RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1360/2013
af 2. december 2013
om fastsættelse af produktionsafgifter i sukkersektoren for produktionsårene 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 og 2005/06, den koefficient, som kræves for beregning af tillægsafgiften for produktionsårene 2001/02 til 2004/05, og det beløb, som sukkerproducenterne skal betale sukkerroesælgere som følge af forskellen mellem den maksimale afgift og den afgift, der skal opkræves for produktionsårene 2002/03, 2003/04 og 2005/06
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 (1), særlig artikel 15, stk. 8, første led, artikel 16, stk. 5, og artikel 18, stk. 5, gav Kommissionen beføjelse til at vedtage detaljerede regler om afgiftsbeløbet for basisproduktionen og B-afgiftsbeløbet, der skal opkræves af kvoteindehavere, der virker inden for rammerne af den fælles markedsordning for sukker, koefficienten for beregningen af en tillægsafgift, og den hele eller delvise tilbagebetaling af afgifterne fra sukkerroesælgere.
(2)
Kommissionen fastsatte produktionsafgifterne for produktionsårene 2001/02 (2), 2002/03 (3), 2003/04 (4), 2004/05 (5) og 2005/06 (6).
(3)
Artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001 fastsatte, at når et afgiftsbeløb for basisproduktionen er mindre end det i artikel 15, stk. 3, omhandlede maksimumsbeløb, eller når B-afgiftsbeløbet som omhandlet i nævnte artikel er mindre end det i artikel 15, stk. 4, omhandlede maksimumsbeløb i nævnte forordning, eventuelt justeret i henhold til artikel 15, stk. 5, skulle sukkerproducenterne betale 60 % af forskellen mellem det pågældende maksimale afgiftsbeløb og den afgift, der skal opkræves, tilbage til sælgerne af sukkerroer.
(4)
I overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 314/2002 (7) er det beløb, som sukkerproducenter skal betale sælgere af sukkerroer som følge af forskellen mellem det maksimale afgiftsbeløb for basisafgiften og B-afgiften, og den afgift, der blev opkrævet, fastsat for produktionsårene 2002/03 (8), 2003/04 (9) og 2005/06 (10).
(5)
I forbindelse med reformen af den fælles markedsordning for sukker har Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 (11) ophævet og erstattet forordning (EF) nr. 1260/2001 fra og med produktionsåret 2006/07. Forordning (EF) nr. 318/2006, som efterfølgende blev ophævet og indarbejdet i Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 (12), erstattede den variable ordning med selvfinansiering gennem sukkersektorens produktionsafgifter og ordningen med produktionskvoter med en ny produktionsafgift, hvis formål er at bidrage til finansieringen af udgifter i sukkersektoren under den fælles markedsordning for sukker.
(6)
Den 8. maj 2008 erklærede Domstolen i de forenede sager C-5/06 og C-23/06 - C-36/06 Kommissionens forordning (EF) nr. 1762/2003 (13) og (EF) nr. 1775/2004 (14) for ugyldig. Domstolen fastslog i sin dom, at alle mængder sukker i produkter, der eksporteres, uanset om der rent faktisk blev betalt eksportrestitutioner, skulle tages i betragtning ved beregningen af det anslåede gennemsnitlige tab pr. ton af varen.
(7)
Domstolen erklærede også i de forenede sager C-175/07 - C-184/07 og i sagerne C-466/06 og C-200/06 Kommissionens forordning (EF) nr. 1686/2005 (15) for ugyldig.
(8)
For at efterkomme Domstolens afgørelser vedtog Kommissionen forordning (EF) nr. 1193/2009 (16).
(9)
Den 29. september 2011 afsagde Domstolen dom i sag T-4/06, hvori den anførte, at der ikke var noget retsgrundlag for en differentieret koefficient for tillægsafgiften i sukkersektoren, og annullerede artikel 2 i forordning (EF) nr. 1686/2005 som ændret ved artikel 3 i forordning (EF) nr. 1193/2009.
(10)
Den 27. september 2012 erklærede Domstolen i de forenede sager C-113/10, C-147/10 og C-234/10 forordning (EF) nr. 1193/2009 for ugyldig, idet den anførte, at ved beregningen af det anslåede gennemsnitlige tab pr. ton af varen skulle artikel 15, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 1260/2001 fortolkes således, at det samlede restitutionsbeløb omfatter det samlede eksportrestitutionsbeløb, der rent faktisk blev betalt.
(11)
Afgifter i sukkersektoren bør følgelig fastsættes på det relevante niveau. For eksport defineret i overensstemmelse med artikel 6, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 314/2002, bør det »gennemsnitlige tab« som omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 1260/2001 beregnes ved at dividere de faktisk udbetalte restitutioner, som er udbetalt af de eksporterede mængder, uanset om restitutionen er blevet betalt eller ej. Det »overskud, der kan udføres« som omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 1260/2001 bør også beregnes på grundlag af al eksport, uanset om der er udbetalt restitution eller ej.
(12)
I betragtning af at den metode, som blev anvendt til at beregne afgifterne for produktionsåret 2001/02, var den samme som den, Domstolen havde erklæret for ugyldig, bør produktionsafgifterne samt koefficienten for tillægsafgiften for produktionsåret 2001/02 ligeledes justeres i overensstemmelse hermed.
(13)
Det følger af Domstolens dom, at de justerede afgifter bør anvendes fra samme datoer som de afgifter, der blev erklæret for ugyldige.
(14)
Som følge af fastsættelsen af sukkerafgifter i henhold til metoden, der er omhandlet i betragtning 11, bør også de beløb, sukkerproducenter skal betale til sælgere af sukkerroer som følge af forskellen mellem den maksimale afgift og den afgift, der blev opkrævet, for produktionsårene 2002/03, 2003/04 og 2005/06, fastsættes på ny og bør gælde med tilbagevirkende kraft.
(15)
For produktionsåret 2001/02 beløber de samlede udækkede tab, som er beregnet efter metoden, der er omhandlet i betragtning 11, sig til 14 123 937 EUR. Den i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001 omhandlede koefficient bør derfor fastsættes i overensstemmelse hermed og bør gælde med tilbagevirkende kraft for det pågældende produktionsår.
(16)
For produktionsåret 2002/03 resulterer anvendelsen af metoden, der er omhandlet i betragtning 11, i 2 % for basisproduktionsafgiften og 16,371 % for B-afgiften, som bør gælde med tilbagevirkende kraft for det pågældende produktionsår. Det genberegnede samlede tab dækkes fuldt ud af indtægterne fra basisproduktionsafgiften og B-afgiften. Der er derfor ingen grund til at fastsætte den yderligere koefficient, som er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001, for det pågældende produktionsår.
(17)
Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1440/2002 (17) fastsattes det maksimale B-afgiftsbeløb for produktionsåret 2002/03 til 37,5 % af interventionsprisen for hvidt sukker. B-afgiften, som er gældende for nævnte produktionsår, og som er justeret efter metoden, der er omhandlet i betragtning 11, er dog 16,371 % af interventionsprisen for hvidt sukker. Denne forskel betyder, at det beløb, der skal betales af sukkerproducenter til sælgere af sukkerroer, fastsættes pr. ton sukkerroer af standardkvalitet for det pågældende produktionsår, jf. artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001.
(18)
For produktionsåret 2003/04 resulterer anvendelsen af metoden, der er omhandlet i betragtning 11, i 2 % for basisproduktionsafgiften og 17,259 % for B-afgiften. Det genberegnede samlede tab dækkes fuldt ud af indtægterne fra basisproduktionsafgiften og B-afgiften. Der er derfor ingen grund til at fastsætte den yderligere koefficient, som er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001, for det pågældende produktionsår.
(19)
Forordning (EF) nr. 1440/2002 fastsatte det maksimale B-afgiftsbeløb for produktionsåret 2003/04 til 37,5 % af interventionsprisen for hvidt sukker. B-afgift, som er gældende for nævnte produktionsår, og som er justeret efter metoden, der er omhandlet i betragtning 11, er dog 17,259 % af interventionsprisen for hvidt sukker. Denne forskel betyder, at det beløb, der skal betales af sukkerproducenter til sælgere af sukkerroer, fastsættes pr. ton sukkerroer af standardkvalitet for det pågældende produktionsår, jf. artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001.
(20)
For produktionsåret 2004/05 indebærer anvendelsen af metoden, der er omhandlet i betragtning 11, ikke en ændring af basisproduktionsafgiften og B-afgiften. For dette produktionsår beløber det samlede udækkede tab, som er opgjort efter metoden, der er omhandlet i betragtning 11, sig til 57 648 788 EUR. Den i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001 omhandlede koefficient bør derfor fastsættes. Det følger af Domstolens dom, jf. betragtning 9, at denne koefficient bør være ens for Unionens medlemsstater pr. 30. april 2004 og de medlemsstater, der var med i EU den 1. maj 2004.
(21)
For produktionsåret 2005/06 resulterer anvendelsen af metoden, der er omhandlet i betragtning 11, i 1,2335 % for basisproduktionsafgiften og 17,259 % for B-afgiften. Det genberegnede samlede tab dækkes fuldt ud af indtægterne fra basisproduktionsafgiften, og der er ingen grund til at fastsætte den yderligere koefficient, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) Nr. 1260/2001, for det pågældende produktionsår.
(22)
Kommissionens forordning (EF) nr. 1296/2005 (18) fastsatte det maksimale B-afgiftsbeløb for produktionsåret 2005/06 til 37,5 % af interventionsprisen for hvidt sukker. Eftersom den basisproduktionsafgift, som er gældende for nævnte produktionsår, og som er justeret i overensstemmelse med metoden, der er omhandlet i betragtning 11, er 1,2335 % af interventionsprisen for hvidt sukker, er der ikke behov for at fastsætte en B-afgift. På grund af disse forskelle er det nødvendigt at fastsætte de beløb pr. ton sukkerroer af standardkvalitet, som sukkerproducenter skal betale til sælgere af sukkerroer, for det pågældende produktionsår i henhold til artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001.
(23)
Af hensyn til retssikkerheden og for at sikre ensartet behandling af de berørte operatører i de forskellige medlemsstater er det nødvendigt at fastsætte en fælles dato, hvor de ved nærværende forordning fastsatte afgifter bør fastlægges, jf. artikel 2, stk. 2, andet afsnit, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 (19). Denne frist bør dog ikke finde anvendelse, hvis medlemsstaterne i henhold til national ret skal tilbagebetale de berørte operatører efter denne dato -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Produktionsafgifterne i sukkersektoren for produktionsårene 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 og 2005/06 er de i punkt 1 i bilaget fastsatte.
2. De koefficienter, der er nødvendige for beregning af tillægsafgiften for produktionsårene 2001/02 og 2004/05 er de i punkt 2 i bilaget fastsatte.
3. De beløb, som sukkerfabrikanterne skal betale til sælgere af sukkerroer for så vidt angår A- eller B-afgifter for produktionsårene 2002/03, 2003/04 og 2005/06, er de i punkt 3 i bilaget fastsatte.
Artikel 2
Datoen for fastlæggelse, jf. artikel 2, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000, af de ved nærværende forordning fastsatte afgifter er senest den 30. september 2014, undtagen hvis medlemsstater forhindres i at overholde denne frist på grund af anvendelsen af national lovgivning i forbindelse med tilbagebetaling til økonomiske operatører af betalte med ikke skyldige beløb.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1, stk. 1, anvendes fra:
-
den 16. oktober 2002 for produktionsåret 2001/02
-
den 8. oktober 2003 for produktionsåret 2002/03
-
den 15. oktober 2004 for produktionsåret 2003/04
-
den 18. oktober 2005 for produktionsåret 2004/05, og fra
-
den 23. februar 2007 for produktionsåret 2005/06.
Artikel 1, stk. 2, anvendes fra:
-
den 16. oktober 2002 for produktionsåret 2001/02, og fra
-
den 18. oktober 2005 for produktionsåret 2004/05.
Artikel 1, stk. 3, anvendes fra:
-
den 8. oktober 2003 for produktionsåret 2002/03
-
den 15. oktober 2004 for produktionsåret 2003/04, og fra
-
den 23. februar 2007 for produktionsåret 2005/06.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 2. december 2013.
NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1360/2013,
annettu 2 päivänä joulukuuta 2013,
sokerialan tuotantomaksujen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006, lisämaksun kertoimen laskemisen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2001/2002 ja 2004/2005 sekä sokerinvalmistajien sokerijuurikkaan myyjille tuotantomaksujen enimmäismäärän ja näiden tuotantomaksujen välisen erotuksen vuoksi maksaman määrän vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2002/2003, 2003/2004 ja 2005/2006
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1260/2001 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 8 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa, 16 artiklan 5 kohdassa ja 18 artiklan 5 kohdassa valtuutetaan komissio vahvistamaan yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn puitteissa toimivilta kiintiön haltijoilta perittävää perustuotantomaksua, lisämaksun laskemiseen tarvittavaa kerrointa ja sokerijuurikkaan myyjille suoritettavaa maksujen osan palautusta tai takaisinperintää.
(2)
Komissio vahvisti tuotantomaksut markkinointivuosille 2001/2002 (2), 2002/2003 (3), 2003/2004 (4), 2004/2005 (5) ja 2005/2006 (6).
(3)
Asetuksen (EY) N:o 1260/2001 18 artiklan 2 kohdassa säädettiin, että jos perustuotantomaksu on pienempi kuin 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu enimmäismäärä tai jos mainitussa artiklassa tarkoitettu B-maksu on pienempi kuin mainitun asetuksen 15 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu enimmäismäärä, tarvittaessa tarkistettuna 15 artiklan 5 kohdan mukaisesti, sokerinvalmistajien on maksettava sokerijuurikkaan myyjille 60 prosenttia kyseisen maksun enimmäismäärän ja perittävän maksun välisestä erotuksesta.
(4)
Määrät, jotka sokerinvalmistajien oli maksettava sokerijuurikkaan myyjille perustuotantomaksun enimmäismäärän ja B-maksun ja perittävän tuotantomaksun välisen erotuksen vuoksi, vahvistettiin markkinointivuosiksi 2002/2003 (7), 2003/2004 (8) ja 2005/2006 (9) komission asetuksen (EY) N:o 314/2002 (10) 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(5)
Sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksen yhteydessä neuvoston asetus (EY) N:o 1260/2001 kumottiin ja korvattiin markkinointivuodesta 2006/2007 alkaen asetuksella (EY) N:o 318/2006 (11). Asetuksella (EY) N:o 318/2006, joka sittemmin kumottiin ja sisällytettiin neuvoston asetukseen (EY) N:o 1234/2007 (12), korvattiin järjestelmä, jossa sokeriala rahoitti tuotantokiintiöjärjestelmän joustavilla tuotantomaksuilla, uudella tuotantomaksujärjestelmällä, jonka tarkoituksena on rahoittaa sokerialalla sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä aiheutuvat menot.
(6)
Tuomioistuin totesi yhdistetyissä asioissa C-5/06 ja C-23/06-C-36/06 8 päivänä toukokuuta 2008, että komission asetukset (EY) N:o 1762/2003 (13) ja (EY) N:o 1775/2004 (14) ovat pätemättömiä. Tuomioistuin katsoi tuomiossaan, että kaikki vietyjen tuotteiden sokerimäärät siitä riippumatta, onko vientitukea tosiasiallisesti maksettu vai ei, on otettava huomioon määritettäessä ennakoitua keskimääräistä tappiota tuotetonnilta.
(7)
Tuomioistuin totesi yhdistetyissä asioissa C-175/07-C-184/07 sekä asioissa C-466/06 ja C-200/06 myös, että komission asetus (EY) N:o 1686/2005 (15) on pätemätön.
(8)
Komissio antoi tuomioistuimen tuomioiden noudattamiseksi asetuksen (EY) N:o 1193/2009 (16).
(9)
Unionin yleinen tuomioistuin antoi 29 päivänä syyskuuta 2011 asiassa T-4/06 tuomion, jossa se totesi, että sokerialan lisämaksun kerrointen eriyttämiselle ei ole asianmukaista oikeusperustaa, ja kumosi asetuksen (EY) No 1686/2005 2 artiklan sellaisena kuin se oli muutettuna asetuksen (EY) N:o 1193/2009 3 artiklalla.
(10)
Tuomioistuin julisti 27 päivänä syyskuuta 2012 yhdistetyissä asioissa C-113/10, C-147/10 ja C-234/10 asetuksen (EY) N:o 1193/2009 pätemättömäksi ja totesi, että asetuksen (EY) N:o 1260/2001 15 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että ennakoitua keskimääräistä tappiota tuotetonnilta määritettäessä vientitukien kokonaismäärä sisältää tosiasiallisesti maksettujen vientitukien kokonaismäärät.
(11)
Sen vuoksi sokerialan tuotantomaksut olisi vahvistettava asianmukaiselle tasolle. Asetuksen (EY) N:o 1260/2001 15 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettu ’keskimääräinen tappio’ olisi asetuksen (EY) N:o 314/2002 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti määritellyn viennin osalta laskettava jakamalla tosiasiallisesti maksetut vientituet viedyillä määrillä riippumatta siitä, onko vientitukea maksettu vai ei. Myös asetuksen (EY) N:o 1260/2001 15 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu ’vietävä ylijäämä’ olisi laskettava käyttämällä kaikkia vientimääriä riippumatta siitä, onko vientitukea maksettu vai ei.
(12)
Koska markkinointivuoden 2001/2002 maksujen laskemiseksi käytetty menetelmä oli sama kuin tuomioistuimen mitätöimä menetelmä, myös kyseisen markkinointivuoden tuotantomaksut ja lisämaksun kerroin olisi oikaistava vastaavasti.
(13)
Tuomioistuimen tuomiosta seuraa, että oikaistuja tuotantomaksuja olisi sovellettava samoista päivämääristä, joina ne julistettiin pätemättömiksi.
(14)
Koska sokerin tuotantomaksut vahvistetaan johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitetun menetelmän mukaisesti, olisi vahvistettava myös määrät, jotka sokerinvalmistajien oli maksettava markkinointivuosilta 2002/2003, 2003/2004 ja 2005/2006 sokerijuurikkaan myyjille maksun enimmäismäärän ja maksettavan tuotantomaksun välisen erotuksen vuoksi, ja niitä olisi sovellettava takautuvasti.
(15)
Johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitetulla menetelmällä uudelleen laskettu kattamaton kokonaistappio on markkinointivuoden 2001/2002 osalta 14 123 937 euroa. Sen vuoksi olisi vahvistettava asetuksen (EY) N:o 1260/2001 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kerroin, jota sovelletaan kyseiseen markkinointivuoteen takautuvasti.
(16)
Kun johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitettua menetelmää sovelletaan markkinointivuoteen 2002/2003, perustuotantomaksun suuruudeksi tulee 2 prosenttia ja B-maksun suuruudeksi 16,371 prosenttia, joita olisi sovellettava kyseiseen markkinointivuoteen takautuvasti. Uudelleenlaskettu kokonaistappio tulee kokonaan katetuksi perustuotantomaksusta ja B-maksusta saatavilla tuloilla. Sen vuoksi kyseiselle markkinointivuodelle ei ole tarvetta vahvistaa asetuksen (EY) N:o 1260/2001 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua lisäkerrointa.
(17)
Komission asetuksessa (EY) N:o 1440/2002 (17) vahvistetaan kuitenkin markkinointivuodelle 2002/2003 B-maksun enimmäismääräksi 37,5 prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta, kun taas johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitetun menetelmän mukaisesti tarkistettu B-maksu kyseisenä markkinointivuotena on 16,371 prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta. Tämän eron vuoksi on tarpeen vahvistaa määrä, joka sokerinjalostajien on maksettava sokerijuurikkaan myyjille, kyseisen markkinointivuoden osalta vakiolaatuisten juurikkaiden tonnia kohden asetuksen (EY) N:o 1260/2001 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(18)
Kun johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitettua uutta laskentamenetelmää sovelletaan markkinointivuoteen 2003/2004, perustuotantomaksun suuruudeksi tulee 2 prosenttia ja B-maksun suuruudeksi 17,259 prosenttia. Uudelleenlaskettu kokonaistappio tulee kokonaan katetuksi perustuotantomaksusta ja B-maksusta saatavilla tuloilla. Sen vuoksi kyseiselle markkinointivuodelle ei ole tarvetta vahvistaa asetuksen (EY) N:o 1260/2001 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua lisäkerrointa.
(19)
Asetuksessa (EY) N:o 1440/2002 vahvistetaan markkinointivuodelle 2003/2004 B-maksun enimmäismääräksi 37,5 prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta. Johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitetun menetelmän mukaisesti tarkistettu B-maksu on kuitenkin 17,259 prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta. Tämän eron vuoksi on tarpeen vahvistaa määrä, joka sokerinjalostajien on maksettava sokerijuurikkaan myyjille, kyseisen markkinointivuoden osalta vakiolaatuisten juurikkaiden tonnia kohden asetuksen (EY) N:o 1260/2001 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(20)
Johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitetun laskentamenetelmän soveltaminen ei muuta perustuotantomaksua eikä B-maksua markkinointivuoden 2004/2005 osalta. Uudella menetelmällä uudelleen laskettu kattamaton kokonaistappio on kyseisen markkinointivuoden osalta 57 648 788 euroa. Sen vuoksi olisi vahvistettava asetuksen (EY) N:o 1260/2001 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kerroin. Johdanto-osan 9 kappaleessa tarkoitetusta tuomioistuimen tuomiosta seuraa, että kertoimen olisi oltava yhdenmukainen unionin, sellaisena kuin se oli 30 päivänä huhtikuuta 2004, jäsenvaltioille, ja unionin, sellaisena kuin se oli 1 päivänä toukokuuta 2004, jäsenvaltioille.
(21)
Kun johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitettua menetelmää sovelletaan markkinointivuoteen 2005/2006, perustuotantomaksun suuruudeksi tulee 1,2335 prosenttia eikä B-maksua tarvita. Uudelleenlaskettu kokonaistappio tulee kokonaan katetuksi perustuotantomaksusta, eikä kyseiselle markkinointivuodelle ole tarpeen vahvistaa asetuksen (EY) N:o 1260/2001 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua lisäkerrointa.
(22)
Komission asetuksessa (EY) N:o 1296/2005 (18) vahvistetaan markkinointivuoden 2005/2006 B-maksun enimmäismääräksi 37,5 prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta. Kun johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitettua menetelmää sovelletaan kyseiseen markkinointivuoteen, perustuotantomaksun suuruudeksi tulee 1,2335 prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta, eikä B-maksua ole tarpeen vahvistaa. Näiden erojen vuoksi määrä, joka sokerinjalostajien on maksettava sokerijuurikkaan myyjille, on tarpeen vahvistaa kyseisen markkinointivuoden osalta vakiolaatuisten juurikkaiden tonnia kohden asetuksen (EY) N:o 1260/2001 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(23)
Oikeusvarmuuden vuoksi ja jotta eri jäsenvaltioiden asianomaisia toimijoita kohdeltaisiin yhdenmukaisesti, on tarpeen asettaa yhteinen päivämäärä, jona tässä asetuksessa vahvistetut maksut olisi todettava neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 (19) 2 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. Tätä määräaikaa ei kuitenkaan tulisi soveltaa, jos jäsenvaltioiden on kansallisen lainsäädännön mukaan suoritettava maksu asianomaisille toimijoille kyseisen päivämäärän jälkeen,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Sokerialan tuotantomaksut markkinointivuosien 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 osalta vahvistetaan liitteessä olevassa 1 kohdassa.
2. Markkinointivuosien 2001/2002 ja 2004/2005 lisämaksun laskemiseen tarvittavat kertoimet vahvistetaan liitteessä olevassa 2 kohdassa.
3. Määrät, jotka sokerinvalmistajien on maksettava markkinointivuosilta 2002/2003, 2003/2004 ja 2005/2006 sokerijuurikkaan myyjille A- ja B-maksujen vuoksi, vahvistetaan liitteessä olevassa 3 kohdassa.
2 artikla
Asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 2 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu toteamisen päivämäärä tässä asetuksessa vahvistetuille maksuille on viimeistään 30 päivä syyskuuta 2014, paitsi jos talouden toimijoiden takaisin perimiä perusteettomasti suoritettuja maksuja koskevan kansallisen lainsäädännön soveltaminen estää jäsenvaltioita noudattamasta tätä määräaikaa.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
1 artiklan 1 kohtaa sovelletaan:
-
16 päivästä lokakuuta 2002 markkinointivuoden 2001/2002 osalta,
-
8 päivästä lokakuuta 2003 markkinointivuoden 2002/2003 osalta,
-
15 päivästä lokakuuta 2004 markkinointivuoden 2003/2003 osalta,
-
18 päivästä lokakuuta 2005 markkinointivuoden 2004/2005 osalta, ja
-
23 päivästä helmikuuta 2007 markkinointivuoden 2005/2006 osalta.
1 artiklan 2 kohtaa sovelletaan:
-
16 päivästä lokakuuta 2002 markkinointivuoden 2001/2002 osalta, ja
-
18 päivästä lokakuuta 2005 markkinointivuoden 2004/2005 osalta.
1 artiklan 3 kohtaa sovelletaan:
-
8 päivästä lokakuuta 2003 markkinointivuoden 2002/2003 osalta,
-
15 päivästä lokakuuta 2004 markkinointivuoden 2003/2005 osalta, ja
-
23 päivästä helmikuuta 2007 markkinointivuoden 2005/2006 osalta.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 2 päivänä joulukuuta 2013.