RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 967/2012
af 9. oktober 2012
om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 for så vidt angår særordninger for ikke-etablerede afgiftspligtige personer, der leverer teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser til ikke-afgiftspligtige personer
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), særlig artikel 397,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I direktiv 2006/112/EF fastsættes det, at alle teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektroniske tjenesteydelser fra den 1. januar 2015 skal beskattes i den medlemsstat, hvor kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted (i det følgende benævnt »forbrugsmedlemsstaten«), uanset hvor den afgiftspligtige person, der leverer disse tjenesteydelser, er etableret.
(2)
For at lette overholdelsen af de fiskale forpligtelser i de tilfælde, hvor sådanne tjenesteydelser leveres til ikke-afgiftspligtige personer, er der indført en særordning for afgiftspligtige personer, der er etableret i Fællesskabet, men ikke i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne leveres (i det følgende benævnt »EU-ordningen«). Den anden gældende særordning for afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i Fællesskabet (i det følgende benævnt »ikke-EU-ordningen«), er blevet udvidet til at omfatte alle de pågældende tjenesteydelser. Dette vil gøre det muligt for ikke-etablerede afgiftspligtige personer at udpege en identifikationsmedlemsstat som ét samlet elektronisk kontaktsted for identifikation og angivelse af merværdiafgift (moms).
(3)
En afgiftspligtig person med hjemsteder og forretningssteder i mere end én medlemsstat bør inden for rammerne af EU-ordningen kunne udpege en hvilken som helst af de pågældende medlemsstater som identifikationsmedlemsstat, medmindre vedkommende har hjemstedet for sin økonomiske virksomhed i Fællesskabet. I så tilfælde er identifikationsmedlemsstaten den medlemsstat, hvor den afgiftspligtige person har hjemstedet for sin økonomiske virksomhed.
(4)
For at undgå uforholdsmæssige byrder for afgiftspligtige personer, der anvender EU-ordningen, bør det præciseres, hvordan der kan foretages en ændring af identifikationsmedlemsstaten i de tilfælde, hvor den afgiftspligtige person flytter sit faste forretningssted eller hjemstedet for sin økonomiske virksomhed på en sådan måde, at en ændring af identifikationsmedlemsstaten er nødvendig, for at vedkommende fortsat kan anvende ordningen.
(5)
Teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektroniske tjenesteydelser, der leveres i medlemsstater, hvor den afgiftspligtige person har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed eller har et fast forretningssted, er ikke omfattet af nogen af særordningerne. Det bør gøres klart, at sådanne leverancer bør angives direkte til den pågældende medlemsstat.
(6)
Eftersom begge særordninger er frivillige, kan en ikke-etableret afgiftspligtig person til enhver tid beslutte, at vedkommende vil ophøre med at anvende dem. Det er nødvendigt at fastlægge, fra hvilket tidspunkt sådanne beslutninger gælder.
(7)
For at undgå unødige byrder for skattemyndighederne bør en afgiftspligtig person, der beslutter at ophøre med at anvende en af særordningerne, imidlertid i et vist tidsrum udelukkes fra igen at deltage i den pågældende ordning.
(8)
Identifikationsmedlemsstaten er afhængig af de oplysninger, som den modtager fra den afgiftspligtige person, for at kunne holde registreringsoplysningerne i sin database opdateret. For at sikre, at databaserne straks opdateres, er det nødvendigt at fastlægge en frist for, hvornår den afgiftspligtige person, der anvender særordningerne, bør meddele enhver relevant oplysning om ophør eller ændring af virksomhed og om ændring af enhver allerede meddelt relevant oplysning.
(9)
En ikke-etableret afgiftspligtig person, der ønsker at gøre brug af en særordning, skal være tildelt et momsregistreringsnummer. For at undgå, at afgiftspligtige personer, som allerede er momsregistreret, utilsigtet bruger særordningerne retroaktivt, skal det præciseres, fra hvilket tidspunkt særordningerne bør gælde.
(10)
For at undgå tvivl med hensyn til, hvilken medlemsstat, der har jurisdiktion bør det fastlægges, hvilken medlemsstat der kan udelukke en afgiftspligtig person fra at anvende en særordning. Omstændighederne under hvilke denne medlemsstat skal træffe afgørelse om eksklusion bør også fastlægges, ligesom det bør fastlægges fra hvilket tidspunkt den pågældende afgørelse gælder.
(11)
Spørgsmålet om, hvornår en ikke-etableret afgiftspligtig person, som anvender en af særordningerne, vil kunne anses for at have bragt sin virksomhed under den pågældende ordning til ophør bør præciseres ligesom spørgsmålet om hvornår en ikke-etableret afgiftspligtig person kan anses for til stadighed at undlade at overholde reglerne.
(12)
For at fremme overholdelse og undgå unødige byrder for skattemyndighederne bør en afgiftspligtig person, der er udelukket fra en af særordningerne, fordi vedkommende til stadighed har undladt at overholde reglerne, i et vist tidsrum udelukkes fra igen at deltage i disse ordninger.
(13)
I de tilfælde, hvor en afgiftspligtig person ophører med at anvende eller udelukkes fra en af særordningerne eller ændrer identifikationsmedlemsstat, bør det præciseres, at alle afgiftsmæssige forpligtelser vedrørende angivelsesperioder forud for ophøret, udelukkelsen eller ændringen skal afvikles med den medlemsstat, der var identifikationsmedlemsstat forud for ophøret, udelukkelsen eller ændringen.
(14)
Hver angivelsesperiode bør behandles særskilt, således at forbrugsmedlemsstatens kontrol lettes, og der bør kun ændres i den pågældende momsangivelse.
(15)
Af kontrolhensyn er det hensigtsmæssigt at kræve, at ikke-etablerede afgiftspligtige personer indsender momsangivelser til identifikationsmedlemsstaten, selv når der ikke er leveret tjenesteydelser i angivelsesperioden. Det bør også præciseres, at det nøjagtige momsbeløb skal angives uden afrunding.
(16)
Det er for ændringer af momsangivelsen nødvendigt at fastlægge en frist for, hvornår angivelser skal indsendes elektronisk til identifikationsmedlemsstaten. Forbrugsmedlemsstater bør under alle omstændigheder kunne godtage eller anmode om relevante oplysninger direkte fra den afgiftspligtige person og foretage momsansættelser i overensstemmelse med deres nationale regler.
(17)
Hvis identifikationsmedlemsstaten ikke har euroen som sin valuta, bør ikke-etablerede afgiftspligtige personer være bundet af den pågældende medlemsstats afgørelse om, hvilken valuta der skal anvendes i alle momsangivelser under særordningerne.
(18)
Uden at det berører forbrugsmedlemsstaternes nationale regler om modregning af for store betalinger og med det ene formål at sikre, at særordningerne forvaltes effektivt af identifikationsmedlemsstaten, og undgå at pålægge både denne medlemsstat og forbrugsmedlemsstaterne en for stor administrativ byrde, bør det sikres, at afgiftspligtige personer ikke kan henføre betalte momsbeløb til mere end én angivelse, hverken fra begyndelsen eller ved efterfølgende tilpasning.
(19)
I tilfælde af at ikke-etablerede afgiftspligtige personer undlader at betale, betaler for lidt eller betaler for meget, og for så vidt angår renter, bøder og andre ekstraomkostninger er det vigtigt at fastlægge henholdsvis identifikationsmedlemsstatens og forbrugsmedlemsstaternes forpligtelser, således at momsopkrævningen lettes, og at sikre, at der betales det korrekte beløb for de tjenesteydelser, der leveres under særordningerne.
(20)
De regnskaber, som ikke-etablerede afgiftspligtige personer fører, skal være tilstrækkeligt detaljerede til, at forbrugsmedlemsstaternes skattemyndigheder kan fastslå, om momsangivelsen er korrekt. Hvilke oplysninger disse regnskaber mindst skal indeholde bør derfor præciseres.
(21)
For at lette gennemførelsen af særordningerne og sikre, at tjenesteydelser, der leveres fra den 1. januar 2015 kan være omfattet af ordningerne, bør det være muligt for ikke-etablerede afgiftspligtige personer at indgive deres registreringsoplysninger i den medlemsstat, som de har udpeget som deres identifikationsmedlemsstat, fra den 1. oktober 2014.
(22)
Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 (2) bør ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 affattes afdeling 2 i kapitel XI således:
»AFDELING 2
Særordninger for ikke-etablerede afgiftspligtige personer, der leverer teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser til ikke-afgiftspligtige personer (Artikel 358-369k i direktiv 2006/112/EF)
Underafdeling 1
Definitioner
Artikel 57a
I denne afdeling forstås ved:
1) »ikke-EU-ordningen«: den i direktiv 2006/112/EF, afsnit XII, kapitel 6, afdeling 2, fastlagte særordning for teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser leveret af afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i Fællesskabet
2) »EU-ordningen«: den i direktiv 2006/112/EF, afsnit XII, kapitel 6, afdeling 3, fastlagte særordning for teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser leveret af afgiftspligtige personer, der er etableret i Fællesskabet, men som ikke er etableret i forbrugsmedlemsstaten
3) »særordningerne«: »ikke-EU-ordningen« og/eller »EU-ordningen« afhængig af den relevante kontekst
4) »afgiftspligtig person«: en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i Fællesskabet, jf. artikel 358a, nr. 1), i direktiv 2006/112/EF, eller en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i forbrugsmedlemsstaten, jf. artikel 369a, stk. 1, nr. 1), i nævnte direktiv.
Underafdeling 2
Anvendelse af EU-ordningen
Artikel 57b
Hvis den afgiftspligtige person, der anvender EU-ordningen, har etableret sin økonomiske virksomhed i Fællesskabet, er den medlemsstat, hvori hjemstedet for vedkommendes økonomiske virksomhed er etableret, identifikationsmedlemsstat.
Hvis en afgiftspligtig person, der anvender EU-ordningen, har etableret sin økonomiske virksomhed uden for Fællesskabet, men har mere end et fast forretningssted i Fællesskabet, kan den afgiftspligtige person i overensstemmelse med artikel 369a, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF vælge en hvilken som helst medlemsstat, hvor vedkommende har et fast forretningssted, som identifikationsmedlemsstat.
Underafdeling 3
Anvendelsesområde for EU-ordningen
Artikel 57c
EU-ordningen gælder ikke for teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser, der leveres i en medlemsstat, hvor den afgiftspligtige person har etableret sin økonomiske virksomhed eller har et fast forretningssted. Leverance af disse tjenesteydelser angives til den pågældende medlemsstats kompetente skattemyndigheder i momsangivelsen i henhold til artikel 250 i direktiv 2006/112/EF.
Underafdeling 4
Identifikation
Artikel 57d
Meddeler en afgiftspligtig person identifikationsmedlemsstaten, at vedkommende agter at anvende en af særordningerne, gælder den pågældende særordning fra den første dag i det efterfølgende kalenderkvartal.
Hvis den første leverance af de tjenesteydelser, der skal omfattes af særordningen, finder sted før den i stk. 1 nævnte dato, gælder særordningen imidlertid fra datoen for den første leverance, forudsat, at den afgiftspligtige person senest den tiende dag i måneden efter den første leverance meddeler identifikationsmedlemsstaten, at virksomheden, der skal omfattes af særordningen, er påbegyndt.
Artikel 57e
Identifikationsmedlemsstaten identificerer en afgiftspligtig person, der anvender EU-ordningen, ved hjælp af vedkommendes momsregistreringsnummer, jf. artikel 214 og 215 i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 57f
1. Hvis en afgiftspligtig person, der anvender EU-ordningen, ikke længere opfylder betingelserne i definitionen i artikel 369a, stk. 1, nr. 2), i direktiv 2006/112/EF, ophører den medlemsstat, hvor vedkommende er blevet identificeret, med at være identifikationsmedlemsstaten. Hvis den afgiftspligtige person stadig opfylder betingelserne for at anvende denne særordning, skal vedkommende for fortsat at kunne anvende ordningen som ny identifikationsmedlemsstat, angive den medlemsstat, hvor han har etableret sin økonomiske virksomhed eller, hvis den afgiftspligtige person ikke har etableret sin økonomiske virksomhed i Fællesskabet, en medlemsstat, hvor vedkommende har et fast forretningssted.
2. Hvis identifikationsmedlemsstaten ændres i henhold til stk. 1, gælder ændringen fra den dato, hvor den afgiftspligtige person ophører med at have hjemstedet for sin økonomiske virksomhed eller et fast forretningssted i den medlemsstat, der tidligere var angivet som identifikationsmedlemsstaten.
Artikel 57g
En afgiftspligtig person, der anvender en særordning, kan ophøre med at anvende den pågældende særordning, uanset om vedkommende fortsat leverer tjenesteydelser, der kan omfattes af denne særordning. Den afgiftspligtige person skal mindst 15 dage før udløbet af kalenderkvartalet inden det kalenderkvartal i hvilket vedkommende agter at ophøre med at anvende ordningen, underrette identifikationsmedlemsstaten herom. Ophøret får virkning fra den første dag i det efterfølgende kalenderkvartal.
Momsforpligtelser vedrørende levering af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser, der opstår efter den dato, hvor ophøret fik virkning, afvikles direkte med den pågældende forbrugsmedlemsstats skattemyndigheder.
Hvis en afgiftspligtig person ophører med at anvende en særordning i overensstemmelse med stk. 1, udelukkes denne fra at anvende den pågældende ordning i enhver medlemsstat i to kalenderkvartaler regnet fra ophørsdatoen.
Underafdeling 5
Indberetningsforpligtelser
Artikel 57h
1. En afgiftspligtig person underretter senest den tiende dag i måneden efter ophøret eller ændringen elektronisk identifikationsmedlemsstaten om:
-
ophør af vedkommendes virksomhed under en særordning
-
enhver ændring af vedkommendes virksomhed under en særordning, der medfører, at vedkommende ikke længere opfylder de nødvendige betingelser for at anvende denne særordning og
-
enhver ændring af de oplysninger, som tidligere er givet til identifikationsmedlemsstaten.
2. Hvis identifikationsmedlemsstaten ændres i overensstemmelse med artikel 57f, underretter den afgiftspligtige person begge de relevante medlemsstater om ændringen senest den tiende dag i måneden efter ændringen af hjemstedet eller forretningsstedet. Den afgiftspligtige person meddeler den nye identifikationsmedlemsstat de registreringsoplysninger, der er påkrævede, når en afgiftspligtig person anvender en særordning for første gang.
Underafdeling 6
Udelukkelse
Artikel 58
Hvis mindst et af de kriterier for udelukkelse, der er fastlagt i artikel 363 eller artikel 369e i direktiv 2006/112/EF opfyldes af en afgiftspligtig person, der anvender en af særordningerne, udelukker identifikationsmedlemsstaten denne afgiftspligtige person fra den pågældende ordning.
Kun identifikationsmedlemsstaten har kompetence til at udelukke en afgiftspligtig person fra at anvende en af særordningerne.
Identifikationsmedlemsstaten baserer sin afgørelse om udelukkelse på alle tilgængelige oplysninger, herunder oplysninger fra enhver anden medlemsstat.
Udelukkelsen får virkning fra den første dag i kalenderkvartalet efter den dag, hvor afgørelsen om udelukkelse sendes elektronisk til den afgiftspligtige person.
Hvis udelukkelsen imidlertid skyldes en ændring af hjemstedet for den økonomiske virksomhed eller et fast forretningssted, får udelukkelsen virkning fra den dato, hvor ændringen fandt sted.
Artikel 58a
En afgiftspligtig person, der anvender en særordning, og ikke i nogen forbrugsmedlemsstat har foretaget leverancer af de tjenesteydelser, der er omfattet af den pågældende ordning, i en periode på otte på hinanden følgende kalenderkvartaler, formodes at være ophørt med sin afgiftspligtige virksomhed i den betydning, der er fastsat i henholdsvis artikel 363, litra b), og artikel 369e, litra b), i direktiv 2006/112/EF. Dette ophør udelukker ham ikke fra at anvende en særordning, hvis den afgiftspligtige person genoptager sin virksomhed under en af særordningerne.
Artikel 58b
1. Hvis en afgiftspligtig person er blevet udelukket fra en af særordningerne, fordi vedkommende til stadighed undlader at overholde reglerne for den pågældende ordning udelukkes denne person fra at anvende særordningerne i alle medlemsstater i otte kaldenderkvartaler efter det kaldenderkvartal, hvor den afgiftspligtige person blev udelukket.
2. En afgiftspligtig person anses for til stadighed at have undladt at overholde reglerne for en særordning jf. artikel 363, litra d), eller 369e, litra d), i direktiv 2006/112/EF i mindst følgende tilfælde:
a)
hvis identifikationsmedlemsstaten for tre umiddelbart foregående kalenderkvartaler har udstedt påmindelser til ham i henhold til artikel 60a og momsangivelsen ikke er indsendt for hver enkelt af disse kalenderkvartaler indenfor ti dage efter påmindelsen er blevet sendt.
b)
hvis identifikationsmedlemsstaten i henhold til artikel 63a har udstedt påmindelser til vedkommende for tre umiddelbart foregående kalenderkvartaler, og det fulde momsbeløb, der er angivet, ikke er blevet betalt af den afgiftspligtige person for hver enkelt af disse kalenderkvartaler indenfor ti dage efter påmindelsen er blevet sendt, medmindre det resterende skyldige beløb er mindre end 100 EUR for hvert kalenderkvartal
c)
hvis, den afgiftspligtige person, efter en anmodning fra identifikationsmedlemsstaten eller forbrugsmedlemsstaten og en måned efter en efterfølgende påmindelse fra identifikationsmedlemsstaten, har undladt at gøre de i artikel 369 og 369k i direktiv 2006/112/EF nævnte regnskaber elektronisk tilgængelige.
Artikel 58c
En afgiftspligtig person, der er blevet udelukket fra en af særordningerne, skal afvikle alle momsforpligtelser vedrørende levering af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser, der er opstået efter den dato, hvor udelukkelsen fik virkning, direkte med den pågældende forbrugsmedlemsstats skattemyndigheder.
Underafdeling 7
Momsangivelser
Artikel 59
1. Enhver angivelsesperiode som omhandlet i artikel 364 og 369f i direktiv 2006/112/EF er en selvstændig angivelsesperiode.
2. Hvis en særordning i overensstemmelse med artikel 57d, stk. 2, finder anvendelse fra datoen for den første levering, indsender den afgiftspligtige person en selvstændig momsangivelse for det kalenderkvartal, hvor den første leverance fandt sted.
3. Hvis en afgiftspligtig person har været registreret under begge særordningerne i løbet af en angivelsesperiode, indsender vedkommende momsangivelser og foretager tilhørende betalinger til identifikationsmedlemsstaten for hver ordning for så vidt angår de leverancer, der er foretaget og for de perioder, som er dækket af ordningen.
4. Hvis identifikationsmedlemsstaten ændres i henhold til artikel 57f efter den første dag i det relevante kalenderkvartal, indsender den afgiftspligtige person momsangivelser og foretager tilhørende betalinger til både den tidligere og den nye identifikationsmedlemsstat for de leverancer, der er foretaget i de respektive perioder, hvor medlemsstaterne har været identifikationsmedlemsstat.
Artikel 59a
Hvis en afgiftspligtig person, der anvender en særordning ikke har leveret nogen tjenesteydelser under denne særordning i nogen af forbrugsmedlemsstaterne i løbet af en angivelsesperiode, indsender vedkommende en momsangivelse med anførelse af, at der ikke er foretaget nogen leverancer i den pågældende periode (en nulmomsangivelse).
Artikel 60
Beløbene på momsangivelser, der udarbejdes under særordningerne, må ikke afrundes til den nærmeste hele valutaenhed. Det nøjagtige momsbeløb skal angives og betales.
Artikel 60a
Hvis en momsangivelse ikke indsendes i overensstemmelse med artikel 364 eller 369f i direktiv 2006/112/EF, minder identifikationsmedlemsstaten elektronisk den afgiftspligtige person om dennes forpligtelse til at indsende en sådan momsangivelse. Identifikationsmedlemsstaten udsteder påmindelsen på den tiende dag efter fristen for, hvornår angivelsen skulle have været indsendt og underretter elektronisk de andre medlemsstater om, at en påmindelse er blevet udstedt.
Det påhviler den berørte forbrugsmedlemsstat at foretage eventuelle efterfølgende påmindelser og træffe eventuelle foranstaltninger til at fastsætte og opkræve momsen.
Uanset eventuelle udstedte påmindelser og foranstaltninger foretaget af forbrugsmedlemsstaten, indsender den afgiftspligtige person momsangivelsen til identifikationsmedlemsstaten.
Artikel 61
1. Ændringer af tallene i en momsangivelse kan efter indsendelsen kun foretages gennem ændring af angivelsen og ikke ved tilpasning af en efterfølgende angivelse.
2. De i stk. 1 omhandlede ændringer indsendes elektronisk til identifikationsmedlemsstaten indenfor tre år fra den dato, hvor den oprindelige angivelse skulle have været indsendt.
Forbrugsmedlemsstatens regler om ansættelser og ændringer bevares imidlertid.
Artikel 61a
Hvis en afgiftspligtig person:
a)
ophører med at anvende en af særordningerne
b)
udelukkes fra en af særordningerne, eller
c)
i overensstemmelse med artikel 57f ændrer identifikationsmedlemsstat,
skal den endelige momsangivelse og tilhørende betaling samt eventuelle ændringer af tidligere angivelser, eller for sen indsendelse af tidligere angivelser og tilhørende betalinger indsendes eller foretages til den medlemsstat, der var identifikationsmedlemsstat på tidspunktet for ophøret, udelukkelsen eller ændringen.
Underafdeling 8
Valuta
Artikel 61b
Hvis en identifikationsmedlemsstat, der ikke har euroen som valuta, bestemmer, at momsangivelser skal udarbejdes i dens nationale valuta, gælder dette for momsangivelser for alle afgiftspligtige personer, der anvender særordningerne.
Underafdeling 9
Betalinger
Artikel 62
En afgiftspligtig person foretager enhver betaling til identifikationsmedlemsstaten, jf. dog artikel 63a, stk. 3 og artikel 63b.
Momsbetalinger, der foretages af den afgiftspligtige person i henhold til artikel 367 eller 369i i direktiv 2006/112/EF, er specifikke for den pågældende momsangivelse, som er indgivet i henhold til nævnte direktivs artikel 364 eller 369f. Enhver efterfølgende tilpasning af de betalte beløb kan kun foretages af den afgiftspligtige person med henvisning til den pågældende angivelse og må ikke henføres til en anden angivelse eller tilpasses en efterfølgende angivelse. Hver betaling skal henvise til referencenummeret for den pågældende specifikke angivelse.
Artikel 63
En identifikationsmedlemsstat, der modtager et beløb, som er større end det, der følger af momsangivelsen i henhold til artikel 364 eller 369f i direktiv 2006/112/EF, tilbagebetaler det for meget betalte beløb direkte til den pågældende afgiftspligtige person.
Hvis en identifikationsmedlemsstat har modtaget et beløb for en momsangivelse, der efterfølgende konstateres at være ukorrekt, og den pågældende medlemsstat allerede har fordelt det pågældende beløb til forbrugsmedlemsstaterne, tilbagebetaler disse forbrugsmedlemsstater deres respektive del af det for meget indbetalte beløb direkte til den afgiftspligtige person.
Hvis for meget indbetalte beløb vedrører perioder frem til og med den sidste angivelsesperiode i 2018, tilbagebetaler identifikationsmedlemsstaten imidlertid den relevante portion af den tilsvarende del af det beløb, der er tilbageholdt i overensstemmelse med artikel 46, stk. 3, i forordning (EU) nr. 904/2010, og forbrugsmedlemsstaten tilbagebetaler det for meget betalte beløb fratrukket det af identifikationsmedlemsstaten tilbagebetalte beløb.
Forbrugsmedlemsstaterne underretter elektronisk identifikationsmedlemsstaten om disse tilbagebetalingsbeløb.
Artikel 63a
Hvis en afgiftspligtig person har indsendt momsangivelse i overensstemmelse med artikel 364 eller 369f i direktiv 2006/112/EF, men der ikke er foretaget nogen betaling, eller betalingen er mindre end det, der følger af momsangivelsen, minder identifikationsmedlemsstaten elektronisk den afgiftspligtige person på tiendedagen efter den dag, hvor betalingen senest skulle have fundet sted, i overensstemmelse med artikel 367 eller 369i i direktiv 2006/112/EF, om enhver udestående momsbetaling.
Identifikationsmedlemsstaten underretter elektronisk forbrugsmedlemsstaterne om, at påmindelsen er fremsendt.
Det påhviler den pågældende forbrugsmedlemsstat at foretage efterfølgende påmindelser og træffe foranstaltninger til at opkræve momsen. Hvis sådanne efterfølgende påmindelser er blevet udstedt af forbrugsmedlemsstaten, betales den pågældende moms til denne medlemsstat.
Forbrugsmedlemsstaten underretter elektronisk identifikationsmedlemsstaten om, at der er blevet udstedt en påmindelse.
Artikel 63b
Hvis en momsangivelse ikke er indsendt, eller hvis en momsangivelse er indsendt for sent eller er ufuldstændig eller ukorrekt, eller hvis momsen betales for sent, skal alle renter, bøder eller andre omkostninger beregnes og fastsættes af forbrugsmedlemsstaten. Den afgiftspligtige person betaler sådanne renter, bøder eller andre omkostninger direkte til forbrugsmedlemsstaten.
Underafdeling 10
Regnskaber
Artikel 63c
1. For at anses for at være tilstrækkeligt detaljerede jf. artikel 369 og 369k i direktiv 2006/112/EF skal de regnskaber, som den afgiftspligtige person fører, indeholde følgende oplysninger:
a)
den forbrugsmedlemsstat, som tjenesteydelsen leveres til
b)
typen af leveret tjenesteydelse
c)
datoen for leveringen af tjenesteydelsen
d)
det afgiftspligtige beløb med angivelse af den anvendte valuta
e)
enhver efterfølgende forhøjelse eller nedsættelse af det afgiftspligtige beløb
f)
den anvendte momssats
g)
det skyldige momsbeløb med angivelse af den anvendte valuta
h)
datoen for og størrelsen af modtagne betalinger
i)
acontobeløb, der er modtaget inden leveringen af tjenesteydelsen
j)
hvis der er udstedt en faktura, fakturaoplysningerne
k)
kundens navn, hvis den afgiftspligtige person har kendskab hertil
l)
de oplysninger, der er anvendt til at fastslå, hvor kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted.
2. De i stk. 1 omhandlede oplysninger registreres af den afgiftspligtige person for hver tjenesteydelse, der er leveret, på en sådan måde, at de straks kan gøres elektronisk tilgængelige.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2015.
Medlemsstaterne tillader dog, at ikke-etablerede afgiftspligtige personer fra den 1. oktober 2014 kan indgive de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 360 eller 369c i direktiv 2006/112/EF med henblik på registrering under særordningerne for ikke-etablerede afgiftspligtige personer, der leverer teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektroniske tjenesteydelser til ikke-afgiftspligtige personer.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 9. oktober 2012.
NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 967/2012,
annettu 9 päivänä lokakuuta 2012,
täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 282/2011 muuttamisesta muille kuin verovelvollisille televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja tai sähköisiä palveluja suorittaviin sijoittautumattomiin verovelvollisiin sovellettavien erityisjärjestelmien osalta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) ja erityisesti sen 397 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivissä 2006/112/EY säädetään, että 1 päivästä tammikuuta 2015 kaikkia televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja ja sähköisiä palveluja on verotettava siinä jäsenvaltiossa, johon asiakas on sijoittautunut tai jossa asiakkaalla on kotipaikkansa tai vakinainen asuinpaikkansa, jäljempänä ’kulutusjäsenvaltio’, riippumatta siitä, mihin nämä palvelut suorittava verovelvollinen on sijoittautunut.
(2)
Verovelvoitteiden noudattamisen helpottamiseksi tilanteissa, joissa tällaisia palveluja suoritetaan muille kuin verovelvollisille, on kehitetty erityisjärjestelmä verovelvollisia varten, jotka ovat sijoittautuneet yhteisöön, mutta ei siihen jäsenvaltioon, jossa palvelut suoritetaan, jäljempänä ’unionin järjestelmä’. Toinen tällä hetkellä voimassa oleva erityisjärjestelmä, joka koskee yhteisöön sijoittautumattomia verovelvollisia, jäljempänä ’muu kuin unionin järjestelmä’, on ulotettu kattamaan kaikki nämä palvelut. Tämä mahdollistaa sen, että sijoittautumattomat verovelvolliset voivat nimetä tunnistamisjäsenvaltion ainoaksi sähköiseksi yhteyspisteeksi arvonlisäverotukseen liittyvää tunnistamista ja -ilmoittamista varten.
(3)
Verovelvollisen, jolla on toimipaikka useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa, olisi unionin järjestelmän mukaisesti voitava nimetä tunnistamisjäsenvaltioksi mikä tahansa kyseessä olevista jäsenvaltioista, paitsi jos verovelvollisen liiketoiminnan kotipaikka on yhteisössä. Tässä tapauksessa tunnistamisjäsenvaltio on se, missä verovelvollisen liiketoiminnan kotipaikka on.
(4)
Jotta unionin järjestelmää käyttäville verovelvollisille ei aiheutuisi suhteetonta rasitusta, olisi selvennettävä, miten tunnistamisjäsenvaltiota voi vaihtaa tapauksissa, joissa verovelvollinen vaihtaa kiinteän toimipaikkansa tai liiketoiminnan kotipaikkansa siten, että tunnistamisjäsenvaltion vaihtaminen on välttämätön, jotta verovelvollinen voi jatkaa tuon järjestelmän käyttämistä.
(5)
Kumpikaan erityisjärjestelmä ei kata jäsenvaltioissa, joissa verovelvollisella on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, suoritettuja televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja eikä sähköisiä palveluja. Olisi tehtävä selväksi, että tällaiset palvelusuoritukset olisi ilmoitettava suoraan asianomaiselle jäsenvaltiolle.
(6)
Koska molemmat erityisjärjestelmät ovat vapaaehtoisia, sijoittautumaton verovelvollinen voi milloin tahansa päättää lopettaa niiden käytön. On tarpeen selventää, mistä ajankohdasta alkaen tällainen päätös tulee voimaan.
(7)
Veroviranomaisille aiheutuvan tarpeettoman rasituksen välttämiseksi olisi verovelvolliselta, joka päättää lopettaa jommankumman erityisjärjestelmän käytön, kuitenkin evättävä tietyksi ajaksi paluu kyseisen järjestelmän käyttöön.
(8)
Pitääkseen tietokannoissaan olevat rekisteritiedot ajan tasalla tunnistamisjäsenvaltiot käyttävät verovelvollisilta saatuja tietoja. Jotta varmistetaan, että tietokannat voidaan päivittää viivytyksettä, on tarpeen säätää määräaika, jonka kuluessa erityisjärjestelmiä käyttävien verovelvollisten olisi ilmoitettava kaikki toiminnan lopettamista tai muuttamista sekä jo toimitettujen tietojen muutoksia koskevat asiaan vaikuttavat tiedot.
(9)
Sijoittautumattomille verovelvollisille, jotka haluavat käyttää erityisjärjestelmää, on annettava arvonlisäverotunnisteet. Sen estämiseksi, että sellaiset verovelvolliset, joilla jo on arvonlisäverotunniste, käyttäisivät erityisjärjestelmiä tahattomasti takautuvasti, on tarpeen selventää, mistä ajankohdasta alkaen erityisjärjestelmiä olisi sovellettava.
(10)
Jotta vältetään epäselvyys sen osalta, millä jäsenvaltiolla on asiassa toimivalta, olisi määriteltävä jäsenvaltio, joka voi evätä verovelvolliselta erityisjärjestelmän käytön. Olisi määriteltävä myös olosuhteet, joissa tuon jäsenvaltion on tehtävä epäämistä koskeva päätöksensä, ja ajankohta, josta alkaen tämä päätös tulee voimaan.
(11)
Olisi selvennettävä, milloin sijoittautumattoman verovelvollisen jommankumman erityisjärjestelmän käyttöön oikeuttavan toiminnan on katsottava päättyvän samoin kuin se, mitä tarkoitetaan sijoittautumattoman verovelvollisen jatkuvalla vaatimusten noudattamatta jättämisellä.
(12)
Sääntöjen noudattamisen edistämiseksi ja veroviranomaisille aiheutuvan tarpeettoman rasituksen välttämiseksi olisi verovelvolliselta, joka on suljettu jommankumman erityisjärjestelmän ulkopuolelle jatkuvan vaatimusten noudattamatta jättämisen vuoksi, evättävä tietyksi ajaksi osallistuminen kumpaankin erityisjärjestelmään.
(13)
Olisi tehtävä selväksi, että jos verovelvollinen lakkaa käyttämästä jompaakumpaa erityisjärjestelmää, tulee suljetuksi jommankumman erityisjärjestelmän ulkopuolelle tai vaihtaa tunnistamisjäsenvaltiota, kaikki kyseistä lopettamista, ulkopuolelle sulkemista tai vaihtamista edeltäviä ilmoituskausia koskevat verovelvoitteet on suoritettava sille jäsenvaltiolle, joka oli tunnistamisjäsenvaltio ennen tätä käyttämisen lopettamista, ulkopuolelle sulkemista tai vaihtamista.
(14)
Kulutusjäsenvaltion suorittaman valvonnan helpottamiseksi kutakin ilmoituskautta olisi pidettävä itsenäisenä, ja muutoksia olisi saatava tehdä ainoastaan asianomaiseen arvonlisäveroilmoitukseen.
(15)
Valvontaa varten on asianmukaista edellyttää, että sijoittautumattomat verovelvolliset toimittavat tunnistamisjäsenvaltioille arvonlisäveroilmoitukset, vaikkei ilmoituskauden aikana ei ole suoritettu mitään palveluja. Olisi selvennettävä myös, että arvonlisäveron määrä on ilmoitettava tarkasti ilman pyöristyksiä ylös- tai alaspäin.
(16)
Arvonlisäveroilmoitusten muutosten osalta on tarpeen asettaa määräaika, jonka kuluessa ilmoitus voidaan toimittaa sähköisesti tunnistamisjäsenvaltiolle. Kulutusjäsenvaltioiden olisi joka tapauksessa voitava ottaa vastaan tai pyytää asiaankuuluvia tietoja suoraan verovelvolliselta ja vahvistaa arvonlisävero kansallisten määräystensä mukaisesti.
(17)
Jos tunnistamisjäsenvaltion rahayksikkö ei ole euro, sijoittautumattomien verovelvollisten olisi noudatettava tuon jäsenvaltion päätöstä siitä, mitä rahayksikköä kaikissa erityisjärjestelmien mukaisesti tehtävissä arvonlisäveroilmoituksissa olisi käytettävä.
(18)
Vaikuttamatta kulutusjäsenvaltioiden kansallisten sääntöjen soveltamiseen liikaa maksetun määrän kuittaamisen osalta ja pelkästään sen varmistamiseksi, että tunnistamisjäsenvaltio hallinnoi erityisjärjestelmiä tehokkaasti ja tälle jäsenvaltiolle ja kulutusjäsenvaltiolle aiheutuvan liiallisen hallinnollisen rasituksen välttämiseksi, olisi varmistettava, että verovelvolliset eivät voi alun alkaen eikä myöhemmin oikaisuin kohdentaa maksettuja arvonlisäveroja useammalle kuin yhdelle ilmoitukselle.
(19)
Arvonlisäveron kannon helpottamiseksi sekä sen varmistamiseksi, että erityisjärjestelmien puitteissa suoritettujen palvelujen johdosta maksetaan oikea määrä, on tärkeää määritellä tunnistamisjäsenvaltion ja kulutusjäsenvaltion velvoitteet korkojen, seuraamusmaksujen ja muiden liitännäismaksujen osalta tapauksissa, joissa sijoittautumaton verovelvollinen on jättänyt maksamatta tai on maksanut liian vähän tai liikaa.
(20)
Sijoittautumattomilla verovelvollisilla on oltava riittävän yksityiskohtainen kirjanpito, jotta kulutusjäsenvaltion veroviranomaiset voivat todentaa, että arvonlisäveroilmoitus on tehty oikein. Olisi sen vuoksi eriteltävä, mitkä tiedot kirjanpidossa olisi vähintään oltava.
(21)
Erityisjärjestelmien täytäntöönpanon helpottamiseksi ja jotta järjestelmiä voitaisiin soveltaa 1 päivästä tammikuuta 2015 alkaen suoritettuihin palveluihin, sijoittautumattomien verovelvollisten olisi voitava toimittaa rekisteritietonsa tunnistamisjäsenvaltioksi nimeämälleen jäsenvaltiolle jo 1 päivästä lokakuuta 2014 alkaen.
(22)
Sen vuoksi neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 282/2011 (2) olisi muutettava tämän mukaisesti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 282/2011 XI luvun 2 jakso seuraavasti:
”2 JAKSO
Muille kuin verovelvollisille televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja tai sähköisiä palveluja suorittavia sijoittautumattomia verovelvollisia koskevat erityisjärjestelmät (Direktiivin 2006/112/EY 358-369 k artikla)
1 alajakso
Määritelmät
57 a artikla
Tässä jaksossa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1)
’muulla kuin unionin järjestelmällä’ tarkoitetaan direktiivin 2006/112/EY XII osaston 6 luvun 2 jaksossa säädettyä yhteisöön sijoittautumattomien verovelvollisten suorittamia televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja tai sähköisiä palveluja koskevaa erityisjärjestelmää;
2)
’unionin järjestelmällä’ tarkoitetaan direktiivin 2006/112/EY XII osaston 6 luvun 3 jaksossa säädettyä yhteisöön mutta ei kulutusjäsenvaltioon sijoittautuneiden verovelvollisten suorittamia televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja tai sähköisiä palveluja koskevaa erityisjärjestelmää;
3)
’erityisjärjestelmällä’ tarkoitetaan tapauksen mukaan joko ’muuta kuin unionin järjestelmää’ ja/tai ’unionin järjestelmää’;
4)
’verovelvollisella’ tarkoitetaan direktiivin 2006/112/EY 358 a artiklan 1 kohdassa määriteltyä yhteisöön sijoittautumatonta verovelvollista tai mainitun direktiivin 369 a artiklan 1 kohdassa määriteltyä kulutusjäsenvaltioon sijoittautumatonta verovelvollista.
2 alajakso
Unionin järjestelmän soveltaminen
57 b artikla
Jos unionin järjestelmää käyttävän verovelvollisen liiketoiminnan kotipaikka on yhteisön alueella, tunnistamisjäsenvaltio on se jäsenvaltio, jossa verovelvollisella on liiketoimintansa kotipaikka.
Jos unionin järjestelmää käyttävän verovelvollisen liiketoiminnan kotipaikka on yhteisön ulkopuolella mutta hänellä on useita kiinteitä toimipaikkoja yhteisössä, hän voi valita tunnistamisjäsenvaltioksi minkä tahansa jäsenvaltion, jossa hänellä on kiinteä toimipaikka, direktiivin 2006/112/EY 369 a artiklan toisen kohdan mukaisesti.
3 alajakso
Unionin järjestelmän soveltamisala
57 c artikla
Unionin järjestelmää ei sovelleta televiestintäpalveluihin, radio- ja televisiolähetyspalveluihin tai sähköisiin palveluihin, jotka suoritetaan jäsenvaltiossa, jossa verovelvollisella on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka. Nämä palvelusuoritukset on ilmoitettava mainitun jäsenvaltion toimivaltaisille veroviranomaisille arvonlisäveroilmoituksessa siten kuin direktiivin 2006/112/EY 250 artiklassa säädetään.
4 alajakso
Tunnistaminen
57 d artikla
Kun verovelvollinen ilmoittaa tunnistamisjäsenvaltiolle aikovansa käyttää jompaakumpaa erityisjärjestelmää, tuota erityisjärjestelmää sovelletaan seuraavan kalenterivuosineljänneksen ensimmäisestä päivästä.
Jos kyseisen erityisjärjestelmän piiriin kuuluvia palveluja suoritetaan ensimmäistä kertaa ennen ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua ajankohtaa, erityisjärjestelmää sovelletaan kuitenkin tuon ensimmäisen suorituksen päivämäärästä edellyttäen, että verovelvollinen ilmoittaa järjestelmän piiriin kuuluvan toimintansa aloittamisesta tunnistamisjäsenvaltiolle viimeistään tätä ensimmäistä suoritusta seuraavan kuukauden kymmenentenä päivänä.
57 e artikla
Tunnistamisjäsenvaltion on yksilöitävä unionin järjestelmää käyttävä verovelvollinen direktiivin 2006/112/EY 214 ja 215 artiklassa tarkoitetun tälle annetun arvonlisäverotunnisteen avulla.
57 f artikla
1. Jos unionin järjestelmää käyttävä verovelvollinen ei enää täytä direktiivin 2006/112/EY 369 a artiklan ensimmäisen kohdan 2 alakohdassa olevassa määritelmässä säädettyjä edellytyksiä, jäsenvaltio, jossa verovelvollinen on tunnistettu, lakkaa olemasta tunnistamisjäsenvaltio. Jos tämä verovelvollinen edelleen täyttää kyseisen erityisjärjestelmän käytön edellytykset, hänen on tuon järjestelmän käytön jatkamiseksi ilmoitettava uudeksi tunnistamisjäsenvaltioksi jäsenvaltio, jossa hänellä on liiketoimintansa kotipaikka tai, jos hänen liiketoimintansa kotipaikka ei ole yhteisössä, jäsenvaltio, jossa hänellä on kiinteä toimipaikka.
2. Jos tunnistamisjäsenvaltio vaihtuu 1 kohdan mukaisesti, tätä muutosta sovelletaan siitä päivästä, jona verovelvollisella ei enää ole liiketoiminnan kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa jäsenvaltiossa, joka oli aiemmin hänen tunnistamisjäsenvaltionsa.
57 g artikla
Erityisjärjestelmää käyttävä verovelvollinen voi lopettaa tuon erityisjärjestelmän käytön siitä huolimatta, että hän jatkaa sellaisten palvelujen suorittamista, jotka voivat kuulua kyseisen järjestelmän piiriin. Verovelvollisen on ilmoitettava asiasta tunnistamisjäsenvaltiolle vähintään 15 päivää ennen sitä kalenterivuosineljännestä edeltävän kalenterivuosineljänneksen päättymistä, jonka aikana verovelvollinen aikoo lopettaa järjestelmän käytön. Lopettaminen tulee voimaan seuraavan kalenterivuosineljänneksen ensimmäisestä päivästä.
Lopettamisen voimaantulopäivän jälkeen suoritettuja televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja tai sähköisiä palveluja koskevat arvonlisäverovelvoitteet on suoritettava suoraan asianomaisen kulutusjäsenvaltion veroviranomaisille.
Jos verovelvollinen lopettaa erityisjärjestelmän käytön ensimmäisen kohdan mukaisesti, verovelvollinen ei saa käyttää kyseistä järjestelmää missään jäsenvaltiossa kahden kalenterivuosineljänneksen aikana lopetuspäivästä alkaen.
5 alajakso
Raportointivelvoitteet
57 h artikla
1. Verovelvollisen on ilmoitettava viimeistään tapahtumaa seuraavan kuukauden kymmenentenä päivänä sähköisesti tunnistamisjäsenvaltiolle:
-
erityisjärjestelmän piiriin kuluvan toimintansa lopettamisesta,
-
erityisjärjestelmän piiriin kuuluvan toimintansa muutoksista, joiden johdosta verovelvollinen ei enää täytä tämän erityisjärjestelmän käytön edellytyksiä; ja
-
mahdollisista tunnistamisjäsenvaltiolle aiemmin toimitettujen tietojen muutoksista.
2. Jos tunnistamisjäsenvaltio vaihtuu 57 f artiklan mukaisesti, verovelvollisen on ilmoitettava muutoksesta molemmille asianomaisille jäsenvaltioille viimeistään toimipaikan muutosta seuraavan kuukauden kymmenentenä päivänä. Verovelvollisen on ilmoitettava uudelle tunnistamisjäsenvaltiolle rekisteritiedot siten kuin ne on ilmoitettava erityisjärjestelmää ensimmäistä kertaa käytettäessä.
6 alajakso
Ulkopuolelle sulkeminen
58 artikla
Jos vähintään yksi direktiivin 2006/112/EY 363 tai 369 e artiklassa säädetyistä ulkopuolelle sulkemisen edellytyksistä täyttyy jompaakumpaa erityisjärjestelmää käyttävän verovelvollisen osalta, tunnistamisjäsenvaltion on suljettava asianomainen verovelvollinen kyseisen järjestelmän ulkopuolelle.
Ainoastaan tunnistamisjäsenvaltiolla on valta evätä verovelvolliselta jommankumman erityisjärjestelmän käyttö.
Tunnistamisjäsenvaltion on perustettava ulkopuolelle sulkemista koskeva päätöksensä kaikkiin käytettävissä oleviin tietoihin, mukaan lukien jonkin toisen jäsenvaltion toimittamat tiedot.
Ulkopuolelle sulkeminen tulee voimaan sitä päivää seuraavan kalenterivuosineljänneksen ensimmäisestä päivästä, jona tunnistamisjäsenvaltio lähettää verovelvolliselle sähköisesti päätöksen ulkopuolelle sulkemisesta.
Jos ulkopuolelle sulkeminen johtuu liiketoiminnan kotipaikan tai kiinteän toimipaikan muutoksesta, ulkopuolelle sulkeminen tulee voimaan kuitenkin tämän muutoksen päivämäärästä alkaen.
58 a artikla
Jos erityisjärjestelmää käyttävä verovelvollinen ei ole kahdeksan peräkkäisen kalenterivuosineljänneksen aikana suorittanut lainkaan kyseisen järjestelmän piiriin kuuluvia palveluja missään kulutusjäsenvaltiossa, verovelvollisen katsotaan lopettaneen direktiivin 2006/112/EY 363 artiklan b alakohdassa tai 369 e artiklan b alakohdassa tarkoitetun tavoin verollisen toimintansa. Tämä lopettaminen ei estä verovelvollista käyttämästä erityisjärjestelmää, jos hän aloittaa jommankumman järjestelmän piiriin kuuluvan toimintansa uudelleen.
58 b artikla
1. Jos verovelvollinen on suljettu jommankumman erityisjärjestelmän ulkopuolelle kyseistä järjestelmää koskevien sääntöjen jatkuvan noudattamatta jättämisen vuoksi, tämä verovelvollinen suljetaan molempien erityisjärjestelmien ulkopuolelle kaikissa jäsenvaltioissa sitä kalenterivuosineljännestä, jona verovelvollisen ulkopuolelle sulkeminen tapahtui, seuraavien kahdeksan kalenterivuosineljänneksen ajan.
2. Verovelvollisen katsotaan jättäneen jatkuvasti noudattamatta jompaakumpaa erityisjärjestelmää koskevia sääntöjä direktiivin 2006/112/EY 363 artiklan d alakohdassa tai 369 e artiklan d alakohdassa tarkoitetuin tavoin ainakin seuraavissa tapauksissa:
a)
jos tunnistamisjäsenvaltio on antanut verovelvolliselle 60 a artiklan nojalla muistutuksia kolmen välittömästi edeltävän kalenterivuosineljänneksen osalta, eikä arvonlisäveroilmoitusta ole toimitettu kunkin tällaisen vuosineljänneksen osalta kymmenen päivän kuluessa siitä, kun muistutus on lähetetty;
b)
jos tunnistamisjäsenvaltio on antanut verovelvolliselle 63 a artiklan nojalla muistutuksia kolmen välittömästi edeltävän kalenterivuosineljänneksen osalta ja verovelvollinen ei ole maksanut täysimääräisesti kunkin tällaisen vuosineljänneksen osalta ilmoitettua arvonlisäveron määrää kymmenen päivän kuluessa siitä, kun muistutus on lähetetty, paitsi jos maksamatta oleva määrä on alle 100 euroa kultakin kalenterivuosineljännekseltä;
c)
jos verovelvollinen ei tunnistamisjäsenvaltion tai kulutusjäsenvaltion pyynnön ja kuukauden kuluessa tunnistamisjäsenvaltion myöhemmin antaman muistutuksen jälkeen ole saattanut direktiivin 2006/112/EY 369 ja 369 k artiklassa tarkoitettua kirjanpitoa sähköisesti saataville.
58 c artikla
Verovelvollinen, joka on suljettu jommankumman erityisjärjestelmän ulkopuolelle, on suoritettava kaikki suoritettuihin televiestintäpalveluihin, radio- ja televisiolähetyspalveluihin tai sähköisiin palveluihin liittyvät, ulkopuolelle sulkemisen voimaantulopäivän jälkeen syntyneet arvonlisävelvoitteet suoraan asianomaisen kulutusjäsenvaltion veroviranomaisille.
7 alajakso
Arvonlisäveroilmoitus
59 artikla
1. Kaikki direktiivin 2006/112/EY 364 tai 369 f artiklassa tarkoitetut ilmoituskaudet ovat itsenäisiä ilmoituskausia.
2. Jos erityisjärjestelmää sovelletaan 57 d artiklan toisen kohdan mukaisesti ensimmäisen suorituksen päivämäärästä lukien, verovelvollisen on toimitettava erillinen, siihen kalenterivuosineljännekseen liittyvä arvonlisäveroilmoitus, jona ensimmäinen suoritus tapahtui.
3. Jos verovelvollinen on ilmoituskauden aikana ollut rekisteröitynä kumpaankin erityisjärjestelmään, verovelvollisen on toimitettava arvonlisäveroilmoitukset ja suoritettava niitä vastaavat maksut kunkin järjestelmän tunnistamisjäsenvaltioille kyseisinä ilmoituskausina tehtyjen tuon järjestelmän piiriin kuuluvien suoritusten ja sen kattamien kausien osalta.
4. Jos tunnistamisjäsenvaltio vaihtuu 57 f artiklan mukaisesti kyseessä olevan kalenterineljänneksen ensimmäisen päivän jälkeen, verovelvollisen on toimitettava arvonlisäveroilmoitukset ja suoritettava niitä vastaavat maksut sekä entiselle että uudelle tunnistamisjäsenvaltiolle niiden palvelujen osalta, jotka on suoritettu ajanjaksoilla, joilla nämä jäsenvaltiot ovat olleet tunnistamisjäsenvaltiona.
59 a artikla
Jos erityisjärjestelmää käyttävä verovelvollinen ei ilmoituskauden aikana ole suorittanut lainkaan palveluja missään kulutusjäsenvaltiossa kyseisen erityisjärjestelmän mukaisesti, verovelvollisen on toimitettava arvonlisäveroilmoitus, jossa ilmoitetaan, ettei kyseisen kauden aikana ole suoritettu mitään palveluja (alv-nollailmoitus).
60 artikla
Erityisjärjestelmien nojalla tehtävissä arvonlisäveroilmoituksissa ilmoitettavia määriä ei saa pyöristää lähimpään kokonaiseen rahayksikköön. Arvonlisäveron tarkka määrä on ilmoitettava ja maksettava.
60 a artikla
Tunnistamisjäsenvaltion on muistutettava sähköisesti verovelvollisia, jotka eivät ole antaneet arvonlisäveroilmoitusta direktiivin 2006/112/EY 364 tai 369 f artiklan mukaisesti, näiden velvollisuudesta toimittaa tällainen ilmoitus. Tunnistamisjäsenvaltion on annettava muistutus sitä päivää seuraavana kymmenentenä päivänä, jona arvonlisäveroilmoitus olisi ollut toimitettava, ja sen on ilmoitettava muille jäsenvaltioille sähköisesti siitä, että muistutus on annettu.
Asianomainen kulutusjäsenvaltio vastaa mahdollisista myöhemmistä muistutuksista sekä arvonlisäveron vahvistamiseksi ja sen kantamiseksi toteutetuista toimenpiteistä.
Kulutusjäsenvaltion antamista muistutuksista ja sen toteuttamista toimenpiteistä riippumatta verovelvollisen on toimitettava arvonlisäveroilmoitus tunnistamisjäsenvaltiolle.
61 artikla
1. Arvonlisäveroilmoitukseen sisältyviin lukuihin voidaan sen toimittamisen jälkeen tehdä muutoksia ainoastaan muuttamalla kyseistä ilmoitusta eikä oikaisemalla jotakin myöhempää ilmoitusta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut muutokset on toimitettava sähköisesti tunnistamisjäsenvaltiolle kolmen vuoden kuluessa päivästä, jona alkuperäinen ilmoitus oli määrä toimittaa.
Tällä ei kuitenkaan ole vaikutusta arvonlisäveron vahvistamista ja muutoksia koskeviin kulutusjäsenvaltion sääntöihin.
61 a artikla
Jos verovelvollinen
a)
lopettaa jommankumman erityisjärjestelmän käytön;
b)
suljetaan jommankumman erityisjärjestelmän ulkopuolelle; tai
c)
vaihtaa tunnistamisjäsenvaltiota 57 f artiklan mukaisesti,
sen on toimitettava lopullinen arvonlisäveroilmoituksensa ja vastaava maksu sekä korjaukset edellisiin ilmoituksiin tai myöhässä toimitettavat aiemmat ilmoitukset ja vastaavat maksut sille jäsenvaltiolle, joka oli tunnistamisjäsenvaltio käytön lopettamisen, ulkopuolelle sulkemisen tai vaihdon ajankohtana.
8 alajakso
Rahayksikkö
61 b artikla
Jos tunnistamisjäsenvaltio, jonka rahayksikkö ei ole euro, päättää, että arvonlisäveroilmoitukset on tehtävä käyttäen sen kansallista rahayksikköä, tätä määräystä sovelletaan kaikkiin erityisjärjestelmiä käyttäviin verovelvollisiin.
9 alajakso
Maksut
62 artikla
Verovelvollisen on suoritettava kaikki maksut tunnistamisjäsenvaltiolle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 63 a artiklan kolmannen kohdan ja 63 b artiklan soveltamista.
Verovelvollisen direktiivin 2006/112/EY 367 tai 369 i artiklan nojalla maksaman arvonlisäveron on oltava tuon direktiivin 364 tai 369 f artiklan mukaisesti toimitetun arvonlisäveroilmoituksen mukainen. Verovelvollinen voi tehdä maksettuihin määriin myöhemmin oikaisuja ainoastaan kyseiseen ilmoitukseen viittaamalla, eikä niitä voida kohdentaa toiseen ilmoitukseen tai oikaista myöhemmässä ilmoituksessa. Kunkin maksun yhteydessä on mainittava asianomaisen ilmoituksen viitenumero.
63 artikla
Tunnistamisjäsenvaltion, joka vastaanottaa suuremman maksun kuin direktiivin 2006/112/EY 364 tai 369 f artiklan nojalla toimitetun arvonlisäveroilmoituksen mukaisesti olisi ollut maksettava, on palautettava liikaa maksettu määrä suoraan asianomaiselle verovelvolliselle.
Jos tunnistamisjäsenvaltio on vastaanottanut myöhemmin virheelliseksi todetun arvonlisäveroilmoituksen mukaisen määrän ja se on jo jakanut tuon määrän kulutusjäsenvaltioille, näiden kulutusjäsenvaltioiden on palautettava kunkin oma osuutensa liikaa maksetusta määrästä suoraan asianomaiselle verovelvolliselle.
Jos liikaa maksetut määrät koskevat vuoden 2018 viimeistä ja sitä edeltäviä ilmoituskausia, tunnistamisjäsenvaltion on kuitenkin palautettava asianomainen osuus asetuksen (EU) N:o 904/2010 46 artiklan 3 kohdan mukaisesti pidätetystä määrästä, ja kulutusjäsenvaltion on palautettava liikaa maksettu määrä vähennettynä määrällä, jonka tunnistamisjäsenvaltio tulee palauttamaan.
Kulutusjäsenvaltion on ilmoitettava sähköisesti tunnistamisjäsenvaltiolle näiden palautusten määrä.
63 a artikla
Jos verovelvollinen on toimittanut arvonlisäveroilmoituksen direktiivin 2006/112/EY 364 tai 369 f artiklan mukaisesti, mutta mitään maksua ei ole suoritettu tai suoritettu maksu on alhaisempi kuin ilmoituksen perusteella olisi pitänyt maksaa, tunnistamisjäsenvaltion on muistutettava sähköisesti verovelvollista maksamatta olevasta arvonlisäverosta sitä päivää seuraavana kymmenentenä päivänä, jona maksu olisi viimeistään pitänyt suorittaa direktiivin 2006/112/EY 367 tai 369 i artiklan mukaisesti.
Tunnistamisjäsenvaltion on sähköisesti ilmoitettava kulutusjäsenvaltiolle siitä, että muistutus on lähetetty.
Asianomainen kulutusjäsenvaltio vastaa mahdollisista myöhemmistä muistutuksista ja arvonlisäveron kantamiseksi toteutetuista toimenpiteistä. Kun jokin kulutusjäsenvaltio on antanut tällaisia myöhempiä muistutuksia, vastaava arvonlisävero on maksettava tuolle jäsenvaltiolle.
Kulutusjäsenvaltion on ilmoitettava sähköisesti tunnistamisjäsenvaltiolle siitä, että muistutus on annettu.
63 b artikla
Jos mitään arvonlisäveroilmoitusta ei ole toimitettu tai arvonlisäveroilmoitus on toimitettu myöhässä tai se on puutteellinen tai virheellinen tai jos arvonlisäveron maksu myöhästyy, kulutusjäsenvaltio laskee ja vahvistaa kaikki korot, seuraamusmaksut tai muut mahdolliset maksut. Verovelvollisen on maksettava nämä korot, seuraamusmaksut tai muut mahdolliset maksut suoraan kulutusjäsenvaltiolle.
10 alajakso
Kirjanpito
63 c artikla
1. Jotta verovelvollisen kirjanpitoa voidaan pitää direktiivin 2006/112/EY 369 ja 369 k artiklan tarkoittamalla tavalla riittävän yksityiskohtaisena, siihen on sisällytettävä seuraavat tiedot:
a)
kulutusjäsenvaltio, johon palvelu on suoritettu;
b)
suoritetun palvelun laji;
c)
palvelun suorituspäivä;
d)
veron peruste ja käytetty rahayksikkö;
e)
veron perusteen mahdolliset myöhemmät lisäykset tai vähennykset;
f)
sovellettu arvonlisäverokanta;
g)
maksettavan arvonlisäveron määrä ja käytetty rahayksikkö;
h)
vastaanotettujen maksujen päivämäärä ja suuruus;
i)
ennen palvelun suoritusta vastaanotetut ennakkomaksut;
j)
jos laaditaan lasku, laskun sisältämät tiedot;
k)
asiakkaan nimi, jos se on verovelvollisen tiedossa;
l)
tiedot, joita käytetään sen paikan määrittämiseksi, johon asiakas on sijoittautunut tai jossa tällä on kotipaikkansa tai vakinainen asuinpaikkansa.
2. Verovelvollisen on kirjattava 1 kohdassa tarkoitetut tiedot sillä tavoin, että ne saadaan sähköisesti saataville viipymättä ja kunkin yksittäisen palvelusuorituksen osalta.”
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin sallittava sijoittautumattomien verovelvollisten toimittaa direktiivin 2006/112/EY 360 tai 369 c artiklassa edellytetyt tiedot televiestintäpalveluja, radio- ja televisiolähetyspalveluja tai sähköisiä palveluja muille kuin verovelvollisille suorittavia sijoittautumattomia verovelvollisia koskeviin erityisjärjestelmiin rekisteröitymistä varten 1 päivästä lokakuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 9 päivänä lokakuuta 2012.