KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 488/2014
af 12. maj 2014
om ændring af forordning (EF) nr. 1881/2006 for så vidt angår grænseværdierne for cadmium i fødevarer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 315/93 af 8. februar 1993 om fællesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler (1), særlig artikel 2, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I Kommissionens forordning (EF) nr. 1881/2006 (2) fastsættes grænseværdier for cadmium i en række fødevarer.
(2)
Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets (EFSA) Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden (ekspertpanelet) vedtog den 30. januar 2009 en udtalelse om cadmium i fødevarer (3). I udtalelsen fastsatte EFSA et tolerabelt ugentligt indtag (TWI) på 2,5 μg/kg kropsvægt for cadmium. I sin udtalelse om tolerabelt ugentligt indtag for cadmium (4) tog EFSA højde for den risikovurdering, som Det Fælles FAO-WHO-ekspertudvalg for Fødevaretilsætningsstoffer udførte for nylig (5), og bekræftede TWI på 2,5 μg/kg kropsvægt.
(3)
I den videnskabelige udtalelse om cadmium i fødevarer konkluderede ekspertpanelet, at den gennemsnitlige eksponering for cadmium gennem kosten i europæiske lande er tæt på eller en anelse over TWI på 2,5 μg/kg kropsvægt. Visse undergrupper af befolkningen kan have et TWI, der er ca. dobbelt så højt. Ekspertpanelet konkluderede endvidere, at selv om det er usandsynligt, at enkeltpersoners nyrefunktion påvirkes negativt ved dette niveau, bør befolkningens eksponering for cadmium mindskes.
(4)
I henhold til ekspertpanelets videnskabelige udtalelse om cadmium i fødevarer er de fødevaregrupper, der tegner sig for størstedelen af den daglige eksponering for cadmium gennem kosten, primært på grund af det høje forbrug, korn og kornprodukter, grøntsager, nødder og bælgfrugter, stivelsesholdige rødder eller kartofler og kød og kødprodukter. De højeste cadmiumkoncentrationer blev registreret i fødevarerne tang, fisk og skaldyr, chokolade og fødevarer til særlig diætkost samt i svampe, oliefrø og spiselige slagtebiprodukter.
(5)
En indgående vurdering af eksponeringen, der blev foretaget af EFSA i den videnskabelige rapport om eksponering for cadmium gennem kosten hos den europæiske befolkning (6) ved brug af den nye Comprehensive Food Consumption Database, der indeholder ajourførte oplysninger om fødevareforbrug for de forskellige medlemsstater, og for forskellige aldersgrupper i befolkningen, indeholder mere detaljerede oplysninger om de særlige fødevarer, der bidrager til eksponering, sorteret efter aldersgruppe. Hvad angår voksne er stivelsesholdige rødder og rodknolde, korn og kornbaserede produkter samt grøntsager og grøntsagsprodukter væsentlige kilder til eksponering. Hvad angår børn og unge er stivelsesholdige rødder og rodknolde, korn og kornbaserede produkter samt sukker og konfekture de største kilder til eksponering, mens det for spædbørn og småbørn er stivelsesholdige rødder og rodknolde, korn og kornbaserede produkter, grøntsager og produkter baseret på grøntsager, mælk og mejeriprodukter samt fødevarer til spædbørn og småbørn. Den indgående vurdering af eksponeringen viser, at den samlede eksponering ikke kun skyldes nogle få fødevarer, men skyldes den sammenlagte eksponering fra flere forskellige fødevaregrupper.
(6)
Der er fastsat grænseværdier for cadmium i en lang række fødevarer, herunder korn, grøntsager, kød, fisk, skaldyr, slagtebiprodukter og kosttilskud. For nogle fødevarer, der er væsentlige kilder til visse befolkningsgruppers eksponering (chokolade og kakaoprodukter, fødevarer til spædbørn og småbørn), er der endnu ikke fastsat grænseværdier. Det er derfor nødvendigt at fastsætte grænseværdier for cadmium for disse fødevarer.
(7)
Grænseværdier for forurenende stoffer fastsættes efter ALARA-princippet (»så lavt som med rimelighed kan nås«) både for varer, der allerede har grænseværdier for cadmium (f.eks. grøntsager, kød, fisk, skaldyr, slagtebiprodukter og kosttilskud), og for varer, der har nyfastsatte grænseværdier (f.eks. kakao og chokoladevarer), ud fra data om forekomst og EU-borgernes fødevareforbrugsmønstre.
(8)
Chokolade og kakaopulver, der sælges til den endelige forbruger, kan indeholde høje koncentrationer af cadmium og er en væsentlig kilde til menneskers eksponering. De indtages ofte af børn, f.eks. blot i form af chokolade eller som sukret kakaopulver, der anvendes i kakaodrikke. Ved fastsættelsen af grænseværdier for cadmium bør data om forekomst for forskellige typer chokolade og for kakaopulver, der sælges til den endelige forbruger, tages i betragtning. Da cadmiumindholdet i kakaoprodukter er forbundet med kakaoindholdet, bør der fastsættes forskellige grænseværdier for cadmium for produkter med forskelligt kakaoindhold. Hensigten er at sikre, at chokolader med et større kakaoindhold også kan overholde grænseværdierne.
(9)
I nogle områder i kakaoproducerende lande kan koncentrationen af cadmium i jorden være naturligt høj. Derfor bør data om forekomst for kakao- og chokoladeprodukter fra lande med høje koncentrationer af cadmium i jorden tages i betragtning ved fastlæggelsen af grænseværdierne for cadmium.
(10)
Modermælkserstatninger og tilskudsblandinger bidrager væsentligt til spædbørns og småbørns eksponering for cadmium. Modermælkserstatninger og tilskudsblandinger, der er fremstillet på basis af sojaproteinisolater alene eller blandet med komælksproteiner, kan indeholde højere koncentrationer af cadmium end mælkebaserede produkter, da sojabønner naturligt optager cadmium fra jorden. Sojabaserede modermælkserstatninger er et vigtigt alternativ til spædbørn, der lider af laktoseintolerans, og der skal derfor sikres tilstrækkelig markedsforsyning. Der bør derfor fastsættes en højere grænseværdi for sojabaserede produkter.
(11)
Forarbejdede fødevarer, der er baseret på korn, og anden babymad til spædbørn og småbørn er en væsentlig kilde til spædbørns og småbørns eksponering for cadmium. Der bør derfor fastlægges en særlig grænseværdi for cadmium for forarbejdede fødevarer, der er baseret på korn, og anden babymad.
(12)
En meget sårbar forbrugergruppes eksponering kan mindskes ved at fastsætte en grænseværdi for visse kategorier af fødevarer til særlig ernæring (f.eks. fødevarer til særlige medicinske formål til spædbørn). Der foreligger dog ikke data, der underbygger en sådan grænseværdi, og der bør derfor indsamles data med henblik på at muliggøre fastsættelse af en bestemt grænseværdi på et senere tidspunkt.
(13)
For visse specifikke grøntsager (havrerod, pastinakker, selleri, peberrod) er det vanskeligt at overholde de gældende grænseværdier, og medlemsstaternes data om forekomst viser, at de naturlige baggrundsværdier er højere og sammenlignelige med de tilsvarende værdier for knoldselleri. Eftersom forbruget af disse varer er lavt, og virkningerne for menneskers eksponering er ubetydelige, bør grænseværdierne for cadmium i pastinakker, havrerod, knoldselleri og peberrod hæves til det samme niveau som for knoldselleri.
(14)
Visse fiskearter er i øjeblikket undtaget fra standardgrænseværdien for fisk på 0,05 mg/kg. For fiskearterne rygstribet pelamide (Sarda sarda), tobåndet havrude (Diplodus vulgaris), ål (Anguilla anguilla), tyklæbet multe (Chelon labrosus), hestemakrel (Trachurus spp.), luvar (Luvarus imperialis), sardinlignende arter (Sardinops spp.) og Senegal-tunge (Dicologoglossa cuneata) viser nye data om forekomst, at undtagelsen ikke længere nødvendig, og at standardgrænseværdien kan overholdes ved at følge god fiskeripraksis. Det er derfor ikke længere nødvendigt at have særlige grænseværdier for disse fiskearter.
(15)
For fregatmakrel (Auxis spp.), ansjos (Engraulis spp.) og sværdfisk (Xiphias gladius) viser nye data om forekomst, at en lavere grænseværdi kan overholdes ved at følge god fiskeripraksis. Grænseværdierne for disse fiskearter bør derfor tilpasses.
(16)
For sardiner (Sardina pilchardus) og kutlingarten Sicyopterus lagocephalus viser data om forekomst, at det er vanskeligt at overholde de eksisterende grænseværdier, da de naturlige baggrundsværdier kan være højere. Forbruget af begge fiskearter er lavt, og har kun ubetydelige virkninger for menneskers eksponering. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte højere grænseværdier for disse to fiskearter for at sikre markedsforsyningen.
(17)
Forordning (EF) nr. 1881/2006 bør derfor ændres.
(18)
Medlemsstaterne og fødevarevirksomhedslederne bør indrømmes tid til at tilpasse sig de nye grænseværdier for kakaoprodukter og fødevarer til spædbørn og småbørn, der fastsættes ved denne forordning. Datoen for anvendelse af grænseværdierne for cadmium for disse fødevarer bør derfor udsættes.
(19)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
1. Grænseværdierne for cadmium i punkt 3.2.19 og 3.2.20 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved denne forordning, anvendes fra den 1. januar 2015. Fødevarer, der ikke overholder disse grænseværdier, og som lovligt er bragt på markedet før den 1. januar 2015, kan fortsat markedsføres efter den dato, indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelse er overskredet.
2. Grænseværdierne for cadmium i punkt 3.2.7 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved denne forordning, anvendes fra den 1. januar 2019. Fødevarer, der ikke overholder disse grænseværdier, og som lovligt er bragt på markedet før den 1. januar 2019, kan fortsat markedsføres efter den dato, indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelse er overskredet.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. maj 2014.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 488/2014,
annettu 12 päivänä toukokuuta 2014,
asetuksen (EY) N:o 1881/2006 muuttamisesta siltä osin kuin kyse on elintarvikkeissa olevan kadmiumin enimmäismääristä
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon elintarvikkeissa olevia vierasaineita koskevista yhteisön menettelyistä 8 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 315/93 (1) ja erityisesti sen 2 artiklan 3 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komission asetuksessa (EY) N:o 1881/2006 (2) vahvistetaan erinäisissä elintarvikkeissa olevan kadmiumin enimmäismäärät.
(2)
Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen, jäljempänä ’EFSA’, alainen elintarvikeketjun vierasaineita käsittelevä tiedelautakunta, jäljempänä ’CONTAM-lautakunta’ antoi 30 päivänä tammikuuta 2009 lausunnon (3) elintarvikkeissa olevasta kadmiumista. Lausunnossaan EFSA asetti kadmiumille siedettäväksi viikkosaanniksi 2,5 μg/kg painokiloa kohti. Lausumassaan kadmiumin siedettävästä viikkosaannista (4) EFSA otti huomioon FAO:n ja WHO:n yhteisen elintarvikelisäaineita käsittelevän asiantuntijakomitean JECFAn hiljattain tekemän riskinarvioinnin (5) ja vahvisti siedettäväksi viikkosaanniksi 2,5 μg/kg painokiloa kohti.
(3)
Elintarvikkeissa olevasta kadmiumista antamassaan tieteellisessä lausunnossa CONTAM-lautakunta totesi, että keskimääräinen elintarvikeperäinen kadmiumaltistus on Euroopan maissa lähellä siedettävää viikkosaantia 2,5 μg/kg painokiloa kohti tai vähän sen yli. Tietyissä väestöryhmissä saanti saattaa olla noin kaksi kertaa siedettävän viikkosaannin suuruinen. CONTAM-lautakunta totesi lisäksi, että vaikka onkin epätodennäköistä, että tällaiselle saantitasolle altistuvalle henkilölle aiheutuu munuaisten toimintaan liittyviä haittavaikutuksia, kadmiumaltistusta olisi koko väestön tasolla vähennettävä.
(4)
CONTAM-lautakunnan elintarvikkeissa olevasta kadmiumista antaman lausunnon mukaan ne elintarvikeryhmät, joiden osuus elintarvikeperäisestä kadmiumaltistuksesta on suurin, ovat etupäässä kyseisten elintarvikkeiden suuren kulutuksen vuoksi viljat ja viljatuotteet, vihannekset, pähkinät ja palkokasvit, tärkkelyspitoiset juurikkaat ja perunat sekä liha ja lihavalmisteet. Havaitut kadmiumpitoisuudet olivat suurimmat seuraavissa elintarvikeryhmissä: merilevä, kalat ja äyriäiset, suklaa ja erikoisruokavaliovalmisteet sekä sienet, öljysiemenet ja syötävät eläinten sivutuotteet.
(5)
EFSA laati Euroopan väestön elintarvikeperäistä kadmiumaltistusta käsittelevän tieteellisen raportin yhteydessä tarkistetun altistusarvioinnin, (6) jossa käytettiin uutta elintarvikkeiden kulutustietoja koskevaa tietokantaa, jossa on ajantasaistettuja tietoja elintarvikkeiden kulutuksesta eri jäsenvaltioissa ja eri ikäryhmissä; arvioinnissa annettiin tarkempia ikäryhmittäisiä tietoja altistukseen vaikuttavista elintarvikkeista. Aikuisilla tärkeimpiä altistumislähteitä ovat tärkkelyspitoiset juurikkaat, viljat ja viljapohjaiset valmisteet samoin kuin vihannekset ja vihannespohjaiset valmisteet. Lapsilla ja nuorilla tärkeimpiä altistumislähteitä ovat puolestaan tärkkelyspitoiset juurikkaat, viljat ja viljapohjaiset valmisteet samoin kuin sokeri ja konditoriatuotteet ja makeiset. Imeväisillä ja pikkulapsilla tärkeimpiä lähteitä ovat tärkkelyspitoiset juurikkaat ja palkokasvit, viljat ja viljapohjaiset valmisteet, maito ja maitotuotteet sekä imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetut elintarvikkeet. Tarkistettu altistusarviointi osoittaa, että kokonaisaltistus ei ole peräisin pelkästään muutamista keskeisistä lähteistä vaan se on erinäisistä eri elintarvikeryhmistä saatavan altistuksen summa.
(6)
Kadmiumille on vahvistettu enimmäismäärät lukuisten elintarvikkeiden osalta: niihin kuuluvat viljat, vihannekset, liha, kalat, äyriäiset, eläinperäiset sivutuotteet ja elintarvikelisät. Eräiden elintarvikkeiden, jotka ovat merkittäviä altistajia tietyissä väestöryhmissä (suklaa- ja kaakaotuotteet, imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetut elintarvikkeet), osalta ei vielä ole vahvistettu enimmäismääriä. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa kadmiumin enimmäismäärät näiden elintarvikkeiden osalta.
(7)
Vierasaineiden enimmäismäärät vahvistetaan ALARA-periaatteen (niin pienet kuin on kohtuudella mahdollista) mukaisesti sekä niiden hyödykkeiden osalta, joille on jo vahvistettu kadmiumin enimmäismäärät (kuten vihannekset, liha, kala, äyriäiset, eläinperäiset sivutuotteet ja elintarvikelisät), että niiden hyödykkeiden osalta, joille ollaan vahvistamassa enimmäismäärät (kuten kaakao- ja suklaatuotteet), käyttäen esiintymistietoja ja Euroopan unionin kansalaisten kulutustottumuksia.
(8)
Loppukuluttajalle myytävässä suklaassa ja kaakaojauheessa voi olla runsaasti kadmiumia, ja ne ovatkin merkittävä altistuslähde ihmiselle. Lapset nauttivat näitä tuotteita usein - esimerkiksi suklaata sellaisenaan tai makeutettuja kaakaojauheita kaakaojuomissa. Kadmiumin enimmäismääriä vahvistettaessa olisi tarkasteltava loppukuluttajalle myytäviin erityyppisiin suklaisiin ja kaakaojauheisiin liittyviä esiintymistietoja. Koska kaakaotuotteiden kadmiumpitoisuus on kytköksissä niiden kaakaopitoisuuteen, on asianmukaista vahvistaa eritasoiset enimmäismäärät kadmiumille tuotteissa, joissa kaakaon prosenttiosuudet ovat erilaiset. Tällä tavoin pystyttäneen varmistamaan, että myös runsaasti kaakaota sisältävät suklaat voivat noudattaa enimmäistasoja.
(9)
Eräillä kaakaontuottajamaiden alueilla maaperässä voi olla luonnollisesti runsaasti kadmiumia. Kadmiumin enimmäismääriä vahvistettaessa olisi siksi otettava huomioon kadmiumin esiintymistiedot kaakao- ja suklaatuotteista, joiden tuottajamaiden maaperässä on runsaasti kadmiumia.
(10)
Äidinmaidonkorvikkeet ja vieroitusvalmisteet ovat merkittävä imeväisten ja pikkulasten kadmiumaltistuksen lähde. Äidinmaidonkorvikkeet ja vieroitusvalmisteet, jotka on valmistettu soijaproteiini-isolaateista sellaisenaan tai sekoitettuna lehmänmaidon proteiineihin, voivat sisältää enemmän kadmiumia kuin maitopohjaiset valmisteet, koska soijapavut ottavat luontaisesti kadmiumia maaperästä. Soijapohjaiset valmisteet ovat merkittävä vaihtoehto laktoosi-intoleranteille imeväisille, joten on huolehdittava siitä, että markkinoilla on niitä riittävästi saatavilla. Sen vuoksi on aiheellista vahvistaa soijapohjaisille valmisteille suurempi enimmäismäärä.
(11)
Viljapohjaiset valmisruoat ja muut imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetut lastenruoat ovat heille merkittävä kadmiumaltistuksen lähde. Viljapohjaisille valmisruoille ja muille lastenruoille olisi sen vuoksi vahvistettava erityinen kadmiumin enimmäismäärä.
(12)
Erittäin heikossa asemassa olevan kuluttajaryhmän altistusta voitaisiin vähentää vahvistamalla enimmäistaso tietyille erityisravinnoksi tarkoitetuille elintarvikeryhmille (esimerkiksi imeväisille erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin tarkoitetut elintarvikkeet). Koska tällaisen enimmäismäärän perustaksi ei ole tietoja, olisi kerättävä esiintymistietoja, joiden pohjalta voitaisiin myöhemmin mahdollisesti vahvistaa erityinen enimmäismäärä.
(13)
Nykyisten enimmäismäärien noudattaminen on tiettyjen vihannesten kohdalla (kaurajuuri, palsternakat, lehtiselleri, piparjuuri) vaikeaa, ja jäsenvaltioiden toimittamat esiintymistiedot osoittavat, että luonnolliset esiintymistasot ovat suurempia ja verrattavissa mukulasellerin arvoihin. Koska kyseisten vihannesten kulutus on vähäistä ja sen vaikutukset ihmisten altistumiseen ovat vähämerkityksisiä, on aiheellista nostaa palsternakkojen, kaurajuuren, lehtisellerin ja piparjuuren kadmiumin enimmäismäärät mukulasellerin tasolle.
(14)
Tiettyjen kalalajien kohdalla tehdään nykyisin poikkeus kaloihin sovellettavasta oletusenimmäismäärästä 0,05 mg/kg. Uudet esiintymistiedot kalalajien sarda (Sarda sarda), kaulussargi (Diplodus vulgaris), ankerias (Anguilla anguilla), keltti (Mugil labrosus labrosus), piikkimakrilli (Trachurus sp.), luvari (Luvarus imperialis), sardinops (Sardinops sp.) ja kielikampela (Dicologoglossa cuneata) osalta osoittavat, ettei poikkeus ole enää tarpeellinen ja että oletusenimmäismäärää voidaan noudattaa hyviä kalastuskäytäntöjä soveltamalla. Näiden kalalajien osalta ei näin ollen enää tarvita erityisiä enimmäismääriä.
(15)
Kuulamakrillia (Auxis sp.), sardelleja (Engraulis sp.) ja miekkakalaa (Xiphias gladius) koskevat uudet esiintymistiedot osoittavat, että hyviä kalastuskäytäntöjä soveltamalla voidaan noudattaa pienempää enimmäismäärää. Näihin kalalajeihin sovellettavia enimmäismääriä olisi sen vuoksi tarkistettava.
(16)
Sardiineja (Sardina pilchardus) ja tokkoa (Sicyopterus lagocephalus) koskevat esiintymistiedot osoittavat, että nykyisten enimmäismäärien noudattaminen on vaikeaa, koska luonnolliset esiintymistasot voivat olla suurempia. Kulutus on kummankin kalalajin kohdalla vähäistä, ja sen vaikutukset ihmisten altistumiseen ovat vähämerkityksisiä. Sen vuoksi on asianmukaista vahvistaa näille kalalajeille suuremmat enimmäismäärät, jotta voidaan varmistaa, että niitä on saatavissa markkinoilla.
(17)
Asetusta (EY) N:o 1881/2006 olisi sen vuoksi muutettava.
(18)
Jäsenvaltioille ja elintarvikealan toimijoille olisi annettava aikaa sopeutua tällä asetuksella vahvistettuihin enimmäismääriin, jotka koskevat kaakaotuotteita ja imeväisille ja pikkulapsille tarkoitettuja elintarvikkeita. Näiden tuotteiden sisältämän kadmiumin enimmäismäärien soveltamista olisi sen vuoksi lykättävä.
(19)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetuksen (EY) N:o 1881/2006 liite tämän asetuksen liitteen mukaisesti.
2 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1881/2006, sellaisena kuin se on muutettuna tällä asetuksella, liitteessä olevissa 3.2.19 ja 3.2.20 kohdassa vahvistettuja kadmiumin enimmäismääriä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015. Elintarvikkeita, jotka eivät noudata näitä enimmäismääriä mutta jotka on laillisesti saatettu markkinoille ennen 1 päivää tammikuuta 2015, voidaan kyseisen päivämäärän jälkeen edelleen pitää kaupan vähimmäissäilyvyysajankohtaan tai viimeiseen käyttöpäivään saakka.
2. Asetuksen (EY) N:o 1881/2006, sellaisena kuin se on muutettuna tällä asetuksella, liitteessä olevassa 3.2.7 kohdassa vahvistettuja kadmiumin enimmäismääriä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2019. Elintarvikkeita, jotka eivät noudata näitä enimmäismääriä mutta jotka on laillisesti saatettu markkinoille ennen 1 päivää tammikuuta 2019, voidaan kyseisen päivämäärän jälkeen edelleen pitää kaupan vähimmäissäilyvyysajankohtaan tai viimeiseen käyttöpäivään saakka.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 12 päivänä toukokuuta 2014.