EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1257/2013
af 20. november 2013
om ophugning af skibe og om ændring af forordning (EF) nr. 1013/2006 og direktiv 2009/16/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Skibe, der udgør affald, og som er genstand for grænseoverskridende overførsel med henblik på ophugning, er underlagt Baselkonventionen af 22.marts 1989 om kontrol med grænseoverskridende transport af farligt affald og bortskaffelse heraf (»Baselkonventionen«) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 (3). Forordning (EF) nr. 1013/2006 gennemfører Baselkonventionen og en ændring (4) af denne konvention vedtaget i 1995, som endnu ikke er trådt i kraft på internationalt plan, og som indfører et forbud mod eksport af farligt affald til lande, der ikke er medlem af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD). Skibe klassificeres generelt som farligt affald og må ikke eksporteres til ophugning på anlæg i lande, der ikke er medlem af OECD.
(2)
Mekanismerne til overvågning af anvendelse af og håndhævelse af nuværende EU-ret og folkeret er ikke tilpasset de særlige forhold i forbindelse med skibe og international skibsfart. Bestræbelser, som involverer et tværfagligt samarbejde mellem Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO), Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) og Baselkonventionens sekretariat, er det lykkedes på globalt plan at nå til enighed om indførelsen af obligatoriske krav med henblik på at sikre en effektiv løsning på usikker og uforsvarlig skibsophugningspraksisser i form af Hongkongkonventionen om sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning af skibe (i det følgende benævnt »Hongkongkonventionen«).
(3)
Den nuværende skibsophugningskapacitet i OECD-landene, som skibe, der sejler under en medlemsstats flag, lovligt kan få adgang til, er utilstrækkelig. Den eksisterende sikre og forsvarlige ophugningskapacitet, i lande uden for OECD, er tilstrækkelig til at håndtere alle skibe, der sejler under en medlemsstats flag, og forventes at vokse inden udgangen af 2015 som følge af de foranstaltninger, som ophugningslandene har truffet for at opfylde kravene i Hongkongkonventionen.
(4)
Hongkongkonventionen blev vedtaget den 15. maj 2009 af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO). Hongkongkonventionen træder først i kraft 24 måneder efter, at den er ratificeret af mindst 15 lande, hvis kombinerede handelsflåde repræsenterer mindst 40 % af den globale handelsflådes bruttotonnage, og hvis kombinerede maksimale årlige ophugningsmængde i de foregående ti år udgør mindst 3 % af de samme landes kombinerede handelsflådes bruttotonnage. Konventionen omhandler udvikling, bygning, drift og klargøring af skibe med henblik på at lette sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning, uden at der gås på kompromis med skibenes sikkerhed og driftseffektivitet. Den omfatter også bestemmelser, som sikrer, at skibsophugningsanlæg drives på en sikker og miljømæssigt forsvarlig måde, og at der tilvejebringes en passende håndhævelsesmekanisme for skibsophugning.
(5)
Denne forordning har til formål at lette en hurtig ratificering af Hongkongkonventionen både i Unionen og tredjelande ved at anvende passende kontrol med skibe og skibsophugningsanlæg på grundlag af konventionen.
(6)
I Hongkongkonventionen fastlægges det udtrykkeligt, at parterne skal indføre strengere foranstaltninger i overensstemmelse med international ret for så vidt angår sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning af skibe med det formål at forebygge, reducere eller minimere eventuelle negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet. Under henvisning hertil bør denne forordning derfor tilvejebringe beskyttelse mod mulige negative virkninger af farlige materialer om bord på alle skibe, der anløber en havn eller en ankerplads i en medlemsstat, samtidig med at den sikrer overholdelse af de bestemmelser, der finder anvendelse på disse materialer i henhold til international ret. For at sikre kontrollen af overholdelsen af kravene vedrørende farlige materialer i henhold til denne forordning bør medlemsstaterne anvende nationale bestemmelser for at gennemføre Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/16/EF (5). I øjeblikket har havnestatsinspektører til opgave at udføre inspektion af certificering og aktiv afprøvning med henblik på farlige materialer, herunder asbest, i henhold til den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen (»Solas«). Parisaftalememorandummet om havnestatskontrol fastsætter en harmoniseret tilgang til disse aktiviteter.
(7)
Formålet med denne forordning er også at mindske forskellene mellem operatører i Unionen, i OECD-lande og i relevante tredjelande med hensyn til sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen og miljøstandarder og at lede skibe, der sejler under en medlemsstats flag, hen til skibsophugningsanlæg, der anvender sikre og miljømæssigt forsvarlige metoder til ophugning af skibe, i stedet for at lede dem til anlæg, der er under standard, hvilket i øjeblikket er praksis. Dette ville også øge konkurrenceevnen inden for sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning og behandling af skibe på et skibsophugningsanlæg, der er beliggende i en medlemsstat. Oprettelsen af en europæisk liste over skibsophugningsanlæg (»den europæiske liste«), der opfylder denne forordnings krav, vil bidrage til opfyldelsen af disse mål og til bedre håndhævelse ved at lette kontrol af skibe, der sendes til ophugning, af den medlemsstat, under hvis flag skibet sejler. Disse krav til skibsophugningsanlæg bør baseres på kravene i Hongkongkonventionen. I denne forbindelse bør skibsophugningsanlæg, der er godkendt i henhold til denne forordning, opfylde de nødvendige krav for at sikre beskyttelse af miljøet, arbejdstagernes sundhed og sikkerhed og en miljømæssigt forsvarlig håndtering af det affald, der nyttiggøres fra ophuggede skibe. For skibsophugningsanlæg, der er beliggende i et tredjeland, bør kravene sikre, at der opnås et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed og miljøet, som i store træk svarer til beskyttelsesniveauet i Unionen. Skibsophugningsanlæg, der ikke opfylder disse mindstekrav, bør derfor ikke optages på den europæiske liste.
(8)
Lighedsprincippet i EU-retten bør anvendes, og anvendelsen heraf overvåges, navnlig ved oprettelse og ajourføring af den europæiske liste for så vidt angår skibsophugningsanlæg, der er beliggende i Unionen og skibsophugningsanlæg, der er beliggende i et tredjeland, og som opfylder kravene i denne forordning.
(9)
Medlemsstaterne opfordres til at vedtage passende foranstaltninger til at sikre, at skibe, der ikke er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde, handler på en måde, der er i overensstemmelse med denne forordning, i det omfang det er rimeligt og muligt.
(10)
For at undgå overlapning er det nødvendigt at undtage skibe, der sejler under en medlemsstats flag, og som er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde, fra anvendelsesområdet for henholdsvis forordning (EF) nr. 1013/2006 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF (6). Forordning (EF) nr. 1013/2006 finder anvendelse på overførsel af affald fra Unionen, med forbehold af undtagelser for visse affaldskategorier, der er omfattet af en alternativ ordning. I henhold til denne forordning er skibe, der er omfattet af dens anvendelsesområde, underlagt kontrol i hele deres livscyklus, og den har til formål at sikre, at disse skibe ophugges på en miljømæssigt forsvarlig måde. Det bør derfor præciseres, at et skib, der i henhold til denne forordning er omfattet af den alternative kontrolordning i hele sin livscyklus, ikke bør omfattes af forordning (EF) nr. 1013/2006. Skibe, der hverken er omfattet af anvendelsesområdet for Hongkongkonventionen eller af denne forordning, og enhver form for affald om bord på et skib, bortset fra driftsaffald, bør fortsat være omfattet af henholdsvis forordning (EF) nr. 1013/2006, direktiv 2008/98/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/99/EF (7).
(11)
Det anerkendes også, at skibe fortsat omfattes af andre internationale konventioner for at sikre, at de i den operationelle del af deres livscyklus drives på sikkerhedsmæssigt forsvarlig vis på havet, om end de kan udøve visse navigationsmæssige rettigheder og frihedsrettigheder, kræves det, at skibe giver forudgående meddelelse om anløb af havn. Medlemsstaterne bør kunne vælge at foretage yderligere kontrol i overensstemmelse med andre internationale traktater. Supplerende transitkontrol betragtes derfor ikke som nødvendig i henhold til denne forordning.
(12)
Ved fortolkning af kravene i denne forordning bør de retningslinjer, som IMO har udviklet (»retningslinjer fra IMO«) til støtte for Hongkongkonventionen, tages i betragtning.
(13)
I forbindelse med denne forordning bør den engelske term »recycling« ikke tillægges samme betydning som i definitionen i direktiv 2008/98/EF. Ved denne forordning bør der derfor introduceres en særlig definition for begrebet »ship recycling«.
(14)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 (8) udgør Unionens gennemførelse af det globalt harmoniserede system for klassificering og mærkning af kemikalier. Nævnte forordning udstikker sammen med Rådets direktiv 67/548/EØF (9) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/45/EF (10) nyttige retningslinjer for fastlæggelsen af, hvad der udgør et farligt materiale.
(15)
Opbevaring af en fortegnelse over farlige materialer om bord på et skib i hele dens livscyklus er et centralt krav i henhold til Hongkongkonventionen og denne forordning. I henhold til forskrift 8, stk. 2, i Hongkongkonventionen bør et skib, der er bestemt til ophugning, minimere mængden af driftsaffald i perioden, inden skibet afleveres til skibsophugningsanlægget. Hvis driftsaffaldet skal leveres sammen med skibet til et skibsophugningsanlæg, bør de omtrentlige mængder og placeringer af dette affald angives i del II i fortegnelsen.
(16)
Medlemsstaterne bør træffe foranstaltninger for at hindre omgåelse af skibsophugningsreglerne og forbedre gennemsigtigheden i forbindelse med skibsophugning. Som fastsat i Hongkongkonventionen bør medlemsstaterne indgive oplysninger om skibe, for hvilke der udstedt et fortegnelsescertifikat, oplysninger om skibe, for hvilke der er modtaget en erklæring om færdiggørelse, og oplysninger om ulovlig skibsophugning og opfølgende foranstaltninger, de har iværksat.
(17)
Medlemsstaterne bør fastsætte bestemmelser om sanktioner, der pålægges ved overtrædelse af denne forordning, og sikre, at sanktionerne anvendes, med henblik på at hindre omgåelse af skibsophugningsreglerne. Sådanne sanktioner kan være af civilretlig eller administrativ art og bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
(18)
I henhold til Domstolens retspraksis skal medlemsstaternes domstole i videst muligt omfang fortolke procedurereglerne vedrørende de betingelser, der skal opfyldes, med henblik på at bringe administrative eller retslige procedurer i overensstemmelse med målene i artikel 9, stk. 3, i Århuskonventionen.
(19)
For at beskytte menneskers sundhed og miljøet og under henvisning til princippet om, at forureneren betaler, bør Kommissionen vurdere, hvorvidt det er muligt at skabe en finansiel mekanisme, som gælder for alle skibe, der anløber en havn eller en ankerplads i en medlemsstat, uanset hvilket flag de sejler under, for at tilvejebringe midler, der letter miljømæssigt forsvarlig ophugning og behandling af skibe uden at skabe incitament til udflagning.
(20)
For at tage hensyn til udviklingen i forbindelse med Hongkongkonventionen bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår ajourføring af bilag I og II til denne forordning. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(21)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (11).
(22)
Målet med denne forordning, nemlig at forebygge, reducere eller fjerne negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet som følge af ophugning, drift og vedligeholdelse af skibe, der sejler under en medlemsstats flag, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne på grund af den internationale karakter af skibsfart og skibsophugning og kan derfor bedre på grund af dens omfang og virkninger nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Unions. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går forordningen ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFSNIT I
GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand og formål
Formålet med denne forordning er at forebygge, reducere, minimere og så vidt muligt undgå ulykker, skader og andre negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet, der forårsages af skibsophugning. Formålet med denne forordning er at øge sikkerheden, beskyttelsen af menneskers sundhed og Unionens havmiljø i hele et skibs livscyklus, navnlig for at sikre, at farligt affald fra en sådan skibsophugning underkastes miljømæssigt forsvarlig håndtering.
Denne forordning fastlægger også regler for at sikre korrekt håndtering af farlige materialer på skibe.
Denne forordning har ligeledes til formål at lette ratificeringen af Hongkongkonventionen om sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning af skibe af 2009 (»Hongkongkonventionen«).
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder med undtagelse af artikel 12 anvendelse på skibe, der sejler under en medlemsstats flag.
Artikel 12 finder anvendelse på skibe, der sejler under et tredjelands flag, og som anløber en havn eller en ankerplads i en medlemsstat.
2. Denne forordning finder ikke anvendelse på:
a)
krigsskibe, marinehjælpeskibe eller andre skibe, der ejes eller drives af et land, og som på det pågældende tidspunkt kun anvendes i statens tjeneste til ikke-kommercielle formål
b)
skibe med en tonnage på under 500 bruttotonnage (GT)
c)
skibe, der i hele deres driftstid kun sejler i farvande, der hører under højhedsområdet eller jurisdiktionen for den medlemsstat, hvis flag skibet sejler under.
Artikel 3
Definitioner
1. I denne forordning forstås ved:
1) »skib«: et søgående fartøj uanset type, der opererer eller har opereret i havmiljøet, herunder undervandsfartøjer, flydende materiel, flydende platforme, selvløftende platforme, flydende anlæg med lagringsfaciliteter (FSU'er) og flydende produktionsanlæg med lagrings- og afskibningsfaciliteter (FPSO'er), samt fartøjer, hvis udstyr er afmonteret, eller som slæbes
2) »nyt skib«: et skib for hvilket enten
3) »tankskib«: et olietankskib som defineret i bilag I til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe (»Marpolkonventionen«) eller et tankskib til transport af giftige flydende stoffer som defineret i bilag II til nævnte konvention
4) »farligt materiale«: ethvert materiale eller stof, der kan medføre farer for menneskers sundhed og/eller miljøet
5) »driftsaffald«: spildevand og reststoffer, der frembringes ved den normale drift af skibe, der er omfattet af kravene i Marpolkonventionen
6) »skibsophugning«: den form for virksomhed, der består i hel eller delvis ophugning af et skib på et skibsophugningsanlæg med henblik på at nyttiggøre dele og materialer til oparbejdning, forberedelse med henblik på genanvendelse eller genanvendelse, samtidig med at behandling af farlige materialer og andre materialer sikres, og dette omfatter tilhørende aktiviteter som f.eks. lagring og behandling af dele og materialer på pladsen, men ikke deres videre oparbejdning eller bortskaffelse på separate anlæg
7) »skibsophugningsanlæg«: et defineret område, dvs. et værft eller et anlæg, som er beliggende i en medlemsstat eller et tredjeland, og som anvendes til ophugning af skibe
8) »skibsophugningsvirksomhed«: ejeren af skibsophugningsanlægget eller en anden organisation eller person, der har overtaget ansvaret for driften af skibsophugningsaktiviteten fra ejeren af skibsophugningsanlægget
9) »administration«: offentlig myndighed, som en medlemsstat har udpeget som værende ansvarlig for opgaver vedrørende skibe, der sejler under dens flag, eller som opererer under dens myndighed
10) »anerkendt organisation«: en organisations som anerkendt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 391/2009 (12)
11) »kompetent myndighed«: offentlig myndighed eller offentlige myndigheder, som en medlemsstat eller et tredjeland har udpeget som ansvarlig for skibsophugningsanlæg inden for et angivet geografisk område/angivne geografiske områder eller ekspertiseområde/ekspertiseområder med hensyn til alle operationer inden for den pågældende stats jurisdiktion
12) »bruttotonnage«: bruttotonnage beregnet i henhold til reglerne for måling af tonnage i bilag I til den internationale konvention fra 1969 om tonnagemåling af skibe eller eventuelle efterfølgende konventioner
13) »kompetent person«: en person med passende kvalifikationer, uddannelse og tilstrækkelig viden, erfaring og kompetence til at varetage den specifikke opgave
14) »skibsreder«: en fysisk eller juridisk person, der er registreret som ejer af skibet, herunder den fysiske eller juridiske person, der ejer skibet i en begrænset periode, inden det sælges eller overdrages til et skibsophugningsanlæg, eller hvis vedkommende ikke er registreret, den fysiske eller juridiske person, der ejer skibet, eller en anden organisation eller person som f.eks. lederen eller bareboat-befragteren, der har overtaget ansvaret for skibets drift fra ejeren af skibet, samt den juridiske person, der driver et statsejet skib
15) »ny montering«: montering af systemer, udstyr, isolering eller andre materialer på et skib efter datoen for denne forordnings anvendelse
16) »skibsophugningsplan«: en plan, som operatøren af skibsophugningsanlægget har udformet for hvert bestemt skib, som skal ophugges under operatørens ansvar under hensyntagen til de relevante retningslinjer og resolutioner fra IMO
17) »skibsophugningsplan for anlægget«: en plan, der er udarbejdet af operatøren af skibsophugningsanlægget og vedtaget af bestyrelsen eller det relevante styrelsesråd i skibsophugningsvirksomheden, som indeholder en beskrivelse af driftsprocesserne og -procedurerne i forbindelse med skibsophugning på skibsophugningsanlægget, og som navnlig dækker arbejdernes sikkerhed og uddannelse, beskyttelse af menneskers sundhed og miljøet, medarbejdernes roller og ansvar, beredskabs- og indsatsplaner og systemer til overvågning, rapportering og registerføring under hensyntagen til de relevante retningslinjer og resolutioner fra IMO
18) »sikkert til adgang« (safe-for-entry): et område, der opfylder alle følgende kriterier:
19) »sikkert til svejsning mv.« (safe-for-hot work): et område, hvor alle følgende kriterier er opfyldt:
20) »erklæring om færdiggørelse«: en erklæring udstedt af operatøren af skibsophugningsanlægget, som bekræfter, at skibsophugningen er afsluttet i overensstemmelse med denne forordning
21) »fortegnelsescertifikat«: et skibsspecifikt certifikat, som udstedes til skibe, der sejler under en medlemsstats flag, i overensstemmelse med artikel 9, og som suppleres med en fortegnelse over farlige materialer i overensstemmelse med artikel 5
22) »ophugningscertifikat«: et skibsspecifikt certifikat, som udstedes til skibe, der sejler under en medlemsstats flag, i overensstemmelse med artikel 9, stk. 9, og som suppleres med en fortegnelse over farlige materialer i overensstemmelse med artikel 5, stk. 7, og den godkendte skibsophugningsplan, jf. artikel 7
23) »overensstemmelseserklæring«: et skibsspecifikt certifikat, som udstedes til skibe, der sejler under et tredjelands flag, og som suppleres med en fortegnelse over farlige materialer, jf. artikel 12
24) »light displacement tonnage (LDT)«: vægten af et skib i tons uden last, brændstof, smøreolie, ballastvand, ferskvand og fødevand i tanke, skibsproviant samt passagerer og besætning og disses effekter og er summen af vægten af skibets skrog, konstruktion, maskineri, udstyr og anordninger.
2. I artikel 7, stk. 2, litra d), og artikel 13, 15 og 16 forstås ved:
a)
»affald«, »farligt affald«, »behandling«, og »affaldshåndtering« det samme som i artikel 3, i direktiv 2008/98/EF
b)
»inspektion af anlæg«: en inspektion af skibsophugningsanlægget, som vurderer om forholdene på anlægget er i overensstemmelse med de forhold, der er beskrevet i relevant dokumentation, som er fremlagt
c)
»arbejder«: en person, der udfører arbejde, enten fast eller midlertidigt, inden for rammerne af et ansættelsesforhold, herunder personale, der arbejder for leverandører og underleverandører
d)
»miljømæssigt forsvarlig håndtering«: alle praktisk mulige foranstaltninger, der træffes for at sikre, at affald og farlige materialer håndteres på en måde, hvor menneskers sundhed og miljøet beskyttes mod de negative virkninger, der kan opstå i forbindelse med sådanne former for materiale og affald.
3. For så vidt angår stk. 1, nr. 13), kan en kompetent person være en uddannet arbejder eller en ledende medarbejder, som kan konstatere og evaluere farer og risici på arbejdspladsen samt de ansattes eksponering for potentielt farlige materialer eller usikre forhold i et skibsophugningsanlæg, og som kan angive de nødvendige beskyttelses- og sikkerhedsforanstaltninger, der skal iværksættes for at fjerne eller reducere disse farer, risici eller denne eksponering.
Uden at det berører Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF (13), kan den kompetente myndighed fastlægge hensigtsmæssige kriterier for udpegningen af sådanne personer og kan fastlægge deres opgaver.
AFSNIT II
SKIBE
Artikel 4
Kontrol med farlige materialer
Montering eller brug af farlige materialer, der er nævnt i bilag I, på skibe forbydes eller begrænses som angivet i bilag I, uden at dette tilsidesætter andre krav i relevant EU-ret, hvor der kan kræves yderligere foranstaltninger.
Artikel 5
Fortegnelse over farlige materialer
1. Hvert nyt skib har en fortegnelse over farlige materialer om bord, der som minimum identificerer de farlige materialer, der er anført i bilag II, og som findes i skibets konstruktion eller udstyr, samt deres placering og omtrentlige mængder.
2. I det omfang det er praktisk muligt, bringes eksisterende skibe i overensstemmelse med stk. 1, jf. dog artikel 32, stk. 2, litra b).
Skibe, der skal ophugges, bringes så vidt praktisk muligt i overensstemmelse med stk. 1 i nærværende artikel fra datoen for offentliggørelsen af den europæiske liste over skibsophugningsanlæg (»den europæiske liste«) som fastsat i artikel 16, stk. 2.
Ved udformningen af fortegnelsen over farlige materialer identificeres som et minimum de farlige materialer, der er anført i bilag I, jf. dog artikel 32, stk. 2, litra b).
3. Fortegnelsen over farlige materialer:
a)
er specifik for hvert skib
b)
dokumenterer, at skibet overholder forbuddet mod eller begrænsningerne for montering eller brug af farlige materialer i overensstemmelse med artikel 4
c)
udarbejdes under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO
d)
kontrolleres af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt.
4. Foruden stk. 3 udarbejdes der for eksisterende skibe en plan, som beskriver den visuelle eller stikprøvebaserede inspektion, som udformningen af fortegnelsen over farlige materialer er baseret på, under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO.
5. Fortegnelsen over farlige materialer består af tre dele:
a)
en liste over farlige materialer, der er anført i bilag I og II, jf. bestemmelserne i stk. 1 og 2, i nærværende artikel, og som findes i skibets konstruktion eller udstyr, med en angivelse af deres placering og omtrentlige mængder (del I)
b)
en liste over driftsaffald, der findes om bord på skibet (del II)
c)
en liste over last om bord på skibet (del III).
6. Del I i fortegnelsen over farlige materialer vedligeholdes og ajourføres korrekt i hele skibets driftstid, så ny montering, der indeholder farlige materialer, som er anført i bilag II, og relevante ændringer i skibets konstruktion og udstyr afspejles.
7. Foruden den korrekt vedligeholdte og ajourførte del I suppleres fortegnelsen over farlige materialer inden ophugning af skibet og under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO med del II for driftsaffald og del III for last, og den kontrolleres af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt.
8. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 24 vedrørende ajourføring af listen over punkter til fortegnelsen over farlige materialer i bilag I og II for at sikre, at listerne som et minimum indeholder de stoffer, der er angivet i bilag I og II til Hongkongkonventionen.
Kommissionen vedtager en særskilt delegeret retsakt for hvert enkelt stof, der tilføjes eller udgår i bilag I eller II.
Artikel 6
Generelle krav til skibsredere
1. I forbindelse med klargøringen af et skib til ophugning skal skibsredere:
a)
give operatøren af skibsophugningsanlægget alle skibsrelevante oplysninger, der er nødvendige for udformningen af den i artikel 7 omhandlede skibsophugningsplan
b)
skriftligt underrette den relevante administration om hensigten om at ophugge et skib på et specifikt eller specifikke skibsophugningsanlæg inden for en tidsfrist, der fastlægges af denne administration. Underretningen skal som et minimum indeholde:
i)
fortegnelsen over farlige materialer og
ii)
alle skibsrelevante oplysninger, jf. litra a).
2. Skibsredere sikrer, at skibe, der er bestemt til ophugning:
a)
kun ophugges på skibsophugningsanlæg, der er optaget på den europæiske liste
b)
gennemfører operationer i perioden, inden skibet afleveres til skibsophugningsanlægget, på en sådan måde, at mængden af lastrester, resterende brændstof og skibsaffald om bord minimeres
c)
er i besiddelse af et ophugningscertifikat udstedt af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, forud for ophugning af skibet og efter modtagelsen af skibsophugningsplanen, der er godkendt i henhold til artikel 7, stk. 3.
3. Skibsredere sikrer, at tankskibe ankommer til skibsophugningsanlæg med lasttanke og pumperum, der er parate til certificering som sikkert til svejsning mv.
4. Skibsredere giver skibsophugningsanlægget en kopi af ophugningscertifikatet udstedt i overensstemmelse med artikel 9.
5. Skibsredere er ansvarlige for skibet og træffer forholdsregler, der sikrer, at skibet konstant opfylder kravene i administrationen i den medlemsstat, under hvis flag skibet sejler, indtil det tidspunkt, hvor operatøren af skibsophugningsanlægget påtager sig ansvaret for det pågældende skib. Operatøren af skibsophugningsanlægget kan afvise at acceptere skibet til ophugning, hvis skibets tilstand ikke væsentligt svarer til oplysningerne i fortegnelsescertifikatet, herunder hvis del I i fortegnelsen over farlige materialer ikke er korrekt vedligeholdt og ajourført og ikke afspejler ændringer i skibets konstruktion og udstyr. Under sådanne omstændigheder har skibsrederen fortsat ansvaret for det pågældende skib og underretter straks administrationen herom.
Artikel 7
Skibsophugningsplan
1. Der udformes en skibsspecifik skibsophugningsplan forud for ophugning af et skib. Skibsophugningsplanen skal omfatte alle skibsspecifikke betragtninger, der ikke er omfattet af skibsophugningsplanen for anlægget, eller som kræver særlige procedurer.
2. Skibsophugningsplanen:
a)
udformes af operatøren af skibsophugningsanlægget i henhold til Hongkongkonventionens relevante bestemmelser og under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO samt de skibsrelevante oplysninger, skibsrederen har afgivet i henhold til artikel 6, stk. 1, litra a), således at dens indhold stemmer overens med de oplysninger, der findes i fortegnelsen over farlige materialer
b)
præciserer, hvorvidt og i hvilket omfang det forberedende arbejde - såsom forbehandling, identificering af potentielle farer og fjernelse af last - skal finde sted på en anden beliggenhed end det skibsophugningsanlæg, der er angivet i skibsophugningsplanen. Skibsophugningsplanen bør angive den beliggenhed, hvor skibet placeres under ophugningsaktiviteterne, og indeholde en kortfattet plan for sikker placering af det specifikke skib, der skal ophugges, og for dets ankomst
c)
indeholder oplysninger om tilvejebringelse, vedligeholdelse og overvågning af betingelser for »sikkert til adgang« og »sikkert til svejsning mv.« for det specifikke skib under hensyntagen til kendetegn, f.eks. dets konstruktion, konfiguration og tidligere last, og andre nødvendige oplysninger om, hvordan skibsophugningsplanen skal gennemføres
d)
indeholder oplysninger om typen og mængden af farlige materialer og af affald, der frembringes ved ophugningen af det specifikke skib, herunder de materialer og det affald, der er angivet i fortegnelsen over farlige materialer, og oplysninger om, hvordan disse behandles og opbevares på skibsophugningsanlægget og på efterfølgende anlæg
e)
udarbejdes særskilt, i princippet for hvert involveret skibsophugningsanlæg, hvis der skal anvendes mere end ét skibsophugningsanlæg, og angiver anvendelsesrækkefølgen og de godkendte aktiviteter, der vil finde sted på disse anlæg.
3. Skibsophugningsplanen skal godkendes ved stiltiende eller udtrykkeligt samtykke af den kompetente myndighed i overensstemmelse med kravene i den stat, hvor skibsophugningsanlægget er beliggende, hvor det er relevant.
Der foreligger udtrykkeligt samtykke, når den kompetente myndighed sender en skriftlig underretning om sin afgørelse om skibsophugningsplanen til operatøren af skibsophugningsanlægget, skibsrederen og administrationen.
Der anses at foreligge stiltiende samtykke, når den kompetente myndighed ikke har gjort skriftlig indsigelse mod skibsophugningsplanen over for operatøren af skibsophugningsanlægget, skibsrederen og administrationen inden for en undersøgelsesperiode, der er fastsat i overensstemmelse med kravene i den stat, hvor skibsophugningsanlægget er beliggende, hvor det er relevant, og meddelt i henhold til artikel 15, stk. 2, litra b).
4. Medlemsstaterne kan kræve, at deres administration sender de oplysninger, som skibsrederen har afgivet i henhold til artikel 6, stk. 1, litra b), og følgende detaljer til den kompetente myndighed i den stat, hvor skibsophugningsanlægget er beliggende:
i)
datoen for skibets registrering i stat, hvis flag det sejler under
ii)
skibets identifikationsnummer (IMO-nummer)
iii)
skrognummer
iv)
skibets navn og type
v)
skibets hjemstedshavn
vi)
navn og adresse på skibsrederen og den registrerede ejer i henhold til IMO-identifikationsnummer
vii)
navn og adresse på virksomheden
viii)
navn på alle klassifikationsselskaber, skibet er klassificeret efter
ix)
skibets hoveddata (længde overalt, bredde på spant, dybde på spant, LDT, bruttotonnage og nettotonnage samt motortype og maskinkraft).
Artikel 8
Syn
1. Syn af skibe gennemføres af inspektører tilknyttet administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO.
2. Anvender administrationen anerkendte organisationer til at gennemføre syn som beskrevet i stk. 1, giver den som et minimum de pågældende anerkendte organisationer beføjelse til:
-
at kræve, at et skib, som de syner, er i overensstemmelse med denne forordning, og
-
at gennemføre syn, hvis en medlemsstats kompetente myndigheder anmoder herom.
3. Skibe underkastes følgende syn:
a)
førstegangssyn
b)
periodisk syn
c)
yderligere syn
d)
endeligt syn.
4. Førstegangssynet af et nyt skib gennemføres, inden skibet sættes i drift, eller inden fortegnelsescertifikatet udstedes. For eksisterende skibe gennemføres førstegangssynet senest den 31. december 2020 . Ved synet kontrolleres det, at del I i fortegnelsen over farlige materialer er i overensstemmelse med kravene i denne forordning.
5. Det periodiske syn gennemføres med mellemrum, der fastsættes af administrationen, og som ikke må overstige fem år. Ved synet kontrolleres det, at del I i fortegnelsen over farlige materialer er i overensstemmelse med kravene i denne forordning.
6. Det yderligere syn, enten generelt eller delvist, gennemføres alt efter omstændighederne, hvis skibsrederen anmoder herom, efter en ændring, udskiftning eller væsentlig reparation af skibets konstruktion, udstyr, systemer, anordninger, arrangementer og materialer, der har indvirkning på fortegnelsen over farlige materialer. Synet er af en sådan beskaffenhed, at det sikrer, at enhver ændring, udskiftning eller væsentlig reparation er gennemført på en måde, som sikrer, at skibet konstant overholder kravene i denne forordning, og at del I i fortegnelsen over farlige materialer er ændret i nødvendigt omfang.
7. Det endelige syn gennemføres, inden skibet tages ud af drift, og inden ophugningen af skibet er påbegyndt.
Ved dette syn kontrolleres det, at:
a)
fortegnelsen over farlige materialer er i overensstemmelse med kravene i artikel 5
b)
skibsophugningsplanеn korrekt afspejler de oplysninger, der findes i fortegnelsen over farlige materialer, og at den opfylder kravene i artikel 7
c)
det skibsophugningsanlæg, hvor skibet ophugges, er optaget på den europæiske liste.
8. For eksisterende skibe, der er bestemt til skibsophugning, kan førstegangssynet og det endelige syn gennemføres samtidig.
Artikel 9
Udstedelse og påtegning af certifikater
1. Når et førstegangssyn eller et periodisk syn er gennemført korrekt, udsteder administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, et fortegnelsescertifikat. Dette certifikat suppleres med del I i fortegnelsen over farlige materialer som omhandlet i artikel 5, stk. 5, litra a).
Hvis førstegangssynet og det endelige syn gennemføres samtidig som fastsat i artikel 8, stk. 8, udstedes der kun et ophugningscertifikat som omhandlet i stk. 9 i nærværende artikel.
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende udformningen af fortegnelsescertifikatet for at sikre, at det er i overensstemmelse med appendiks 3 til Hongkongkonventionen. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25 i denne forordning.
2. Et fortegnelsescertifikat påtegnes, hvis skibsrederen anmoder herom, enten af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, efter korrekt gennemførelse af et yderligere syn, der er gennemført i henhold til artikel 8, stk. 6.
3. Administrationen eller den anerkendte organisation, som denne har godkendt, udsteder eller påtegner efter omstændighederne og med forbehold af stk. 4 et fortegnelsescertifikat, hvis det periodiske syn er korrekt gennemført:
a)
i perioden på tre måneder inden det eksisterende fortegnelsescertifikats udløbsdato og det nye certifikat er gyldigt fra datoen for afslutningen af det periodiske syn ind til en dato, der ikke overstiger fem år fra det eksisterende certifikats udløbsdato
b)
efter det eksisterende fortegnelsescertifikats udløbsdato, og det nye certifikat er gyldigt fra datoen for afslutningen af det periodiske syn ind til en dato, der ikke overstiger fem år fra det eksisterende certifikats udløbsdato
c)
mere end tre måneder inden det eksisterende fortegnelsescertifikats udløbsdato og det nye certifikat er gyldigt fra datoen for afslutningen af det periodiske syn ind til en dato, der ikke overstiger fem år fra datoen for gennemførelsen af det periodiske syn.
4. Er et nyt periodisk syn vellykket overstået, og kan et nyt fortegnelsescertifikat ikke udstedes eller anbringes om bord inden det eksisterende certifikats udløbsdato, påtegner administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, det eksisterende certifikats gyldighed og et sådant certifikat accepteres som gyldigt for en yderligere periode, der ikke overstiger fem måneder fra udløbsdatoen.
5. Er et fortegnelsescertifikat udstedt for en periode på mindre end fem år, kan administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, forlænge det eksisterende certifikats gyldighed for en yderligere periode, der ikke overstiger fem år.
6. Under særlige omstændigheder, der fastlægges af administrationen, behøver et nyt fortegnelsescertifikat ikke at være dateret fra det eksisterende certifikats udløbsdato som fastsat i stk. 3, litra a) og b), og stk. 7 og 8. Under disse særlige omstændigheder er det nye certifikat gyldigt for en periode, der ikke overstiger fem år fra datoen for gennemførelsen af det periodiske syn.
7. Hvis et skib ikke ligger i den havn eller ved den ankerplads, hvor det skal synes, når fortegnelsescertifikatet udløber, kan administrationen om nødvendigt forlænge fortegnelsescertifikatets gyldighed med højst tre måneder, for at skibet kan færdiggøre sin rejse til den havn, hvor det skal synes. Enhver forlængelse er betinget af, at synet gennemføres i den pågældende havn inden afsejling. Et skib, der opnår en forlængelse, har ikke, når det anløber den havn, hvor det skal synes, ret til i kraft af en sådan forlængelse at forlade den pågældende havn uden at være i besiddelse af et nyt certifikat. Når det periodiske syn er gennemført, er det nye fortegnelsescertifikat gyldigt for en periode der ikke overstiger fem år fra den udløbsdato, som det eksisterende certifikat havde, før forlængelsen blev givet.
8. Et fortegnelsescertifikat for et skib, der foretager korte rejser, og som ikke er blevet forlænget under de i stk. 7 omhandlede betingelser, kan forlænges af administrationen med en periode på op til en måned fra udløbsdatoen. Når det periodiske syn er gennemført, er det nye fortegnelsescertifikat gyldigt for en periode, der ikke overstiger fem år fra den udløbsdato, som det eksisterende certifikat havde, før forlængelsen blev givet.
9. Efter gennemførelsen af det endelige syn i overensstemmelse med artikel 8, stk. 7, udsteder administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, et ophugningscertifikat. Dette certifikat suppleres med fortegnelsen over farlige materialer og skibsophugningsplanen.
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende udformningen af ophugningscertifikatet for at sikre, at det er i overensstemmelse med appendiks 4 til Hongkongkonventionen. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25 i denne forordning. Et ophugningscertifikat, der er udstedt efter et endeligt syn i overensstemmelse med første afsnit i dette stykke, accepteres af de andre medlemsstater og anses for at have samme gyldighed som et ophugningscertifikat, de selv har udstedt, for så vidt angår denne forordning.
Artikel 10
Certifikaters gyldighed
1. Med forbehold af artikel 9 udstedes et fortegnelsescertifikat for en periode, som fastsættes af administrationen, og som ikke må overstige fem år.
2. Gyldigheden af et fortegnelsescertifikat, der er udstedt eller påtegnet i henhold til artikel 9, ophører i følgende tilfælde:
a)
hvis skibets tilstand ikke væsentligt svarer til oplysningerne i fortegnelsescertifikatet, herunder hvis del I i fortegnelsen over farlige materialer ikke er blevet korrekt vedligeholdt eller ajourført og ikke afspejler ændringer i skibets konstruktion og udstyr, under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO
b)
hvis det periodiske syn ikke gennemføres inden for de intervaller, der er præciseret i artikel 8, stk. 5.
3. Et ophugningscertifikat udstedes af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, for en periode på højst tre måneder.
4. Gyldigheden af et ophugningscertifikat udstedt i henhold til artikel 9, stk. 9, ophører, hvis skibets tilstand ikke væsentligt svarer til oplysningerne i fortegnelsescertifikatet.
5. Uanset stk. 3 kan ophugningscertifikatet forlænges af administrationen eller af en anerkendt organisation, som denne har godkendt, for én direkte sejlads til skibsophugningsanlægget.
Artikel 11
Havnestatskontrol
1. Medlemsstaterne anvender kontrolbestemmelser for skibe i overensstemmelse med deres nationale lovgivning under henvisning til direktiv 2009/16/EF. Med forbehold af stk. 2 er enhver sådan inspektion begrænset til en kontrol af, at der om bord enten findes et fortegnelsescertifikat eller et ophugningscertifikat, som, såfremt det er gyldigt, betragtes som tilstrækkeligt for inspektionen til at kunne godkendes.
2. Den relevante myndighed, der er involveret i havnestatskontrolaktiviteter, kan udføre en detaljeret inspektion under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO, hvis et skib ikke råder over et gyldigt certifikat, eller der er god grund til at tro:
a)
at skibets tilstand eller tilstanden af dets udstyr ikke væsentligt svarer til oplysningerne i certifikatet, del I i fortegnelsen over farlige materialer eller i begge
b)
at der ikke er gennemført en procedure om bord på skibet til vedligeholdelse af del I i fortegnelsen over farlige materialer.
3. Et skib kan advares, tilbageholdes, afvises eller udelukkes fra havne eller offshoreterminaler under en medlemsstats jurisdiktion, hvis det ikke efter omstændighederne på anmodning fra de relevante myndigheder i den pågældende medlemsstat indsender en kopi af fortegnelsescertifikatet eller ophugningscertifikatet til de nævnte myndigheder, uden at dette tilsidesætter artikel 9. En medlemsstat, der træffer en sådan foranstaltning, underretter straks den pågældende administration. Manglende ajourføring af fortegnelsen over farlige materialer udgør ikke en fejl, som kan medføre tilbageholdelse, men enhver uoverensstemmelse i fortegnelsen over farlige materialer indberettes til den pågældende administration og afhjælpes inden det næste syn.
4. En medlemsstats relevante myndighed kan i tilfælde af force majeure eller bydende nødvendige sikkerhedshensyn eller for at reducere forureningsfaren eller gøre den så lille som muligt, eller for at fejl og mangler kan afhjælpes, give anløbstilladelse til en bestemt havn eller ankerplads, forudsat at skibsrederen eller skibsføreren har truffet passende foranstaltninger, som opfylder de krav, som den relevante myndighed i den pågældende medlemsstat har stillet, således at skibet kan anløbe havnen sikkert.
Artikel 12
Krav til skibe, der sejler under et tredjelands flag
1. Et skib, der sejler under et tredjelands flag, skal, når det anløber en havn eller en ankerplads i en medlemsstat, have en fortegnelse over farlige materialer om bord, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 5, stk. 2, jf. dog artikel 32, stk. 2, litra b).
Uanset første afsnit kan en medlemsstats relevante myndighed i tilfælde af force majeure eller bydende nødvendige sikkerhedshensyn eller for at reducere forureningsfaren eller gøre den så lille som muligt, eller for at fejl og mangler kan afhjælpes, give anløbstilladelse til en bestemt havn eller ankerplads, forudsat at skibsrederen eller skibsføreren har truffet passende foranstaltninger, som opfylder de krav, den relevante myndighed i den pågældende medlemsstat har stillet, således at skibet kan anløbe havnen sikkert.
2. Montering af farlige materialer, der er nævnt i bilag I, på skibe, der sejler under et tredjelands flag, når de ligger i en havn eller ved en ankerplads i en medlemsstat, forbydes eller begrænses som præciseret i bilag I.
Brug af farlige materialer, der er nævnt i bilag I, på skibe, der sejler under et tredjelands flag, når de ligger i en havn eller ved en ankerplads i en medlemsstat, forbydes eller begrænses som præciseret i bilag I, uden at dette tilsidesætter de undtagelser og overgangsordninger, der gælder for disse materialer i henhold til international ret.
3. Fortegnelsen over farlige materialer er specifik for hvert skib, udarbejdes under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO og tjener til at præcisere, at skibet er i overensstemmelse med stk. 2 i nærværende artikel. Ved udformningen af fortegnelsen over farlige materialer angives som et minimum de farlige materialer, der er anført i bilag I. Det skib, der sejler under et tredjelands flag, udformer en plan, som beskriver den visuelle/stikprøvebaserede inspektion, som udformningen af fortegnelsen over farlige materialer er baseret på, under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO.
4. Fortegnelsen over farlige materialer vedligeholdes og ajourføres korrekt i hele skibets driftstid, så nye monteringer, der indeholder farlige materialer, som er anført i bilag II, og relevante ændringer i skibets konstruktion og udstyr afspejles under hensyntagen til de undtagelser og overgangsordninger, der gælder for disse materialer i henhold til international ret.
5. Et skib, der sejler under et tredjelands flag, kan advares, tilbageholdes, afvises eller udelukkes fra havne eller offshoreterminaler under en medlemsstats jurisdiktion, hvis det ikke efter omstændighederne på anmodning fra de relevante myndigheder i den pågældende medlemsstat indsender en kopi af overensstemmelseserklæringen i overensstemmelse med stk. 6 og 7, til de nævnte myndigheder sammen med fortegnelsen over farlige materialer. En medlemsstat, der træffer en sådan foranstaltning, underretter straks de relevante myndigheder i det tredjeland, under hvis flag det pågældende skib sejler. Manglende ajourføring af fortegnelsen over farlige materialer udgør ikke en mangel, som kan medføre tilbageholdelse, men enhver uoverensstemmelse i fortegnelsen over farlige materialer indberettes til de relevante myndigheder i det tredjeland, under hvis flag det pågældende skib sejler.
6. Overensstemmelseserklæringen udstedes efter kontrol af fortegnelsen over farlige materialer, der er foretaget af de relevante myndigheder i det tredjeland, hvis flag skibet sejler under, eller en organisation, som disse har godkendt, i henhold til nationale krav. Overensstemmelseserklæringen kan udformes på grundlag af appendiks 3 til Hongkongkonventionen.
7. Overensstemmelseserklæringen og fortegnelsen over farlige materialer udfærdiges på det sprog, der er det officielle sprog i den udstedende relevante myndighed i det tredjeland, under hvis flag skibet sejler, og hvis dette sprog ikke er engelsk, fransk eller spansk, vedlægges der en oversættelse til et af disse sprog.
8. Skibe, der sejler under et tredjelands flag, og som ansøger om registrering under en medlemsstats flag, sikrer, at en fortegnelse over farlige materialer som fastsat i artikel 5, stk. 2, opbevares om bord eller udarbejdes inden for seks måneder fra registreringen under den pågældende medlemsstats flag eller i løbet af det næste periodiske syn i henhold til artikel 8, stk. 3, alt efter hvilken dato der kommer først, jf. dog artikel 32, stk. 2, litra b).
AFSNIT III
SKIBSOPHUGNINGSANLÆG
Artikel 13
Krav til skibsophugningsanlæg, som er nødvendige for at blive optaget på den europæiske liste
1. For at blive optaget på den europæiske liste skal et skibsophugningsanlæg overholde følgende krav i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i Hongkongkonventionen og under hensyn til de relevante retningslinjer fra IMO, ILO, Baselkonventionen og Stockholmkonventionen om persistente organiske miljøgifte samt andre internationale retningslinjer:
a)
det er godkendt af de kompetente myndigheder til at varetage skibsophugningsaktiviteter
b)
det er udformet, bygget og drevet på en sikker og miljømæssigt forsvarlig måde
c)
det drives fra bygningsstrukturer
d)
det fastlægger håndterings- og overvågningssystemer, -procedurer og -teknikker, som har til formål at forebygge, reducere, minimere og så vidt muligt fjerne:
i)
sundhedsrisici for de berørte arbejdere og befolkningen i nærheden af skibsophugningsanlægget, og
ii)
negative virkninger på miljøet forårsaget af skibsophugning
e)
det udarbejder en skibsophugningsplan for anlægget
f)
det forebygger negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet, herunder påvisning af kontrol over enhver lækage, navnlig i tidevandsområder
g)
det sørger for sikker og miljømæssigt forsvarlig håndtering og lagring af farlige materialer og affald, herunder:
i)
inddæmning af alle farlige materialer, der findes om bord, under hele skibsophugningsprocessen med henblik på at forhindre udslip af disse materialer til miljøet og tillige håndtering af farlige materialer samt farligt affald, der frembringes under skibsophugningsprocessen udelukkende på uigennemtrængelige gulve med et effektivt afløbssystem
ii)
at alt affald, der frembringes under skibsophugningen, og mængden heraf dokumenteres og udelukkende overføres til affaldsbehandlingsanlæg, herunder affaldsgenanvendelsesanlæg, der er godkendt til at håndtere sådant affald uden risiko for menneskers sundhed og på en miljømæssigt forsvarlig måde.
h)
det fastlægger og vedligeholder en beredskabs- og indsatsplan, sikrer, at nødhjælpsudstyr, f.eks. brandslukningsudstyr og køretøjer, ambulancer og kraner, hurtigt kan få adgang til skibet og til alle områder af skibsophugningsanlægget
i)
sørger for arbejdernes sikkerhed og uddannelse, herunder sikrer, at der anvendes personlige værnemidler under arbejde, hvor sådant udstyr er påkrævet
j)
registrerer hændelser, ulykker, erhvervssygdomme og kroniske virkninger og, hvis de kompetente myndigheder anmoder herom, indberetter eventuelle hændelser, ulykker, erhvervssygdomme eller kroniske virkninger, som udgør eller kan udgøre en risiko for arbejdernes sikkerhed, menneskers sundhed og miljøet
k)
det accepterer at opfylde kravene i stk. 2.
2. Operatøren af et skibsophugningsanlæg skal:
a)
sende skibsophugningsplanen, når den er godkendt i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3, til skibsrederen og administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt
b)
meddele administrationen, at skibsophugningsanlægget i enhver henseende er parat til at påbegynde ophugningen af skibet
c)
når den fuldstændige eller delvise ophugning af et skib er gennemført i overensstemmelse med denne forordning, senest 14 dage efter den fuldstændige eller delvise ophugning i overensstemmelse med skibsophugningsplanen sende en erklæring om færdiggørelse til den administration, der udstedte ophugningscertifikatet for skibet. Erklæringen om færdiggørelse skal omfatte en rapport om eventuelle hændelser og ulykker, der kan være til fare for menneskers sundhed og/eller miljøet.
3. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende udformningen af:
a)
den rapport, der kræves i stk. 2, litra b), i denne artikel for at sikre, at denne er i overensstemmelse med appendiks 6 til Hongkongkonventionen, og
b)
den erklæring, der kræves i stk. 2, litra c), i denne artikel, for at sikre, at denne er i overensstemmelse med appendiks 7 til Hongkongkonventionen.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25 i nærværende forordning.
Artikel 14
Godkendelse af skibsophugningsanlæg beliggende i en medlemsstat
1. Uden at dette berører andre relevant bestemmelser i EU-retten, godkender de kompetente myndigheder skibsophugningsanlæg, der er beliggende på deres territorium, som overholder kravene i artikel 13, til at foretage skibsophugning. Godkendelsen kan gives til det pågældende skibsophugningsanlæg for en periode på højst fem år og forlænges tilsvarende.
Forudsat at kravene i denne forordning er opfyldt, kan tilladelser, der er udstedt i henhold til andre bestemmelser i relevant national ret eller EU-ret, kombineres med godkendelsen i henhold til denne artikel i én enkelt tilladelse, hvis unødvendig gentagelse af oplysninger derved undgås, og operatøren af skibsophugningsanlægget eller skibsophugningsvirksomheden eller den kompetente myndighed spares for dobbeltarbejde. I så fald kan godkendelsen forlænges i overensstemmelse med den i første afsnit omhandlede tilladelsesordning, men ikke overstige en periode på højst fem år.
2. Medlemsstaterne opretter og ajourfører en liste over skibsophugningsanlæg, de har godkendt i overensstemmelse med stk. 1.
3. Den liste, der er nævnt i stk. 2, meddeles Kommissionen omgående og senest den 31. marts 2015.
4. Hvis et skibsophugningsanlæg ikke længere overholder kravene i artikel 13, suspenderer eller trækker medlemsstaten, hvor det pågældende skibsophugningsanlæg er beliggende, godkendelsen af det tilbage eller kræver, at det berørte skibsophugningsanlæg afhjælper fejl eller mangler, og meddeler straks Kommissionen dette.
5. Hvis et skibsophugningsanlæg er godkendt i overensstemmelse med stk. 1, meddeler den pågældende medlemsstat straks Kommissionen dette.
Artikel 15
Godkendelse af skibsophugningsanlæg beliggende i et tredjeland
1. En skibsophugningsvirksomhed, der ejer et skibsophugningsanlæg, som er beliggende i et tredjeland, og som har til hensigt at ophugge skibe, der sejler under en medlemsstats flag, indgiver en ansøgning om optagelse af det pågældende skibsophugningsanlæg på den europæiske liste til Kommissionen.
2. Den i stk. 1 omhandlede ansøgning ledsages af dokumentation for, at det pågældende skibsophugningsanlæg overholder kravene i artikel 13, for at foretage skibsophugning og blive optaget på den europæiske liste i overensstemmelse med artikel 16.
Skibsophugningsvirksomheden skal navnlig:
a)
angive den tilladelse, licens eller godkendelse til at ophugge skibe, som dens kompetente myndigheder har udstedt, og, hvor det relevant, den tilladelse, licens eller godkendelse, som de kompetente myndigheder har udstedt til alle deres entreprenører og underentreprenører, der er direkte involveret i skibsophugningsprocessen og afgive alle de oplysninger, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2
b)
oplyse, om skibsophugningsplanen vil blive godkendt af den kompetente myndighed efter en stiltiende samtykkeprocedure eller en eksplicit procedure med angivelse af den periode, der er fastsat for det stiltiende samtykke, i påkommende tilfælde i overensstemmelse med de nationale krav
c)
bekræfte, at den kun vil acceptere ophugning af et skib, der sejler under en medlemsstats flag, i overensstemmelse med denne forordning
d)
dokumentere, at skibsophugningsanlægget kan tilvejebringe, vedligeholde og overvåge kriterierne for »sikkert til adgang« og »sikkert til svejsning mv.« under hele skibsophugningsprocessen
e)
vedhæfte et kort over skibsophugningsanlæggets grænser og placeringen af skibsophugningsaktiviteterne inden for anlægget
f)
for hvert farligt materiale i bilag I og yderligere farlige materialer, der kan være en del af et skibs konstruktion, angive:
i)
om skibsophugningsanlægget er godkendt til at fjerne det farlige materiale. Såfremt det er godkendt hertil, identificeres de relevante medarbejdere, der er godkendt til at foretage fjernelsen, og der forelægges dokumentation for deres kompetencer
ii)
hvilken affaldshåndteringsproces der anvendes på eller uden for skibsophugningsanlægget, f.eks. forbrænding, deponering eller anden affaldshåndteringsmetode, navn og adresse på affaldshåndteringsanlægget, hvis dette er et andet end skibsophugningsanlægget, og dokumentere, at den anvendte proces gennemføres, uden at menneskers sundhed bringes i fare og på en miljømæssigt forsvarlig måde
g)
bekræfte, at virksomheden har vedtaget en skibsophugningsplan for anlægget under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO
h)
afgive de oplysninger, der er nødvendige for at identificere skibsophugningsanlægget.
3. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter for at specificere formatet for de oplysninger, der kræves for at identificere skibsophugningsfaciliteten. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25.
4. For at blive optaget på den europæiske liste skal skibsophugningsanlæg beliggende i tredjelande attestere, at kravene i artikel 13 er opfyldt, efter at en uafhængig inspektør med de fornødne kvalifikationer har udført en inspektion af anlægget. Skibsophugningsvirksomheden forelægger Kommissionen attesten, når den ansøger om optagelse på den europæiske liste og hvert femte år derefter i forbindelse med forlængelsen af optagelsen på den europæiske liste. Den første optagelse på listen og forlængelse heraf suppleres med en midtvejsevaluering for at bekræfte, at kravene i artikel 13 er opfyldt.
Ved at ansøge om optagelse på den europæiske liste accepterer skibsophugningsvirksomhederne muligheden for, at det pågældende skibsophugningsanlæg kan blive genstand for inspektioner af anlægget udført af Kommissionen eller agenter, der handler på dennes vegne, før eller efter optagelse på den europæiske liste med henblik på at kontrollere overholdelse af kravene i artikel 13. Den uafhængige inspektør, Kommissionen eller agenter, der handler på dennes vegne, samarbejder med de kompetente myndigheder i det tredjeland, hvor skibsophugningsanlægget er beliggende, med henblik på at udføre sådanne inspektioner på stedet.
Kommissionen kan udarbejde tekniske vejledninger for at lette denne attestering.
5. Med henblik på artikel 13, hvad angår den pågældende nyttiggørelse eller bortskaffelse, kan miljømæssigt forsvarlig håndtering kun formodes at være til stede, hvis skibsophugningsvirksomheden kan godtgøre, at det affaldshåndteringsanlæg, der modtager affaldet, drives i overensstemmelse med standarder for beskyttelse af menneskers sundhed og miljøet, som i vid udstrækning svarer til de relevante internationale standarder og EU-standarder.
6. Skibsophugningsvirksomheden forelægger snarest muligt ajourført dokumentation i tilfælde af eventuelle ændringer i de oplysninger, der er afgivet til Kommissionen, og skal under alle omstændigheder tre måneder inden udløbet af hver femårsperiode for optagelsen på den europæiske liste erklære, at:
a)
den fremsendte dokumentation er fuldstændig og ajourført, og at
b)
skibsophugningsanlægget opfylder og fortsat vil opfylde kravene i artikel 13.
Artikel 16
Oprettelse og ajourføring af den europæiske liste
1. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter for at oprette en europæisk liste over skibsophugningsanlæg, der:
a)
er beliggende i Unionen og er anmeldt af medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 14, stk. 3
b)
er beliggende i et tredjeland, og hvis optagelse er baseret på en vurdering af de oplysninger og den dokumentation, der er indgivet eller indhentet i overensstemmelse med artikel 15.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25.
2. Den europæiske liste offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og på Kommissionens websted senest den 31. december 2016. Den opdeles i to underlister, over henholdsvis skibsophugningsanlæg, der er beliggende i Unionen og skibsophugningsanlæg, der er beliggende i et tredjeland.
Den europæiske liste skal indeholde alle følgende oplysninger om skibsophugningsanlægget:
a)
ophugningsmetoden
b)
arten og størrelsen af de skibe, der kan ophugges
c)
eventuelle begrænsninger og betingelser for skibsophugningsanlæggets drift, herunder med hensyn til håndtering af farligt affald
d)
nærmere oplysninger om proceduren for udtrykkeligt eller stiltiende samtykke, jf. artikel 7, stk. 3, for de kompetente myndigheders godkendelse af skibsophugningsplanen
e)
den maksimale årlige skibsophugningsmængde.
3. Den europæiske liste skal angive udløbsdatoen for skibsophugningsanlæggets optagelse på listen. En optagelse gælder i højst fem år og kan fornyes.
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter for regelmæssigt at ajourføre den europæiske liste med henblik på at:
a)
optage et skibsophugningsanlæg på den europæiske liste, når:
i)
det er blevet godkendt i henhold til artikel 14, eller
ii)
dets optagelse på den europæiske liste er vedtaget i henhold til stk. 1, litra b), i nærværende artikel
b)
slette et skibsophugningsanlæg fra den europæiske liste hvis:
i)
anlægget ikke længere opfylder kravene i artikel 13, eller
ii)
den ajourførte dokumentation ikke er forelagt mindst tre måneder inden udløbet af den femårsperiode, der er fastsat i stk. 3 i nærværende artikel.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25.
5. I forbindelse med oprettelsen og ajourføringen af den europæiske liste handler Kommissionen i overensstemmelse med principperne i traktaterne og med Unionens internationale forpligtelser.
6. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen alle oplysninger, der kan være relevante for ajourføringen af den europæiske liste. Kommissionen videresender alle relevante oplysninger til de øvrige medlemsstater.
AFSNIT IV
GENERELLE ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER
Artikel 17
Sprog
1. Skibsophugningsplanen som omhandlet i artikel 7 udfærdiges på et sprog, der accepteres i den stat, der godkender skibsophugningsanlægget. Hvis dette sprog ikke er engelsk, fransk eller spansk, skal skibsophugningsplanen oversættes til et af disse sprog, medmindre administrationen er indforstået med, at det er unødvendigt.
2. Det fortegnelsescertifikat og det ophugningscertifikat, der udstedes i henhold til artikel 9, udfærdiges på et af den udstedende administrations officielle sprog. Hvis dette sprog ikke er engelsk, fransk eller spansk, skal der vedlægges en oversættelse til et af disse sprog.
Artikel 18
Udpegning af kompetente myndigheder og administrationer
1. Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder og administrationer, der er ansvarlige for anvendelsen af denne forordning, og underretter Kommissionen herom. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen i tilfælde af ændringer i sådanne oplysninger.
2. Kommissionen offentliggør på sit websted lister over de udpegede kompetente myndigheder og administrationer og ajourfører disse lister, når det er relevant.
Artikel 19
Udpegning af kontaktpersoner
1. Medlemsstaterne og Kommissionen udpeger hver én eller flere kontaktpersoner, som informerer og vejleder de fysiske eller juridiske personer, der henvender sig til dem. Kommissionens kontaktperson sender medlemsstaternes kontaktpersoner alle modtagne spørgsmål, som vedrører medlemsstaterne, og omvendt.
2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om udpegning af kontaktpersoner. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen i tilfælde af ændringer i disse oplysninger.
3. Kommissionen offentliggør på sit websted lister over de udpegede kontaktpersoner og ajourfører disse lister, når det er relevant.
Artikel 20
Møde mellem kontaktpersoner
Hvis medlemsstaterne anmoder derom, eller hvis Kommissionen finder det hensigtsmæssigt, tilrettelægger Kommissionen regelmæssigt et møde mellem kontaktpersonerne for at undersøge de spørgsmål, som gennemførelsen af denne forordning giver anledning til. Relevante interesserede parter indbydes til sådanne møder eller dele af møder, såfremt alle medlemsstater og Kommissionen er enige om, at det er hensigtsmæssigt at gøre dette.
AFSNIT V
RAPPORTERING OG HÅNDHÆVELSE
Artikel 21
Medlemsstaternes rapporter
1. Hver medlemsstat indgiver en rapport til Kommissionen med følgende oplysninger:
a)
en liste over skibe, der sejler under dens flag, for hvilke der udstedt et ophugningscertifikat, navnet på skibsophugningsvirksomheden og skibsophugningsanlæggets beliggenhed i henhold til ophugningscertifikatet
b)
en liste over skibe, der sejler under dens flag, og som der er modtaget en erklæring om færdiggørelse for
c)
oplysninger om ulovlig skibsophugning, sanktioner og opfølgende foranstaltninger, som medlemsstaten har iværksat.
2. Hver medlemsstat sender hvert tredje år rapporten elektronisk til Kommissionen senest ni måneder efter udløbet af den treårsperiode, den dækker.
Den første elektroniske rapport dækker perioden fra denne forordnings anvendelsesdato til udløbet af den første regelmæssige treårige rapporteringsperiode, jf. artikel 5 i Rådets direktiv 91/692/EØF (14), som falder efter startdatoen for den første rapporteringsperiode.
Kommissionen offentliggør senest ni måneder efter modtagelsen af medlemsstaternes rapporter en rapport om anvendelsen af denne forordning.
3. Kommissionen samler disse oplysninger i en elektronisk database, som til stadighed er tilgængelig for offentligheden.
Artikel 22
Håndhævelse i medlemsstaterne
1. Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser for sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
2. Medlemsstaterne samarbejder bilateralt eller multilateralt med hinanden for at fremme forebyggelse og afsløring af potentiel omgåelse og overtrædelse af denne forordning.
3. Medlemsstaterne udpeger de medlemmer af deres faste personale, der er ansvarlige for det samarbejde, der er omhandlet i stk. 2. Disse oplysninger sendes til Kommissionen, som udsender en samlet liste til disse medlemmer.
4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de bestemmelser i deres nationale ret, der vedrører håndhævelsen af denne forordning og de gældende sanktioner.
Artikel 23
Anmodning om foranstaltninger
1. Fysiske eller juridiske personer, som er berørt af, kan blive berørt af eller har en tilstrækkelig interesse i de beslutningsprocedurer på miljøområdet, der vedrører overtrædelse af artikel 13, sammenholdt med artikel 15 og artikel 16, stk. 1, litra b), i denne forordning, har adgang til at kræve, at Kommissionen træffer foranstaltninger efter denne forordning i tilfælde af overtrædelse af denne forordning eller overhængende fare herfor.
Den interesse, som en hvilken som helst ikke-statslig organisation, der arbejder for at fremme miljøbeskyttelse, og som opfylder kravene i artikel 11 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 (15), måtte have, anses for en tilstrækkelig interesse med henblik på første afsnit.
2. Anmodningen om foranstaltninger ledsages af relevante oplysninger og data til støtte for anmodningen.
3. Hvis anmodningen om foranstaltninger og de ledsagende oplysninger og data viser, at det er sandsynligt, at der foreligger en overtrædelse af artikel 13, sammenholdt med artikel 15 og artikel 16, stk. 1, litra b), eller at der er overhængende fare for en sådan overtrædelse, tager Kommissionen sådanne anmodninger om foranstaltninger og oplysninger og data i betragtning. Under disse omstændigheder giver Kommissionen den pågældende skibsophugningsvirksomhed lejlighed til at udtale sig om anmodningen om foranstaltninger og de ledsagende oplysninger og data.
4. Kommissionen underretter hurtigst muligt og i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i EU-retten de personer, der har indgivet en anmodning efter stk. 1, om sin afgørelse om at efterkomme eller afslå anmodningen om foranstaltninger og begrunder afgørelsen.
AFSNIT VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 24
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage de delegerede retsakter, jf. artikel 5, stk. 8, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 30. december 2013. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 5, stk. 8, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 5, stk. 8, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 25
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
Artikel 26
Overgangsbestemmelse
Fra tidspunktet for offentliggørelsen af den europæiske liste kan medlemsstaterne, inden denne forordnings anvendelsesdato, godkende ophugning af skibe på skibsophugningsanlæg, der er opført på den europæiske liste. I så tilfælde finder forordning (EF) nr. 1013/2006 anvendelse.
Artikel 27
Ændring af forordning (EF) nr. 1013/2006
I artikel 1, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1013/2006 tilføjes følgende punkt:
»i)
skibe, der sejler under en medlemsstats flag, og som falder under anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1257/2013 (16).
Artikel 28
Ændring af direktiv 2009/16/EF
I bilag IV tilføjes følgende punkt:
»49.
Et certifikat for fortegnelsen over farlige materialer eller en overensstemmelseserklæring i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1257/2013 (17).
Artikel 29
Finansielt incitament
Kommissionen forelægger senest den 31. december 2016 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om, hvorvidt det er muligt at skabe et finansielt instrument, der kan lette en sikker og forsvarlig skibsophugning, og lader den, hvis det er hensigtsmæssigt, ledsage af et lovgivningsmæssigt forslag.
Artikel 30
Revision
1. Kommissionen vurderer, hvilke overtrædelser af denne forordning der bør være omfattet af direktiv 2008/99/EF med henblik på at sidestille bestemmelserne vedrørende overtrædelser i henholdsvis denne forordning og forordning (EF) nr. 1013/2006. Kommissionen aflægger senest den 31. december 2014 rapport herom til Europa-Parlamentet og Rådet og lader den, hvis det er hensigtsmæssigt, ledsage af et lovgivningsforslag.
2. Kommissionen tager denne forordning op til revision senest 18 måneder inden datoen for Hongkongkonventionens ikrafttræden og samtidig fremsætter den, hvis det er hensigtsmæssigt, eventuelle passende lovgivningsforslag med henblik herpå. Denne revision omfatter optagelse af skibsophugningsanlæg, som er godkendt i henhold til Hongkongkonventionen, på den europæiske liste med henblik på at undgå dobbeltarbejde og administrative byrder.
3. Kommissionen overvåger denne forordning og fremsætter, hvis det er hensigtsmæssigt, i god tid forslag til at tackle udviklinger vedrørende internationale konventioner, herunder Baselkonventionen, hvis det viser sig at være nødvendigt.
4. Uanset stk. 2 forelægger Kommissionen senest fem år efter anvendelsesdatoen for denne forordning Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af denne forordning, hvis det er hensigtsmæssigt ledsaget af lovgivningsmæssigt forslag for at sikre, at dens formål opfyldes, og at dens virkning sikres og er berettiget.
Artikel 31
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 32
Anvendelse
1. Denne forordning finder anvendelse fra den tidligste af følgende to datoer, men ikke før den 31. december 2015:
a)
6 måneder efter den dato, hvor det samlede maksimale årlige skibsophugningsoutput på de skibsophugningsanlæg, der er opført på den europæiske liste, udgør mindst 2,5 mio. light displacement tonnage (LDT). Et skibsophugningsanlægs årlige skibsophugningsoutput beregnes som summen af vægten, udtrykt i LDT, af de skibe, der er ophugget i et givet år på det pågældende anlæg. Det maksimale årlige skibsophugningsoutput fastsættes ved at vælge den højeste værdi, der er forekommet i den forløbne tiårsperiode for hvert skibsophugningsanlæg, eller, i tilfælde af et nyligt godkendt skibsophugningsanlæg, den højeste årlige værdi, som det pågældende anlæg har opnået, eller
b)
den 31. december 2018.
2. I forbindelse med følgende bestemmelser finder de følgende anvendelsesdatoer dog anvendelse:
a)
artikel 2, artikel 5, stk. 2, andet afsnit, artikel 13, 14, 15, 16, 25 og 26 fra den 31. december 2014, og
b)
artikel 5, stk. 2, første og tredje afsnit, og artikel 12, stk. 1 og 8, fra den 31. december 2020.
3. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende en meddelelse vedrørende anvendelsesdatoen for denne forordning, når de i stk. 1, litra a), omhandlede betingelser er blevet opfyldt.
4. Hvis en medlemsstat har lukket sit nationale skibsregister eller i en periode på tre år ikke har haft skibe registreret under sit flag, og så længe ingen skibe er registreret under dens flag, kan den pågældende medlemsstat fravige bestemmelserne i denne forordning, dog ikke artikel 4, 5, 11, 12, 13 og 14, artikel 16, stk. 6, og artikel 18, 19, 20, 21 og 22. Ønsker en medlemsstat at benytte sig af denne undtagelse, underretter den Kommissionen herom senest på anvendelsesdatoen for denne forordning. Enhver senere ændring meddeles ligeledes Kommissionen.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 20. november 2013.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1257/2013,
annettu 20 päivänä marraskuuta 2013,
aluskierrätyksestä sekä asetuksen (EY) N:o 1013/2006 ja direktiivin 2009/16/EY muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan 1 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Aluksia, jotka katsotaan jätteeksi ja jotka siirretään kierrätettäviksi valtioiden rajojen yli, säännellään vaarallisten jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen ja käsittelyn valvontaa koskevalla 22 päivänä maaliskuuta 1989 tehdyllä Baselin yleissopimuksella, jäljempänä ’Baselin yleissopimus’), sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1013/2006 (3). Asetuksella (EY) N:o 1013/2006 pannaan täytäntöön Baselin yleissopimus sekä vuonna 1995 hyväksytty mainitun yleissopimuksen muutos (4), joka ei ole vielä tullut voimaan kansainvälisesti ja jolla kielletään vaarallisen jätteen vienti maihin, jotka eivät ole taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) jäseniä. Tällaiset alukset luokitellaan yleisesti vaaralliseksi jätteeksi, ja niiden vieminen unionista kierrätettäviksi laitoksiin, jotka sijaitsevat maissa, jotka eivät ole OECD:n jäseniä, on kielletty.
(2)
Menetelmät, joilla voimassa olevan unionin ja kansainvälisen oikeuden soveltamista seurataan ja se pannaan täytäntöön, eivät sovellu alusten ja kansainvälisen merenkulun erityispiirteisiin. Kansainvälisen työjärjestön (ILO), Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) ja Baselin yleissopimuksen sihteeristön yhteistoimintaan perustuvilla pyrkimyksillä on saatu aikaan yksimielisyys sellaisten maailmanlaajuisesti sitovien vaatimusten omaksumisesta, joilla pyritään turvallista ja ympäristön kannalta asianmukaista aluskierrätystä koskevan kansainvälisen Hongkongin yleissopimuksen, jäljempänä ’Hongkongin yleissopimus’ hyväksynnällä varmistamaan tehokas ja tosiasiallinen ratkaisu aluskierrätyksen käytäntöihin, jotka eivät ole turvallisia ja asianmukaisia.
(3)
OECD-maiden tämänhetkinen aluskierrätyskapasiteetti, joka on säännösten mukaan saatavilla jäsenvaltioiden lipun alla purjehtiville aluksille, on riittämätön. Nykyinen turvallinen ja ympäristön kannalta asianmukainen kierrätyskapasiteetti OECD:n ulkopuolisissa maissa riittää kaikkien jäsenvaltion lipun alla purjehtivien alusten käsittelyyn, ja sen odotetaan kasvavan edelleen vuoteen 2015 mennessä niiden toimien seurauksena, joita kierrätystä harjoittavat maat toteuttavat Hongkongin yleissopimuksen vaatimusten täyttämiseksi.
(4)
Hongkongin yleissopimus hyväksyttiin 15 päivänä toukokuuta 2009 Kansainvälisen merenkulkujärjestön yhteydessä. Hongkongin yleissopimus tulee voimaan vasta 24 kuukautta sen jälkeen, kun sen on ratifioinut vähintään 15 valtiota, joiden kauppalaivasto yhteensä on vähintään 40 prosenttia maailman kauppamerenkulun bruttovetoisuudesta ja joiden yhteenlaskettu suurin vuotuinen aluskierrätyksen enimmäismäärä edeltävien 10 vuoden aikana on ollut vähintään kolme prosenttia samojen valtioiden yhteenlasketun kauppalaivaston bruttovetoisuudesta. Yleissopimus kattaa alusten suunnittelun, rakentamisen, toiminnan ja niiden valmistelun kierrätystä varten, ja tarkoituksena on helpottaa turvallista ja ympäristön kannalta asianmukaista kierrätystä ilman, että vaarannetaan alusten turvallisuutta ja toiminnan tehokkuutta. Yleissopimuksessa käsitellään myös kierrätyslaitosten turvallista ja ympäristön kannalta asianmukaista toimintaa sekä asianmukaisen mekanismin perustamista aluskierrätystä koskevien määräysten noudattamisen valvomiseksi.
(5)
Tämän asetuksen tarkoituksena on edistää Hongkongin yleissopimuksen nopeaa ratifiointia sekä unionissa että kolmansissa maissa soveltamalla aluksiin ja aluskierrätyslaitoksiin mainitun yleissopimukseen perustuvaa oikeasuhteista valvontaa.
(6)
Hongkongin yleissopimuksessa edellytetään nimenomaisesti, että sen osapuolet toteuttavat kansainvälisen oikeuden mukaisia tiukempia toimenpiteitä ja varmistavat alusten turvallisen ja ympäristön kannalta asianmukaisen kierrätyksen, jotta ehkäistään, vähennetään ja minimoidaan mahdolliset haitalliset vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön. Tämä huomioon ottaen tällä asetuksella olisi sen vuoksi säädettävä suojasta kaikilla jäsenvaltion satamaan ja ankkuripaikkaan saapuvilla aluksilla olevien vaarallisten materiaalien mahdollisia haitallisia vaikutuksia vastaan ja varmistettava samalla kyseisiin materiaaleihin sovellettavien kansainvälisen oikeuden määräysten noudattaminen. Varmistaakseen tämän asetuksen mukaisten vaarallisiin materiaaleihin liittyvien vaatimusten valvonnan jäsenvaltioiden olisi sovellettava kansallisia säännöksiä pannakseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/16/EY (5) täytäntöön. Satamavaltion tarkastajien tehtävänä on tällä hetkellä todistuskirjojen tarkastaminen ja vaarallisten materiaalien, myös asbestin, aktiivinen testaaminen ihmishengen turvallisuudesta merellä tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen, jäljempänä ’SOLAS’, mukaisesti. Satamavaltioiden suorittamia tarkastuksia koskevassa Pariisin yhteisymmärryspöytäkirjassa määrätään näiden toimien yhdenmukaistamisesta.
(7)
Tämän asetuksen tarkoituksena on myös vähentää unionin, OECD-maiden ja asianomaisten kolmansien maiden toimijoiden välisiä eroja, jotka koskevat työterveyttä ja -turvallisuutta sekä ympäristövaatimuksia, ja ohjata jäsenvaltion lipun alla purjehtivat alukset aluskierrätyslaitoksiin, jotka käyttävät turvallisia ja ympäristön kannalta asianmukaisia menetelmiä alusten purkamisessa, sen sijaan, että ne ohjattaisiin laitoksiin, jotka eivät täytä tarvittavia vaatimuksia, mikä on nykyisin vallitseva käytäntö. Samalla parannettaisiin myös jäsenvaltioissa sijaitsevien aluskierrätyslaitosten kilpailukykyä alusten turvallisessa ja ympäristön kannalta asianmukaisessa kierrätyksessä ja käsittelyssä. Eurooppalaisen luettelon laatiminen aluskierrätyslaitoksista, jotka noudattavat tässä asetuksessa esitettyjä vaatimuksia, jäljempänä ’eurooppalainen luettelo’, edistäisi näitä tavoitteita ja sääntöjen noudattamisen parempaa valvontaa, koska se helpottaisi sen jäsenvaltion, jonka lipun alla alus purjehtii, mahdollisuutta valvoa kierrätettäväksi lähetettäviä aluksia. Näiden aluskierrätyslaitoksia koskevien vaatimusten olisi perustuttava Hongkongin yleissopimuksen vaatimuksiin. Tämän asetuksen mukaisesti hyväksyttyjen aluskierrätyslaitosten olisi täytettävä tältä osin vaatimukset, joita ympäristön suojelun, työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden sekä kierrätetyistä aluksista talteen otettujen jätteiden ympäristön kannalta asianmukainen huolto edellyttävät. Vaatimuksilla olisi kolmannessa maassa sijaitsevien aluskierrätyslaitosten osalta saavutettava ihmisten terveyden ja ympäristön suojelun korkea taso, joka pääpiirteissään vastaa unionin tasoa. Eurooppalaiseen luetteloon ei sen vuoksi olisi sisällytettävä aluskierrätyslaitoksia, jotka eivät täytä näitä vähimmäisvaatimuksia.
(8)
Unionin oikeuteen sisältyvää yhdenvertaisuuden periaatetta olisi sovellettava ja sen soveltamista valvottava, erityisesti silloin, kun laaditaan ja päivitetään eurooppalaista luetteloa sellaisten jossain jäsenvaltiossa sijaitsevien aluskierrätyslaitosten sekä jossain kolmannessa maassa sijaitsevien aluskierrätyslaitosten osalta, jotka täyttävät tässä asetuksessa säädetyt vaatimukset.
(9)
Jäsenvaltioita rohkaistaan toteuttamaan aiheellisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että aluksissa, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, toimitaan tässä asetuksessa edellytetyllä tavalla siinä määrin kuin se on kohtuullista ja käytännössä mahdollista.
(10)
Päällekkäisyyden välttämiseksi on tarpeen huolehtia siitä, että tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin, jäsenvaltion lipun alla purjehtiviin aluksiin ei sovelleta asetusta (EY) N:o 1013/2006 eikä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2008/98/EY (6). Asetusta (EY) N:o 1013/2006 sovelletaan unionista tapahtuvaan jätteiden siirtoon lukuun ottamatta tiettyjä jäteluokkia, joihin sovelletaan vaihtoehtoista järjestelmää. Tällä asetuksella säädetään velvollisuudesta tarkastaa sen soveltamisalaan kuuluvia aluksia niiden koko elinkaaren ajan, ja sen tarkoituksena on huolehtia kyseisten aluskierrätyksestä ympäristön kannalta asianmukaisella tavalla. Sen vuoksi on aiheellista tarkentaa, että sellaiseen alukseen, johon sovelletaan koko sen elinkaaren ajan tämän asetuksen mukaista vaihtoehtoista tarkastusjärjestelmää, ei olisi sovellettava asetusta (EY) N:o 1013/2006. Aluksiin, jotka eivät kuulu Hongkongin yleissopimuksen ja tämän asetuksen soveltamisalaan, olisi edelleen sovellettava asetusta (EY) N:o 1013/2006 ja direktiiviä 2008/98/EY, ja aluksella olevaan jätteeseen, joka ei ole sen toiminnassa syntynyttä jätettä, edelleen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2008/99/EY (7).
(11)
Todettakoon myös, että aluksiin sovelletaan edelleen muitakin kansainvälisiä yleissopimuksia, joilla varmistetaan niiden turvallinen toiminta merellä niiden elinkaaren toiminnallisen osuuden aikana, ja vaikka aluksilla on tiettyjä merenkulkuun liittyviä oikeuksia ja vapauksia, niiden edellytetään ilmoittavan ennakolta saapumisestaan satamaan. Jäsenvaltioiden olisi voitava päättää soveltaa lisätarkastuksia muiden kansainvälisten sopimusten mukaisesti. Uusien kauttakulkutarkastusten käyttöön ottoa ei sen vuoksi pidetä tämän asetuksen nojalla tarpeellisena.
(12)
Tulkittaessa tämän asetuksen vaatimuksia olisi otettava huomioon ohjeet, jotka Kansainvälisen merenkulkujärjestö (IMO) on laatinut Hongkongin yleissopimuksen tueksi, jäljempänä ’IMO:n ohjeet’.
(13)
Tässä asetuksessa ei käsitteellä ”kierrätys” olisi oltava sitä merkitystä, joka sille on annettu direktiivissä 2008/98/EY olevassa määritelmässä. Tässä asetuksessa olisi sen vuoksi otettava käyttöön erityinen sitä koskeva ”aluskierrätyksen” määritelmä.
(14)
Kemikaalien maailmanlaajuisesti yhdenmukaistettu luokitus- ja merkintäjärjestelmä on pantu unionin tasolla täytäntöön Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1272/2008 (8). Tässä asetuksessa yhdessä neuvoston direktiivin 67/548/ETY (9) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/45/EY (10) kanssa on hyödyllisiä ohjeita vaarallisen materiaalin määrittämiseksi.
(15)
Inventaarin pitäminen aluksella olevista vaarallisista materiaaleista aluksen koko elinkaaren ajan on Hongkongin yleissopimuksen ja tämän asetuksen mukainen keskeinen vaatimus. Hongkongin yleissopimuksen 8 säännön 2 kohdan mukaan kierrätettäväksi tarkoitetun aluksen olisi minimoitava toiminnassaan syntyneen jätteen määrä aluskierrätyslaitokseen saapumista edeltävänä aikana. Jos toiminnassa syntyneet jätteet on tarkoitus toimittaa aluksen mukana aluskierrätyslaitokseen, jätteiden arvioidut määrät ja sijainnit olisi mainittava luettelon II osassa.
(16)
Jäsenvaltioiden olisi toteutettava toimenpiteitä, joilla estetään aluskierrätystä koskevien sääntöjen kiertäminen ja parannetaan aluskierrätyksen läpinäkyvyyttä. Kuten Hongkongin yleissopimuksessa määrätään, jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava tiedot aluksista, joista on annettu inventaariotodistuskirja tai saatu ilmoitus kierrätyksen loppuunsaattamisesta, sekä tiedot, jotka koskevat laitonta aluskierrätystä ja jäsenvaltioiden sen johdosta toteuttamia toimia.
(17)
Jäsenvaltioiden olisi annettava säännöt seuraamuksista, joita sovelletaan tämän asetuksen rikkomiseen, sekä varmistettava, että näitä seuraamuksia sovelletaan siten, että estetään aluskierrätystä koskevien sääntöjen kiertäminen. Seuraamusten, jotka voivat olla luonteeltaan yksityisoikeudellisia tai hallinnollisia, olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
(18)
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti jäsenvaltioiden tuomioistuinten edellytetään tulkitsevan mahdollisimman laajasti menettelysääntöjä, jotka koskevat edellytyksiä, joiden on täytyttävä hallinnollisen tai oikeudellisen menettelyn vireille panemiseksi Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kohdan tavoitteiden mukaisesti.
(19)
Ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi ja ”saastuttaja maksaa” -periaate huomioon ottaen komission olisi arvioitava, onko mahdollista ottaa käyttöön rahoitusmekanismi, joka olisi sovellettavissa kaikkiin jäsenvaltion satamassa ja ankkuripaikassa käyviin aluksiin riippumatta siitä, minkä valtion lipun alla ne purjehtivat, ja jolla luotaisiin voimavaroja edistämään ympäristön kannalta asianmukaista alusten kierrätystä ja käsittelyä ilman, että luodaan kannustinta ulosliputtamiselle.
(20)
Hongkongin yleissopimuksen kehittymisen huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tämän asetuksen liitteiden I ja II saattamista ajan tasalle. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitettaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(21)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (11) mukaisesti.
(22)
Merenkulun ja aluskierrätyksen kansainvälisen luonteen vuoksi jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on ehkäistä, vähentää tai poistaa haitallisia vaikutuksia, joita jäsenvaltion lipun alla purjehtivien alusten kierrätyksestä, toiminnasta ja ylläpidosta aiheutuu ihmisten terveydelle ja ympäristölle, vaan se voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Kohde ja tarkoitus
Tällä asetuksella pyritään ehkäisemään, vähentämään, saattamaan mahdollisimman vähiin ja, niin pitkälti kuin käytännössä mahdollista, poistamaan onnettomuuksia, vammautumisia ja muita ihmisten terveydelle ja ympäristölle haitallisia vaikutuksia, joita aluskierrätyksestä aiheutuu. Tämän asetuksen tarkoituksena on parantaa turvallisuutta, ihmisten terveyden suojelua ja unionin meriympäristön tilaa aluksen koko elinkaaren ajan erityisesti sen varmistamiseksi, että tällaisesta aluskierrätyksestä syntyvä vaarallinen jäte käsitellään ympäristön kannalta asianmukaisesti.
Tässä asetuksessa annetaan myös säännöt, joiden tarkoituksena on varmistaa aluksilla olevien vaarallisten materiaalien asianmukainen käsittely.
Tällä asetuksella pyritään myös helpottamaan turvallista ja ympäristön kannalta asianmukaista aluskierrätystä koskevan kansainvälisen Hongkongin yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, ratifiointia.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan 12 artiklaa lukuun ottamatta jäsenvaltion lipun alla purjehtiviin aluksiin.
Tämän asetuksen 12 artiklaa sovelletaan jäsenvaltion satamaan tai ankkuripaikkaan saapuviin kolmannen maan lipun alla purjehtiviin aluksiin.
2. Tätä asetusta ei sovelleta
a)
sotalaivoihin, laivaston apualuksiin eikä muihin valtion omistamiin tai käyttämiin ja kyseisenä ajankohtana yksinomaan valtiollisiin, ei-kaupallisiin tarkoituksiin varattuihin aluksiin;
b)
aluksiin, joiden bruttovetoisuus on alle 500 GT;
c)
aluksiin, jotka toimivat koko elinkaarensa aikana ainoastaan vesillä, jotka kuuluvat sen jäsenvaltion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan, jonka lipun alla alus purjehtii.
3 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1)
’aluksella’ kaikentyyppisiä meriympäristössä toimivia tai toimineita aluksia, mukaan lukien vedenalaiset alukset, kelluvat alukset, kelluvat alustat, itsenousevat alustat, kelluvat varastointiyksiköt (Floating Storage Unit, FSU), kelluvat tuotanto-, varastointi- ja kierrätysyksiköt (Floating Production Storage and Offshore Unit, FPSO) sekä alukset, jotka on riisuttu laitteista tai joita hinataan;
2)
’uudella aluksella’ alusta,
a)
jonka rakentamista koskeva sopimus on tehty tämän asetuksen soveltamispäivänä tai sen jälkeen;
b)
jollei rakentamista koskevaa sopimusta ole, jonka köli on laskettu tai joka on ollut vastaavassa rakennusvaiheessa kuusi kuukautta tämän asetuksen soveltamispäivästä tai sen jälkeen; tai
c)
jonka luovutus on tapahtunut 30 kuukautta tämän asetuksen soveltamispäivästä tai sen jälkeen;
3)
’säiliöaluksella’ öljysäiliöalusta sellaisena kuin se on määritelty alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehdyn yleissopimuksen, jäljempänä ’MARPOL-yleissopimus’, liitteessä I, tai haitallisia nestemäisiä aineita (Noxious Liquid Substances, NLS) kuljettavaa säiliöalusta sellaisena kuin se on määritelty kyseisen yleissopimuksen liitteessä II;
4)
’vaarallisella materiaalilla’ kaikkia materiaaleja ja aineita, jotka ovat omiaan aiheuttamaan vaaroja ihmisten terveydelle ja/tai ympäristölle;
5)
’toiminnassa syntyneellä jätteellä’ alusten tavanomaisessa toiminnassa syntyneitä jätevesiä ja jäämiä, joihin sovelletaan Marpol-yleissopimuksen vaatimuksia;
6)
’aluskierrätyksellä’ toimintaa, jossa alus puretaan kokonaan tai osittain aluskierrätyslaitoksella sellaisten osien ja materiaalien talteen ottamiseksi, jotka soveltuvat hyödyntämiseen, uudelleenkäyttöön valmisteluun tai uudelleenkäyttöön, samalla kun varmistetaan vaarallisten ja muiden materiaalien käsittely, ja siihen kuuluu myös osien ja materiaalien varastointi ja esikäsittely kierrätyslaitoksen alueella, mutta ei niiden lisäkäsittely tai loppukäsittely erillisissä laitoksissa;
7)
’aluskierrätyslaitoksella’ määriteltyä aluetta, joka on jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa sijaitseva aluskierrätykseen käytetty telakka tai laitos;
8)
’aluskierrätysyrityksellä’ aluskierrätyslaitoksen omistajaa tai muuta organisaatiota tai henkilöä, joka on ottanut kierrätyslaitoksen omistajalta vastuun aluskierrätystoiminnan harjoittamisesta;
9)
’hallinnolla’ valtion viranomaista, jonka jäsenvaltio on nimennyt vastaamaan tehtävistä, jotka liittyvät sen lipun alla purjehtiviin tai sen valvonnassa toimiviin aluksiin;
10)
’hyväksytyllä laitoksella’ Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 391/2009 (12) mukaisesti hyväksyttyä laitosta;
11)
’toimivaltaisella viranomaisella’ yhtä tai useampaa valtion nimeämää viranomaista, jonka jäsenvaltio tai kolmas maa on nimennyt vastaamaan tietyllä maantieteellisellä alueella tai asiantuntemuksen alalla aluskierrätyslaitoksista, jotka liittyvät kaikkiin tuon valtion lainkäyttövallan alaisuudessa toteutettaviin toimiin;
12)
’bruttovetoisuudella’ vuoden 1969 kansainvälisen aluksenmittausyleissopimuksen liitteen I tai sen korvaavan myöhemmän yleissopimuksen mukaisen mittausjärjestelmän mukaisesti laskettua bruttovetoisuutta;
13)
’pätevällä henkilöllä’ henkilöä, jolla on asianmukainen pätevyys ja koulutus sekä riittävästi tietoa, kokemusta ja taitoa kyseessä olevan työn suorittamiseksi;
14)
’aluksen omistajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka on rekisteröity aluksen omistajaksi, mukaan lukien luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka omistavat aluksen rajoitetun ajan ennen sen myyntiä ja luovutusta aluskierrätyslaitokseen tai, rekisteröinnin puuttuessa, luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka omistaa aluksen, tai mitä tahansa muuta organisaatiota tai henkilöä, kuten hoitoyhtiötä tai ilman miehistöä rahdatun aluksen rahtaajaa, joka on ottanut vastuun aluksen toiminnasta aluksen omistajalta, ja oikeushenkilöä, joka hoitaa valtion omistuksessa olevaa alusta;
15)
’uudella asennuksella’ järjestelmien, laitteistojen, eristyksen tai muun materiaalin asentamista alukseen tämän asetuksen soveltamispäivän jälkeen;
16)
’aluskierrätyssuunnitelmalla’ aluskierrätyslaitoksen toiminnanharjoittajan kullekin sen vastuulla kierrätettävälle eri alukselle laatimaa suunnitelmaa, jossa on otettu huomioon Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) antamat ohjeet ja päätöslauselmat;
17)
’aluskierrätyslaitoksen suunnitelmalla’ aluskierrätyslaitoksen toiminnanharjoittajan laatimaa ja aluskierrätysyrityksen johtokunnan tai asianmukaisen hallintoelimen hyväksymää suunnitelmaa, jossa kuvataan aluskierrätykseen aluskierrätyslaitoksessa käytettävät toimintaprosessit ja -menettelyt ja jossa käsitellään erityisesti työntekijöiden turvallisuutta ja koulutusta, ihmisten terveyden ja ympäristön suojelua, henkilöstön tehtäviä ja vastuita, hätätilannevalmiutta ja hätätilannetoimia sekä seuranta-, raportointi- ja kirjaamisjärjestelmiä ja jossa on otettu huomioon asiaa koskevat IMO:n ohjeet ja päätöslauselmat;
18)
’turvallisella suljetulla tilalla’ tilaa, joka täyttää seuraavat edellytykset:
a)
ilman happipitoisuus ja tulenarkojen höyryjen pitoisuus ovat turvallisissa rajoissa;
b)
ilmassa mahdollisesti olevat myrkylliset materiaalit ovat sallittujen pitoisuuksien rajoissa;
c)
pätevä henkilö on hyväksynyt työn, jonka mahdollisista jäämistä ja materiaaleista ei aiheudu myrkyllisten materiaalien kontrolloimattomia päästöjä tai tulenarkojen höyryjen vaarallisia pitoisuuksia vallitsevissa ilmaolosuhteissa, kun niitä ylläpidetään ohjeiden mukaisesti;
19)
’tulityöturvallisella tilalla’ tilaa, joka täyttää seuraavat edellytykset:
a)
tila on turvallinen, se ei ole räjähdysherkkä ja se on myös kaasuista vapaa siten, että siellä voidaan käyttää valokaari- tai kaasuhitsauslaitteita, leikkaus- tai polttolaitteita tai muunlaista avotulta sekä lämmitystä, hiontaa tai toimintoja, joissa syntyy kipinöitä;
b)
18 kohdassa esitetyt turvallisen suljetun tilan edellytykset täyttyvät;
c)
vallitsevat ilmaolosuhteet eivät muutu tulityön tuloksena;
d)
kaikki viereiset tilat on puhdistettu, tehty palamattomiksi tai käsitelty riittävästi, jotta voidaan estää tulipalon syttyminen tai leviäminen;
20)
’kierrätyksen loppuunsaattamisilmoituksella’ aluskierrätyslaitoksen toiminnanharjoittajan antamaa vahvistusta siitä, että aluskierrätys on saatettu loppuun tämän asetuksen mukaisesti;
21)
’inventaariotodistuskirjalla’ jäsenvaltion lipun alla purjehtivalle alukselle 9 artiklan mukaisesti myönnettävää aluskohtaista todistusta, jonka liitteenä on 5 artiklan mukainen vaarallisten materiaalien luettelo;
22)
’kierrätyskelpoisuuden osoittavalla todistuskirjalla’ jäsenvaltion lipun alla purjehtivalle alukselle 9 artiklan 9 kohdan mukaisesti myönnettävää aluskohtaista todistusta, jonka liitteenä on 5 artiklan 7 kohdan mukainen vaarallisten materiaalien luettelo sekä 7 artiklan mukainen hyväksytty aluskierrätyssuunnitelma;
23)
’vaatimustenmukaisuusilmoituksella’ kolmannen maan lipun alla purjehtivalle alukselle myönnettävää aluskohtaista todistusta, jonka liitteenä on 12 artiklan mukainen vaarallisten materiaalien luettelo;
24)
’kevytpainotonneilla (light displacement tonnes, LDT)’ aluksen uppoumaa tonneina ilman lastia, polttoainetta, säilytystankeissa olevaa voiteluöljyä, painolastivettä, makean veden varastoa, syöttövesivarastoa ja muonavarastoa sekä ilman matkustajia ja laivaväkeä tavaroineen, ja se on aluksen rungon, rakenteen, koneiston, laitteiston ja asennusten painon summa.
2. Jäljempänä 7 artiklan 2 kohdan d alakohdassa sekä 13, 15 ja16 artiklassa
a)
’jätteellä’, ’vaarallisella jätteellä’, ’käsittelyllä’ ja ’jätehuollolla’ on sama merkitys kuin direktiivin 2008/98/EY 3 artiklassa;
b)
Jäljempänä 15 artiklassa ’laitoksen tarkastuksella’ tarkoitetaan aluskierrätyslaitoksen tarkastusta sen arvioimiseksi, onko laitoksen kunto asianomaisissa asiakirjoissa esitetyn mukainen;
c)
’työntekijällä’ tarkoitetaan kaikkia henkilöitä, jotka suorittavat säännöllisesti tai tilapäisesti työtä työsuhteen perusteella, mukaan lukien urakoitsijoiden ja aliurakoitsijoiden palveluksessa oleva henkilökunta;
d)
’ympäristön kannalta asianmukaisella käsittelyllä’ tarkoitetaan kaikkien käytännössä toteutettavissa olevien toimien toteuttamista sen varmistamiseksi, että jätteiden ja vaarallisten materiaalien käsittely tapahtuu niin, että ihmisten terveyttä ja ympäristöä suojellaan tällaisten materiaalien ja jätteiden mahdollisilta haittavaikutuksilta.
3. Pätevä henkilö voi 1 kohdan 13 alakohtaa sovellettaessa olla koulutuksen saanut työntekijä tai johtavassa asemassa oleva työntekijä, joka pystyy tunnistamaan ja arvioimaan ammatillisia vaaroja tai riskejä sekä työntekijöiden altistumista mahdollisesti vaarallisille materiaaleille tai vaarallisille olosuhteille aluskierrätyslaitoksessa ja joka pystyy yksilöimään tarvittavan suojelun ja toteutettavat varotoimet kyseisten riskien, vaarojen ja altistumisten poistamiseksi tai vähentämiseksi.
Toimivaltainen viranomainen voi määritellä asianmukaiset perusteet tällaisten henkilöiden määrittämiseksi ja vahvistaa heille annettavat tehtävät, tämän kuitenkaan rajoittamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin N:o 2005/36/EY (13) soveltamista.
II OSASTO
ALUKSET
4 artikla
Vaarallisten materiaalien valvonta
Liitteessä I tarkoitettujen vaarallisten materiaalien asentaminen aluksiin tai käyttö aluksilla on kielletty tai rajoitettu siten kuin liitteessä I on tarkemmin säädetty, sanotun kuitenkaan rajoittamatta unionin asiaankuuluvan, muita toimenpiteitä mahdollisesti edellyttävän unionin oikeuden muiden vaatimusten soveltamista.
5 artikla
Vaarallisten materiaalien luettelo
1. Jokaisella uudella aluksella on oltava aluksella saatavilla vaarallisten materiaalien luettelo, jossa mainitaan ainakin liitteessä II tarkoitetut ja aluksen rakenteeseen ja laitteistoon sisältyvät vaaralliset materiaalit, niiden sijainti ja arvioidut määrät.
2. Olemassa olevien alusten on täytettävä 1 kohdan vaatimukset niin pitkälti kuin käytännössä mahdollista, jollei 32 artiklan 2 kohdan b alakohdassa toisin säädetä.
Kierrätykseen siirrettävien alusten on 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun eurooppalaisten aluskierrätyslaitosten luettelon, jäljempänä ’eurooppalainen luettelo’, julkaisupäivästä alkaen täytettävä tämän artiklan 1 kohdan vaatimukset niin pitkälti kuin käytännössä mahdollista.
Vaarallisten aineiden luetteloa laadittaessa on yksilöitävä vähintään liitteessä I mainitut vaaralliset materiaalit, jollei 32 artiklan 2 kohdan b alakohdassa toisin säädetä.
3. Vaarallisten materiaalien luettelon on
a)
oltava aluskohtainen;
b)
tarjottava näyttö siitä, että alus noudattaa vaarallisten materiaalien asentamista tai käyttämistä koskevia kieltoja tai rajoituksia 4 artiklan mukaisesti;
c)
oltava laadittu ottaen huomioon asiaa koskevat IMO:n ohjeet;
d)
oltava joko hallinnon tai sen valtuuttaman hyväksytyn laitoksen todentama.
4. Edellä olevan 3 kohdan lisäksi on laadittava olemassa olevia aluksia koskeva suunnitelma, jossa kuvataan silmämääräinen tai näytteenottoon perustuva tarkastus, jonka perusteella vaarallisten materiaalien luettelo laaditaan, ottamalla huomioon myös asiaa koskevat IMO:n ohjeet.
5. Vaarallisten materiaalien luettelossa on kolme osaa:
a)
luettelo, jossa esitetään tämän artiklan 1 ja 2 kohdan säännösten mukaisesti liitteessä I ja II tarkoitetut ja aluksen rakenteeseen tai laitteistoon sisältyvät vaaralliset materiaalit, niiden sijainti ja niiden arvioidut määrät (osa I);
b)
luettelo aluksella olevasta toiminnassa syntyneestä jätteestä (osa II);
c)
luettelo aluksella olevista varastoista (osa III).
6. Vaarallisten aineiden luettelon osaa I on ylläpidettävä asianmukaisesti ja päivitettävä aluksen koko toiminnan ajan siten, että otetaan huomioon liitteessä II tarkoitettuja vaarallisia materiaaleja sisältävät uudet asennukset sekä asiaan liittyvät muutokset aluksen rakenteessa ja laitteistossa.
7. Sen lisäksi, että osaa I ylläpidetään ja päivitetään asianmukaisesti, vaarallisten materiaalien luetteloon on ennen kierrätystä ja asiaa koskevat IMO:n ohjeet huomioon ottaen lisättävä toiminnassa syntyneitä jätteitä koskeva osa II ja varastoja koskeva osa III, ja hallinnon tai sen valtuuttaman hyväksytyn laitoksen todennettava luettelo.
8. Siirretään komissiolle valta antaa 24 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteessä I ja II mainittujen vaarallisten materiaalien luettelossa olevien kohtien päivittämistä, jotta varmistetaan, että luettelot sisältävät ainakin Hongkongin yleissopimuksen lisäyksessä 1 ja 2 luetellut aineet.
Komissio hyväksyy erillisen delegoidun säädöksen kunkin liitteeseen I tai II lisättävän tai niistä poistettavan aineen osalta.
6 artikla
Alusten omistajia koskevat yleiset vaatimukset
1. Valmistellessaan aluksen siirtämistä kierrätettäväksi alusten omistajien on
a)
toimitettava aluskierrätyslaitoksen toiminnanharjoittajalle kaikki alusta koskevat tiedot, jotka ovat tarpeen 7 artiklassa säädetyn aluskierrätyssuunnitelman laatimista varten;
b)
ilmoitettava asiaankuuluvalle hallinnolle kirjallisesti tämän hallinnon asettamassa määräajassa aikomuksesta lähettää alus kierrätettäväksi tiettyyn aluskierrätyslaitokseen tai -laitoksiin. Ilmoitukseen on sisällyttävä vähintään
i)
vaarallisten materiaalien luettelo; ja
ii)
kaikki alusta koskevat a alakohdassa säädetyt asiaankuuluvat tiedot.
2. Alusten omistajien on varmistettava, että kierrätettäväksi tarkoitetut alukset
a)
siirretään kierrätettäviksi ainoastaan sellaisiin aluskierrätyslaitoksiin, jotka ovat eurooppalaisessa luettelossa;
b)
toimivat ennen aluskierrätyslaitokseen saapumista siten, että minimoidaan aluksella olevien lastijäämien, jäljellä olevan polttoöljyn sekä aluksella syntyneiden jätteiden määrä; ja
c)
niillä on hallinnon tai sen valtuuttaman hyväksytyn laitoksen ennen aluskierrätyksen aloittamista ja 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksytyn aluskierrätyssuunnitelman vastaanottamisen jälkeen antama kierrätyskelpoisuuden osoittava todistuskirja.
3. Alusten omistajien on varmistettava, että säiliöalusten saapuessa alusten kierrätyslaitokseen niiden lastitilat ja pumpputilat ovat sellaisessa kunnossa, että ne voidaan todeta tulityöturvallisiksi.
4. Alusten omistajien on toimitettava aluskierrätyslaitoksen toiminnanharjoittajalle jäljennös 9 artiklan mukaisesti myönnetystä kierrätyskelpoisuuden osoittavasta todistuskirjasta.
5. Aluksen omistaja on vastuussa aluksesta, ja omistajan on toteuttamillaan järjestelyillä pidettävä alus sen jäsenvaltion hallinnon asettamien vaatimusten mukaisena, jonka lipun alla alus purjehtii, siihen saakka kun aluskierrätyslaitoksen toiminnanharjoittaja ottaa kyseisen aluksen vastuulleen. Aluskierrätyslaitoksen toiminnanharjoittaja voi kieltäytyä ottamasta alusta kierrätettäväksi, jos aluksen kunto eroaa merkittävästi inventaariotodistuskirjan tiedoista, esimerkiksi silloin, kun vaarallisten materiaalien luettelon osaa I ei ole ylläpidetty ja päivitetty asianmukaisesti niin, että se vastaa aluksen rakenteeseen ja laitteistoon tehtyjä muutoksia. Tällaisissa tapauksissa vastuu aluksesta säilyy aluksen omistajalla, jonka on ilmoitettava tästä välittömästi hallinnolle.
7 artikla
Aluskierrätyssuunnitelma
1. Ennen aluksen kierrätystä kullekin alukselle on laadittava kierrätyssuunnitelma. Aluskierrätyssuunnitelmassa on käsiteltävä kaikkia aluskohtaisia näkökohtia, jotka eivät sisälly aluskierrätyslaitoksen suunnitelmaan tai jotka edellyttävät erityisiä menettelyjä.
2. Aluskierrätyssuunnitelman on noudatettava seuraavia vaatimuksia:
a)
aluskierrätyslaitoksen toiminnanharjoittajan on laadittava suunnitelma Hongkongin yleissopimuksen asiaa koskevien määräysten mukaisesti ja ottaen huomioon asiaa koskevat IMO:n ohjeet sekä aluksen omistajan 6 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti antamat aluskohtaiset tiedot niin, että suunnitelman sisältö vastaa asianmukaisesti vaarallisten materiaalien luettelossa olevia tietoja;
b)
suunnitelmassa on selvennettävä, tehdäänkö ja missä määrin valmistelevaa työtä - kuten esikäsittelyä, mahdollisten vaarojen yksilöintiä ja varastojen poistamista - jossain muussa paikassa kuin aluskierrätyssuunnitelmassa ilmoitetussa aluskierrätyslaitoksessa. Aluskierrätyssuunnitelmasta olisi käytävä ilmi paikka, johon alus on sijoitettu kierrätystoimintojen ajaksi, sekä kierrätettävän aluksen saapumista ja turvallista sijoittamista koskeva lyhyt suunnitelma;
c)
suunnitelman on sisällettävä tiedot turvallisten suljettujen tilojen ja tulityöturvallisten olosuhteiden luomisesta, ylläpidosta ja seurannasta kyseisellä aluksella, ottaen huomioon sellaiset tekijät kuin aluksen rakenne, yleisjärjestely ja aiempi lasti, sekä muut mahdolliset tiedot siitä, miten aluskierrätyssuunnitelma pannaan täytäntöön;
d)
suunnitelman on sisällettävä tiedot kyseisen aluksen kierrätyksestä aiheutuvien vaarallisten materiaalien ja jätteiden tyypistä ja määrästä, mukaan lukien ne materiaalit ja jätteet, jotka on mainittu vaarallisten materiaalien luettelossa, sekä tiedot siitä, miten ne käsitellään ja varastoidaan aluskierrätyslaitoksessa sekä myöhemmissä laitoksissa; ja
e)
jos on määrä käyttää useampaa kuin yhtä alusten kierrätyslaitosta, suunnitelma on periaatteessa laadittava erikseen kullekin aluskierrätykseen osallistuvalle laitokselle, ja siinä on mainittava laitosten käyttöjärjestys ja kussakin kierrätyslaitoksessa tapahtuvat luvan saaneet toiminnot.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on annettava hiljainen tai nimenomainen hyväksyntänsä aluskierrätyssuunnitelmalle sen mukaan kuin kierrätyslaitoksen sijaintivaltion vaatimuksissa edellytetään.
Kyse on nimenomaisesta hyväksynnästä, kun toimivaltainen viranomainen lähettää kirjallisen ilmoituksen aluskierrätyssuunnitelmaa koskevasta päätöksestään aluskierrätyslaitoksen toiminnanharjoittajalle, aluksen omistajalle ja hallinnolle.
Hiljainen hyväksyntä voidaan katsoa annetuksi, jollei toimivaltainen viranomainen ilmoita kirjallisesti aluskierrätyslaitoksen toiminnanharjoittajalle, aluksen omistajalle ja hallinnolle vastustavansa aluskierrätyssuunnitelmaa mahdollisten aluskierrätyslaitoksen sijaintivaltion vaatimusten mukaisesti asetetun ja soveltuvin osin 15 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti ilmoitetun tarkasteluajan kuluessa.
4. Jäsenvaltiot voivat vaatia hallintoaan lähettämään aluskierrätyslaitoksen sijaintivaltion toimivaltaiselle viranomaiselle aluksen omistajan 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti toimittamat tiedot sekä seuraavat tiedot:
i)
päivämäärä, jona kyseinen alus on rekisteröity valtiossa, jonka lipun alla se purjehtii;
ii)
aluksen tunnistenumero (IMO-numero);
iii)
aluksen runkonumero silloin, kun se toimitettiin uutena;
iv)
aluksen nimi ja tyyppi;
v)
satama, jossa alus on rekisteröity;
vi)
aluksen omistajan nimi ja osoite sekä rekisteröidyn omistajan IMO:n tunnistenumero;
vii)
yrityksen nimi ja osoite;
viii)
kaikkien niiden luokituslaitosten nimi, jotka ovat luokitelleet aluksen;
ix)
aluksen pääominaisuudet (suurin kokonaispituus, (Lenght overall, LOA), mallileveys, mallisivukorkeus, LDT, brutto- ja nettovetoisuus sekä moottorin tyyppi ja nimellisteho).
8 artikla
Katsastukset
1. Hallinnon tai sen valtuuttaman hyväksytyn laitoksen virkamiehet suorittavat alusten katsastukset ottamalla huomioon asiaa koskevat IMO:n ohjeet.
2. Jos hallinto käyttää 1 kohdan mukaisesti katsastusten suorittamiseen hyväksyttyjä laitoksia, sen on annettava tällaisille hyväksytyille laitoksille ainakin seuraavat valtuudet:
-
vaatia katsastamaltaan alukselta tämän asetuksen noudattamista; ja
-
suorittaa katsastuksia jäsenvaltion asianomaisten viranomaisten pyynnöstä.
3. Aluksille on tehtävä seuraavat katsastukset:
a)
peruskatsastus;
b)
määräaikaiskatsastus;
c)
lisäkatsastus;
d)
loppukatsastus.
4. Uuden aluksen peruskatsastus on suoritettava ennen aluksen käyttöön ottamista tai ennen inventaariotodistuskirjan myöntämistä. Olemassa olevien alusten osalta peruskatsastus on suoritettava viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2020. Katsastuksella on todennettava, että vaarallisten materiaalien luettelon osa I vastaa tämän asetuksen vaatimuksia.
5. Määräaikaiskatsastus on suoritettava hallinnon vahvistamin väliajoin, jotka eivät saa ylittää viittä vuotta. Määräaikaiskatsastuksella on todennettava, että vaarallisten materiaalien luettelon osa I vastaa tämän asetuksen vaatimuksia.
6. Lisäkatsastus, jossa alus katsastetaan tilanteen mukaan joko kokonaan tai osittain, on suoritettava aluksen omistajan pyynnöstä rakenteen, laitteiston, järjestelmien, asennusten, järjestelyjen ja materiaalien muutoksen, korvauksen tai merkittävän korjauksen jälkeen, jos näillä toimilla on vaikutusta vaarallisten materiaalien luetteloon. Katsastuksen on oltava sellainen, että sillä varmistetaan, että kaikki muutokset, korvaukset tai merkittävät korjaukset on tehty niin, että alus on edelleen tämän asetuksen vaatimusten mukainen, ja että vaarallisten aineiden luettelon osaa I muutetaan tarpeen mukaan.
7. Loppukatsastus on suoritettava ennen kuin alus poistetaan käytöstä ja ennen kuin alusta koskeva kierrätys on alkanut.
Katsastuksella on todennettava, että:
a)
vaarallisten materiaalien luettelo vastaa 5 artiklan vaatimuksia;
b)
aluksen kierrätyssuunnitelman tiedot vastaavat asianmukaisesti vaarallisten materiaalien luettelossa esiintyviä tietoja ja 7 artiklan vaatimuksia;
c)
alusten kierrätyslaitos, jossa alus kierrätetään, on eurooppalaisessa luettelossa.
8. Kierrätettäviksi tarkoitettujen olemassa olevien alusten peruskatsastus ja loppukatsastus voidaan suorittaa samaan aikaan.
9 artikla
Todistuskirjojen myöntäminen ja vahvistaminen
1. Kun peruskatsastus tai määräaikaiskatsastus on suoritettu loppuun hyväksytysti, hallinnon tai sen valtuuttaman hyväksytyn laitoksen on myönnettävä inventaariotodistuskirja. Tätä todistuskirjaa täydennetään 5 artiklan 5 kohdan a alakohdassa tarkoitetun vaarallisten materiaalien luettelon osalla I.
Jos peruskatsastus ja loppukatsastus suoritetaan 8 artiklan 8 kohdan mukaisesti samaan aikaan, myönnetään vain tämän artiklan 9 kohdassa tarkoitettu kierrätyskelpoisuuden osoittava todistuskirja.
Komissio vahvistaa inventaariotodistuksen muodon täytäntöönpanosäädöksin, jotta varmistetaan, että se on Hongkongin yleissopimuksen lisäyksen 3 mukainen. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään tämän asetuksen 25 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Hallinnon tai sen valtuuttaman hyväksytyn laitoksen on aluksen omistajan pyynnöstä vahvistettava inventaariotodistuskirja, kun 8 artiklan 6 kohdan mukainen lisäkatsastus on suoritettu loppuun hyväksytysti.
3. Jollei 4 kohdassa toisin säädetä, hallinnon tai sen valtuuttaman hyväksytyn laitoksen on tapauksen mukaan myönnettävä tai vahvistettava inventaariotodistus, jos määräaikaiskatsastus on suoritettu loppuun hyväksytysti
a)
olemassa olevan inventaariotodistuskirjan voimassaolon päättymistä edeltävän kolmen kuukauden aikana, jolloin uusi todistuskirja on voimassa määräaikaiskatsastuksen loppuun suorittamisen päivästä alkaen päivään, joka on enintään viisi vuotta olemassa olevan todistuskirjan voimassaolon päättymispäivästä;
b)
olemassa olevan inventaariotodistuskirjan voimassaolon päättymispäivän jälkeen, jolloin uusi todistuskirja on voimassa määräaikaiskatsastuksen loppuun suorittamisen päivästä alkaen päivään, joka on enintään viisi vuotta olemassa olevan todistuskirjan voimassaolon päättymispäivästä;
c)
yli kolme kuukautta ennen olemassa olevan inventaariotodistuskirjan voimassaolon päättymispäivää, jolloin uusi todistuskirja on voimassa määräaikaiskatsastuksen loppuun suorittamisen päivästä alkaen päivään, joka on enintään viisi vuotta määräaikaiskatsastuksen loppuun suorittamisen päivästä.
4. Jos määräaikaiskatsastus on suoritettu loppuun hyväksytysti ja uutta inventaariotodistuskirjaa ei voida myöntää tai antaa aluksella säilytettäväksi ennen olemassa olevan todistuskirjan voimassaolon päättymistä, hallinto tai sen valtuuttama hyväksytty laitos vahvistaa olemassa olevan todistuskirjan, ja tällaisen todistuskirjan katsotaan olevan voimassa viiden kuukauden lisäajan voimassaolon päättymispäivästä.
5. Jos inventaariotodistuskirja on myönnetty alle viiden vuoden ajaksi, hallinto tai sen valtuuttama hyväksytty laitos voi pidentää olemassa olevan todistuskirjan voimassaoloaikaa lisäajalla, joka ei saa ylittää viittä vuotta.
6. Hallinnon määrittämissä erityistilanteissa uutta inventaariotodistuskirjaa ei tarvitse päivätä olemassa olevan todistuskirjan voimassaolon päättymispäivästä alkaen, kuten 3 kohdan a ja b alakohdassa sekä 7 ja 8 kohdassa edellytetään. Näissä tilanteissa uusi todistuskirja on voimassa enintään viiden vuoden ajan määräaikaiskatsastuksen loppuun suorittamisesta.
7. Jos alus ei ole siinä satamassa tai ankkuripaikassa, jossa se on määrä katsastaa inventaariotodistuskirjan voimassaolon päättyessä, hallinto voi asianmukaisissa tapauksissa pidentää inventaariotodistuskirjan voimassaoloaikaa enintään kolmen kuukauden ajaksi, jotta alus voi päättää matkansa satamaan, jossa se on määrä katsastaa. Tällaisen pidennyksen myöntämisen ehtona on oltava, että katsastus suoritetaan loppuun tuossa satamassa ennen aluksen lähtöä. Kun alus, jolle on myönnetty pidennys, saapuu satamaan, jossa se on määrä katsastaa, sillä ei ole oikeutta tuon pidennyksen nojalla lähteä satamasta ilman uutta todistuskirjaa. Kun määräaikaiskatsastus on suoritettu loppuun, uusi inventaariotodistuskirja on voimassa enintään viiden vuoden ajan ennen pidennyksen myöntämistä olemassa olevan todistuksen voimassaolon päättymispäivästä.
8. Jos lyhyillä matkoilla liikennöivän aluksen inventaariotodistuskirjan voimassaoloaikaa ei ole pidennetty 7 kohdassa tarkoitettujen ehtojen mukaisesti, hallinto voi pidentää sitä vielä enintään yhdellä kuukaudella sen voimassaolon päättymisestä. Kun määräaikaiskatsastus on suoritettu loppuun, uusi inventaariotodistuskirja on voimassa enintään viiden vuoden ajan ennen pidennyksen myöntämistä olemassa olevan todistuskirjan voimassaolon päättymispäivästä.
9. Kun loppukatsastus on suoritettu loppuun hyväksytysti 8 artiklan 7 kohdan mukaisesti, hallinnon tai sen valtuuttaman hyväksytyn laitoksen on myönnettävä kierrätyskelpoisuuden osoittava todistuskirja. Tähän todistukseen on liitettävä vaarallisten materiaalien luettelo ja aluskierrätyssuunnitelma.
Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan kierrätyskelpoisuuden osoittavan todistuskirjan muoto sen varmistamiseksi, että se on sen yhdenmukainen Hongkongin yleissopimuksen lisäyksen 4 kanssa. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään tämän asetuksen 25 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. Muiden jäsenvaltioiden on hyväksyttävä kierrätyskelpoisuuden osoittava todistuskirja, joka on myönnetty loppukatsastuksen jälkeen tämän kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti, ja niiden on pidettävä sitä tätä asetusta sovellettaessa yhtä pätevänä kuin niiden itsensä myöntämää kierrätyskelpoisuuden osoittavaa todistuskirjaa.
10 artikla
Todistuskirjojen voimassaoloaika
1. Jollei 9 artiklassa toisin säädetä, inventaariotodistuskirja myönnetään hallinnon määräämäksi ajaksi, joka ei saa ylittää viittä vuotta.
2. Edellä 9 artiklan mukaisesti myönnetty tai vahvistettu inventaariotodistuskirja lakkaa olemasta voimassa seuraavissa tapauksissa:
a)
jos aluksen tila ei merkittäviltä osiltaan vastaa todistuskirjan tietoja, esimerkiksi silloin, kun vaarallisten materiaalien luettelon osaa I ei ole ylläpidetty ja päivitetty asianmukaisesti niin, että se vastaa aluksen rakenteessa ja laitteistossa tapahtuneita muutoksia, ottaen huomioon asiaa koskevat IMO:n ohjeet;
b)
jos määräaikaiskatsastusta ei ole suoritettu loppuun 8 artiklan 5 kohdassa artiklassa mainituin väliajoin.
3. Hallinto tai sen valtuuttama hyväksytty laitos myöntää kierrätyskelpoisuuden osoittavan todistuskirjan enintään kolmeksi kuukaudeksi.
4. Edellä olevan 9 artiklan 9 kohdan mukaisesti myönnetty kierrätyskelpoisuuden osoittava todistuskirja lakkaa olemasta voimassa, jos aluksen tila ei merkittäviltä osiltaan vastaa inventaariotodistuskirjassa esitettyjä tietoja.
5. Edellä olevasta 3 kohdasta poiketen hallinto tai sen valtuuttama hyväksytty laitos voi jatkaa kierrätyskelpoisuuden osoittavan todistuskirjan voimassaoloaikaa yhtä yksittäistä tietystä paikasta alusten kierrätyslaitokseen päättyvää matkaa varten.
11 artikla
Satamavaltion suorittama valvonta
1. Jäsenvaltioiden on sovellettava direktiiviin 2009/16/EY liittyvän kansallisen lainsäädäntönsä mukaisia alusten valvontasäännöksiä. Jollei 2 kohdassa toisin säädetä, tällaisessa tarkastuksessa varmistetaan vain se, että aluksessa on joko inventaariotodistuskirja tai kierrätyskelpoisuuden osoittava todistuskirja, jota on pidettävä tarkastuksen hyväksymisen kannalta riittävänä, jos se on voimassa.
2. Satamavaltion valvontatoimintaan osallistuva asianomainen viranomainen voi IMO:n asiaa koskevat ohjeet huomioon ottaen tehdä yksityiskohtaisen tarkastuksen, jos aluksessa ei ole voimassa olevaa todistuskirjaa tai jos on perusteltua syytä uskoa, että
a)
joko aluksen tai sen laitteiston kunto eroaa merkittäviltä osiltaan todistuskirjan tai vaarallisten materiaalien luettelon osan I tiedoista tai molemmista, tai
b)
aluksella ei ole pantu täytäntöön menettelyä vaarallisten materiaalien luettelon osan I ylläpitämiseksi.
3. Alukselle voidaan antaa varoitus, se voidaan pidättää tai sen pääsy jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvaan satamaan tai avomeriterminaaliin voidaan estää, jollei alus toimita kyseessä olevan jäsenvaltion asianomaisille viranomaisille näiden pyynnöstä jäljennöstä tapauksen mukaan joko inventaariotodistuskirjasta tai kierrätyskelpoisuuden osoittavasta todistuskirjasta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9 artiklan soveltamista. Tällaiset toimet toteuttavan jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta välittömästi kyseiselle hallinnolle. Vaarallisten materiaalien luettelon päivittämättä jättäminen ei ole puute, jonka perusteella alus voidaan pidättää, mutta kaikista vaarallisten materiaalien luettelossa olevista epäjohdonmukaisuuksista on ilmoitettava kyseiselle hallinnolle ja niiden on oltava korjattuja seuraavassa katsastuksessa.
4. Jäsenvaltion asianomainen viranomainen voi sallia aluksen pääsyn tiettyyn satamaan tai ankkuripaikkaan ylivoimaisen esteen sattuessa tai tärkeämpien turvallisuusnäkökohtien vuoksi tai saastuttamisvaaran poistamiseksi tai vähentämiseksi taikka puutteiden korjaamiseksi, jos aluksen omistaja, liikenteenharjoittaja tai aluksen päällikkö on pannut täytäntöön riittävät, kyseisen jäsenvaltion asianomaisen viranomaisen hyväksymät toimenpiteet turvallisen saapumisen varmistamiseksi.
12 artikla
Kolmannen maan lipun alla purjehtivia aluksia koskevat vaatimukset
1. Kolmannen maan lipun alla purjehtivalla aluksella on, jollei 32 artiklan 2 kohdan b alakohdassa toisin säädetä, oltava mukanaan 5 artiklan 2 kohdan mukainen vaarallisten materiaalien luettelo, kun se saapuu jäsenvaltion satamaan tai ankkuripaikkaan.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jäsenvaltion asianomainen viranomainen voi sallia aluksen pääsyn tiettyyn satamaan tai ankkuripaikkaan ylivoimaisen esteen sattuessa tai tärkeämpien turvallisuusnäkökohtien vuoksi tai saastuttamisvaaran poistamiseksi tai vähentämiseksi taikka puutteiden korjaamiseksi, jos aluksen omistaja, liikenteenharjoittaja tai aluksen päällikkö on pannut täytäntöön riittävät, kyseisen jäsenvaltion asianomaisen viranomaisen hyväksymät toimenpiteet turvallisen saapumisen varmistamiseksi.
2. Liitteessä I tarkoitettujen vaarallisten materiaalien asentaminen kolmannen maan lipun alla purjehtivaan alukseen sen ollessa jäsenvaltion satamassa tai ankkuripaikassa on kielletty tai se on rajoitettua liitteessä I esitetyllä tavalla.
Liitteessä I tarkoitettujen vaarallisten materiaalien käyttö kolmannen maan lipun alla purjehtivassa aluksessa sen ollessa jäsenvaltion satamassa tai ankkuripaikassa on kielletty tai se on rajoitettua liitteessä I esitetyllä tavalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisiin materiaaleihin kansainvälisen oikeuden mukaisesti sovellettavia poikkeuksia ja siirtymäjärjestelyjä.
3. Vaarallisten materiaalien luettelon on oltava aluskohtainen, se on laadittava ottaen huomioon asiaa koskevat IMO:n ohjeet ja siinä on selvennettävä, että alus täyttää tämän artiklan 2 kohdan vaatimukset. Vaarallisten materiaalien luetteloa laadittaessa on yksilöitävä vähintään liitteessä I mainitut vaaralliset materiaalit. Kolmannen maan lipun alla purjehtivan aluksen on laadittava suunnitelma, jossa kuvataan silmämääräinen tai näytteenottoon perustuva tarkastus, jonka perusteella vaarallisten materiaalien luettelo on laadittu ottaen huomioon asiaa koskevat IMO:n ohjeet.
4. Vaarallisten aineiden luetteloa on ylläpidettävä ja päivitettävä asianmukaisesti aluksen koko toiminnan ajan niin, että siinä mainitaan liitteessä II tarkoitettuja vaarallisia materiaaleja sisältävät uudet asennukset sekä asiaan liittyvät muutokset aluksen rakenteessa ja laitteistossa, ottaen huomioon kyseisiin materiaaleihin kansainvälisen oikeuden mukaisesti sovellettavat poikkeukset ja siirtymäjärjestelyt.
5. Kolmannen maan lipun alla purjehtivalle alukselle voidaan antaa varoitus, se voidaan pidättää tai sen pääsy jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvaan satamaan tai avomeriterminaaliin voidaan estää, jollei alus toimita kyseessä olevan jäsenvaltion asianomaisille viranomaisille näiden pyynnöstä jäljennöstä 6 ja 7 kohdan mukaisesta vaatimuksenmukaisuusilmoituksesta, sekä tarvittaessa vaarallisten aineiden luettelosta. Tällaiset toimet toteuttavan jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta välittömästi sen kolmannen maan asianomaisille viranomaisille, jonka lipun alla kyseinen alus purjehtii. Vaarallisten materiaalien luettelon päivittämättä jättäminen ei ole puute, jonka perusteella alus voidaan pidättää, mutta kaikista vaarallisten aineiden luettelossa olevista epäjohdonmukaisuuksista on ilmoitettava sen kolmannen maan asianomaisille viranomaisille, jonka lipun alla kyseinen alus purjehtii.
6. Vaatimustenmukaisuusilmoitus myönnetään sen jälkeen, kun sen kolmannen maan asianomaiset viranomaiset, jonka lipun alla kyseinen alus purjehtii, tai niiden hyväksymä laitos on tarkastanut sen kansallisten vaatimusten mukaisesti. Vaatimustenmukaisuusilmoitus voidaan laatia Hongkongin yleissopimuksen lisäyksen 3 mallin mukaisesti.
7. Vaatimustenmukaisuusilmoitus ja vaarallisten materiaalien luettelo on laadittava sen valtion, jonka lipun alla kyseinen alus purjehtii, asianomaisten ilmoituksen myöntävien viranomaisten virallisella kielellä ja, jos tämä kieli ei ole englanti, ranska tai espanja, tekstissä on oltava käännös jollekin näistä kielistä.
8. Jollei 32 artiklan 2 kohdan b alakohdassa toisin säädetä, kolmannen maan lipun alla purjehtivien alusten, jotka hakevat rekisteröintiä jäsenvaltion lipun alle, on varmistettava, että aluksessa on 5 artiklan 2 kohdan mukainen vaarallisten materiaalien luettelo tai että sellainen laaditaan kuuden kuukauden kuluessa jäsenvaltion lipun alle rekisteröinnistä tai jonkin 8 artiklan 3 kohdan mukaisen seuraavan säännöllisen katsastuksen yhteydessä sen mukaan, kumpi näistä ajankohdista on aikaisempi.
III OSASTO
ALUSKIERRÄTYSLAITOKSET
13 artikla
Vaatimukset, jotka koskevat aluskierrätyslaitosten ottamista eurooppalaiseen luetteloon
1. Jotta aluskierrätyslaitos voidaan merkitä eurooppalaiseen luetteloon, sen on täytettävä seuraavat vaatimukset Hongkongin yleissopimuksen asiaankuuluvien määräysten mukaisesti ja ottaen huomioon asiaa koskevat IMO:n, ILO:n, Baselin yleissopimuksen ja pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan Tukholman yleissopimuksen ohjeet sekä muut kansainväliset ohjeet:
a)
se on saanut toimivaltaisilta viranomaisiltaan luvan harjoittaa aluskierrätystoimintaa;
b)
se on suunniteltu ja rakennettu ja sitä käytetään turvallisella ja ympäristön kannalta asianmukaisella tavalla;
c)
se käyttää toiminnassaan pysyviä rakenteita;
d)
se perustaa johtamis- ja seurantajärjestelmät, menetelmät ja tekniikat, joiden tarkoituksena on ehkäistä, vähentää, minimoida ja, niin pitkälti kuin käytännössä mahdollista, poistaa
i)
asianomaisiin työntekijöihin ja aluskierrätyslaitoksen läheisyydessä asuvaan väestöön kohdistuvia terveysriskejä, ja
ii)
aluskierrätyksestä ympäristölle aiheutuvia haitallisia vaikutuksia;
e)
se laatii aluskierrätyslaitoksen suunnitelman;
f)
se ehkäisee ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvia haitallisia vaikutuksia ja muun muassa osoittaa, että mahdolliset vuodot ovat hallinnassa, erityisesti vuorovesialueilla;
g)
se varmistaa turvallisen ja ympäristön kannalta asianmukaisen vaarallisista materiaaleista ja jätteistä huolehtimisen ja niiden varastoinnin, muun muassa
i)
kaikkien aluksella sen koko kierrätysprosessin aikana esiintyvien vaarallisten materiaalien eristämisen niin, että estetään näiden vaarallisten materiaalien pääsy ympäristöön; ja lisäksi vaarallisten materiaalien ja aluskierrätysprosessin kuluessa syntyneiden jätteiden käsittelyn, ja ainoastaan läpäisemättömällä lattiapinnalla tiloissa, joissa on tehokkaat viemäröintilaitteet;
ii)
että kaikki aluskierrätyksessä syntyneet jätteet ja niiden määrät kirjataan ja ne siirretään ainoastaan sellaisiin jätehuoltolaitoksiin, jätteenkierrätyslaitokset mukaan lukien, joilla on lupa näiden jätteiden käsittelyyn, sekä vaarantamatta ihmisten terveyttä ja ympäristön kannalta asianmukaisella tavalla;
h)
se laatii hätätilannevalmius- ja hätätilanteiden toimintasuunnitelman ja pitää sitä yllä; se varmistaa, että hätätilanteissa tarvittavat laitteet, kuten palontorjuntalaitteet ja -ajoneuvot, ambulanssit ja nosturit pääsevät nopeasti alukseen ja kaikkiin aluskierrätyslaitoksen tiloihin;
i)
se huolehtii työntekijöiden turvallisuudesta ja koulutuksesta, mukaan lukien varmistamalla henkilökohtaisten suojalaitteiden käyttö silloin, kun toimet sitä edellyttävät;
j)
se pitää kirjaa vaaratilanteista, onnettomuuksista, ammattitaudeista ja kroonisista vaikutuksista, ja raportoi toimivaltaisten viranomaistensa pyynnöstä kaikista vaaratilanteista, onnettomuuksista, ammattitaudeista ja kroonisista vaikutuksista, jotka aiheuttavat tai voivat aiheuttaa riskejä työntekijöiden turvallisuudelle, ihmisten terveydelle ja ympäristölle;
k)
se suostuu noudattamaan 2 kohdassa esitettyjä vaatimuksia.
2. Alusten kierrätyslaitoksen toiminnanharjoittajan on
a)
lähetettävä 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksytty aluskierrätyssuunnitelma aluksen omistajalle sekä hallinnolle tai sen valtuuttamalle hyväksytylle laitokselle;
b)
ilmoitettava hallinnolle, että aluskierrätyslaitos on kaikilta osin valmis aloittamaan aluskierrätyksen;
c)
kun aluskierrätys on kokonaan tai osittain saatettu tämän asetuksen mukaisesti päätökseen, lähetettävä 14 päivän kuluessa päivästä, jona aluskierrätys on saatettu kokonaan tai osittain päätökseen kierrätyssuunnitelman mukaisesti, kierrätyksen loppuunsaattamisilmoitus hallinnolle, joka on myöntänyt alukselle kierrätyskelpoisuuden osoittavan todistuskirjan. Kierrätyksen loppuunsaattamisilmoituksen on sisällettävä raportti mahdollisista vaaratilanteista ja onnettomuuksista, jotka ovat aiheuttaneet vahinkoa ihmisten terveydelle ja/tai ympäristölle.
3. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan
a)
tämän artiklan 2 kohdan b alakohdassa edellytetyn ilmoituksen muoto, jotta varmistetaan sen olevan yhdenmukainen Hongkongin yleissopimuksen lisäyksen 6 kanssa; ja
b)
tämän artiklan 2 kohdan c alakohdassa edellytetyn ilmoituksen muoto, jotta varmistetaan sen olevan yhdenmukainen Hongkongin yleissopimuksen lisäyksen 7 kanssa.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään tämän asetuksen 25 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
14 artikla
Luvan myöntäminen jäsenvaltiossa sijaitsevalle aluskierrätyslaitokselle
1. Toimivaltaisten viranomaisten on myönnettävä lupa harjoittaa aluskierrätystä alueellaan sijaitseville aluskierrätyslaitoksille, jotka täyttävät 13 artiklassa säädetyt vaatimukset, sanotun rajoittamatta muun asiaankuuluvan unionin oikeuden säännösten ja määräysten soveltamista. Lupa voidaan myöntää alusten kierrätyslaitokselle enintään viideksi vuodeksi ja uusia samalla tavoin.
Edellyttäen, että tämän asetuksen vaatimuksia noudatetaan, mikä hyvänsä muun asianomaisten kansallisen tai unionin oikeuden säännösten ja määräysten nojalla myönnetty lupa voidaan yhdistää tämän artiklan nojalla myönnetyn luvan kanssa yhteiseksi luvaksi, jos näin menetellen voidaan välttää tilanne, jossa aluskierrätyslaitoksen toiminnanharjoittajan tai aluskierrätysyrityksen tai toimivaltaisen viranomaisen on annettava samat tiedot tai tehtävä sama työ uudelleen. Näissä tapauksissa luvan voimassaoloaikaa voidaan pidentää ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun lupajärjestelmän mukaisesti, kuitenkin enintään viideksi vuodeksi.
2. Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo niistä aluskierrätyslaitoksista, joille ne ovat myöntäneet luvan 1 kohdan mukaisesti, ja päivitettävä sitä.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu luettelo on toimitettava komissiolle viipymättä ja viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2015.
4. Jos aluskierrätyslaitos ei enää noudata 13 artiklassa säädettyjä vaatimuksia, kyseisen kierrätyslaitoksen sijaintipaikan jäsenvaltion on keskeytettävä tai peruutettava kyseiselle alusten kierrätyslaitokselle myönnetty lupa tai vaadittava asianomaista aluskierrätysyritystä toteuttamaan korjaavia toimia, ja ilmoitettava asiasta viipymättä komissiolle.
5. Jos aluskierrätyslaitokselle on myönnetty lupa 1 kohdan mukaisesti, asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta viipymättä komissiolle.
15 artikla
Kolmannessa maassa sijaitsevat aluskierrätyslaitokset
1. Kolmannessa maassa sijaitsevan aluskierrätyslaitoksen omistavan aluskierrätysyrityksen, joka aikoo kierrättää jäsenvaltion lipun alla purjehtivia aluksia, on toimitettava komissiolle hakemus kyseisen aluskierrätyslaitoksen sisällyttämiseksi eurooppalaiseen luetteloon.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun hakemukseen on liitettävä näyttö siitä, että kyseinen aluskierrätyslaitos täyttää 13 artiklassa säädetyt vaatimukset, jotta se voi harjoittaa aluskierrätystoimintaa ja tulla sisällytetyksi eurooppalaiseen luetteloon 16 artiklan mukaisesti.
Aluskierrätysyrityksen on erityisesti
a)
yksilöitävä toimivaltaisten viranomaistensa myöntämä lupa, lisenssi tai valtuutus harjoittaa alusten kierrätystä ja tarvittaessa toimivaltaisten viranomaisten kaikille välittömästi aluskierrätysprosessiin osallistuville kyseisen yrityksen urakoitsijoille ja alihankkijoille myöntämät luvat, lisenssit ja valtuutukset ja ilmoitettava kaikki 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot;
b)
ilmoitettava, hyväksyykö toimivaltainen viranomainen aluskierrätyssuunnitelman hiljaisesti vai nimenomaisesti, mainiten tarvittaessa hiljaiseen hyväksyntään liittyvän kansallisten vaatimusten mukaisen tarkasteluajan;
c)
vahvistettava, että se hyväksyy jäsenvaltion lipun alla purjehtivan aluksen kierrätettäväksi vain tämän asetuksen mukaisesti;
d)
toimitettava näyttö siitä, että aluskierrätyslaitos pystyy luomaan, pitämään yllä ja valvomaan tulityöturvallista tilaa ja turvallista suljettua tilaa koskevia edellytyksiä aluksen koko kierrätysprosessin ajan;
e)
liitettävä hakemukseen kartta aluskierrätyslaitoksen rajoista sekä aluskierrätystoimintojen sijainnista sen sisällä;
f)
ilmoitettava kunkin liitteessä I tarkoitetun vaarallisen materiaalin ja muiden sellaisten vaarallisten materiaalien osalta, jotka voivat olla osa aluksen rakennetta,
i)
onko aluskierrätyslaitoksella lupa suorittaa kyseisen vaarallisen materiaalin poistaminen. Jos sillä on tällainen lupa, on ilmoitettava materiaalin poistamisesta vastaava siihen oikeutettu asiaankuuluva henkilökunta sekä toimitettava näyttö sen pätevyydestä;
ii)
mitä jätehuoltoprosessia, kuten polttamista, kaatopaikalle sijoittamista tai muuta jätteenkäsittelymenetelmää, aluskierrätyslaitoksessa tai sen ulkopuolella sovelletaan, jätteenkäsittelylaitoksen nimi ja osoite, jos se on muu kuin aluskierrätyslaitos, ja toimitettava näyttö siitä, että sovellettava prosessi suoritetaan ihmisten terveyttä vaarantamatta ja ympäristön kannalta asianmukaisella tavalla;
g)
vahvistettava, että yritys on hyväksynyt aluskierrätyslaitoksen suunnitelman ottaen huomioon asiaa koskevat IMO:n ohjeet;
h)
toimitettava aluskierrätyslaitoksen tunnistamiseksi tarvittavat tiedot.
3. Siirretään komissiolle valta hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä, joilla täsmennetään aluskierrätyslaitoksen tunnistamiseksi tarvittavien tietojen muoto. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 25 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
4. Ennen kuin kolmannessa maassa sijaitseva aluskierrätyslaitos voidaan sisällyttää eurooppalaiseen luetteloon, on asianmukaisesti pätevöityneen riippumattoman todentajan suorittamalla laitoksen tarkastuksella todistettava, että kyseinen aluskierrätyslaitos noudattaa 13 artiklassa säädettyjä vaatimuksia. Aluskierrätysyrityksen on toimitettava tätä koskeva todistus komissiolle hakiessaan sisällyttämistä eurooppalaiseen luetteloon ja sen jälkeen joka viides vuosi eurooppalaiseen luetteloon sisällyttämisen uusimisen yhteydessä. Ensimmäiseen luetteloon sisällyttämiseen ja sen uusimiseen on liitettävä väliarviointi, jolla vahvistetaan 13 artiklassa säädettyjen vaatimusten noudattaminen.
Hakiessaan sisällyttämistä eurooppalaiseen luetteloon aluskierrätysyritykset hyväksyvät sen mahdollisuuden, että komissio tai sen valtuuttamat tahot tekevät ennen aluskierrätyslaitoksen sisällyttämistä eurooppalaiseen luetteloon tai sen jälkeen laitoksen tarkastuksia sen todentamiseksi, että 13 artiklassa säädettyjä vaatimuksia noudatetaan. Riippumaton todentaja ja komissio tai sen valtuuttamat tahot tekevät laitoksen tarkastuksen suorittamisessa yhteistyötä sen kolmannen maan toimivaltaisten viranomaisten kanssa, jossa aluskierrätyslaitos sijaitsee.
Komissio voi antaa teknisiä ohjeita tällaisten todistusten myöntämisen helpottamiseksi.
5. Ympäristön kannalta asianmukaista jätehuoltoa voidaan 13 artiklan soveltamista varten olettaa noudatettavan kyseisen hyödyntämis- tai loppukäsittelytoimen osalta vain, jos aluskierrätysyritys voi osoittaa, että jätteen vastaanottava jätehuoltolaitos toimii sellaisten ihmisten terveyttä ja ympäristönsuojelua koskevien normien mukaisesti, jotka pääpiirteittäin vastaavat asiaankuuluvia kansainvälisiä ja unionin normeja.
6. Aluskierrätysyrityksen on viipymättä toimitettava komissiolle päivitetty näyttö, jos komissiolle toimitetut tiedot muuttuvat, ja sen on joka tapauksessa ilmoitettava kolme kuukautta ennen kunkin eurooppalaiseen luetteloon sisällyttämistä koskevan viiden vuoden jakson päättymistä, että
a)
sen toimittama näyttö on täydellinen ja ajantasainen;
b)
alusten kierrätyslaitos täyttää nyt ja edelleenkin 13 artiklan mukaiset vaatimukset.
16 artikla
Eurooppalaisen luettelon laatiminen ja päivittäminen
1. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan eurooppalainen luettelo aluskierrätyslaitoksista, jotka
a)
sijaitsevat unionissa ja jotka jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti;
b)
sijaitsevat kolmannessa maassa, ja joiden sisällyttämisestä luetteloon päätetään 15 artiklan mukaisesti esitettyjen tai kerättyjen tietojen ja näytön arvioinnin perusteella.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 25 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Eurooppalainen luettelo julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja komission verkkosivustolla viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2016. Se jaetaan kahteen osaan, joista toisessa ovat jäsenvaltioissa sijaitsevat ja toisessa kolmannessa maassa sijaitsevat aluskierrätyslaitokset.
Eurooppalainen luettelo sisältää kaikki seuraavat aluskierrätyslaitosta koskevat tiedot:
a)
kierrätysmenetelmä;
b)
kierrätykseen soveltuvien alusten tyyppi ja koko;
c)
kierrätyslaitoksen toimintaa rajoittavat tekijät ja sen toimintaolosuhteet, vaarallisten jätteiden huolto mukaan luettuna;
d)
tiedot nimenomaisesta tai hiljaisesta 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta menettelystä, jota noudattaen toimivaltainen viranomainen hyväksyy aluskierrätyssuunnitelman;
e)
aluskierrätyksen vuotuinen enimmäiskapasiteetti.
3. Eurooppalaisessa luettelossa ilmoitetaan päivä, jona aluskierrätyslaitoksen luetteloon sisällyttämisen voimassaolo päättyy. Luetteloon sisällyttäminen on voimassa enintään viiden vuoden ajan, ja se voidaan uusia.
4. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla eurooppalaista luetteloa päivitetään säännöllisesti, ja joilla
a)
sisällytetään aluskierrätyslaitos eurooppalaiseen luetteloon tapauksista, joissa:
i)
aluskierrätyslaitos on saanut luvan 14 artiklan mukaisesti; tai
ii)
aluskierrätyslaitoksen lisäämisestä eurooppalaiseen luetteloon on päätetty tämän artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti;
b)
poistetaan aluskierrätyslaitos eurooppalaisesta luettelosta tapauksista, joissa:
i)
alusten kierrätyslaitos ei enää täytä 13 artiklassa säädettyjä vaatimuksia; tai
ii)
päivitettyä näyttöä ei ole toimitettu vähintään kolme kuukautta ennen luetteloon sisällyttämistä koskevan viiden vuoden jakson päättymistä tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 25 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
5. Laatiessaan ja päivittäessään eurooppalaista luetteloa komissio toimii perussopimuksissa esitettyjen periaatteiden ja unionin kansainvälisten velvoitteiden mukaisesti.
6. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki tiedot, joilla voi olla merkitystä eurooppalaista luetteloa päivitettäessä. Komissio toimittaa kaikki asiaankuuluvat tiedot eteenpäin muille jäsenvaltioille.
IV OSASTO
YLEISET HALLINNOLLISET SÄÄNNÖKSET
17 artikla
Kielet
1. Edellä 7 artiklassa tarkoitettu aluskierrätyssuunnitelma on laadittava aluskierrätyslaitokselle luvan antaneen valtion hyväksymällä kielellä. Jos käytetty kieli on jokin muu kuin englanti, ranska tai espanja, aluskierrätyssuunnitelma on käännettävä jollekin näistä kielistä, paitsi jos hallinto katsoo sen tarpeettomaksi.
2. Edellä olevan 9 artiklan nojalla myönnetty inventaariotodistuskirja ja kierrätyskelpoisuuden osoittava todistuskirja on laadittava ne myöntäneen hallinnon virallisella kielellä. Jos käytetty kieli on jokin muu kuin englanti, ranska tai espanja, tekstissä on oltava käännös jollekin näistä kielistä.
18 artikla
Toimivaltaisten viranomaisten ja hallintojen nimeäminen
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltaiset viranomaiset ja hallinnot, jotka vastaavat tämän asetuksen soveltamisesta, ja ilmoitettava nimeämisestä komissiolle. Jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava komissiolle näiden tietojen muutoksista.
2. Komissio julkaisee luettelot nimetyistä toimivaltaisista viranomaisista ja hallinnoista verkkosivustollaan ja päivittää nämä luettelot tarpeen mukaan.
19 artikla
Yhteyshenkilöiden nimeäminen
1. Jäsenvaltiot ja komissio nimeävät kukin yhden tai useamman yhteyshenkilön, jonka tehtävänä on vastata luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden tiedusteluihin ja antaa heille neuvontaa. Komission yhteyshenkilö toimittaa jäsenvaltioiden yhteyshenkilöille kaikki kyseistä jäsenvaltiota koskevat kysymykset ja päinvastoin.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle yhteyshenkilöiden nimeämisestä. Jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava komissiolle näiden tietojen muutoksista.
3. Komissio julkaisee luettelot nimetyistä yhteyshenkilöistä verkkosivustollaan ja päivittää nämä luettelot tarpeen mukaan.
20 artikla
Yhteyshenkilöiden kokous
Komissio järjestää jäsenvaltioiden pyynnöstä tai katsottuaan sen tarpeelliseksi säännöllisesti yhteyshenkilöiden kokouksen, jossa tarkastellaan tämän asetuksen täytäntöönpanoon liittyviä kysymyksiä. Asianomaiset sidosryhmät kutsutaan tällaisiin kokouksiin tai niiden osiin, jos kaikki jäsenvaltiot ja komissio ovat yksimielisiä siitä, että tämä on aiheellista.
V OSASTO
RAPORTOINTI JA SÄÄNTÖJEN NOUDATTAMISEN VALVONTA
21 artikla
Jäsenvaltioiden raportit
1. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle raportti, joka sisältää seuraavat:
a)
luettelo aluksista, jotka purjehtivat sen lipun alla ja joille on myönnetty kierrätyskelpoisuuden osoittava todistuskirja, sekä tässä todistuskirjassa mainitun aluskierrätysyrityksen nimi ja aluskierrätyslaitoksen sijainti;
b)
luettelo aluksista, jotka purjehtivat sen lipun alla ja joiden osalta on otettu vastaan kierrätyksen loppuunsaattamisilmoitus;
c)
tiedot, jotka koskevat laitonta alusten aluskierrätystä, seuraamuksia ja jäsenvaltion niiden johdosta toteuttamia toimia.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava joka kolmas vuosi raportti komissiolle sähköisesti viimeistään yhdeksän kuukauden kuluttua sen kattaman kolmen vuoden jakson päättymisestä.
Ensimmäisen sähköisen raportin on katettava jakso tämän asetuksen soveltamispäivästä ensimmäisen neuvoston direktiivin 91/692/ETY (14) 5 artiklassa säädetyn säännönmukaisen kolmivuotisjakson loppuun, joka ajoittuu ensimmäisen raportointijakson alkamispäivän jälkeen.
Komissio julkaisee kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta viimeistään yhdeksän kuukauden kuluttua siitä, kun se on vastaanottanut jäsenvaltioiden raportit.
3. Komissio tallentaa nämä tiedot sähköiseen tietokantaan, johon yleisöllä on jatkuva pääsy.
22 artikla
Noudattamisen valvonta jäsenvaltioissa
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän asetuksen rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niitä sovelletaan. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
2. Jäsenvaltioiden on tehtävä keskenään kahden- tai monenvälistä yhteistyötä, jotta voidaan helpommin estää ja havaita tämän asetuksen mahdollinen kiertäminen ja rikkominen.
3. Jäsenvaltioiden on nimettävä ne pysyvään henkilöstöönsä kuuluvat, jotka ovat vastuussa 2 kohdassa tarkoitetusta yhteistyöstä. Nämä tiedot on lähetettävä komissiolle, joka jakaa tiedoista kootun luettelon kyseisille henkilöille.
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kansallisen lainsäädäntönsä säännökset, jotka koskevat tämän asetuksen noudattamisen valvontaa ja sovellettavia seuraamuksia.
23 artikla
Toimintapyyntö
1. Luonnollisilla ja oikeushenkilöillä, joihin tämän asetuksen 13 artiklan sekä samanaikaisesti sen 15 artiklan ja 16 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen vaikuttaa tai todennäköisesti vaikuttaa tai joiden etua tämän asetuksen 13 artiklan sekä samanaikaisesti sen 15 artiklan ja 16 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkomiseen liittyvä ympäristöä koskeva päätöksenteko riittävästi koskee, on oikeus pyytää komissiota toteuttamaan tällaisen rikkomista tai välittömän rikkomisen uhkaa koskevia tämän asetuksen mukaisia toimia.
Ympäristönsuojelua edistävien ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (15) 11 artiklassa säädetyt vaatimukset täyttävien valtioista riippumattomien järjestöjen edun katsotaan olevan riittävä ensimmäisessä alakohdassa mainittua tarkoitusta varten.
2. Toimintapyyntöön on liitettävä tarpeelliset tiedot, jotka tukevat 1 kohdassa tarkoitettua pyyntöä.
3. Jos toimintapyyntö ja siihen liittyvät tiedot osoittavat uskottavasti, että 13 artiklaa ja samanaikaisesti sen 15 artiklaa ja 16 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu tai että on olemassa välitön tällaisen rikkomisen uhka, komissio tarkastelee näitä toimintapyyntöjä ja tietoja. Tällaisessa tapauksessa komissio antaa kyseiselle aluskierrätysyritykselle tilaisuuden ilmoittaa toimintapyyntöä ja siihen liittyviä tietoja koskeva näkemyksensä.
4. Komissio ilmoittaa mahdollisimman pian ja unionin oikeuden asiaankuuluvien säännösten mukaisesti 1 kohdan mukaisen pyynnön toimittaneille henkilöille tekemästään päätöksestä suostua toimintapyyntöön tai hylätä se, sekä perustelee päätöksensä.
VI OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
24 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 30 päivästä joulukuuta 2013 viiden vuoden ajaksi 5 artiklan 8 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 5 artiklan 8 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä 5 artiklan 8 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
25 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
Jos komitea ei anna lausuntoa, komissio ei hyväksy ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi, ja tuolloin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa.
26 artikla
Siirtymäsäännös
Jäsenvaltiot voivat eurooppalaisen luettelon julkaisemispäivästä alkaen ja ennen tämän asetuksen soveltamispäivää antaa luvan alusten kierrättämiselle eurooppalaiseen luetteloon kuuluvissa alusten kierrätyslaitoksissa. Tällöin ei sovelleta asetusta (EY) N:o 1013/2006.
27 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1013/2006 muuttaminen
Lisätään asetuksen (EY) N:o 1013/2006 1 artiklan 3 kohtaan alakohta seuraavasti:
”i)
jäsenvaltion lipun alla purjehtivat alukset, jotka kuuluvat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1257/2013 (16) soveltamisalaan.
28 artikla
Direktiivin 2009/16/EY muuttaminen
Lisätään direktiivin 2009/16/EY liitteeseen IV kohta seuraavasti:
”49.
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1257/2013 (17) mukainen todistus vaarallisten materiaalien luettelosta tai, tapauksen mukaan, vaatimustenmukaisuusilmoitus.
29 artikla
Taloudellinen kannustin
Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2016 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen mahdollisuuksista ottaa käyttöön rahoitusväline, joka edistäisi turvallista ja asianmukaista aluskierrätystä, ja liittää siihen tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksen.
30 artikla
Uudelleentarkastelu
1. Komissio arvioi, mitkä tähän asetukseen kohdistuvat rikkomukset olisi saatettava direktiivin 2008/99/EY soveltamisalan piiriin, jotta tässä asetuksessa ja asetuksessa (EY) N:o 1013/2006 olevat rikkomuksiin liittyvät säännökset vastaisivat toisiaan. Komissio antaa havainnoistaan kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014 ja liittää siihen tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksen.
2. Komissio tarkastelee tätä asetusta uudelleen viimeistään 18 kuukautta ennen Hongkongin yleissopimuksen voimaantuloa ja tekee samassa yhteydessä tarvittaessa tätä koskevia lainsäädäntöehdotuksia. Kertomuksessa tarkastellaan Hongkongin yleissopimuksen nojalla hyväksyttyjen alusten kierrätyslaitosten mahdollista sisällyttämistä eurooppalaiseen luetteloon kaksinkertaisen työn ja hallinnollisen taakan välttämiseksi.
3. Komissio tarkastelee tätä asetusta jatkuvasti ja tekee tarvittaessa hyvissä ajoin ehdotuksia kansainvälisiin yleissopimuksiin, Baselin yleissopimus mukaan luettuna, liittyvän kehityksen ottamiseksi huomioon.
4. Sen estämättä, mitä 2 kohdassa säädetään, komissio antaa viiden vuoden kuluessa tämän asetuksen soveltamispäivästä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta ja liittää siihen tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksia sen varmistamiseksi, että asetuksen tavoitteet saavutetaan ja sen vaikutus on turvattu ja perusteltu.
31 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
32 artikla
Soveltaminen
1. Tämän asetuksen soveltaminen alkaa aikaisempana seuraavista kahdesta päivästä, mutta ei ennen 31 päivää joulukuuta 2015:
a)
kuuden kuukauden kuluttua päivästä, jona eurooppalaiseen luetteloon sisältyvien aluskierrätyslaitosten aluskierrätyksen vuotuinen yhdistetty enimmäiskapasiteetti on vähintään 2,5 miljoonaa kevytpainotonnia (LDT). Aluskierrätyslaitoksen vuotuinen enimmäiskapasiteetti on yhtä kuin tiettynä vuonna kyseisessä laitoksessa kierrätettyjen alusten painon summa LDT:nä ilmaistuna. Aluskierrätyksen vuotuinen enimmäiskapasiteetti määritellään valitsemalla kustakin aluskierrätyslaitoksesta edeltävän 10 vuoden jakson korkein arvo tai, jos kyseessä on äskettäin luvan saanut aluskierrätyslaitos, tämän laitoksen saavuttama korkein vuotuinen arvo; tai
b)
31 päivänä joulukuuta 2018.
2. Seuraavien säännösten osalta sovelletaan kuitenkin seuraavia soveltamispäiviä:
a)
2 artiklaa, 5 artiklan 2 kohdan toista alakohtaa, 13, 14, 15 ja 16 artiklaa sekä 25 ja 26 artiklaa sovelletaan 31 päivästä joulukuuta 2014;
b)
5 artiklan 2 kohdan ensimmäistä ja kolmatta alakohtaa ja 12 artiklan 1 ja 8 kohtaa sovelletaan 31 päivästä joulukuuta 2020.
3. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen tämän asetuksen soveltamispäivästä, kun 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut ehdot ovat täyttyneet.
4. Jos jäsenvaltio on sulkenut kansallisen alusrekisterinsä tai sillä ei ole kolmeen vuoteen ollut lippunsa alle rekisteröityjä aluksia, se voi, niin kauan kuin sen lipun alle ei ole rekisteröity aluksia poiketa tämän asetuksen säännöksistä, lukuun ottamatta 4, 5, 11, 12, 13 ja 14 artiklaa, 16 artiklan 6 kohtaa, 18, 19, 20, 21 ja 22 artiklaa. Jos jäsenvaltio aikoo käyttää tätä poikkeusta, sen on ilmoitettava siitä komissiolle viimeistään tämän asetuksen soveltamispäivänä. Kaikista myöhemmistä muutoksista on myös toimitettava tieto komissiolle.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 20 päivänä marraskuuta 2013.