankomaat
Indonesialaiset vientiä harjoittavat tuottajat
-
PT. Miwon Indonesia, Jakarta, Indonesia
-
PT. Cheil Jedang Indonesia, Jakarta, Indonesia
Etuyhteydessä olevat tuojat unionissa
-
CJ Europe GmbH, Schwalbach, Saksa
-
Daesang Europe B.V., Amstelveen, Alankomaat
Hongkongilainen etuyhteydessä oleva kauppias
-
CJ China Limited, Hongkong
1.3 Tutkimusajanjakso ja tarkastelujakso
(20)
Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän lokakuuta 2012 ja 30 päivän syyskuuta 2013 välisen ajan, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttava kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän huhtikuuta 2010 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’ (5).
2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
2.1 Tarkasteltavana oleva tuote
(21)
Tarkasteltavana oleva tuote on Indonesiasta peräisin oleva mononatriumglutamaatti, joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin ex 2922 42 00, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’. Mononatriumglutamaatti on elintarvikelisäaine, ja sitä käytetään pääasiassa arominvahventeena keitoissa, liemissä, liha- ja kalaruoissa, maustesekoituksissa ja valmisruoissa. Sitä tuotetaan erikokoisina valkoisina hajuttomina kiteinä. Mononatriumglutamaattia käytetään myös kemianteollisuudessa muissa kuin elintarvikesovelluksissa, esimerkiksi pesuaineissa.
(22)
Mononatriumglutamaattia valmistetaan pääasiassa eri lähteistä saatavien sokerien (maissitärkkelys, tapiokatärkkelys, sokerisiirappi, ruokosokerimelassi ja sokerijuurikasmelassi) käymisen kautta.
2.2 Samankaltainen tuote
(23)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että tarkasteltavana olevalla tuotteella, Indonesian kotimarkkinoilla tuotetulla ja myydyllä tuotteella sekä unionin tuotannonalan unionissa tuottamalla ja myymällä tuotteella on samat fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet ja samat peruskäyttötarkoitukset.
(24)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että Indonesiassa tuotettu mononatriumglutamaatti ja unionissa tuotettu mononatriumglutamaatti eroavat laadultaan merkittävästi. Väitettiin, että tämän laatueron vuoksi unionin tuotannonalan tuottama ja unionin markkinoilla myymä mononatriumglutamaatti ja Indonesiasta tuotu mononatriumglutamaatti eivät olleet keskenään vaihdettavissa eikä niiden sen vuoksi pitäisi katsoa olevan samankaltaisia. Tälle väitteelle ei esitetty perusteita, ja se oli ristiriidassa tutkimuksen havaintojen kanssa, sillä niiden mukaan Indonesiassa tuotetun mononatriumglutamaatin ja unionissa tuotetun mononatriumglutamaatin välillä ei ollut laatueroa. Itse asiassa useat käyttäjät ostivat mononatriumglutamaattia sekä unionin tuotannonalalta että Indonesiasta ja käyttivät sitä samoihin tai samankaltaisiin tarkoituksiin. Tästä syystä tämä väite hylättiin.
(25)
Edellä esitetyn perusteella tarkasteltavana olevan tuotteen, Indonesian kotimarkkinoilla tuotetun ja myydyn tuotteen ja unionin tuotannonalan unionissa tuottaman ja myymän tuotteen katsotaan tässä vaiheessa olevan perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita.
3. POLKUMYYNTI
3.1 Normaaliarvo
(26)
Komissio tutki ensin, oliko kunkin yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä edustava perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Kotimarkkinamyynnin katsotaan olevan edustavaa, jos samankaltaisen tuotteen riippumattomille asiakkaille suuntautuvan kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä on vientiä harjoittavaa tuottajaa kohden vähintään 5 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaisvientimäärästä unioniin tutkimusajanjakson aikana. Tällä perusteella kunkin yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan samankaltaisen tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla todettiin edustavaksi.
(27)
Tämän jälkeen komissio yksilöi ne kotimarkkinoilla myydyt tuotelajit, jotka olivat samanlaisia kuin unioniin vietäviksi myydyt tuotelajit tai niihin verrattavissa.
(28)
Sitten komissio tutki, oliko kunkin yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinamyynti kunkin sellaisen tuotelajin osalta, joka on samanlainen kuin unioniin vietäviksi myydyt tuotelajit tai verrattavissa niihin, edustavaa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tuotelajin kotimarkkinamyynti on edustavaa, jos kyseisen tuotelajin kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä riippumattomille asiakkaille tutkimusajanjakson aikana on vähintään 5 prosenttia samanlaisen tai siihen verrattavissa olevan tuotelajin kokonaisvientimäärästä unioniin. Komissio totesi, että yhteistyössä toimineiden indonesialaisten vientiä harjoittavien tuottajien myynti Indonesian markkinoilla oli määrältään edustavaa verrattuna samojen vientiä harjoittavien tuottajien unioniin viemään tarkasteltavana olevaan tuotteeseen.
(29)
Seuraavaksi komissio tutki, voitiinko kunkin vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Tätä varten määritettiin kunkin tuotelajin osalta, kuinka suuri osuus tutkimusajanjakson aikana riippumattomille asiakkaille kotimarkkinoilla suuntautuneesta myynnistä oli ollut kannattavaa.
(30)
Normaaliarvo perustuu kunkin tuotelajin tosiasialliseen kotimarkkinahintaan riippumatta siitä, oliko myynti kannattavaa vai ei, jos
1)
vähintään laskettuja tuotantokustannuksia vastaavalla nettomyyntihinnalla tapahtuneen tuotelajin myynnin määrä oli yli 80 prosenttia tämän tuotelajin kokonaismyyntimäärästä; ja
2)
tämän tuotelajin painotettu keskimääräinen myyntihinta vastasi vähintään sen tuotannon yksikkökustannuksia.
(31)
Tässä tapauksessa kaikkien vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinamyynti oli kannattavaa ja painotettu keskimääräinen myyntihinta korkeampi kuin kaikkien tuotelajien tuotantokustannukset. Näin ollen normaaliarvo laskettiin kaikkien yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta kaiken kotimarkkinoilla tapahtuneen myynnin hintojen painotettuna keskiarvona tutkimusajanjaksolla.
3.2 Vientihinta
(32)
Yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat harjoittivat vientiä unioniin joko suoraan riippumattomille asiakkaille tai unionissa ja sen ulkopuolella sijaitsevien etuyhteydessä olevien yritysten kautta.
(33)
Kun vientiä harjoittavat tuottajat veivät tarkasteltavana olevaa tuotetta suoraan unionissa toimiville riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
(34)
Jos vientiä harjoittavat tuottajat veivät tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin etuyhteydessä olevien yritysten kautta, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti niiden hintojen perusteella, joilla tuotu tuote jälleenmyytiin ensimmäistä kertaa riippumattomille asiakkaille unionissa. Tässä tapauksessa tehtiin oikaisuja voittomarginaalin huomioon ottamiseksi (katso johdanto-osan 35 kappale) ja kaikkien ilmoitettujen maahantuonnin ja jälleenmyynnin välillä aiheutuneiden kustannusten osalta, mukaan lukien myynti-, yleis- ja hallintokustannukset.
(35)
Tältä osin ei voitu käyttää etuyhteydessä olevien yritysten saamaa voittomarginaalia, koska sitä pidettiin epäluotettavana. Yksi etuyhteydetön tuoja toimi yhteistyössä, mutta sen kannattavuutta koskevat tiedot olivat luottamuksellisia eikä niitä voitu paljastaa muille kolmansille osapuolille. Sen vuoksi, ja koska muuta tietoa ei ollut, vientihinnan määrittämiseen käytettiin 5 prosentin voittomarginaalia. Tätä marginaalia pidettiin kohtuullisena, sillä sitä käytettiin myös aiemmassa menettelyssä, joka koski samankaltaisella tuotannonalalla valmistettua toista kemiallista tuotetta (6).
(36)
Yhteistyössä toimineet kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa väittivät, että niiden ensimmäisiltä etuyhteydessä olevilta asiakkailtaan veloittamat vientihinnat olivat markkinaehtoiset ja että vientihinnan määrittämisen olisi sen vuoksi perustuttava myyntihintaan indonesialaisen vientiä harjoittavan tuottajan ja ensimmäisen etuyhteydessä olevan asiakkaan välillä eikä laskennalliseen vientihintaan. Ne väittivät, että niiden myyntihinnat ensimmäisille etuyhteydessä oleville asiakkaille olivat samalla tasolla kuin hinnat etuyhteydettömille asiakkaille unionissa.
(37)
Tutkimuksessa todettiin, että samasta hintatasosta huolimatta etuyhteydessä olevien yritysten siirtohinnat eivät olleet sellaisella tasolla, että etuyhteydessä olevat tuojat olisivat pystyneet saamaan kohtuullista voittoa unionissa. Ei voida myöskään sulkea pois mahdollisuutta, että etuyhteydessä olevien yritysten välillä aiheutui tiettyjä kustannuksia ja että tapahtui ristiinkompensointia muiden tuotteiden kautta. Tämän perusteella pääteltiin, että siirtohinta ei vastannut tarkasteltavana olevan tuotteen asianmukaista käypää arvoa, kun vertailukohteena oli myynti riippumattomille asiakkaille.
(38)
Tämän perusteella etuyhteydessä olevien yritysten välistä siirtohintaa ei voida pitää markkinaehtoisena, ja tätä koskevat väitteet hylättiin. Tästä syystä kummankin vientiä harjoittavan tuottajan vientihinnat etuyhteydessä olevien osapuolten kautta tapahtuvassa viennissä muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, kuten johdanto-osan 34 ja 35 kappaleessa kuvataan.
3.3 Vertailu
(39)
Komissio vertaili normaaliarvoa ja yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien vientihintaa noudettuna lähettäjältä -tasolla.
(40)
Jotta normaaliarvon ja vientihinnan vertailu olisi tasapuolinen, hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen vaikuttavat erot otettiin asianmukaisesti huomioon tekemällä oikaisuja perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(41)
Oikaisuja tehtiin tuontimaksujen, alennusten, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus-, liitännäis-, pakkaus- ja luottokustannusten sekä pankkien välityspalkkioiden ja pankkikulujen perusteella kaikissa tapauksissa, joissa kustannusten osoitettiin vaikuttavan hintojen vertailukelpoisuuteen.
(42)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja vei mononatriumglutamaattia unionin ulkopuolella sijaitsevan etuyhteydessä olevan kauppayhtiön kautta, joka myi tuotetta eteenpäin unionissa sijaitsevalle etuyhteydessä olevalle tuojalle, joka puolestaan myi tuotetta riippumattomille asiakkaille unionissa. Tämän myynnin osalta tehtiin oikaisu kauppiaan unionin ulkopuolella saaman voittomarginaalin osalta perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaisesti.
(43)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja pyysi normaaliarvoon oikaisua kannustimien ja myynninedistämiskustannusten osalta perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisesti. Tutkimuksessa kävi kuitenkin ilmi, että nämä kustannukset eivät liittyneet suoraan kotimarkkinoiden yksittäisiin myyntitapahtumiin, ja näin ollen ei voitu osoittaa, että nämä kustannukset vaikuttivat hintojen vertailukelpoisuuteen. Tämän vuoksi kyseinen väite hylättiin.
(44)
Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa pyysi normaaliarvoon oikaisua rahtikustannusten osalta perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan e alakohdan mukaisesti. Kotimaan rahtikustannukset laskettiin siten, että niihin sisältyivät tavaroiden tehtaalta varastoon siirtämisestä aiheutuneet kustannukset. Näiden kustannukset katsottiin kuitenkin olevan sisäisiä logistiikkakustannuksia, minkä vuoksi niiden perusteella ei voida tehdä oikaisua normaaliarvoon perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan e alakohdan mukaisesti.
(45)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että unionissa elintarvikelisäaineena myydyn mononatriumglutamaatin on täytettävä tietyt komission direktiivissä 2008/84/EY (7) määritellyt puhtautta koskevat kynnysarvot (≥ 99 %). Tämä asianomainen osapuoli väitti, että unioniin vietävän mononatriumglutamaatin on täytettävä nämä vaatimukset mutta ettei näitä vaatimuksia sovelleta Indonesian kotimarkkinoilla myytävään tuotteeseen. Näin ollen normaaliarvon oikaisu fyysisten ja kemiallisten ominaisuuksien erojen osalta perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan a alakohdan mukaisesti saattaisi olla perusteltua.
(46)
Kyseinen asianomainen osapuoli ei kuitenkaan esittänyt vaatimansa oikaisun määrää, sillä se ei toimittanut perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan a alakohdan mukaista kohtuullista arviota väitettyjen markkinaerojen arvosta. Komissio pystyi lisäksi ottamaan vertailussa huomioon mahdolliset puhtautta koskevat erot tuotelajien määritelmässä. Näin ollen toisiinsa vertailtiin tuotelajeja, joiden puhtaus oli sama tai samankaltainen kuin unionin markkinoille viedyillä tuotteilla, ja tuotelajeja, joita myytiin Indonesian kotimarkkinoilla. Tästä syystä oikaisu ei ollut perusteltu, ja väite oli hylättävä.
3.4 Polkumyyntimarginaali
(47)
Komissio vertasi kahden yhteistyössä toimineen tuottajan samankaltaisen tuotteen kunkin tuotelajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa tarkasteltavana olevan tuotteen vastaavan tuotelajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan perusasetuksen 2 artiklan 11 ja 12 kohdan mukaisesti.
(48)
Kaikkien muiden Indonesiassa toimivien vientiä harjoittavien tuottajien polkumyyntimarginaalin komissio määritti käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. On huomattava, että yksi tiedossa oleva vientiä harjoittava tuottaja jätti tarkoituksellisesti osallistumatta yhteistyöhön tutkimuksessa, kuten johdanto-osan 15 kappaleessa mainitaan. Yhteistyössä toimimisen astetta voitiin siis pitää matalana. Komissio päätti 18 artiklan 6 kohdan mukaisesti asettaa jäännöspolkumyyntimarginaalin samalle tasolle kuin yhden täydessä yhteistyössä toimineen, tarkastusten kohteena olleen vientiä harjoittavan tuottajan korkein polkumyyntimarginaali edustavan vientimäärän suhteen ottaen samalla painotetun keskiarvon pohjalta huomioon polkumyyntimarginaalin, joka oli vahvistettu sille yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle, joka oli etuyhteydessä yhteistyöhön osallistumattomaan vientiä harjoittavaan tuottajaan.
(49)
Tällä perusteella väliaikaiset polkumyyntimarginaalit, jotka ilmaistaan prosentteina CIF-hinnasta (kulut, vakuutus ja rahti maksettuina) unionin rajalla tullaamattomana, ovat seuraavat:
Yritys
Väliaikainen polkumyyntimarginaali (%)
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,0
PT. Miwon Indonesia
13,3
Kaikki muut yritykset
28,4
4. VAHINKO
4.1 Unionin tuotannonalan ja unionin tuotannon määritelmä
(50)
Tutkimusajanjakson aikana samankaltaista tuotetta valmisti yksi unionin tuottaja. Tämä tuottaja muodostaa perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun unionin tuotannonalan.
(51)
Koska unionin tuotannonalan muodostaa yksi ainoa tuottaja, kaikki arkaluonteisiin tietoihin liittyvät luvut oli luottamuksellisuussyistä indeksoitava tai annettava tietyllä vaihteluvälillä.
4.2 Unionin kulutus
(52)
Komissio määritti unionin kulutuksen Eurostatin ja kyselylomakevastausten perusteella lisäämällä Indonesiasta ja muista kolmansista maista tulevaan tuontiin unionin tuotannonalan myynnin unionin markkinoilla.
(53)
Väitettiin, että yhteistyössä toiminutta unionin tuottajaa ei pitäisi laskea kuuluvaksi unionin tuotannonalaan, koska se oli yhteydessä yhteistyöhön osallistumattomaan vientiä harjoittavaan indonesialaiseen tuottajaan, ja että tutkimus olisi päätettävä. Tässä tapauksessa ei kuitenkaan ole tarpeen jättää yhteistyössä toiminutta unionin tuottajaa laskematta kuuluvaksi unionin tuotannonalaan, vaikka se on yhteydessä yhteistyössä toimimattomaan vientiä harjoittavaan indonesialaiseen tuottajaan, koska tämä ainoa unionin tuottaja toimi täydessä yhteistyössä komission kanssa tutkimuksen aikana ja siihen kohdistui täydellinen tarkastus. Lisäksi indonesialaisen vientiä harjoittavan tuottajan osallistumattomuus yhteistyöhön ei vaikuttanut millään tavoin unionin tuottajalta kerättyjen tietojen luotettavuuteen. Väite olisi näin ollen hylättävä.
(54)
Unionin kulutus kehittyi seuraavasti:
Taulukko 1
Mononatriumglutamaatin kulutus unionissa (tonnia)
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Indeksi (tilikausi 2010/tilikausi 2011 = 100)
100
87
93
98
Lähde: kyselyvastaukset ja Eurostat
(55)
Unionin kulutus laski tilikauden 2010/2011 ja tilikauden 2011/2012 välisenä aikana ja kasvoi jälleen hieman tilikauden 2012/2013 ja tutkimusajanjakson aikana. Kaiken kaikkiaan kulutus laski 2 prosenttia tarkastelujakson aikana. Kulutuksen lasku tilikauden 2010/2011 ja tilikauden 2011/2012 välisenä aikana johtui lähinnä siitä, että unionin tuotannonalan myynti unionin markkinoilla väheni, mikä puolestaan johtui tuotannon vähenemisestä samana ajanjaksona (katso johdanto-osan 68 kappale). Tuonti pysyi samalla tasolla molempina vuosina. Kulutuksen kasvu tilikaudella 2012/2013 johtui lähes yksinomaan tuonnin kasvusta, sillä unionin tuotannonalan myynti pysyi suurin piirtein samalla tasolla. Lisäksi tutkimusajanjakson aikana, kun unionin tuotannonalan myynti taas väheni, tuonnin määrä kasvoi huomattavasti, erityisesti Indonesiasta (katso johdanto-osan 57 kappale).
4.3 Tuonti asianomaisesta maasta
4.3.1 Asianomaisesta maasta tulevan tuonnin määrä ja markkinaosuus
(56)
Komissio määritti tuonnin määrän Eurostatin tietojen ja kyselylomakevastausten perusteella. Tuonnin markkinaosuus määritettiin johdanto-osan 52 kappaleen mukaisesti määritetyn unionin kulutuksen perusteella.
(57)
Tuonti asianomaisesta maasta unioniin kehittyi seuraavasti:
Taulukko 2
Tuontimäärä (tonnia)
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Indonesiasta tulevan tuonnin määrä (tonnia)
8 638
9 478
18 317
24 385
Indeksi
100
110
212
282
Markkinaosuus
Indeksi
100
126
227
287
Lähde: kyselyvastaukset ja Eurostat
(58)
Indonesiasta tulevan tuonnin määrä lähes kolminkertaistui tarkastelujaksolla. Se kasvoi jatkuvasti ja merkittävästi, yhteensä 182 prosenttia, eli tilikaudella 2010/2011 toteutuneesta 8 638 tonnin määrästä tutkimusajanjakson 24 385 tonnin määrään.
(59)
Vastaava markkinaosuus lähes kolminkertaistui tarkastelujaksolla. Se kasvoi 187 prosenttia huolimatta kulutuksen yleisestä vähenemisestä (- 2 prosenttia).
4.3.2 Asianomaisesta maasta tulevan tuonnin hinnat ja hinnan alittavuus
(60)
Komissio määritti tuontihinnat Eurostatin tietojen ja kyselylomakevastausten perusteella.
(61)
Indonesiasta unioniin tulevan tuonnin keskimääräinen hinta kehittyi seuraavasti:
Taulukko 3
Tuontihinnat (euroa/tonni)
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Indonesia
1 266
1 279
1 226
1 162
Indeksi
100
101
97
92
Lähde: kyselyvastaukset ja Eurostat
(62)
Indonesiasta tuotavan mononatriumglutamaatin keskimääräinen tuontihinta nousi hieman tilikauden 2010/2011 ja tilikauden 2011/2012 välisenä aikana, mutta laski tilikaudella 2012/2013 ja vielä lisää tutkimusajanjakson aikana. Indonesiasta tuotavan mononatriumglutamaatin keskimääräiset tuontihinnat laskivat kaiken kaikkiaan 6 prosenttia tarkastelujakson aikana.
(63)
Komissio määritti hinnan alittavuuden tutkimusajanjakson aikana vertaamalla seuraavia:
-
etuyhteydettömiltä asiakkailta unionin markkinoilla veloitetut unionin tuotannonalan tuotelajikohtaiset painotetut keskimääräiset myyntihinnat, jotka on oikaistu noudettuna lähettäjältä -tasolle; ja
-
vastaavat yhteistyössä toimineilta indonesialaisilta tuottajilta tulevassa tuonnissa ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta unionin markkinoilla veloitetut tuotelajikohtaiset painotetut keskimääräiset hinnat, jotka on määritetty CIF-tasolla ja oikaistu asianmukaisesti tullien ja tuonnin jälkeisten kustannusten huomioon ottamiseksi.
(64)
Kuten johdanto-osan 46 kappaleessa mainitaan, yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että unionissa elintarvikelisäaineena myydyn mononatriumglutamaatin on täytettävä tietyt unionin lainsäädännössä vaaditut puhtautta koskevat kynnysarvot. Tämä vientiä harjoittava tuottaja väitti, ettei tällaisia vaatimuksia sovelleta Indonesiasta tuotaviin tuotteisiin, joita käytetään muilla aloilla kuin elintarvikealalla, ja että sen vuoksi oikaisu kemiallisten tai fyysisten ominaisuuksien osalta voi olla perusteltu, jos tuotetta verrataan unionin markkinoilla myytyyn tuotteeseen. Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja ei kuitenkaan esittänyt oikaisun määrää. Lisäksi komissio pystyi ottamaan vertailussa huomioon mahdolliset puhtautta koskevat erot tuotelajien määritelmässä. Näin ollen toisiinsa vertailtiin tuotelajeja, joiden puhtaus oli sama tai samankaltainen kuin unionin markkinoille viedyillä tuotteilla, ja tuotelajeja, joita unionin tuotannonala myi unionin markkinoilla. Tästä syystä oikaisu ei ollut perusteltu, ja väite hylättiin.
(65)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että valuuttakurssien vaihtelu olisi otettava huomioon laskettaessa hinnan alittavuutta Indonesiasta tulevan tuonnin osalta. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin todennäköistä vaikutusta unionin tuotannonalan hintoihin tarkastellaan todellakin lähinnä toteamalla muun muassa hinnan alittavuus. Nyt käsiteltävässä asiassa verrattiin polkumyynnillä tapahtuneen viennin hintoja ja unionin tuotannonalan myyntihintoja. Vahinkoa koskevissa laskelmissa käytetyt vientihinnat muunnettiin kuitenkin euroiksi vertailukelpoisuuden varmistamiseksi. Kyseessä olevassa tapauksessa valuuttakurssien käytöllä siis ainoastaan varmistetaan, että hintojen välinen ero määritetään vertailukelpoisella tavalla. Näin ollen tämä väite hylättiin.
(66)
Hintoja, jotka oikaistiin tarvittaessa, vertailtiin tuotelajeittain samassa kaupan portaassa tapahtuneiden liiketoimien osalta. Vertailun tulos on ilmaistu prosentteina unionin tuotannonalan liikevaihdosta tutkimusajanjakson aikana. Tulos osoitti Indonesiasta unionin markkinoille tulevan tuonnin painotetun keskimääräisen hinnan alittavuuden marginaalin olevan 0-5 prosenttia.
4.4 Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne
4.4.1 Yleisiä huomioita
(67)
Tutkittaessa polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutusta unionin tuotannonalaan arvioitiin perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikki taloudelliset indikaattorit, jotka vaikuttivat unionin tuotannonalan tilanteeseen tarkastelujaksolla.
4.4.2 Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(68)
Unionin tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste yhteensä kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 4
Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Tuotantomäärä
Indeksi
100
95
107
91
Tuotantokapasiteetti
Indeksi
100
100
100
100
Kapasiteetin käyttöaste
Indeksi
100
95
107
91
Lähde: kyselyvastaukset
(69)
Tuotanto vaihteli tarkastelujakson aikana. Se laski tilikauden 2010/2011 ja tilikauden 2011/2012 välisenä aikana, kasvoi tilikauden 2011/2012 ja tilikauden 2012/2013 välisenä aikana ja oli alhaisimmillaan tutkimusajanjakson aikana. Tutkimuksessa kävi ilmi, että vaihtelujen syynä olivat pääasiassa huoltoseisokit, joita unionin tuotannonala toteutti 15 kuukauden välein, sekä talven 2010/2011 huonot sääolot, jotka keskeyttivät yhden pääraaka-aineen (ammoniakki) toimitukset. Tutkimusajanjakson aikana huoltoseisokkia pidennettiin, koska suuria varastoja yritettiin pienentää. Tuotantomäärä laski kaiken kaikkiaan 9 prosenttia tarkastelujakson aikana.
(70)
Tuotantokapasiteetti pysyi kaiken kaikkiaan vakaana tarkastelujakson aikana.
(71)
Tuotantomäärän laskun ja vakaan tuotantokapasiteetin seurauksena kapasiteetin käyttöaste kehittyi samansuuntaisesti tuotantomäärän kanssa, eli ensin se laski tilikaudella 2011/2012, sitten kasvoi tilikaudella 2012/2013 ja laski jälleen tutkimusajanjaksolla. Kapasiteetin käyttöaste laski tarkastelujaksolla yhteensä 9 prosenttia seuraten tuotannon määrän laskua.
4.4.3 Myyntimäärä ja markkinaosuus
(72)
Unionin tuotannonalan myyntimäärä ja markkinaosuus kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 5
Myyntimäärä ja markkinaosuus
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Myyntimäärä unionin markkinoilla
Indeksi
100
84
85
83
Markkinaosuus
Indeksi
100
96
91
85
Lähde: kyselyvastaukset ja Eurostat
(73)
Unionin tuotannonalan myymä mononatriumglutamaatin määrä väheni tarkastelujaksolla 17 prosenttia. Myyntimäärä laski pääasiassa tilikauden 2010/2011 ja tilikauden 2011/2012 välisenä aikana, kun taas seuraavina vuosina se pysyi suhteellisen vakaana. Myyntimäärien lasku yhdessä kulutuksen samanaikaisen vähenemisen ja Indonesiasta tulevan tuonnin lisääntymisen kanssa johtivat siihen, että unionin tuotannonalan markkinaosuus pieneni kaiken kaikkiaan noin 15 prosenttia tarkastelujakson aikana. Unionin tuotannonalan markkinaosuus pieneni tilikauden 2010/2011 ja tilikauden 2011/2012 välisenä aikana 4 prosenttia, ja samalla ajanjaksolla Indonesiasta tulevan tuonnin markkinaosuus suureni. Tilikauden 2012/2013 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana unionin tuotannonalan markkinaosuus pieneni jatkuvasti, kun taas Indonesiasta tulevan tuonnin määrä ja markkinaosuus kasvoivat huomattavasti.
4.4.4 Kasvu
(74)
Unionin kulutus väheni tarkastelujaksolla 2 prosenttia, mutta unionin tuotannonalan myyntimäärä väheni 17 prosenttia, mikä näkyi 15 prosentin markkinaosuuden menetyksenä.
4.4.5 Työllisyys ja tuottavuus
(75)
Työllisyys ja tuottavuus kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 6
Työllisyys ja tuottavuus
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Työntekijöiden määrä
Indeksi
100
103
107
108
Tuottavuus (yksikköä/työntekijä)
Indeksi
100
92
100
85
Lähde: kyselyvastaukset
(76)
Unionin tuotannonalan työllisyys kasvoi jatkuvasti ja kaiken kaikkiaan 8 prosenttia tarkastelujakson aikana. Tämä kasvu johtui pääasiassa siitä, että tuotannonalaan liittyi vuonna 2011 entinen tytäryhtiö ja että unionin tuotannonalan huolto-osasto laajeni.
(77)
Tuottavuus laski, mikä johtui työllisyyden kasvun ja tuotannon vähenemisen yhteisvaikutuksesta, kuten johdanto-osan 68 kappaleessa olevassa taulukossa 4 esitetään.
4.4.6 Polkumyyntimarginaalin merkittävyys ja toipuminen aiemmasta polkumyynnistä
(78)
Kaikki polkumyyntimarginaalit ovat selvästi vähimmäistasoa korkeammat. Tosiasiallisten polkumyyntimarginaalien vaikutus unionin tuotannonalaan on merkittävä, kun otetaan huomioon asianomaisesta maasta tulevan tuonnin määrä ja hinnat.
(79)
Unionin tuotannonala oli edelleen elpymässä vaikutuksista, jotka aiheutuivat Kiinasta peräisin olevan saman tuotteen vahingollisella polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista. Näitä toimenpiteitä koskee samanaikaisesti meneillään oleva tarkastelua koskeva tutkimus perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti, kuten johdanto-osan 2 kappaleessa mainitaan.
4.4.7 Hinnat ja niihin vaikuttavat tekijät
(80)
Unionin tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat etuyhteydettömille asiakkaille unionissa kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 7
Keskimääräiset myyntihinnat
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Keskimääräinen yksikkömyyntihinta unionissa (euroa/tonni)
Indeksi
100
107
101
97
Yksikkökohtaiset tuotantokustannukset (euroa/tonni)
Indeksi
100
120
124
130
Lähde: kyselyvastaukset
(81)
Unionin tuotannonalan keskimääräinen yksikkömyyntihinta etuyhteydettömille asiakkaille unionissa laski 3 prosenttia tarkastelujakson aikana. Ensin se kasvoi 7 prosenttia tilikauden 2010/2011 ja tilikauden 2011/2012 välisenä aikana, mutta laski sen jälkeen jatkuvasti tutkimusajanjaksoon asti. Hintojen nousun tilikauden 2010/2011 ja tilikauden 2011/2012 välisenä aikana voidaan katsoa johtuvan kustannusten noususta samalla ajanjaksolla, vaikkakin kustannusten nousu oli voimakkaampaa kuin hintojen nousu. Samaan aikaan tuonti Indonesiasta kasvoi ja aiheutti merkittävän hintapaineen unionin tuotannonalalle. Tämän seurauksena unionin tuotannonalan hinnat laskivat 6 prosenttia tilikauden 2011/2012 ja tilikauden 2012/2013 välisenä aikana ja edelleen 4 prosenttia tilikauden 2012/2013 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana.
(82)
Tuotannon yksikkökustannukset nousivat tarkastelujaksolla 30 prosenttia. Tilikaudella 2011/2012 alkoi jatkuva nousu, mikä johtui pääasiassa raaka-aine- ja työvoimakustannusten noususta. Kuten edellä mainitaan, tätä kustannusten nousua ei pystytty kattamaan vastaavalla hintojen nostamisella Indonesiasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttaman hintapaineen vuoksi.
4.4.8 Työvoimakustannukset
(83)
Unionin tuotannonalan keskimääräiset työvoimakustannukset kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 8
Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti (euroa)
Indeksi
100
117
125
124
Lähde: kyselyvastaukset
(84)
Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti nousivat 24 prosenttia. Tämä selittyy pääasiassa unionin tuotannonalan kasvavilla pyrkimyksillä parantaa työntekijöidensä suorituskykyä tuotantoprosessin optimoimiseksi.
4.4.9 Varastot
(85)
Unionin tuottajan varastot kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 9
Varastot
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Loppuvarastot
Indeksi
100
82
164
143
Loppuvarastot prosentteina tuotannosta
Indeksi
100
86
153
156
Lähde: kyselyvastaukset
(86)
Kaiken kaikkiaan loppuvarastot kasvoivat tarkastelujaksolla 43 prosenttia. Tilikauden 2010/2011 ja tilikauden 2011/2012 välisenä aikana loppuvarastot pienenivät tuotantomäärän laskun ja vientimyynnin määrän kasvun seurauksena. Tilikauden 2011/2012 ja tilikauden 2012/2013 välisenä aikana varastot kasvoivat tuotannon kasvun johdosta, kun taas unionin tuotannonalan myynti unionin markkinoilla pysyi lähes muuttumattomana. Tilikauden 2012/2013 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana loppuvarastot pienenivät jälleen, mikä johtui pääasiassa päätöksestä supistaa tuotantoa, jotta suuret varastot saataisiin pienenemään.
(87)
Loppuvarastot prosentteina tuotannosta pienenivät tilikauden 2010/2011 ja tilikauden 2011/2012 välisenä aikana, mutta lähes kaksinkertaistuivat tilikauden 2011/2012 ja tilikauden 2012/2013 välisenä aikana. Ne kasvoivat edelleen tilikauden 2012/2013 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Kaiken kaikkiaan ne kasvoivat tarkastelujakson aikana 56 prosenttia. Tilikaudella 2012/2013 ja tutkimusajanjaksolla tapahtuneeseen kasvuun vaikutti Indonesiasta polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrän kasvu, sillä unionin myynti pysyi lähes muuttumattomana saman ajanjakson aikana.
4.4.10 Kannattavuus, kassavirta, investoinnit, investointien tuotto ja pääoman saanti
(88)
Unionin tuottajan kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja investointien tuotto kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 10
Kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja investointien tuotto
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Riippumattomille asiakkaille unionissa tapahtuneen myynnin kannattavuus (% liikevaihdosta)
Indeksi
100
30
- 31
- 80
Kassavirta (euroa)
Indeksi
100
39
- 48
- 19
Investoinnit (euroa)
Indeksi
100
182
143
197
Investointien tuotto
Indeksi
100
14
- 61
- 110
Lähde: kyselyvastaukset
(89)
Komissio määritti unionin tuotannonalan kannattavuuden ilmaisemalla samankaltaisen tuotteen myynnistä etuyhteydettömille asiakkaille unionissa saadun nettovoiton ennen veroja prosentteina tämän myynnin liikevaihdosta. Tilikausilla 2010/2011 ja 2011/2012 kannattavuus heikkeni merkittävästi mutta pysyi edelleen positiivisena. Tilikaudesta 2012/2013 alkaen kannattavuus kääntyi negatiiviseksi. Se heikkeni edelleen tutkimusajanjaksolla. Kaiken kaikkiaan kannattavuus heikkeni tarkastelujaksolla 180 prosenttia. Tämä kehitys johtui pääasiassa Indonesiasta unioniin polkumyyntihinnoin tulevan tuonnin aiheuttamasta hintapaineesta, jonka vuoksi unionin tuotannonala ei voinut asettaa hintojaan kustannusten kasvun mukaisesti.
(90)
Nettokassavirta on unionin tuotannonalan kyky rahoittaa itse toimintaansa. Nettokassavirta seurasi samaa suuntausta kuin kannattavuus eli laski jatkuvasti koko tarkastelujakson ajan ja muuttui negatiiviseksi tilikaudesta 2012/2013 alkaen. Tämä suuntaus korostui tutkimusajanjakson aikana. Nettokassavirta pieneni tarkastelujaksolla kaiken kaikkiaan 119 prosenttia.
(91)
Investoinnit kasvoivat tarkastelujaksolla 97 prosenttia. Ne olivat pääasiassa investointeja, joita tarvittiin kunnossapitoa ja lakisääteisten turvallisuusvaatimusten noudattamista varten. Vaikka unionin tuotannonala oli edelleen toipumassa tarkastelujaksoa edeltäneestä kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien polkumyynnistä, se alkoi parantaa tilannettaan ja oli kannattava tarkastelujakson alussa ja tilikauteen 2011/2012 saakka. Näissä olosuhteissa tehtiin joitakin investointeja, joita ei voitu enää lykätä, mikä selittää investointien merkittävän kasvun tilikaudella 2011/2012 ja sitä seuraavina vuosina.
(92)
Investointien tuotto on voitto prosentteina investointien nettokirjanpitoarvosta. Kuten muutkin taloudelliset indikaattorit, investointien tuotto samankaltaisen tuotteen tuotannosta ja myynnistä oli negatiivinen tilikaudesta 2012/2013 alkaen, mikä heijastaa kannattavuuden negatiivista suuntausta. Kaiken kaikkiaan investointien tuotto pieneni tarkastelujaksolla 210 prosenttia.
(93)
Kun otetaan huomioon kannattavuuden heikkeneminen ja kassavirran pieneneminen, myös yrityksen pääoman saantiin aiheutui kielteisiä vaikutuksia.
4.4.11 Vahinkoa koskevat päätelmät
(94)
Lähes kaikki tärkeimmät vahinkoindikaattorit osoittivat negatiivista suuntausta. Tarkastelujakson aikana tuotantomäärä ja kapasiteetin käyttöaste laskivat noin 9 prosenttia ja myynnin määrä 17 prosenttia. Kun unionin tuotannonala pyrki korvaamaan menetykset myyntimäärissä ja markkinaosuudessa, sen keskimääräiset hinnat laskivat 3 prosenttia tarkastelujakson aikana, kun taas tuotantokustannukset kasvoivat samanaikaisesti 30 prosenttia. Tämän seurauksena kannattavuus, joka oli positiivinen tarkastelujakson alussa, laski ja kääntyi negatiiviseksi tilikaudella 2012/2013 ja jatkoi laskua tutkimusajanjakson aikana. Samanlaisia negatiivisia suuntauksia voitiin havaita nettokassavirran ja investointien tuoton osalta.
(95)
Työllisyys kasvoi tarkastelujakson aikana 8 prosenttia. Tarkastelujaksolla tapahtunut kasvu johtui siitä, että tuotannonalaan liittyi vuonna 2011 entinen tytäryhtiö ja että unionin tuotannonalan huolto-osasto laajeni. Myös investointien kehitys oli positiivinen. Investoinnit liittyivät pääasiassa ehkäiseviin toimenpiteisiin ja turvallisuusvaatimuksiin, eivät kapasiteetin nostamiseen. Nämä myönteiset suuntaukset eivät sen vuoksi sulje pois vahingon olemassaolon mahdollisuutta.
(96)
Edellä esitetyn perusteella komissio tuli tässä vaiheessa siihen johtopäätökseen, että unionin tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
5. SYY-YHTEYS
(97)
Perusasetuksen 3 artiklan 6 kohdan mukaisesti komissio tutki, oliko asianomaisesta maasta polkumyynnillä tapahtunut tuonti aiheuttanut merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle. Perusasetuksen 3 artiklan 7 kohdan mukaisesti komissio tutki myös, olisivatko muut tiedossa olleet tekijät voineet samaan aikaan aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle. Komissio varmisti, ettei mitään muiden tekijöiden kuin asianomaisesta maasta polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin aiheuttamaa mahdollista vahinkoa pidetä polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista johtuvana. Nämä tekijät ovat seuraavat:
a)
Kiinasta tulevan tuonnin vaikutus
b)
tuonti muista kolmansista maista
c)
unionin kulutuksen kehitys
d)
unionin tuotannonalan vientitoiminta
e)
unionin tuotannonalan tehottomuus
f)
finanssikriisi
g)
investoinnit ja EU:n turvallisuusvaatimukset
h)
raaka-ainekustannukset ja muut kustannukset.
5.1 Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutukset
(98)
Todetakseen syy-yhteyden Indonesiasta polkumyynnillä tapahtuneen mononatriumglutamaatin tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välillä komissio analysoi tutkimuksen kohteena olevan tuonnin määrän ja hintatason sekä sen, missä määrin ne olivat vaikuttaneet unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon.
(99)
Tutkimus osoitti, että Indonesiasta polkumyynnillä alhaiseen hintaan tapahtuneen tuonnin määrä kasvoi tarkastelujakson aikana 182 prosenttia, mikä johti siihen, että markkinaosuus kasvoi samana ajanjaksona noin 187 prosenttia. Tämä tapahtui samaan aikaan, kun unionin tuotannonalan myyntimäärä pieneni 17 prosenttia ja markkinaosuus 15 prosenttia. Tämä johti myös siihen, että muista kolmansista maista peräisin olevan kokonaistuonnin markkinaosuus pieneni 71 prosenttia.
(100)
Samaan aikaan Indonesiasta tulevan tuonnin hinnat laskivat 8 prosenttia. Indonesiasta tuleva tuonti aiheutti hintapainetta unionin markkinoilla, joten unionin tuotannonala ei voinut nostaa hintojaan kustannustensa kasvun mukaisesti, vaan sen oli päinvastoin laskettava hintojaan tarkastelujakson aikana. Tämä johti merkittävään kannattavuuden laskuun ja tilikaudesta 2012/2013 alkaen tappioihin, ja tämä kehityssuunta voimistui tutkimusajanjakson aikana.
(101)
Edellä esitetyn perusteella komissio tuli tässä vaiheessa siihen johtopäätökseen, että unionin tuotannonalan tilanteen heikkeneminen tapahtui samaan aikaan kuin Indonesiasta polkumyyntihinnoin tapahtuvan tuonnin merkittävä kasvu ja että Indonesiasta tulevalla tuonnilla oli ratkaiseva rooli unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon syntymisessä.
5.2 Muiden tekijöiden vaikutukset
5.2.1 Kiinasta tulevan tuonnin vaikutus
(102)
Kiinasta tulevaan tuontiin sovelletaan tällä hetkellä polkumyyntitulleja. Tarkastelujakson aikana tuonnin määrä kasvoi 65 prosenttia, ja markkinaosuus kasvoi vastaavasti 68 prosenttia. Sekä määrä että markkinaosuus pysyivät tarkastelujakson aikana kuitenkin alhaisella tasolla. Kiinasta tulevan tuonnin hinnat laskivat tarkastelujaksolla merkittävästi eli 20 prosenttia. Kun otetaan huomioon voimassa olevat polkumyyntitullit, hinnat eivät olleet alhaisempia kuin unionin tuotannonalan hinnat.
(103)
Näissä olosuhteissa Kiinasta tulevan tuonnin ei voida katsoa myötävaikuttaneen unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävän vahinkoon tutkimusajanjakson aikana.
Taulukko 11
Tuonti Kiinasta
Maa
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Kiina
Määrä (tonnia)
1 518
758
1 923
2 509
Indeksi
100
50
127
165
Markkinaosuus Indeksi
100
57
136
168
Keskihinta (euroa/tonni) (8)
1 234
1 199
1 143
992
Indeksi
100
97
93
80
Lähde: Eurostat ja kyselyvastaukset
5.2.2 Tuonti muista kolmansista maista
(104)
Muista kolmansista maista tulevan tuonnin määrä kehittyi tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 12
Tuonti muista kolmansista maista
Maa
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Brasilia
Määrä (tonnia)
2 321
969
1 070
889
Indeksi
100
42
46
38
Markkinaosuus Indeksi
100
48
49
39
Keskihinta (euroa/tonni)
1 218
1 306
1 402
1 365
Indeksi
100
107
115
112
Korean tasavalta
Määrä (tonnia)
1 248
2 157
923
802
Indeksi
100
173
74
64
Markkinaosuus Indeksi
100
198
79
65
Keskihinta (euroa/tonni)
1 231
1 296
1 293
1 277
Indeksi
100
105
105
104
Vietnam
Määrä (tonnia)
5 707
6 042
1 820
769
Indeksi
100
106
32
13
Markkinaosuus Indeksi
100
121
34
14
Keskihinta (euroa/tonni)
1 284
1 291
1 361
1 318
Indeksi
100
101
106
103
Muut kolmannet maat
Määrä (tonnia)
993
681
478
434
Indeksi
100
69
48
44
Markkinaosuus Indeksi
100
79
52
45
Keskihinta (euroa/tonni)
1 594
1 718
2 044
2 001
Indeksi
100
108
128
126
Muut kolmannet maat yhteensä
Määrä (tonnia)
10 268
9 848
4 291
2 894
Indeksi
100
96
42
28
Markkinaosuus Indeksi
100
110
45
29
Keskihinta (euroa/tonni)
1 293
1 323
1 433
1 424
Indeksi
100
102
111
110
Lähde: kyselyvastaukset ja Eurostat
(105)
Tuonti muista kolmansista maista väheni tilikauden 2010/2011 määrästä, joka oli 10 268 tonnia, 2 894 tonniin tutkimusajanjaksolla, eli se väheni tarkastelujakson aikana 72 prosenttia. Vastaava markkinaosuus pieneni samana ajanjaksona 71 prosenttia. Tutkimusajanjakson aikana muiden kolmansien maiden tuonnin markkinaosuus oli vain noin neljännes tilikaudella 2010/2011 vallinneesta tasosta. Kaiken kaikkiaan kolmansista maista tulevan tuonnin hinnat nousivat tarkastelujakson aikana 10 prosenttia.
(106)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että kokonaistuonti, Indonesia mukaan lukien, on pysynyt vakaana tarkastelujakson aikana.
(107)
Tämä väite oli ristiriidassa niiden käytettävissä olevien tilastojen kanssa, joihin tutkimuksen havainnot perustuvat, kuten jäljempänä olevasta taulukosta 13 käy ilmi. Itse asiassa unioniin tulevan tuonnin kokonaismäärä kasvoi tarkastelujakson aikana 46 prosenttia. Tämän vuoksi väite hylättiin.
Taulukko 13
Tuonti yhteensä
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Tuonti yhteensä
Määrä (tonnia)
20 424
20 084
24 531
29 788
Indeksi
100
98
120
146
Lähde: kyselyvastaukset ja Eurostat
(108)
Edellä esitetty huomioon ottaen todettiin alustavasti, ettei muista kolmansista maista tuleva tuonti poistanut syy-yhteyttä Indonesiasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon väliltä.
5.2.3 Unionin kulutuksen kehitys
(109)
Unionin kulutus laski vain hieman eli 2 prosenttia tarkastelujakson aikana, mikä ei voi selittää unionin tuotannonalan myyntimäärien 17 prosentin pienenemistä ja markkinaosuuden 15 prosentin supistumista. Näin ollen todettiin alustavasti, että kulutuksen kehitys ei vaikuttanut unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon.
5.2.4 Unionin tuotannonalan vientitoiminta
(110)
Unionin tuotannonalan viennin määrä kehittyi tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 14
Unionin tuotannonalan vientitoiminta
Tilikausi 2010/2011
Tilikausi 2011/2012
Tilikausi 2012/2013
Tutkimusajanjakso
Viennin määrä
(indeksi)
100
249
234
222
Keskimääräinen yksikköhinta
Indeksi
100
107
101
95
Lähde: kyselyvastaukset
(111)
Unionin tuotannonalan viennin määrä lisääntyi tilikaudella 2011/2012 ja väheni sitten hieman seuraavina vuosina tutkimusajanjaksoon asti. Se lähes kaksinkertaistui tarkastelujaksolla. Vientihinnat laskivat samanaikaisesti hieman (5 %). Vientimyynnin kasvu tasoitti osittain myyntimäärän ja markkinaosuuden menetystä unionissa. Tilanteessa vallitsi polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin aiheuttama voimakas hintapaine, ja jos vientimyynti ei olisi kasvanut, mittakaavaetujen menetys ja unionin tuotannonalan tuotannon yksikkökustannuksiin kohdistuneet vaikutukset olisivat itse asiassa olleet vieläkin suuremmat. Sen vuoksi unionin tuotannonalan vientitoiminnalla ei ollut voinut olla kielteistä vaikutusta vahingolliseen tilanteeseen.
(112)
Jotkin asianomaiset osapuolet väittivät, että unionin tuotannonalan myynnin väheneminen unionin markkinoilla on seurausta sen mononatriumglutamaatin vientimyynnistä hiljattain Turkista hankitulle etuyhteydessä olevalle elintarvikeyritykselle. Väitteen tueksi ei esitetty perusteluja. Tutkimuksessa kävi lisäksi ilmi, että unionin tuotannonala hankki elintarvikeyrityksen vasta tutkimusajanjakson jälkeen. Sillä ei ollut voinut olla mitään vaikutusta unionin tuotannonalan tilanteeseen tutkimusajanjakson aikana. Tällä perusteella todettiin, että unionin tuotannonalan myynti siihen etuyhteydessä olevalle turkkilaiselle yritykselle ei poistanut syy-yhteyttä.
5.2.5 Unionin tuotannonalan väitetty tehottomuus
(113)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon syynä oli unionin tuotannonalan tuotantoprosessien tehottomuus. Kyseinen osapuoli ei kuitenkaan viitannut mihinkään erityiseen tehottomuuteen, eikä sen väitteelle esitetty perusteita. Tutkimuksessa ei myöskään tullut esiin mitään mahdollista tehottomuutta unionin tuotannonalalla. Tämän vuoksi kyseinen väite hylättiin. Tällä perusteella todettiin, että väitetty unionin tuotannonalan tehottomuus ei poistanut syy-yhteyttä.
5.2.6 Finanssikriisi
(114)
Yksi osapuoli väitti, että syynä unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon on finanssikriisi. Unionin mononatriumglutamaatin markkinat eivät kuitenkaan olleet epävakaat, ja maailmanlaajuinen finanssikriisi vaikutti niihin vain vähän. Mikäli näin ei olisi ollut ja unionin tuotannonalan menetykset olisi todellakin aiheuttanut maailmanlaajuinen finanssikriisi, saman olisi pitänyt koskea kaikkia muita kilpailijoita mononatriumglutamaatin markkinoilla. Maailmanlaajuisesta finanssikriisistä huolimatta indonesialaiset mononatriumglutamaatin tuottajat pystyivät kuitenkin lisäämään myyntimääriään unionin markkinoilla. Ei ole mitään syytä olettaa, että maailmanlaajuisella finanssikriisillä olisi ollut vakavampia vaikutuksia unionin tuotannonalaan kuin aasialaisiin osapuoliin. Väite on näin ollen hylättävä. Tällä perusteella todettiin, että finanssikriisin vaikutukset eivät poistaneet syy-yhteyttä.
5.2.7 Investoinnit ja EU:n turvallisuusvaatimukset
(115)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon aiheuttivat merkittävät investoinnit, jotka ovat välttämättömiä unionissa sovellettavien turvallisuusmääräysten noudattamiseksi.
(116)
Tutkimuksessa kävi kuitenkin ilmi, että EU:n turvallisuusvaatimuksiin liittyvät investoinnit olivat vähäisiä verrattuna muihin investointeihin koko tarkastelujakson ajan. Merkittävä osa unionin tuotannonalan tekemistä investoinneista oli ennalta ehkäiseviä huoltoinvestointeja. Investointien merkittävä kasvu tapahtui tilikauden 2010/2011 ja tilikauden 2011/2012 välisenä aikana. Kasvu selittyy sillä, että unionin tuotannonalan, joka oli edelleen toipumassa aiemman Kiinasta polkumyynnillä tulleen tuonnin vaikutuksista, oli lykättävä ennalta ehkäiseviä huoltoinvestointeja tappiollisten kausien jälkeiseen aikaan. Kun Kiinasta tulevalle tuonnille asetetut tullit alkoivat saada aikaan vaikutuksia markkinoilla, unionin tuotannonala pystyi jälleen saamaan voittoa ja palaamaan normaalille investointitasolle. Seuraavilla jaksoilla investoinnit pysyivät samanlaisella tasolla ja kattoivat edelleen pääasiassa kunnossapidon. Mitään investointeja ei tehty kapasiteetin lisäämiseksi, ja se pysyi vakaana tarkastelujakson aikana. Tällä perusteella todettiin, että unionin tuotannonalan investoinnit eivät poistaneet syy-yhteyttä.
5.2.8 Raaka-ainekustannukset ja muut kustannukset
(117)
Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon syynä oli pääraaka-aineiden eli teollisuudelle tarkoitetun sokerin, ammoniakin, kaustisen soodan ja rikkihapon merkittävä hinnannousu.
Teollisuudelle tarkoitettu sokeri
(118)
Teollisuudelle tarkoitettu sokeri on yksi unionin tuotannonalan tuotannon kokonaiskustannusten suurimmista kustannustekijöistä. Kuten johdanto-osan 81 kappaleessa kuvataan, unionin tuotannon yksikkökustannukset kohosivat tarkastelujakson aikana, mukaan lukien teollisuudelle tarkoitetun sokerin kustannukset. Julkisesti saatavilla olevien tilastojen (9) mukaan teollisuudelle tarkoitetun sokerin keskimääräinen hinta pysyi unionissa maailmanmarkkinahinnan alapuolella, vaikka se kohosi hieman tilikaudelta 2010/2011 vuoden 2012 puoliväliin. Tämän jälkeen sekä teollisuudelle tarkoitetun sokerin hinta unionissa että teollisuudelle tarkoitetun sokerin maailmanmarkkinahinta laskivat ja asettuivat samanlaiselle tasolle. Näin ollen väite, jonka mukaan sokerin hintojen nousu aiheutti vahingon, on perusteeton ja se olisi hylättävä.
Kemialliset aineet
(119)
Unionin tuotannonalan hankkimasta ammoniakista, kaustisesta soodasta ja rikkihaposta aiheutuvat kustannukset nousivat tarkastelujakson aikana näiden tuotteiden kansainvälisen hinnan mukaisesti. Tämä hinnannousu ei näin ollen rajoittunut vain unionin teollisuudenalaan, vaan se vaikutti myös kolmansien maiden toimijoihin. Tällä perusteella ammoniakin, kaustisen soodan ja rikkihapon hinnannousun ei voida katsoa olevan syynä unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon.
Muut
(120)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että syynä unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon olivat energia-, työvoima- ja pakkauskustannusten nousu. Tutkimuksessa kävi kyllä ilmi, että nämä kustannukset nousivat tarkastelujaksolla (katso johdanto-osan 81 ja 83 kappale), mutta komissio totesi myös, että unionin tuotannonala ei pystynyt siirtämään tätä kustannusten nousua myyntihintoihinsa edes osittain Indonesiasta tulevan tuonnin aiheuttaman hintapaineen vuoksi. Näiden kustannusten nousua ei näin ollen voitu varsinaisesti pitää syynä unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon.
5.3 Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(121)
Edellä esitetty analyysi osoittaa, että Indonesiasta polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä ja markkinaosuus kasvoivat huomattavasti tilikauden 2010/2011 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana ja että tuontihinnat laskivat tarkastelujaksolla.
(122)
Indonesiasta tulevan halpatuonnin markkinaosuuden kasvu tapahtui samaan aikaan kun unionin tuotannonalan markkinaosuus pieneni merkittävästi, mikä aiheutti yhdessä hinnanalennuspaineiden kanssa merkittäviä tappioita unionin tuotannonalalle.
(123)
Kun tutkittiin muita tekijöitä, jotka olisivat voineet aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle, kävi myös ilmi, ettei yhdelläkään niistä voinut olla merkittävää kielteistä vaikutusta.
(124)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoi, että unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon syynä oli asianomaisesta maasta polkumyynnillä tapahtuva tuonti eivätkä muut tekijät poistaneet syy-yhteyttä.
(125)
Komissio erotti polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vahingollisista vaikutuksista kaikkien sellaisten tiedossa olleiden tekijöiden vaikutukset, jotka ovat vaikuttaneet unionin tuotannonalan tilanteeseen. Kiinasta ja muista kolmansista maista tulevan tuonnin, kulutuksen kehityksen, unionin tuotannonalan vientitoiminnan, unionin tuotannonalan väitetyn tehottomuuden, finanssikriisin, investointien ja EU:n turvallisuusvaatimusten, raaka-aineiden kustannusten ja muiden kustannusten vaikutukset unionin tuotannonalan kielteiseen kehitykseen olivat vähäiset.
6. UNIONIN ETU
6.1 Alustava huomio
(126)
Perusasetuksen 21 artiklan mukaisesti komissio tutki, voisiko se selkeästi todeta toimenpiteiden käyttöönoton unionin edun vastaiseksi tässä tapauksessa siitä huolimatta, että vahinkoa aiheuttavan polkumyynnin esiintyminen on määritetty. Unionin etua määritettäessä arvioitiin kaikki asiaan liittyvät etunäkökohdat eli unionin tuotannonalan, kauppiaiden, tuojien, käyttäjien ja raaka-aineiden toimittajien edut.
6.2 Unionin tuotannonalan etu
(127)
Tutkimuksen mukaan unionin tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa Indonesiasta polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista. Lähes kaikki vahinkoindikaattorit osoittivat negatiivista suuntausta, ja etenkin tuotannon määrä, myynnin määrä, markkinaosuus ja kannattavuus vähenivät tarkastelujaksolla. Laskeva suuntaus todettiin myös muiden taloudelliseen tulokseen liittyvien indikaattorien, kuten kassavirran ja investointien tuoton, osalta. Saman ajanjakson aikana varastot kasvoivat.
(128)
Toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen odotetaan tuontihintojen nousevan ja unionin tuotannonalan vapautuvan hintapaineesta, jota polkumyynnillä tapahtuva tuonti tällä hetkellä aiheuttaa. Unionin tuotannonalan pitäisi näin ollen pystyä nostamaan hintojaan kustannusten nousun mukaisesti ja saavuttamaan asteittain kannattava taso. Tällä on myönteinen vaikutus myös tuotantoon ja myyntimääriin. Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, unionin tuotannonalan tilanne heikkenee hyvin todennäköisesti entisestään. Menetykset myyntimäärissä ja markkinaosuudessa lisääntyvät hyvin todennäköisesti, sillä polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista johtuva hintapaine jatkuu ja unionin tuotannonalan on pakko laskea hintansa tuontihintojen tasolle unionissa. Tällaisessa tapauksessa unionin tuotannonalalle aiheutuisi edelleen merkittäviä tappioita. Ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että unionin tuotannonalan on myynnin ja tuotantomäärän vähenemisen sekä suurien tappioiden vuoksi lopetettava tuotantonsa kokonaan keskipitkällä aikavälillä, mikä aiheuttaisi työpaikkojen menetyksiä unionissa. Tämä tekisi unionin myös riippuvaiseksi kolmansista maista tulevasta tuonnista.
(129)
Sen vuoksi tässä vaiheessa tultiin siihen johtopäätökseen, että polkumyyntitullien käyttöönotto olisi unionin tuotannonalan edun mukaista.
6.3 Tuojien/kauppiaiden etu
(130)
Vireillepanoilmoituksen julkaisemisen jälkeen ilmoittautui 14 yritystä. Otokseen valittiin kolme etuyhteydetöntä tuojaa, joille toimitettiin kyselylomakkeet, mutta vain yksi niistä vastasi. Tähän yritykseen tehtiin tarkastuskäynti paikan päällä.
(131)
Mononatriumglutamaatin tuonti Indonesiasta muodosti alle 15 prosenttia tuojan liikevaihdosta. Komissio katsoi, että vaikka tullien käyttöönotto saattaa vaikuttaa kielteisesti mononatriumglutamaattiin liittyvään toimintaan, yritys pysyisi kaiken kaikkiaan kannattavana.
(132)
Tutkimuksen aikana ilmoittautui yksi unionissa toimiva kauppias, joka osallistui mononatriumglutamaatin jälleenmyyntiin unionin markkinoilla ja niiden ulkopuolella. Tämä kauppias osti mononatriumglutamaattia pääasiassa unionin tuotannonalalta mutta myös Indonesiasta ja muista kolmansista maista peräisin olevilta mononatriumglutamaatin tuojilta. Kauppiaan mononatriumglutamaattiin liittyvä toiminta oli hyvin vähäistä verrattuna sen koko toimintaan. Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden vaikutus sen tilanteeseen olisi erittäin vähäinen.
6.4 Käyttäjien etu
(133)
Käyttäjät toimivat lähinnä elintarvike- ja juoma-alalla ja käyttävät mononatriumglutamaattia mausteseosten, keittojen ja valmisruokien tuotannossa. Mononatriumglutamaattia käytetään myös tietyissä muissa kuin elintarvikesovelluksissa, esimerkiksi pesuaineiden valmistuksessa.
(134)
Yhteensä ilmoittautui 33 yritystä, ja niille toimitettiin kyselylomake. Viisi yritystä toimi tutkimuksessa yhteistyössä vastaamalla kyselylomakkeeseen. Neljä niistä toimi elintarvike- ja juoma-alalla ja yksi muiden kuin elintarvikkeiden alalla. Kahteen yhteistyössä toimineeseen yritykseen, joista toinen toimi elintarvike- ja juoma-alalla ja toinen oli pesuaineiden tuottaja, tehtiin tarkastuskäynti.
Elintarvike- ja juoma-ala
(135)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että mononatriumglutamaatin osuus oli keskimäärin noin 5 prosenttia sellaisten mononatriumglutamaattia sisältävien tuotteiden kokonaiskustannuksista, joita yhteistyössä toimineet ja tarvittavat tiedot toimittaneet yritykset valmistivat.
(136)
Kaksi yhteistyössä toiminutta yritystä osti mononatriumglutamaattia pääasiassa unionin tuotannonalalta eikä tuonut sitä lainkaan tai toi sitä vain vähäisiä määriä Indonesiasta. Näiden kahden yrityksen tapauksessa mononatriumglutamaattia sisältäviin tuotteisiin liittyvän toiminnan osuus oli noin kolmannes niiden koko toiminnasta. Tutkimusajanjakson aikana yritysten havaittiin olleen kannattavia. Näiden havaintojen perusteella Indonesiaan kohdistuvilla ehdotetuilla toimenpiteillä on todennäköisesti vain vähäinen vaikutus näihin yrityksiin.
(137)
Toiset kaksi yritystä ostivat suuria määriä mononatriumglutamaattia Indonesiasta, mutta niiden mononatriumglutamaattiin liittyvä toiminta oli suhteellisen vähäistä verrattuna niiden koko toimintaan. Lisäksi nämä kaksi yritystä olivat annettujen tietojen perusteella kannattavia tutkimusajanjakson aikana. Indonesiasta tulevaan mononatriumglutamaattiin kohdistuvilla toimenpiteillä ei siis todennäköisesti ole merkittävää vaikutusta näihin yrityksiin.
Muut alat kuin elintarvikeala
(138)
Yksi yhteistyössä toimineista yrityksistä käytti mononatriumglutamaattia pesuaineiden tuotannossa. Mononatriumglutamaatin osuus näiden tuotteiden tuotantokustannuksista oli 15-20 prosenttia. Tutkimusajanjakson aikana yritys osti mononatriumglutamaattia pääasiassa unionin tuotannonalalta, mutta toi sitä myös Indonesiasta ja vähäisemmässä määrin Koreasta. Mononatriumglutamaattia sisältäviin tuotteisiin liittyi ainoastaan pieni osuus sen toiminnasta verrattuna sen koko toimintaan, jonka lisäksi todettiin johtaneen positiivisiin, 5-10 prosentin voittomarginaaleihin tutkimusajanjakson aikana.
(139)
Tämän perusteella ei ole poissuljettua, että Indonesiaan kohdistuvien toimenpiteiden käyttöönotto voisi vaikuttaa kielteisesti kyseiseen yritykseen, mutta mahdollisuus käyttää muita hankintalähteitä ja mononatriumglutamaattiin liittyvän toiminnan kannattava tilanne osoittavat, että toimenpiteiden mahdolliset vaikutukset tähän yritykseen olisivat todennäköisesti vain vähäiset.
(140)
Kyseinen osapuoli väitti, että koska EU:n sääntelykehyksessä kielletään fosfaattien ja muiden fosforiyhdisteiden käyttö (10), mononatriumglutamaattia käytetään todennäköisesti yhä enemmän korvaamaan fosfaatit ja muut fosforiyhdisteet pesuaineiden valmistuksessa. Tästä syystä on odotettavissa, että mononatriumglutamaatin kysyntä unionissa kasvaa huomattavasti ja että mononatriumglutamaatin tuontia koskevat polkumyyntitullit vaikuttaisivat haitallisesti näiden uusien markkinoiden kehitykseen.
(141)
Tässä vaiheessa on kuitenkin vaikea ennakoida, millaisia vaikutuksia uudella oikeudellisella kehyksellä on unionin markkinoihin ja edistääkö se tai missä määrin se edistää mononatriumglutamaattipohjaisten pesuaineiden tuotantoa ja siten vaikuttaa mononatriumglutamaatin kysyntään unionissa. Asianomainen osapuoli ei myöskään toimittanut mitään näyttöä siitä, missä määrin polkumyyntitullilla voisi olla haitallinen vaikutus. Tältä osin on huomattava, että polkumyyntitullin käyttöönoton tavoitteena on palauttaa tasapuoliset kilpailuedellytykset unionin markkinoilla. Näin ollen Indonesiasta tulevan tuonnin olisi edelleen vastattava unionin markkinoiden kysyntään, mutta oikeudenmukaisilla hinnoilla. Tutkimuksessa tuli esiin myös muutamia vaihtoehtoisia hankintalähteitä, kuten Brasilia, Vietnam ja Korea.
(142)
Kun otetaan huomioon tutkimuksen havainnot, kyseisen yrityksen mononatriumglutamaattiin liittyvän toiminnan kannattavuus pysyisi joka tapauksessa positiivisena, vaikka kaikki yrityksen tarvitsema mononatriumglutamaatti tuotaisiin Indonesiasta. Tässä pahimmassa tapauksessa ei oteta huomioon mahdollisuutta, että tulli pystyttäisiin ainakin osittain siirtämään loppukäyttäjille.
6.5 Toimittajien etu
(143)
Neljä unionin raaka-aineiden toimittajaa ilmoittautui ja vastasi kyselylomakkeeseen. Näiden toimittajien raaka-ainemyynti unionin tuotannonalalle edusti vain pientä osaa niiden kokonaisliikevaihdosta. Näin ollen toimittajien tilanne ei muuttuisi, vaikkei toimenpiteitä otettaisi käyttöön.
6.6 Muut väitteet
(144)
Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että unionin tuotannonalalla oli määräävä asema unionin markkinoilla ja että Indonesiasta tulevaa tuontia koskevat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet vahvistaisivat sen asemaa, mikä ei olisi unionin edun mukaista.
(145)
Tutkimuksessa kävi selvästi ilmi, että ainoa unionin tuottaja ei pystynyt säilyttämään myyntimääräänsä unionissa, sillä Indonesiasta tuleva tuonti pienensi sen markkinaosuutta. Unionin tuotannonala ei myöskään pystynyt nostamaan hintojaan raaka-ainekustannusten nousua vastaavasti Indonesiasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttaman hintapaineen vuoksi, ja se kärsi huomattavia tappioita tutkimusajanjakson aikana. Komissio totesi myös, että tuonti muutamasta muusta kolmannesta maasta, joilla on vapaa pääsy unionin markkinoille, saa aikaan kilpailua. Näillä perusteilla ei ollut riittävästi näyttöä unionin tuotannonalan väitetystä määräävästä asemasta, joten väite oli hylättävä.
(146)
Eräät asianomaiset osapuolet väittivät myös, ettei Indonesiasta tulevalle tuonnille ole vaihtoehtoa, koska muista kolmansista maista tulevan tuonnin hintataso on liian korkea.
(147)
Muistutettakoon, että tilikaudella 2010/2011 muista kolmansista maista tulevan tuonnin markkinaosuus oli huomattavaa. Myös tuonti kolmansista maista kärsi Indonesiasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttamasta hintapaineesta, ja nämä kolmannet maat menettivät huomattavia myyntimääriä ja markkinaosuuksia Indonesiasta tulevan tuonnin vuoksi. Indonesiasta tulevaan mononatriumglutamaatin tuontiin kohdistuvien tullien käyttöönoton myötä muut kolmannet maat, kuten Brasilia, Korea ja Vietnam, pystyisivät saamaan takaisin menettämäänsä markkinaosuutta unionissa. Mitä tulee hintoihin, polkumyyntitoimenpiteiden tarkoituksena pitäisi olla tasapuolisten toimintaedellytysten luominen unionissa siten, että tuonti unioniin tapahtuu oikeudenmukaisilla hinnoilla. Tutkimus osoitti, että tullien käyttöönotolla ei odoteta olevan merkittävää vaikutusta jatkojalostussektorin tilanteeseen. Tämän vuoksi väite siitä, ettei vaihtoehtoisia hankintalähteitä ole olemassa, hylättiin.
6.7 Unionin etua koskevat päätelmät
(148)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoi, ettei ollut olemassa pakottavia syitä, joiden perusteella olisi tutkimuksen tässä vaiheessa todettava, ettei ole unionin edun mukaista ottaa käyttöön väliaikaisia toimenpiteitä Indonesiasta tulevan mononatriumglutamaatin tuonnissa.
7. VÄLIAIKAISET POLKUMYYNTITOIMENPITEET
(149)
Polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja unionin etua koskevien komission päätelmien perusteella olisi otettava käyttöön väliaikaiset toimenpiteet, jotta polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista ei aiheutuisi unionin tuotannonalalle enempää vahinkoa.
7.1 Vahingon korjaava taso (vahinkomarginaali)
(150)
Toimenpiteiden tason määrittämiseksi komissio määritti ensin unionin tuotannonalalle aiheutuvan vahingon poistamiseksi tarvittavan tullin määrän.
(151)
Aiheutuva vahinko poistuisi, jos unionin tuotannonala pystyisi kattamaan tuotantokustannuksensa ja saamaan samankaltaisen tuotteen myynnistä unionin markkinoilla sellaisen voiton (ennen veroja), jonka tällainen tuotannonala voisi kohtuudella saada tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa eli ilman polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutusta. Komissio katsoi, että polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutukset alkoivat näkyä vasta tarkastelujakson kolmantena vuonna, minkä vuoksi voittomarginaalin määrittämisessä käytettiin kyseisen ajanjakson kahta ensimmäistä vuotta ilman polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutusta. Komissio katsoi aiheelliseksi käyttää painotettua keskimääräistä voittomarginaalia, kuten johdanto-osan 89 kappaleessa esitetään. Voittomarginaaliksi määritettiin 5-15 prosenttia. Tarkempaa voittomarginaalia ei voida paljastaa luottamuksellisuussyistä. Tämän perusteella komissio laski unionin tuotannonalalle samankaltaisen tuotteen vahinkoa aiheuttamattoman hinnan lisäämällä näin lasketun voittomarginaalin unionin tuotannonalan tuotantokustannuksiin tutkimusajanjakson aikana. Sen jälkeen komissio määritti vahingon korjaavan tason vertaamalla hinnan alittavuuden laskemisessa määritettyä indonesialaisten yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien painotettua keskimääräistä tuontihintaa unionin tuotannonalan unionin markkinoilla tutkimusajanjaksolla myymän samankaltaisen tuotteen painotettuun keskimääräiseen vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan. Vertailun tuloksena saatu hinnanero ilmaistiin prosentteina painotetusta keskimääräisestä CIF-tuontiarvosta. Määritetyt vahinkomarginaalit, joihin on laskettu mukaan sekä 5 prosentin että 15 prosentin voitto, esitetään johdanto-osan 154 kappaleessa olevassa taulukossa.
(152)
Kuten johdanto-osan 64 kappaleessa mainitaan, yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että unioniin tuotavan mononatriumglutamaatin puhtaus ja unionin tuotannonalan tuottaman ja unionin markkinoilla myymän mononatriumglutamaatin puhtaus voivat olla erilaisia, minkä vuoksi olisi tehtävä asianmukainen oikaisu. Samassa johdanto-osan kappaleessa esitetyistä syistä oikaisu ei ollut perusteltu, ja tämä väite oli hylättävä.
7.2 Väliaikaiset toimenpiteet
(153)
Indonesiasta peräisin olevan mononatriumglutamaatin tuonnissa olisi otettava käyttöön väliaikaiset polkumyyntitoimenpiteet perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdassa säädetyn alhaisemman tullin säännön mukaisesti. Komissio vertasi vahinkomarginaaleja ja polkumyyntimarginaaleja. Tullien määrä olisi asetettava polkumyynti- ja vahinkomarginaaleista alemman suuruisiksi.
(154)
Edellä esitetyn perusteella väliaikaisen polkumyyntitullin määrät ovat CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana ilmaistuina seuraavat:
(%)
Maa
Yritys
Polkumyyntimarginaali
Vahinkomarginaali
Väliaikainen polkumyyntitulli
Indonesia
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,0
[24,6-39,8]
7,0
Indonesia
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonesia
Kaikki muut yritykset
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(155)
Tässä asetuksessa yrityksille vahvistetut yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin kyseessä olevan tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten tutkimuksen aikaista tilannetta. Kyseisiä tulleja voidaan soveltaa yksinomaan asianomaisesta maasta peräisin olevan ja nimettyjen oikeushenkilöiden tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin olisi sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia. Niihin ei saisi soveltaa yksilöllisiä polkumyyntitulleja.
(156)
Yritys voi pyytää näiden yksilöllisten polkumyyntitullien soveltamista yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta. Pyyntö on osoitettava komissiolle (11). Pyynnön on sisällettävä kaikki asian kannalta merkitykselliset tiedot, muun muassa tiedot, jotka koskevat esimerkiksi nimenmuutokseen tai tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Komissio saattaa ajan tasalle luettelon yrityksistä, joihin sovelletaan yksilöllistä polkumyyntitullia, mikäli se on perusteltua.
(157)
Tullien väliset suuret erot aiheuttavat toimenpiteiden kiertämisen riskin, ja sen minimoimiseksi katsotaan tarvittavan erityisiä toimenpiteitä, joiden avulla voidaan varmistaa yksilöllisten polkumyyntitullien asianmukainen soveltaminen. Niiden yritysten, joihin sovelletaan yksilöllistä polkumyyntitullia, on esitettävä jäsenvaltioiden tulliviranomaisille pätevä kauppalasku. Laskun on täytettävä liitteessä asetetut vaatimukset. Tuontiin, jonka mukana ei ole tällaista laskua, sovelletaan ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa polkumyyntitullia.
(158)
Polkumyyntitullien moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikkiin muihin yrityksiin sovellettavaa polkumyyntitullia sovelletaan sekä tässä tutkimuksessa yhteistyöhön osallistumattomiin vientiä harjoittaviin tuottajiin että tuottajiin, jotka eivät vieneet tuotteita unioniin tutkimusajanjakson aikana.
8. LOPPUSÄÄNNÖKSET
(159)
Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi komissio kehottaa asianomaisia osapuolia esittämään kirjallisia huomautuksia ja/tai pyytämään tulemista komission ja/tai kauppapolitiikan pääosaston kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan kuulemaksi vahvistetussa määräajassa.
(160)
Tätä asetusta varten tehdyt tullien käyttöönottoa koskevat päätelmät ovat väliaikaisia, ja niitä voidaan joutua harkitsemaan uudelleen mahdollisten lopullisten toimenpiteiden määrittämistä varten,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli Indonesiasta peräisin olevan mononatriumglutamaatin, joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin ex 2922 42 00 (Taric-koodi 2922420010), tuonnissa.
2. Vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava väliaikainen polkumyyntitulli on seuraavien yritysten tuottamien 1 kohdassa kuvattujen tuotteiden osalta seuraava:
Yritys
Väliaikainen polkumyyntitulli
(%)
Taric-lisäkoodi
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,0
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Kaikki muut yritykset
28,4
B999
3. Edellä 2 kohdassa mainituille yrityksille määritetyn yksilöllisen polkumyyntitullin soveltaminen edellyttää, että jäsenvaltioiden tulliviranomaisille esitetään pätevä kauppalasku, joka täyttää liitteessä esitetyt vaatimukset. Jos tällaista kauppalaskua ei esitetä, asianomaiseen yritykseen sovelletaan ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen unionissa edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuustalletuksen antamista.
5. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
1. Asianomaiset osapuolet voivat 25 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta
a)
pyytää, että niille ilmoitetaan niistä olennaisista tosiseikoista ja huomioista, joiden perusteella tämä asetus annettiin;
b)
toimittaa kirjalliset huomatuksensa komissiolle; ja
c)
pyytää saada tulla komission ja/tai kauppapolitiikan pääosaston kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan kuulemiksi.
2. Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 21 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut osapuolet voivat 25 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta esittää väliaikaisten toimenpiteiden soveltamista koskevia huomautuksia.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Edellä olevaa 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 20 päivänä elokuuta 2014.