KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 628/2013
af 28. juni 2013
om Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs arbejdsmetoder ved standardinspektioner og overvågning af anvendelsen af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008, og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 736/2006
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 af 20. februar 2008 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur, og om ophævelse af Rådets direktiv 91/670/EØF, forordning (EF) nr. 1592/2002 og direktiv 2004/36/EF (1), særlig artikel 24, stk. 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved artikel 24, stk. 1, og artikel 54 i forordning (EF) nr. 216/2008 pålægges Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (i det følgende benævnt »agenturet«) at bistå Kommissionen med at kontrollere medlemsstaternes kompetente myndigheders anvendelse af forordningens bestemmelser og gennemførelsesbestemmelserne hertil ved at udføre standardinspektioner.
(2)
Det fastsættes i artikel 54, stk. 4, i forordning (EF) nr. 216/2008, at bestemmelserne i artikel 55 i samme forordning finder anvendelse, hvis en inspektion hos en medlemsstats kompetente myndighed indebærer inspektion hos en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder.
(3)
I Kommissionens forordning (EF) nr. 736/2006 (2) fastsættes agenturets arbejdsmetoder ved standardinspektioner (i det følgende benævnt »de nuværende arbejdsmetoder«).
(4)
Seks år er gået efter vedtagelsen af de nuværende arbejdsmetoder. Der er vedtaget betydelige ændringer af de fælles regler; en række internationale aftaler er også vedtaget; agenturet og medlemsstaterne har også opbygget værdifulde erfaringer, som bør tages i betragtning.
(5)
Da forordning (EF) nr. 736/2006 blev vedtaget, var de fælles regler for civil luftfart begrænset til indledende og vedvarende luftdygtighed. Kommissionens forordning (EF) nr. 1702/2003 (3) fastsatte gennemførelsesbestemmelser for luftdygtigheds- og miljøcertificering af luftfartøjer og hermed forbundet materiel, dele og apparatur og for certificering af konstruktions- og produktionsorganisationer. Kommissionens forordning (EF) nr. 2042/2003 (4) fastsatte vedvarende luftdygtighed af luftfartøjer og luftfartøjsmateriel, dele og apparatur og om godkendelse af organisationer og personale, der deltager i disse opgaver.
(6)
Efterfølgende er forordning (EF) nr. 216/2008 trådt i stedet for Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1592/2002 af 15. juli 2002 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur (5), og de fælles regler er blevet forlænget to gange: i første omgang til at omfatte flybesætninger, flyveoperationer og rampeinspektioner, og i anden omgang til at omfatte lufttrafikstyring og luftfartstjeneste (ATM/ANS) samt sikkerhed i lufthavne, og Kommissionen har som følge heraf vedtaget adskillige gennemførelsesbestemmelser for disse nye kompetenceområder. Det drejer sig f.eks. Kommissionens forordning (EU) nr. 805/2011 af 10. august 2011 om fastlæggelse af nærmere regler for flyveledercertifikater og visse certifikater (6), Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1034/2011 (7) om tilsyn med sikkerheden i forbindelse med lufttrafikstyring og luftfartstjenester, Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1035/2011 af 17. oktober 2011 om fastsættelse af fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (8), Kommissionens forordning (EU) nr. 691/2010 af 29. juli 2010 om oprettelse af en præstationsordning for luftfartstjenester og netfunktioner og om ændring af forordning (EF) nr. 2096/2005 om fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (9), Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart (10), ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 859/2008 (11), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/36/EF af 21. april 2004 om sikkerhed forbundet med tredjelandes luftfartøjer, der benytter Fællesskabets lufthavne (12), ændret ved Kommissionens direktiv 2008/49/EF af 16. april 2008 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/36/EF vedrørende kriterierne for udførelse af rampeinspektioner på luftfartøjer, der benytter Fællesskabets lufthavne (13), Kommissionens forordning (EU) nr. 965/2012 af 5. oktober 2012 om fastsættelse af tekniske krav og administrative procedurer for flyveoperationer (14) og Kommissionens forordning (EU) nr. 1178/2011 af 3. november 2011 om fastsættelse af tekniske krav og administrative procedurer for flyvebesætninger i civil luftfart (15).
(7)
Ved forordning (EF) nr. 216/2008 er der også indført en række nye bestemmelser, der må afspejles i de arbejdsmetoder, som agenturet benytter til at udføre standardinspektioner. I artikel 11 fastlægges betingelserne for gensidig anerkendelse af certifikater, der er udstedt af medlemsstaternes kompetente myndigheder, samt betingelserne for at suspendere denne anerkendelse, idet standardinspektioner udgør et vigtigt instrument for denne beslutningstagning. I artikel 15 oprettes et informationsnet, som leverer nyttige oplysninger, der skal tages i betragtning ved standardinspektioner, samtidig med at der kan være behov for straks at stille visse resultater af sådanne standardinspektioner til rådighed for dette informationsnet. I artikel 27, stk. 3, fastsættes det, at agenturet skal bistå medlemsstaterne i opfyldelsen af deres forpligtelser over for ICAO.
(8)
Uanset yderligere ændringer af de fælles regler, der er fastlagt ved forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil, bør agenturet bistå Kommissionen med at overvåge gennemførelsen af andre luftfartssikkerhedskrav, f.eks. fra lovgivningen om det fælles europæiske luftrum, eller lovgivningen om undersøgelse af flyvehavarier og indberetning af hændelser.
(9)
Siden 2006 er der også sket en betydelig udvikling af den europæiske luftfartspolitik over for tredjelande, både hvad angår Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), lande i Den Europæiske Unions nabolag og visse vigtige partnere på globalt plan.
(10)
Et samarbejdsmemorandum med Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) blev undertegnet i 2010 (16), hvilket skaber rammen for et struktureret samarbejde mellem parterne, særlig hvad angår udveksling af oplysninger vedrørende sikkerhed, med henblik på om muligt at undgå dobbeltarbejde, og som følge heraf bør agenturets standardinspektionsprogram og ICAO’s verdensomspændende program for kontrol med sikkerheden (USOAP) knyttes nærmere sammen indbyrdes. Arbejdsmetoderne i forbindelse med inspektion bør også tage hensyn til ICAO Doc 9735 - USOAP continuous Monitoring Manual.
(11)
Med hensyn til de lande, der er omfattet af EU’s naboskabs- og udvidelsespolitik, herunder især de stater, der er part i aftalen om det fælles europæiske luftfartsområde, bør standardinspektioner tilrettelægges efter samme arbejdsmetoder og standarder som i medlemsstaterne, medmindre andet fremgår af passende aftaler eller samarbejdsordninger.
(12)
For så vidt angår de stater, der har underskrevet bilaterale luftfartssikkerhedsaftaler, hvorved der sikres gensidig anerkendelse af visse certificeringsrelaterede afvigelser og godkendelser, bør standardinspektioner støtte overvågningen af aftalens gennemførelse, og resultaterne heraf bør indberettes til det relevante bilaterale tilsynsudvalg med henblik på eventuelle justeringer. Inspektioner hos de medlemsstater, hvis certificeringsrelaterede afvigelser og godkendelser anerkendes inden for rammerne af de bilaterale aftaler, bør omfatte yderligere kontrol for at sikre, at de kompetente myndigheder på korrekt vis varetager deres ansvar i medfør af de bilaterale aftaler.
(13)
For på effektiv vis at overvåge anvendelsen af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil samt andre luftfartssikkerhedsregler hidrørende fra eksisterende forordninger og aftaler er der behov for at revidere de nuværende arbejdsmetoder, navnlig for at sikre, at de i højere grad bliver systemorienterede, at de benytter en mere kontinuerlig overvågningsmetode, som i højere grad er målrettet sikkerhedsniveauet, at ressourceanvendelsen effektiviseres for ikke at påføre de kompetente myndigheder unødige byrder, og at der indføres en feedback-mekanisme til gavn for agenturets reguleringsaktiviteter. Inspektionsgrupper bør besættes med tilstrækkeligt uddannet og kvalificeret personale, og agenturet skal bestræbe sig på, at bemyndiget personale fra forskellige medlemsstater deltager i nogenlunde lige omfang.
(14)
Arbejdsmetoderne bør afspejle definitioner og principper for audit, jf. ISO 19011.
(15)
Foruden inspektionsniveauet bør arbejdsmetoderne indeholde nærmere oplysninger om overvågningen på systemniveau og med hensyn til afvigelser.
(16)
Arbejdsmetoderne bør øge agenturets fleksibilitet til at gribe ind i tilfælde, hvor dets tekniske kompetence gør dette berettiget, samtidig med at retssikkerheden med hensyn til arbejdsmetoder opretholdes.
(17)
Forordning (EF) nr. 736/2006 bør ændres i overensstemmelse hermed.
(18)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 65 i forordning (EF) nr. 216/2008 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastsættes arbejdsmetoder med hensyn til at:
a)
overvåge medlemsstaternes kompetente myndigheders anvendelse af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil på de områder, der er omfattet af samme forordnings artikel 1, stk. 1
b)
udføre standardinspektioner hos medlemsstaternes kompetente myndigheder
c)
kontrollere, at medlemsstaternes kompetente myndigheder udsteder og fører tilsyn med certifikater i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil
d)
bidrage til at vurdere konsekvenserne af medlemsstaternes kompetente myndigheders gennemførelse af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil.
2. Arbejdsmetoderne i denne forordning finder ligeledes anvendelse, hvis dette er praktisk muligt, når agenturet får til opgave at overvåge anvendelsen af luftfartssikkerhedskrav, som er indført ved anden EU-lovgivning, aftaler, der er indgået af Unionen, eller samarbejdsordninger, som agenturet har indgået.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »inspektion«: den standardinspektion, som er omhandlet i artikel 24, stk. 1, og artikel 54 i forordning (EF) nr. 216/2008, og som agenturet udfører; også inspektion hos virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, der er omhandlet i samme forordnings artikel 54, stk. 4, og artikel 55
2) »kompetent myndighed«: den enhed, som medlemsstaten udpeger som ansvarlig for gennemførelsen af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil
3) »bemyndiget personale«: personer som agenturet bemyndiger til at udføre inspektioner, herunder udstationeret personale
4) »udstationeret personale«: personale, som stilles til rådighed af medlemsstaternes kompetente myndigheder, Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), andre internationale luftfartsorganisationer eller de kompetente myndigheder i tredjelande, der har indgået aftaler med Unionen eller samarbejdsordninger med agenturet, og som er udnævnt af disse myndigheder til at bistå agenturet med at udføre inspektioner
5) »vidnesbyrd«: optegnelser, redegørelser for kendsgerninger eller andre oplysninger, som er relevante og kontrollerbare
6) »afvigelse«: resultatet af sammenligningen mellem det foreliggende vidnesbyrd og de gældende krav
7) »korrektion«: en handling, som afhjælper en afvigelse i form af manglende overensstemmelse med de gældende krav
8) »korrigerende handling«: en handling, som afhjælper årsagen til en afvigelse i form af manglende overensstemmelse med de gældende krav for at forebygge gentagelser
9) »umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder«: en situation, hvor der findes vidnesbyrd for, at et produkt, en tjenesteydelse, et system, en komponent, udstyr eller et anlæg enten er i en sådan tilstand eller betjenes, leveres eller vedligeholdes på en sådan måde, at skader på personer må forventes at forekomme, medmindre situationen korrigeres øjeblikkeligt.
Artikel 3
Principper for overvågningen
1. Agenturet skal overvåge de kompetente myndigheders anvendelse af de krav, der er omhandlet i artikel 1, og en ensartet gennemførelse heraf efter den metode, der er fastsat i denne forordning, og det aflægger rapport herom.
2. Overvågningen foretages løbende på et risikobaseret grundlag ud fra agenturets disponible oplysninger. I overvågningen indgår en vurdering af de kompetente myndigheders evne til at varetage deres ansvar for tilsynet med sikkerheden; om nødvendigt udføres inspektioner, og der følges op på afvigelser i forbindelse med inspektioner for at sikre, at de nødvendige korrektioner og korrigerende handlinger gennemføres rettidigt.
3. Overvågningen skal foretages på systematisk vis. Den skal tage højde for alle områder og kritiske elementer i sikkerhedstilsynsordningen, jf. ICAO's definition. Der lægges særlig vægt på grænseflader mellem områder.
4. Overvågningen skal udføres på en gennemskuelig, virkningsfuld, effektiv, harmoniseret og konsekvent måde.
5. Agenturet skal analysere resultatet af sine overvågningsaktiviteter for at afdække behovet for lovgivningsmæssige ændringer.
Artikel 4
Principper for inspektioner og afvigelser
1. I forbindelse med inspektioner af kompetente myndigheder skal der tages hensyn til resultaterne af tidligere inspektioner, og der tages bl.a. højde for ændringer af de lovgivningsmæssige krav og den kompetente myndigheds evne til at varetage tilsynet med sikkerheden; inspektionerne skal stå i et rimeligt forhold til omfanget og kompleksiteten af den branche, myndighederne fører tilsyn med, idet der lægges vægt på at sikre et højt og ensartet sikkerhedsniveau for erhvervsmæssig lufttransport.
2. Inspektionerne kan omfatte inspektioner hos virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, den inspicerede kompetente myndighed fører tilsyn med.
3. Inspektioner kan, når parterne er enige herom, omfatte inspektion af militære faciliteter, der er åbne for offentlig brug, og af tjenester, som militært personale udøver for offentligheden, for at kontrollere, at kravene i artikel 1, stk. 3, i forordning (EF) nr. 216/2008 opfyldes.
4. Inspektioner udføres af en gruppe bestående af medarbejdere, som bemyndiges af agenturet, og som skal være kvalificerede og uddannede inden for deres respektive område(r). Bemyndiget personale skal følge principperne om uafhængighed, integritet, etisk adfærd, fornøden omhu, redelig fremlæggelse og fortrolighed.
5. Finder agenturet, at et eller flere certifikater ikke er i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil, skal denne afvigelse i form af manglende overensstemmelse indberettes til den kompetente myndighed. Hvis afvigelsen i form af manglende overensstemmelse ikke korrigeres rettidigt, skal agenturet udarbejde anbefalinger i medfør af artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008, for at få en afgørelse om gensidig anerkendelse af det eller de pågældende certifikater.
6. Agenturet skal klassificere og følge op på de afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er afdækket ved inspektioner, jf. stk. 1, 2 og 3, alt efter deres konsekvenser for sikkerheden, og sikkerhedsrelaterede afvigelser skal gives forrang. Agenturet skal også straks underrette medlemsstaternes kompetente myndigheder, hvis korrektionen af umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder ikke er udført på tilfredsstillende vis.
7. Denne forordning berører ikke anvendelsen af artikel 15 og artikel 58 i forordning (EF) nr. 216/2008, Kommissionens afgørelse 2001/844/EF, EKSF, Euratom (17), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2111/2005 (18) og Kommissionens forordning (EF) nr. 473/2006 (19).
Artikel 5
Udveksling af oplysninger
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal give agenturet alle nødvendige oplysninger af relevans for deres tilsyn med sikkerheden og tage hensyn til alle kritiske elementer i deres sikkerhedstilsynsordning og herunder virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, som myndighederne fører tilsyn med. Oplysningerne skal indgives i en form og på en måde, der er angivet af agenturet, idet der tages hensyn til de oplysninger, som er stillet til rådighed for ICAO.
2. Agenturet kan også anmode medlemsstaternes kompetente myndigheder om oplysninger ad hoc. Når en sådan anmodning om oplysninger fremsendes, anfører agenturet retsgrundlaget for og formålet med anmodningen og præciserer, hvilke oplysninger der er behov for, og inden for hvilken frist oplysningerne skal udleveres.
3. Agenturet skal give medlemsstaternes kompetente myndigheder relevante oplysninger for at støtte en ensartet gennemførelse af de gældende krav.
Artikel 6
Koordinator for national standardisering
1. Medlemsstaterne skal udpege en koordinator for national standardisering, der optræder som deres primære kontaktpunkt for alle standardiseringsaktiviteter og navnlig koordinerer udvekslingen af oplysninger i henhold til artikel 5, stk. 1. Koordinatoren for national standardisering er ansvarlig for at:
a)
vedligeholde og ajourføre de oplysninger, der løbende udleveres til agenturet og herunder oplysninger, der er anmodet om efter artikel 3, 4 og 5, korrektioner, planer for korrigerende handlinger og vidnesbyrd for gennemførelse af de aftalte korrigerende handlinger
b)
bistå agenturet i alle faser af en inspektion og sikre, at inspektionsgruppen ledsages under hele inspektionen på stedet.
2. De kompetente myndigheder skal sikre, at kommunikationsvejene mellem den udpegede koordinator for national standardisering og deres interne organisation er entydige, således at den udpegede koordinator kan varetage sine opgaver på korrekt vis.
Artikel 7
Løbende overvågning
1. Den løbende overvågning, der er omhandlet i artikel 3, omfatter følgende:
a)
indsamling og analyse af data og oplysninger fra medlemsstaternes kompetente myndigheder, Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), Kommissionen eller andre relevante kilder
b)
vurdering af den kompetente myndigheds evne til at varetage ansvaret for sit tilsyn med sikkerheden
c)
prioritering, planlægning og fastlæggelse af omfanget af inspektionerne ud fra den vurdering, der henvises til i litra b)
d)
udførelse af sådanne inspektioner og den tilhørende rapportering
e)
opfølgning på og afslutning af afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er afdækket ved inspektionerne.
2. Med henblik på den vurdering, der er nævnt i stk. 1, litra b), skal agenturet oprette, udvikle og vedligeholde en fælles model, hvor der som minimum tages hensyn til følgende elementer:
a)
omfanget og kompleksiteten af luftfartsbranchen
b)
alvorlige hændelser, havarier, dødsulykker og dødsofre i tilknytning hertil
c)
resultaterne af rampeinspektioner
d)
resultaterne af tidligere inspektioner
e)
de kompetente myndigheders evne til effektivt at gennemføre korrektioner og korrigerende handlinger
f)
resultatet af audit, som er udført i henhold til internationale konventioner eller staters programmer for vurdering af sikkerhed
g)
hvorvidt der er truffet foranstaltninger i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 eller traktatens artikel 258.
3. Resultatet af modellen, der er oprettet i henhold til stk. 2, og inddata og resultaterne af vurderingen stilles til rådighed for koordinatoren for national standardisering for den pågældende medlemsstat.
4. Agenturet skal tilpasse inspektionsprogrammet i lyset af sin løbende overvågning, idet såvel forbedringer som forværringer i sikkerhedsniveauet afspejles. Agenturet skal træffe egnede foranstaltninger, når der er vidnesbyrd om en forringet sikkerhed.
Artikel 8
Inspektionsprogram
1. Agenturet fastlægger i samråd med Kommissionen et flerårigt program med angivelse af de inspektioner, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a), samt et årsprogram med angivelse af de inspektioner, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a) og b).
2. I inspektionsprogrammerne præciseres den eller de berørte medlemsstat(er), inspektionens art, de områder, som skal inspiceres, og den forventede tidsramme for besøgsfasen, idet der tages hensyn til den model, der er nævnt i artikel 7.
3. Agenturet kan tilpasse inspektionsprogrammerne for at tage højde for nye risici, som er afdækket i forbindelse med den løbende overvågning, der er nævnt i artikel 7.
4. Årsprogrammet sendes til Kommissionen, de øvrige medlemmer af agenturets bestyrelse som en del af agenturets arbejdsprogram, jf. artikel 33, stk. 2, litra c), i forordning (EF) nr. 216/2008 og til koordinatoren for national standardisering for den pågældende medlemsstat.
Artikel 9
Inspektionsområder
1. Agenturet udfører inspektioner for hvert område, der er defineret i kapitel II i forordning (EF) nr. 216/2008. Disse områder skal omfatte:
a)
luftdygtighed, jf. artikel 5, og miljøbeskyttelse, jf. artikel 6 i den pågældende forordning
b)
flyvebesætninger, jf. artikel 7 og 8 i den pågældende forordning
c)
flyveoperationer, jf. artikel 8 og 9 i den pågældende forordning
d)
rampeinspektioner, jf. artikel 10 i den pågældende forordning
e)
flyvepladser, jf. artikel 8a i den pågældende forordning
f)
ATM/ANS og flyveledere, jf. artikel 8b og 8c i den pågældende forordning.
Andre områder kan fastlægges alt efter udviklingen af forordning (EF) nr. 216/2008 eller efter anmodning fra Kommissionen.
2. Agenturet sikrer, at dets ressourcer fordeles hensigtsmæssigt med henblik på at overvåge og inspicere de forskellige områder alt efter resultaterne af den løbende overvågning, der er omhandlet i artikel 7.
Artikel 10
Inspektionernes art
1. Agenturet skal udføre:
a)
omfattende inspektioner med henblik på at inspicere et eller flere områder; disse inspektioner udføres med intervaller, som fastlægges på grundlag af resultaterne af den løbende overvågning
b)
målrettede inspektioner med henblik på at inspicere specifikke delområder inden for et eller flere områder og/eller vurdere status for gennemførelsen af de aftalte korrigerende handlinger
c)
ad hoc-inspektioner med henblik på at undersøge specifikke problemer, som er afdækket i forbindelse med agenturets løbende overvågning eller efter Kommissionens anmodning.
2. Uanset de i stk. 1 nævnte inspektioner kan agenturet tage fat på afvigelser, som ikke er afdækket på lokaliteten, når det har indsamlet tilstrækkeligt vidnesbyrd om manglende overensstemmelse.
Artikel 11
Krav til inspektionsgruppers uddannelse, kvalifikationer og bemyndigelse
1. Agenturet skal fastsætte kvalifikationskrav for det personale, som deltager i inspektionsgrupperne.
2. Kvalifikationskravene skal omfatte:
a)
kendskab til den institutionelle og retlige ramme, særlig denne forordning, og de relevante internationale aftaler
b)
viden om og erfaring med auditmetoder
c)
teknisk kompetence og praktisk erfaring på det eller de relevante områder, der er nævnt i artikel 9.
3. Gruppelederfunktionen skal varetages af agenturets personale. Foruden de i stk. 2 nævnte kvalifikationskrav skal gruppeledere være kvalificeret til at lede en gruppe og kommunikere i et internationalt miljø og i følsomme situationer.
4. Agenturets personale eller udstationeret personale kan være gruppemedlemmer.
5. Både gruppeledere og -medlemmer skal være uddannet i de gældende krav og agenturets procedurer. Agenturet skal til stadighed sikre gruppelederes og -medlemmers kompetencer med henblik på at deltage i inspektioner som bemyndiget personale. Agenturet etablerer egnede efteruddannelsesprogrammer til det formål.
6. Medarbejdere, som opfylder kvalifikationskravene, og som har fået tilstrækkelig uddannelse, kan bemyndiges af agenturet til at deltage i inspektionsgrupperne.
Artikel 12
Sammensætning af inspektionsgrupper
1. Inspektioner udføres af grupper, som sammensættes af agenturet, og som består af bemyndiget personale i henhold til artikel 11.
2. Agenturet fastsætter gruppens sammensætning med henblik på at fastslå den mindste gruppestørrelse, der er nødvendig for at dække den påkrævede tekniske kompetence og arbejdsbyrde, idet der tages hensyn til inspektionens art, omfang, antallet af inspicerede områder og det forventede program. Hver gruppe skal mindst have en gruppeleder og et gruppemedlem. I alle tilfælde skal agenturet sikre, at gruppens størrelse svarer til inspektionens omfang.
3. Når agenturet sammensætter grupperne, sikrer det, at der ikke er nogen interessekonflikter hverken i forhold til den nationale kompetente myndighed eller de kontrollerede virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder.
4. Agenturet skal i god tid inden en inspektion anmode om oplysninger fra myndigheder eller organisationer, hvorfra udstationeret personale udsendes, angående gruppens medlemmers disponibilitet til at deltage i besøgsfasen.
5. Udgifter ved, at koordinatorer for nationale standarder som omhandlet i artikel 14, stk. 2, og artikel 19, stk. 2, og udstationeret personale deltager i agenturets inspektioner, afholdes af agenturet i overensstemmelse med EU-reglerne, uden dog at Unionens årlige budgetprocedure berøres.
Artikel 13
Udførelse af inspektioner
1. Inspektioner, der er nævnt i artikel 10, stk. 1, litra a) og b), omfatter følgende faser:
a)
en forberedelsesfase på mindst 10 uger inden inspektionen
b)
en besøgsfase
c)
en rapporteringsfase på højst 10 uger efter udløbet af besøgsfasen.
2. Ad hoc-inspektioner, jf. artikel 10, stk. 1, litra c), skal adviseres over for den pågældende kompetente myndighed 2 uger i forvejen, men der er ikke krav om overholdelse af frister og procedurer i artikel 14, 15 og 16; dog skal der udarbejdes en endelig rapport.
3. Afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er afdækket ved inspektioner, jf. artikel 10, skal indberettes efter artikel 16, følges op og afsluttes efter artikel 17 og klassificeres efter artikel 18.
Artikel 14
Forberedelsesfasen
1. I forberedelsesfasen til en inspektion foretager agenturet sig følgende:
a)
den kompetente myndighed adviseres om inspektionen mindst 10 uger inden besøgsfasen, og der oplyses om arten af den påtænkte inspektion og om område(r) og delområder, der skal inspiceres
b)
de nødvendige oplysninger til forberedelse af inspektionen indsamles under behørig hensyntagen til de foreliggende oplysninger fra den løbende overvågning
c)
inspektionens anvendelsesområde, omfang og program fastlægges, herunder inspektion af virksomheder og sammenslutninger af virksomheder, idet der tages hensyn til oplysningerne fra den løbende overvågning
d)
inspektionsgruppens størrelse og sammensætning fastsættes.
2. Efter at inspektionen er adviseret, skal den kompetente myndighed samarbejde med agenturet om hurtigst muligt at forberede besøgsfasen. Hvis det skønnes nødvendigt, kan der tilrettelægges et indledende møde mellem inspektionsgruppen og koordinatoren for national standardisering.
3. Agenturet forelægger inspektionsprogrammet og sammensætningen af gruppen for den kompetente myndighed senest 2 uger før besøgsfasen.
Artikel 15
Besøgsfasen
1. I en inspektions besøgsfase foretager agenturet sig følgende:
a)
et indledende møde tilrettelægges med koordinatoren for national standardisering og den inspicerede kompetente myndighed
b)
der følges op på afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som er påvist i forbindelse med tidligere inspektioner, og som endnu ikke er afsluttede, og de tilsvarende korrektioner og korrigerende handlinger granskes
c)
den kompetente myndighed underrettes om eventuelle umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder, som påvises i forbindelse med inspektionen
d)
på et afsluttende møde forelægges den kompetente myndighed en liste over foreløbige afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som er påvist, eller som der følges op på i forbindelse med inspektionen.
2. Herudover kan agenturet:
a)
inspicere hovedkontorerne og i det fornødne omfang enhver af de kompetente myndigheders og kvalificerede organers regionale afdelinger, som den kompetente myndighed har tildelt opgaver
b)
inspicere virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, der er under den kompetente myndigheds tilsyn, som led i inspektionen af denne kompetente myndighed; i så fald kan den kompetente myndighed ledsage inspektionsgruppen
c)
samtale med den inspicerede kompetente myndigheds og kvalificerede organers personale, i givet fald, og af personale på besøgte virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, i givet fald.
d)
undersøge lovgivning, procedurer, certifikater, optegnelser, data og alt andet relevant materiale.
Artikel 16
Rapporteringsfasen
1. I en inspektions rapporteringsfase skal agenturet senest 6 uger efter det afsluttende møde i besøgsfasen granske de foreløbige afvigelser, klassificere dem og på dette grundlag fastlægge et udkast til en rapport, der sendes til den inspicerede kompetente myndighed.
2. Udkastet til rapport skal mindst indeholde:
a)
et resumé, hvori konklusionerne præsenteres
b)
oplysninger om, hvordan inspektionen er udført, herunder inspektionens art, dækkede områder, omfang og gruppens sammensætning
c)
en analyse opdelt på kritiske elementer, hvori der fokuseres på de vigtigste afvigelser
d)
en liste over afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som er påvist, eller som der er fulgt op på i forbindelse med inspektionen, tillige med en klassificering heraf
e)
anbefalinger, herunder om nødvendigt om gensidig anerkendelse af certifikater.
3. afvigelser i form af manglende overensstemmelse skal meddeles i kraft af det udkast til rapport, der er omhandlet i stk. 2, medmindre agenturet allerede har meddelt disse skriftligt på anden måde.
4. Den kompetente myndighed kan fremsætte skriftlige bemærkninger til agenturet inden 2 uger efter meddelelsen.
5. Agenturet skal senest 10 uger efter det afsluttende møde og på grundlag af det udkast til rapport, der er nævnt i stk. 2, afgive en endelig rapport, hvori der tages hensyn til den inspicerede kompetente myndigheds eventuelle bemærkninger. Agenturet kan om fornødent tilpasse sin beskrivelse af afvigelsen i form af manglende overensstemmelse, retsgrundlaget, klassifikationen eller dens status for at tage hensyn til bemærkninger, korrektioner eller korrigerende handlinger, som er forelagt i rapporteringsfasen.
6. Agenturet opretter og vedligeholder en status over den løbende overvågning for hver medlemsstat, og denne skal efter anmodning forelægges den pågældende medlemsstat og Kommissionen.
7. Den endelige rapport sendes til den inspicerede kompetente myndighed og Kommissionen, der efterfølgende kan sende rapporten til den berørte medlemsstat og andre kompetente myndigheder, når dette er relevant.
Artikel 17
Opfølgning på og afslutning af afvigelser
1. For alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er klassificeret i henhold til artikel 18, stk. 1, litra b) og litra c), skal den kompetente myndighed foreslå en korrektion og en korrigerende handling senest 4 uger efter, at agenturets meddelelse er modtaget.
2. For alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er klassificeret i henhold til artikel 18, stk. 1, litra a), skal den kompetente myndighed foreslå en korrigerende handling senest 10 uger efter, at agenturets meddelelse er modtaget.
3. Den kompetente myndighed underretter agenturet rettidigt om fuldførelsen af korrigerende handlinger og fremlægger vidnesbyrd herom.
4. Agenturet skal:
a)
evaluere korrektionerne og de korrigerende handlinger, som forelægges af den kompetente myndighed, eller anmode om yderligere afklaring inden for en rimelig frist
b)
tilslutte sig eller afvise de forelagte korrektioner og/eller korrigerende handlinger inden 16 uger efter meddelelsen
c)
overvåge, at de korrigerende handlinger gennemføres på tilfredsstillende vis
d)
klarlægge, om der er behov for supplerende handlinger i overensstemmelse med artikel 22
e)
regelmæssigt rapportere til den kompetente myndighed og Kommissionen om status for afvigelser i form af manglende overensstemmelse og de dermed forbundne korrektioner eller korrigerende handlinger ved hjælp af statusrapporter
f)
afslutte afvigelser i form af manglende overensstemmelse, når agenturet finder det godtgjort, at de korrigerende handlinger er fuldført, og vidnesbyrdet er forelagt, samt registrere afslutningen af afvigelser i form af manglende overensstemmelse og underrette den kompetente myndighed herom.
5. For så vidt angår litra c) kan agenturet anmode den kompetente myndighed om vidnesbyrd og præciseringer. Agenturet kan også beslutte at kontrollere gennemførelsen ved hjælp af en inspektion på stedet.
6. Hvis afvigelser i form af manglende overensstemmelse er genstand for en overtrædelsesprocedure i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 eller traktaterne, skal agenturet sikre en passende opfølgning i samråd med Kommissionen og må ikke afslutte sådanne afvigelser uden forudgående samordning med Kommissionen.
Artikel 18
Klassifikation af afvigelser
1. Alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som agenturet påviser i forbindelse med inspektionerne, jf. artikel 10, skal klassificeres og indberettes af agenturet, uanset om de vedrører administrative krav eller tekniske krav, i en af følgende klasser:
a)
Klasse C: manglende overensstemmelse med de gældende krav, hvilket først og fremmest giver anledning til standardiseringsproblemer
b)
Klasse D: manglende overensstemmelse med de gældende krav, hvilket giver anledning til standardiseringsproblemer og sikkerhedsproblemer, medmindre en rettidig korrektion foretages
c)
Klasse G: umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder.
2. Rapportering, opfølgning og afslutning skal prioriteres afhængig af deres klassifikation.
Artikel 19
Umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder
1. Når agenturet har meddelt umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder:
a)
skal agenturet anmode den kompetente myndighed om at foretage egnede korrigerende handlinger, herunder umiddelbare korrektioner;
b)
den kompetente myndighed skal anvende effektive korrektioner for at afhjælpe den pågældende afvigelse og forelægge vidnesbyrd for agenturet.
2. Agenturet kan anmode den kompetente myndighed om at deltage i et møde, inden 2 uger efter at umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder er meddelt, for at vurdere gennemførelsen af de umiddelbare korrektioner.
3. Finder agenturet ikke korrektionerne tilfredsstillende, fremsætter agenturet anbefalinger til Kommissionen og herunder om fornødent en anmodning vedrørende den gensidige anerkendelse af det eller de certifikat(er), som den kompetente myndighed har udstedt. Agenturet underretter også omgående medlemsstaternes kompetente myndigheder.
Artikel 20
Optegnelser
1. Agenturet skal oprette et registreringssystem, hvormed der tilvejebringes tilstrækkelig lagring, adgang til og pålidelig sporbarhed med hensyn til ændringer for:
a)
uddannelse, kvalifikation og bemyndigelse af gruppeledere og -medlemmer
b)
inspektionsprogrammer
c)
rapporter
d)
afvigelser og relateret vidnesbyrd
e)
aftalte korrektioner og korrigerende handlinger
f)
afslutning af afvigelser i form af manglende overensstemmelse og vidnesbyrd i den forbindelse
g)
anbefalinger vedrørende gensidig anerkendelse af certifikater
h)
vurderinger, jf. artikel 7, stk. 1, litra b).
2. Alle optegnelser skal opbevares i en periode på mindst 15 år, jf. dog den gældende lov om databeskyttelse.
Artikel 21
Adgang til oplysninger i inspektionsrapporter
1. Vedrører oplysninger i en inspektionsrapport en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder, hvis sikkerhedstilsyn henhører under en kompetent myndighed i et tredjeland, og som er omfattet af en aftale, der er indgået med Unionen i henhold til artikel 12 i forordning (EF) nr. 216/2008, skal tredjelandet som part i den nævnte aftale have adgang til oplysningerne i overensstemmelse med aftalens relevante bestemmelser.
2. Er oplysningerne i en inspektionsrapport omfattet af anvendelsesområdet for samarbejdsmemorandummet mellem EU og ICAO, stilles disse oplysninger til rådighed for ICAO i overensstemmelse med bestemmelserne i dette aftalememorandum og det tilhørende bilag om sikkerhed.
3. Vedrører oplysningerne i en inspektionsrapport igangværende sikkerhedsundersøgelser, der udføres i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 996/2010 (20), stilles disse oplysninger straks til rådighed for den myndighed, der er ansvarlig for sikkerhedsundersøgelsen.
4. I forbindelse med anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 (21) anses beslutningsprocessen vedrørende en inspektionsrapport ikke for at være afsluttet, før de tilknyttede afvigelser i form af manglende overensstemmelse er afsluttet.
Artikel 22
Supplerende handlinger
1. Agenturet påpeger enhver undladelse af at følge op på en afvigelse i form af manglende overensstemmelse, eksempelvis:
a)
korrigerende handlinger fremlægges ikke inden for fristen, jf. artikel 17, stk. 1
b)
agenturet giver ikke sit samtykke til de korrigerende handlinger inden for fristen, jf. artikel 17, stk. 4, litra b)
c)
de korrigerende handlinger gennemføres ikke på behørig vis.
2. I de tilfælde, der er nævnt i stk. 1, skal agenturet anmode den kompetente myndighed om at redegøre for dette svigt og forelægge supplerende handlinger; agenturet fastsætter en svarfrist.
3. Agenturet skal vurdere konsekvenserne af svigtet og det svar, som den kompetente myndighed forelægger inden for den fastsatte frist. Ud fra resultatet af vurderingen kan agenturet:
a)
tilslutte sig de forelagte supplerende handlinger eller
b)
afgive en supplerende rapport til den berørte kompetente myndighed og til Kommissionen. Rapporten skal indeholde agenturets vurdering og anbefalinger til Kommissionen og herunder om fornødent anbefalinger vedrørende den gensidige anerkendelse af det eller de certifikat(er), som den kompetente myndighed har udstedt.
4. Uanset forordning (EF) nr. 2111/2005 kan Kommissionen efter at have modtaget den supplerende rapport, der er omhandlet i stk. 3, litra b), træffe følgende foranstaltninger:
a)
sende bemærkninger til den pågældende medlemsstat eller anmode om uddybende forklaringer på nogle eller alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse
b)
anmode agenturet om at udføre en ad hoc-inspektion for at kontrollere gennemførelsen af korrektioner og korrigerende handlinger
c)
indlede proceduren, jf. artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 for at afgøre, om certifikater, der er udstedt af den kompetente myndighed, opfylder de gældende krav.
d)
indlede en procedure i henhold til artikel 258 i TEUF.
Artikel 23
Årsberetning
Senest den 31. marts hvert år forelægger agenturet Kommissionen en årsberetning om den løbende overvågning og inspektion, der er udført i det foregående år. Rapporten skal indeholde en analyse af resultaterne af aktiviteter og inspektioner; den skal give et billede af de kompetente myndigheders evne til at varetage ansvaret for tilsynet med sikkerheden og indeholde anbefalinger til eventuelle forbedringer. I anbefalingerne skal det bl.a. angives, hvilke tekniske bestemmelser der skal indføres eller ændres i henhold til artikel 17, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 216/2008, og agenturets foranstaltninger, der skal indføres eller ændres i henhold til artikel 18, litra c), i forordning (EF) nr. 216/2008.
Artikel 24
Arbejdsprocedurer
Agenturet skal revidere sine arbejdsprocedurer for at gennemføre de opgaver, det får pålagt i henhold til artikel 3 til 23, senest 6 måneder efter denne forordnings ikrafttræden.
Artikel 25
Overgangsordninger
1. Afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som agenturet har påvist i henhold til forordning (EF) nr. 736/2006, og for hvilke agenturet ikke har fået forelagt vidnesbyrd for afslutningen på tidspunktet for denne forordnings ikrafttræden, skal anses for at være påvist i overensstemmelse med denne forordning og behandles i overensstemmelse hermed.
2. Planer for korrigerende handlinger, som er godkendt af agenturet i henhold til forordning (EF) nr. 736/2006, anses for at være blevet godkendt i overensstemmelse med denne forordning.
3. Gruppemedlemmer og gruppeledere, der er bemyndiget af agenturet i henhold til forordning (EF) nr. 736/2006, anses for bemyndiget personale i henhold til denne forordning.
Artikel 26
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 736/2006 ophæves.
Artikel 27
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juni 2013.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 628/2013,
annettu 28 päivänä kesäkuuta 2013,
Euroopan lentoturvallisuusviraston työmenetelmistä standardointitarkastuksia suoritettaessa, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 sääntöjen soveltamisen seurannasta ja komission asetuksen (EY) N:o 736/2006 kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta sekä neuvoston direktiivin 91/670/ETY, asetuksen (EY) N:o 1592/2002 ja direktiivin 2004/36/EY kumoamisesta 20 päivänä helmikuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 (1) ja erityisesti sen 24 artiklan 5 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 216/2008 24 artiklan 1 kohdassa ja 54 artiklassa edellytetään, että Euroopan lentoturvallisuusvirasto, jäljempänä ’virasto’, avustaa komissiota suorittamalla standardointitarkastuksia seuratakseen, miten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset soveltavat kyseistä asetusta ja sen täytäntöönpanosääntöjä.
(2)
Asetuksen (EY) N:o 216/2008 54 artiklan 4 kohdassa säädetään, että jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista koskevan tarkastuksen edellyttäessä yrityksen tai yritysten yhteenliittymän tarkastamista, viraston olisi noudatettava 55 artiklan säännöksiä.
(3)
Komission asetuksessa (EY) N:o 736/2006 (2) säädetään viraston työmenetelmistä standardointitarkastuksia suoritettaessa, jäljempänä ’nykyiset työmenetelmät’.
(4)
Nykyisten työmenetelmien hyväksymisestä on kulunut kuusi vuotta. Yhteisiin sääntöihin on tehty huomattavia muutoksia. Lisäksi on tehty useita kansainvälisiä sopimuksia ja virasto sekä jäsenvaltiot ovat myös saaneet arvokasta kokemusta, joka olisi otettava huomioon.
(5)
Kun asetus (EY) N:o 736/2006 annettiin, yhteiset siviili-ilmailua koskevat säännöt rajoittuivat lentokelpoisuuden osoittamiseen ja ylläpitämiseen. Komission asetuksessa (EY) N:o 1702/2003 (3) säädetään ilma-alusten ja ilmailualan tuotteiden, osien ja laitteiden lentokelpoisuutta ja ympäristöhyväksyntää sekä suunnittelu- ja tuotanto-organisaatioiden hyväksyntää koskevista täytäntöönpanosäännöistä. Komission asetuksessa (EY) N:o 2042/2003 (4) säädetään lentokelpoisuuden ja ilmailutuotteiden, osien ja laitteiden ylläpidosta ja näihin tehtäviin osallistuvien organisaatioiden ja henkilöstön hyväksymistä koskevista täytäntöönpanosäännöistä.
(6)
Sen jälkeen yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta 15 päivänä heinäkuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1592/2002 (5) on korvattu asetuksella (EY) N:o 216/2008 ja yhteisiä sääntöjä on laajennettu kahdesti: ensin niihin sisällytettiin lentomiehistö, lentotoiminta ja asematasotarkastukset, sitten ilmaliikenteen hallinta ja lennonvarmistuspalvelut sekä lentoasemien turvallisuus, minkä vuoksi komissio on antanut useita täytäntöönpanosääntöjä, jotka vastaavat kyseisiä uusia toimivallan aloja, kuten lennonjohtajien lupakirjoja ja eräitä todistuksia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 10 päivänä elokuuta 2011 annettu komission asetus (EU) N:o 805/2011 (6), ilmaliikenteen hallinnan ja lennonvarmistuspalvelujen turvallisuusvalvonnasta annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1034/2011 (7), lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista 17 päivänä lokakuuta 2011 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1035/2011 (8), lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskyvyn kehittämisjärjestelmästä ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista annetun asetuksen (EY) N:o 2096/2005 muuttamisesta 29 päivänä heinäkuuta 2010 annettu komission asetus (EU) N:o 691/2010 (9), teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta siviili-ilmailun alalla 16 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3922/91 (10), muutettu komission asetuksella (EY) N:o 859/2008 (11), yhteisön lentoasemia käyttävien kolmansien maiden ilma-alusten turvallisuudesta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/36/EY (12), muutettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/36/EY liitteen II muuttamisesta yhteisön lentoasemia käyttävien ilma-alusten asematasotarkastusten suorittamisperusteiden osalta 16 päivänä huhtikuuta 2008 annetulla komission direktiivillä 2008/49/EY (13), lentotoimintaan liittyvistä teknisistä vaatimuksista ja hallinnollisista menettelyistä 5 päivänä lokakuuta 2012 annettu komission asetus (EU) N:o 965/2012 (14) ja siviili-ilmailun lentomiehistöä koskevien teknisten vaatimusten ja hallinnollisten menettelyjen säätämisestä 3 päivänä marraskuuta 2011 annettu komission asetus (EU) N:o 1178/2011 (15).
(7)
Asetuksessa (EY) N:o 216/2008 otetaan käyttöön myös useita uusia säännöksiä, jotka olisi otettava huomioon viraston työmenetelmissä standardointitarkastusten suorittamiseksi. Asetuksen 11 artiklassa vahvistetaan erityisesti jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten antamien todistusten vastavuoroista tunnustamista koskevat edellytykset sekä tunnustamisen voimassaolon keskeyttämisen edellytykset, missä standardointitarkastukset ovat tällaisen päätöksenteon tärkeä väline. Asetuksen 15 artiklassa säädetään tietoverkosta, jonka avulla saadaan hyödyllistä, standardointitarkastuksissa huomioon otettavaa tietoa, jolloin saattaa olla tarpeen toimittaa viipymättä tietyt tällaisten standardointitarkastusten tulokset saataville kyseiseen tietoverkkoon. Asetuksen 27 artiklan 3 kohdassa vahvistetaan, että virasto avustaa jäsenvaltioita täyttämään niiden velvollisuudet Kansainvälistä siviili-ilmailujärjestöä (ICAO) kohtaan.
(8)
Sen estämättä, mitä asetuksessa (EY) N:o 216/2008 vahvistettujen yhteisten sääntöjen ja sen täytäntöönpanosääntöjen lisämuutoksissa säädetään, viraston olisi avustettava komissiota muiden, kuten yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevasta lainsäädännöstä tai onnettomuuksien tutkintaa tai poikkeamista tiedottamista koskevasta lainsäädännöstä johtuvien ilmailun turvallisuutta koskevien vaatimusten seurannassa.
(9)
Myös Euroopan ulkoisessa ilmailupolitiikassa on vuoden 2006 jälkeen tapahtunut merkittävää kehitystä niin Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO), Euroopan unionin naapurivaltioiden kuin eräiden tärkeimpien yhteistyökumppanienkin osalta.
(10)
Vuonna 2010 allekirjoitettiin Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön kanssa tehtävää yhteistyötä koskeva yhteistyöpöytäkirja (16), jolla luotiin kehys järjestelmälliselle sopimuspuolten väliselle yhteistyölle, erityisesti turvallisuuteen liittyvän tiedonvaihdon osalta. Sopimuksella pyritään mahdollisuuksien mukaan välttämään tehtävien päällekkäisyys, ja sen seurauksena viraston standardointitarkastusohjelman ja ICAOn yleisen turvallisuusvalvonnan arviointiohjelman (USOAP) tulisi liittyä toisiinsa aiempaa tiiviimmin. Tarkastuksen työmenetelmissä olisi otettava huomioon myös ICAOn asiakirja 9735 (USOAPin jatkuvaa seurantaa koskeva käsikirja).
(11)
Niiden valtioiden osalta, jotka osallistuvat EU:n naapuruus- ja laajentumispolitiikkaan, erityisesti Euroopan yhteistä ilmailualuetta koskevan sopimuksen osapuolet mukaan luettuina, standardointitarkastukset olisi järjestettävä niiden samojen työmenetelmien ja vaatimusten mukaisesti, jotka koskevat jäsenvaltioita ja joihin sovelletaan tarkoituksenmukaisia sopimuksia tai työjärjestelyjä.
(12)
Niiden valtioiden osalta, jotka ovat allekirjoittaneet kahdenvälisiä lentoturvallisuutta koskevia sopimuksia, joissa määrätään tiettyjen sertifiointia koskevien havaintojen ja hyväksyntien vastavuoroisesta tunnustamisesta, standardointitarkastuksilla olisi avustettava sopimuksen täytäntöönpanon seurantaa, ja näiden valtioiden olisi raportoitava tuloksista soveltuvalle kahdenväliselle valvontalautakunnalle mahdollisia mukautuksia varten. Niiden jäsenvaltioiden, joiden sertifiointia koskevat havainnot ja hyväksynnät on tunnustettu kahdenvälisissä sopimuksissa, tarkastuksiin olisi sisällyttävä lisätarkistuksia, jotta varmistettaisiin, että toimivaltaiset viranomaiset täyttävät kahdenvälisistä sopimuksista johtuvat velvollisuutensa moitteettomasti.
(13)
Jotta asetuksen (EY) N:o 216/2008 soveltamisen ja täytäntöönpanosääntöjen sekä voimassa olevista asetuksista ja sopimuksista johtuvien muiden lentoturvallisuutta koskevien sääntöjen seuranta olisi tehokasta, olisi tarkasteltava uudelleen nykyisiä työmenetelmiä, erityisesti sen varmistamiseksi, että niissä keskitytään aiempaa enemmän järjestelmään, noudatetaan kestävämpää jatkuvan seurannan lähestymistapaa, joka kohdistuu aiempaa enemmän turvallisuustasoon, käytetään voimavaroja tehokkaammin, jottei toimivaltaisille viranomaisille aiheutuisi kohtuutonta taakkaa, ja että niihin sisältyisi palautteen ohjaaminen viraston sääntöjenlaadintaa koskeviin toimiin. Tarkastusryhmät olisi muodostettava riittävän koulutetusta ja pätevästä henkilöstöstä, ja viraston olisi pyrittävä varmistamaan, että ryhmiin osallistuu valtuutettua henkilöstöä tasapuolisesti eri jäsenvaltioista.
(14)
Työmenetelmien olisi perustuttava ISO 19011 -standardissa määriteltyihin auditointia koskeviin määritelmiin ja periaatteisiin.
(15)
Tarkastustason lisäksi työmenetelmissä olisi määriteltävä järjestelmien ja havaintojen tasolla toteutettava seuranta.
(16)
Työmenetelmien avulla virastolla olisi oltava mahdollisuus toimia joustavammin silloin, kun toimet vastaavat sen teknistä asiantuntemusta, ja siten, että samalla säilytetään työmenetelmien oikeusvarmuus.
(17)
Sen vuoksi asetus (EY) N:o 736/2006 olisi kumottava.
(18)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksen (EY) N:o 216/2008 65 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tässä asetuksessa säädetään työmenetelmistä
a)
sen seuraamiseksi, miten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset soveltavat asetusta (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosääntöjä mainitun asetuksen 1 artiklan 1 kohdan kattamilla aloilla;
b)
jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia koskevien standardointitarkastusten suorittamiseksi;
c)
sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset antavat ja valvovat todistuksia asetuksen (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti;
d)
osallistumiseksi vaikutusten arviointiin siitä, miten jäsenvaltiot panevat täytäntöön asetusta (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosääntöjä.
2. Tässä asetuksessa vahvistettuja työmenetelmiä sovelletaan, niin pitkälle kuin se on käytännössä mahdollista, kun viraston tehtävänä on seurata muulla EU:n lainsäädännöllä, unionin tekemillä sopimuksilla tai viraston tekemillä työjärjestelyillä vahvistettujen lentoturvallisuutta koskevien vaatimusten soveltamista.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1)
’tarkastuksella’ viraston suorittamaa asetuksen (EY) N:o 216/2008 24 artiklan 1 kohdassa ja 54 artiklassa tarkoitettua standardointitarkastusta, mainitun asetuksen 54 artiklan 4 kohdassa ja 55 artiklassa tarkoitettu yritysten tai yritysten yhteenliittymien tarkastaminen mukaan luettuna;
2)
’toimivaltaisella viranomaisella’ yksikköä, jonka jäsenvaltio on nimennyt toimivaltaiseksi panemaan täytäntöön asetusta (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosääntöjä;
3)
’valtuutetulla henkilöstöllä’ henkilöitä, jotka virasto on valtuuttanut suorittamaan tarkastuksia, siirretty henkilöstö mukaan luettuna;
4)
’siirretyllä henkilöstöllä’ virkamiehiä, jotka jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset, Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO), muut kansainväliset ilmailujärjestöt tai unionin kanssa sopimuksia tai viraston kanssa työjärjestelyjä tehneiden kolmansien maiden toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet käyttöön ja jotka nämä viranomaiset ovat nimenneet avustamaan virastoa tarkastusten suorittamisessa;
5)
’näytöllä’ asiakirjoja, toteamuksia tai muita merkityksellisiä ja tarkistettavissa olevia tietoja;
6)
’havainnolla’ saatavilla olevan näytön ja sovellettavien vaatimusten välillä tehdyn vertailun tulosta;
7)
’korjauksella’ tointa, jolla poistetaan havaittu sovellettavien vaatimusten vastaisuus;
8)
’korjaavalla toimella’ tointa, jolla poistetaan sovellettavien vaatimusten vastaisuutta koskeva syy, jottei se toistuisi;
9)
’välittömällä turvallisuusongelmalla’ tilannetta, jossa on näyttöä siitä, että tuote, palvelu, järjestelmä, rakenneosa, laite tai väline on kunnoltaan sellainen tai sitä käytetään, se toimitetaan tai sitä ylläpidetään tavalla, joka on omiaan aiheuttamaan vahinkoa ihmisille, jollei tilannetta korjata välittömästi.
3 artikla
Seurantaan sovellettavat periaatteet
1. Virasto seuraa, miten toimivaltaiset viranomaiset soveltavat 1 artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia ja miten yhdenmukaisesti niitä pannaan täytäntöön tässä asetuksessa säädettyjen menettelyiden mukaisesti, ja raportoi siitä.
2. Seurannan on oltava jatkuvaa ja riskiperusteista ja perustuttava viraston saatavilla oleviin tietoihin. Seurannassa on arvioitava toimivaltaisten viranomaisten valmiuksia täyttää turvallisuuden valvontaa koskevat velvollisuutensa, suoritettava tarkastuksia tarpeen mukaan ja toteutettava tarkastuksissa tehtyjen havaintojen seurantaa sen varmistamiseksi, että asianmukaiset korjaukset ja korjaavat toimet pannaan täytäntöön viipymättä.
3. Seurannassa noudatetaan järjestelmälähtöistä lähestymistapaa. Sen on koskettava kaikkia ICAOn määrittelemiä turvallisuuden valvontaa koskevia aloja ja tärkeimpiä osatekijöitä. Erityistä huomiota on kiinnitettävä alojen väliseen rajapintaan.
4. Seuranta on toteutettava avoimesti, tehokkaasti, yhdenmukaisesti ja yhtenäisesti.
5. Virasto analysoi seurantatoimiensa tulokset arvioidakseen, onko sääntelyä tarvetta parantaa.
4 artikla
Tarkastuksiin ja havaintoihin sovellettavat periaatteet
1. Toimivaltaisten viranomaisten tarkastuksissa on otettava huomioon aiempien tarkastusten tulokset, ja tarkastuksissa on käsiteltävä erityisesti sääntelyn vaatimuksiin ja toimivaltaisen viranomaisen suorittamaan turvallisuusvalvontaan tehtyjä muutoksia, tarkastusten on oltava oikeassa suhteessa toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa olevaan alaan ja sen monimutkaisuuteen, ja tarkastuksilla on varmistettava ensisijaisesti, että kaupallisten ilmakuljetusten turvallisuustaso säilyy korkeana ja yhdenmukaisena.
2. Tarkastuksiin voi kuulua tarkastettavan toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa olevien yritysten tai yritysten yhteenliittymien tarkastuksia.
3. Tarkastuksiin voi asianomaisten osapuolten sopimuksesta kuulua yleisölle avointen puolustusvoimien laitosten tai puolustusvoimien henkilöstön yleisölle tarjoamien palvelujen turvallisuustason tarkastuksia sen varmistamiseksi, että asetuksen (EY) N:o 216/2008 1 artiklan 3 kohtaa noudatetaan.
4. Tarkastukset suorittaa ryhmä, joka koostuu viraston valtuuttamasta henkilöstöstä, jonka on oltava pätevää ja koulutettua omalla alallaan. Valtuutetun henkilöstön on sovellettava riippumattomuuden, koskemattomuuden, toiminnan eettisyyden, huolellisuuden, selkeän esitystavan ja luottamuksellisuuden periaatteita.
5. Jos virasto havaitsee, että yksi tai useampi todistus ei täytä asetuksen (EY) N:o 216/2008 tai sen täytäntöönpanosääntöjen vaatimuksia, havaitusta vaatimustenvastaisuudesta on ilmoitettava asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle. Jos havaittua vaatimustenvastaisuutta ei korjata ajoissa, virasto antaa asetuksen (EY) N:o 216/2008 11 artiklan 2 kohdan nojalla suositukset, jotta voidaan tehdä päätös mainittujen todistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta.
6. Virasto luokittelee 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tarkastuksissa havaitut vaatimustenvastaisuudet ja seuraa niitä sen perusteella, miten ne vaikuttavat turvallisuuteen, ja tällöin turvallisuuteen liittyvät havainnot on asetettava etusijalle. Viraston on myös viipymättä ilmoitettava jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jos välittömän turvallisuusongelman korjaamista ei ole toteutettu tyydyttävällä tavalla.
7. Tällä asetuksella ei rajoiteta asetuksen (EY) N:o 216/2008 15 ja 58 artiklan, komission päätöksen 2001/844/EY, EHTY, Euratom (17), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2111/2005 (18) eikä komission asetuksen (EY) N:o 473/2006 (19) soveltamista.
5 artikla
Tietojenvaihto
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on annettava virastolle kaikki niiden turvallisuusvalvonnan kannalta tarpeelliset tiedot ja käsiteltävä kaikkia niiden turvallisuusvalvontajärjestelmään liittyviä tärkeitä osatekijöitä, niiden valvonnassa olevat yritykset ja yritysten yhteenliittymät mukaan luettuina. Tiedot on toimitettava viraston määrittelemässä muodossa ja sen määrittelemällä tavalla, ja niissä on otettava huomioon ICAOn saataville toimitetut tiedot.
2. Virasto voi myös pyytää jäsenvaltioiden toimivaltaisilta viranomaisilta lisätietoja. Esittäessään tällaisen pyynnön viraston on ilmoitettava pyynnön oikeusperusta ja tarkoitus, täsmennettävä mitä tietoja pyydetään ja asetettava määräaika, johon mennessä tiedot on toimitettava.
3. Virasto toimittaa jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tarvittavat tiedot, jotta sovellettavat vaatimukset voidaan panna täytäntöön yhdenmukaisesti.
6 artikla
Kansallinen stardardointikoordinaattori
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä kansallinen stardardointikoordinaattori, joka toimii jäsenvaltioiden ensisijaisena yhteysviranomaisena kaikissa stardardointitoimissa ja erityisesti 5 artiklan 1 kohdassa säädetyn tietojenvaihdon koordinoijana. Kansallinen stardardointikoordinaattori vastaa
a)
virastolle toimitettavien tietojen säännöllisestä ylläpitämisestä ja päivittämisestä, mukaan luettuina 3, 4 ja 5 artiklan mukaisesti pyydetyt tiedot, korjaukset ja korjaavia toimia koskevat suunnitelmat sekä näyttö sovittujen korjaavien toimien täytäntöönpanosta;
b)
viraston avustamisesta kaikissa tarkastuksen vaiheissa ja sen varmistamisesta, että tarkastusryhmää saatetaan koko tarkastuskäyntien ajan.
2. Toimivaltaiset viranomaiset varmistavat, että nimetyn kansallisen stardardointikoordinaattorin ja viranomaisten sisäisen organisaation välillä on selkeät viestintäkanavat, jotta koordinaattori voi täyttää velvollisuutensa asianmukaisesti.
7 artikla
Jatkuva seuranta
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitettuun jatkuvaan seurantaan on sisällyttävä
a)
jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO), komission tai muiden merkityksellisten tahojen toimittamien tietojen kerääminen ja analysointi;
b)
arviointi toimivaltaisen viranomaisen valmiuksista täyttää turvallisuuden valvontaa koskevat velvollisuutensa;
c)
edellä b alakohdassa tarkoitetusta arvioinnista riippuen tarkastusten tärkeysjärjestykseen asettaminen, kohdentaminen, suunnittelu ja laajuuden määrittäminen;
d)
tällaisten tarkastusten suorittaminen ja sitä koskeva raportointi;
e)
tarkastusten perusteella tehtyjen vaatimustenvastaisuuksia koskevien havaintojen seuranta ja seurannan päättäminen.
2. Viraston on vahvistettava 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua arviointia varten yhtenäinen malli, jota se kehittää ja ylläpitää. Mallissa on otettava huomioon vähintään seuraavat seikat:
a)
ilmailuteollisuuden laajuus ja monimutkaisuus;
b)
vakavat vaaratilanteet, onnettomuudet, kuolemaan johtaneet onnettomuudet ja onnettomuuksien kuolonuhrit;
c)
asematasotarkastusten tulokset;
d)
aiempien tarkastusten tulokset;
e)
toimivaltaisten viranomaisten valmiudet panna korjaukset ja korjaavat toimet täytäntöön tehokkaasti;
f)
kansainvälisten yleissopimusten tai kansallisten turvallisuudenarviointiohjelmien mukaisesti tehtyjen auditointien tulokset;
g)
asetuksen (EY) N:o 216/2008 11 artiklan 2 kohdan tai perussopimuksen 258 artiklan mukaisten toimenpiteiden voimassaolo.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun mallin lopputulos sekä arvioinnin syöttötiedot ja tulokset on saatettava asianomaisen jäsenvaltion kansallisen standardointikoordinaattorin käyttöön.
4. Virasto mukauttaa tarkastusohjelmaa suorittamansa jatkuvan seurannan perusteella ja huomioi turvallisuustason parannukset ja heikkenemiset. Virasto toteuttaa tarkoituksenmukaisia toimia, jos on olemassa näyttöä turvallisuustason heikkenemisestä.
8 artikla
Tarkastusohjelma
1. Virasto vahvistaa yhteistyössä komission kanssa monivuotisen ohjelman, jossa ilmoitetaan 10 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut tarkastukset, sekä vuosiohjelman, jossa ilmoitetaan 10 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut tarkastukset.
2. Tarkastusohjelmissa on ilmoitettava asianomainen jäsenvaltio, tarkastuksen tyyppi, tarkastettavat alat sekä tarkastuskäyntivaiheen ennakoitu aikataulu, 7 artiklassa tarkoitettu malli huomioon ottaen.
3. Virasto voi mukauttaa tarkastusohjelmia ottaakseen huomioon 7 artiklassa tarkoitetusta jatkuvasta seurannasta aiheutuvat kehittymässä olevat riskit.
4. Vuosiohjelma toimitetaan komissiolle, viraston hallintoneuvoston jäsenille osana viraston toimintaohjelmaa asetuksen (EY) N:o 216/2008 33 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti sekä asianomaisen jäsenvaltion kansalliselle standardointikoordinaattorille.
9 artikla
Tarkastettavat alat
1. Virasto suorittaa tarkastuksia, jotka koskevat kaikkia asetuksen (EY) N:o 216/2008 II luvussa määriteltyjä aloja. Näihin aloihin on kuuluttava erityisesti seuraavat alat:
a)
lentokelpoisuus, siten kuin se on määritelty mainitun asetuksen 5 artiklassa, sekä ympäristönsuojelu, siten kuin se on määritelty mainitun asetuksen 6 artiklassa;
b)
lentomiehistö, siten kuin se on määritelty mainitun asetuksen 7 ja 8 artiklassa;
c)
lentotoiminta, siten kuin se on määritelty mainitun asetuksen 8 ja 9 artiklassa;
d)
asematasotarkastukset, siten kuin ne on määritelty mainitun asetuksen 10 artiklassa;
e)
lentopaikat, siten kuin ne on määritelty mainitun asetuksen 8 a artiklassa;
f)
ilmaliikenteen hallinta ja lennonvarmistuspalvelut, siten kuin ne on määritelty mainitun asetuksen 8 b ja 8 c artiklassa.
Muita aloja voidaan määritellä riippuen asetuksen (EY) N:o 216/2008 kehityksestä tai komission pyynnöstä.
2. Virasto varmistaa, että sen voimavarat jaetaan tarkoituksenmukaisesti eri alojen seurantaan ja tarkastamiseen riippuen 7 artiklassa tarkoitetun jatkuvan seurannan tuloksista.
10 artikla
Tarkastuksen tyypit
1. Virasto suorittaa
a)
kattavia tarkastuksia yhden tai useamman alan tarkastamiseksi; tarkastukset on tehtävä jatkuvan seurannan tulosten perusteella määritetyin väliajoin;
b)
kohdennettuja tarkastuksia yhteen tai useampaan alaan sisältyvien erityisalojen tarkastamiseksi ja/tai sovittujen korjausten ja korjaustoimien täytäntöönpanoa koskevan tilanteen arvioimiseksi;
c)
lisätarkastuksia tutkiakseen viraston jatkuvan seurannan yhteydessä esiin tulleita erityisiä seikkoja, tai komission pyynnöstä.
2. Rajoittamatta 1 kohdassa tarkoitettuja tarkastuksia, virasto voi vahvistaa havaintoja tarkastuskäynnin ulkopuolella, jos se on kerännyt riittävästi vaatimustenvastaisuutta koskevaa näyttöä.
11 artikla
Tarkastusryhmien koulutus, pätevyys ja valtuuttamisedellytykset
1. Virasto vahvistaa tarkastusryhmiin osallistuvan henkilöstön pätevyysvaatimukset.
2. Pätevyysvaatimuksiin on sisällyttävä
a)
toimielin- ja lainsäädäntökehyksen tuntemus, erityisesti tämän asetuksen ja asiaa koskevien kansainvälisten sopimusten tuntemus;
b)
auditointimenetelmien tuntemus ja niistä hankittu kokemus;
c)
tekninen pätevyys ja käytännön kokemus edellä 9 artiklassa tarkoitetuilla asiaankuuluvilla aloilla.
3. Ryhmänvetäjien on oltava virastossa työskentelevää henkilöstöä. Heidän pätevyysvaatimuksinaan on oltava 2 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten lisäksi ryhmänjohtaminen sekä valmiudet kommunikoida kansainvälisessä ympäristössä ja arkaluontoisissa tilanteissa.
4. Ryhmän jäsenten on oltava virastossa työskentelevää henkilöstöä tai siirrettyä henkilöstöä.
5. Sekä ryhmänvetäjille että ryhmän jäsenille on annettava koulutusta sovellettavista vaatimuksista ja viraston menettelyistä. Viraston on varmistettava, että ryhmänvetäjien ja ryhmän jäsenten pätevyys säilyy voimassa, jotta he voivat osallistua valtuutettuna henkilöstönä tarkastuksiin. Virasto vahvistaa tätä tarkoitusta varten asianmukaiset jatkokoulutusohjelmat.
6. Virasto voi valtuuttaa pätevyysvaatimukset täyttävän ja soveltuvan koulutuksen omaavan henkilöstön osallistumaan tarkastusryhmiin.
12 artikla
Tarkastusryhmien muodostaminen
1. Tarkastusten suorittajien on oltava viraston perustamia, 11 artiklan nojalla valtuutetusta henkilöstöstä koostuvia ryhmiä.
2. Virasto määrittää ryhmän kokoonpanon vahvistaakseen ryhmälle teknisen pätevyyden ja työmäärän kattamiseksi tarvittavan vähimmäiskoon ja ottaa huomioon tarkastuksen tyypin, laajuuden, tarkastettavien alojen määrän sekä ennakoidun ohjelman. Kullakin ryhmällä on oltava ryhmänvetäjä ja vähintään yksi ryhmän jäsen. Viraston on varmistettava kaikissa tapauksissa, että ryhmän koko on oikeassa suhteessa tarkastuksen laajuuteen.
3. Viraston on ryhmiä perustaessaan varmistettava, että ryhmien jäsenillä ei ole eturistiriitoja tarkastettaviin toimivaltaisiin viranomaisiin eikä tarkastettaviin yrityksiin tai yritysten yhteenliittymiin nähden.
4. Viraston on ajoissa ennen tarkastusta pyydettävä tietoja lähettäviltä viranomaisilta tai järjestöiltä siitä, onko niiltä saatavilla ryhmän jäseniä, jotka voivat osallistua tarkastuskäyntivaiheeseen.
5. Virasto maksaa 14 artiklan 2 kohdassa säädetystä kansallisten standardointikoordinaattorien, 19 artiklan 2 kohdan soveltamisesta ja siirretyn henkilöstön osallistumisesta viraston suorittamiin tarkastuksiin aiheutuvat kustannukset unionin sääntöjä noudattaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta unionin vuotuisen talousarviomenettelyn soveltamista.
13 artikla
Tarkastusten suorittaminen
1. Edellä 10 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuissa tarkastuksissa on seuraavat vaiheet:
a)
tarkastusta edeltävä vähintään kymmenen viikon valmisteluvaihe;
b)
tarkastuskäyntivaihe;
c)
enintään 10 viikkoa tarkastuskäyntivaiheen päättymisestä kestävä raportointivaihe.
2. Edellä 10 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetuista lisätarkastuksista on ilmoitettava asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle kaksi viikkoa etukäteen, mutta tarkastusten ei tarvitse noudattaa 14, 15 ja 16 artiklassa säädettyjä määräaikoja eikä menettelyitä lukuun ottamatta vaatimusta toimittaa lopullinen raportti.
3. Edellä 10 artiklassa tarkoitetuissa tarkastuksissa havaituista vaatimustenvastaisuuksista on ilmoitettava 16 artiklan mukaisesti, niitä on seurattava ja ne on päätettävä 17 artiklan mukaisesti sekä luokiteltava 18 artiklan mukaisesti.
14 artikla
Valmisteluvaihe
1. Tarkastuksen valmisteluvaiheessa viraston on
a)
ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle tarkastuksesta vähintään 10 viikkoa ennen tarkastuskäyntivaihetta, suunniteltu tarkastuksen tyyppi sekä tarkastettava(t) ala(t) ja erityisalat mukaan luettuina;
b)
kerättävä tarkastuksen valmisteluun tarvittavat tiedot ja otettava asianmukaisesti huomioon jatkuvasta seurannasta saatavilla olevat tiedot;
c)
määriteltävä tarkastuksen laajuus, kattavuus ja ohjelma, yritysten tai yritysten yhteenliittymien tarkastus mukaan luettuna, ja otettava huomioon jatkuvasta seurannasta saatavilla olevat tiedot;
d)
määriteltävä tarkastusryhmän koko ja kokoonpano.
2. Tarkastuksesta ilmoitettaessa toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä yhteistyötä viraston kanssa, jotta tarkastuskäyntivaihe voidaan valmistella nopeasti. Tarvittaessa voidaan järjestää alustava kokous tarkastusryhmän ja kansallisen standardointikoordinaattorin välillä.
3. Viraston on toimitettava tarkastusohjelma ja ryhmän kokoonpano toimivaltaiselle viranomaiselle vähintään kaksi viikkoa ennen tarkastuskäyntivaihetta.
15 artikla
Tarkastuskäyntivaihe
1. Tarkastuskäyntivaiheen aikana viraston on
a)
järjestettävä avauskokous kansallisen standardointikoordinaattorin ja tarkastuksen kohteena olevan toimivaltaisen viranomaisen kanssa;
b)
seurattava aiemmissa tarkastuksissa havaittuja vaatimustenvastaisuuksia, joiden käsittely on kesken, ja tarkasteltava niitä koskevia korjauksia ja korjaavia toimia;
c)
ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista välittömistä turvallisuusuhkista, jos tällainen uhka havaitaan tarkastuksessa;
d)
esitettävä tarkastuksen kohteena olevalle toimivaltaiselle viranomaiselle päätöskokouksessa luettelo alustavista vaatimustenvastaisuuksia koskevista havainnoista, jotka on todettu tai joita on seurattu tarkastuksen aikana.
2. Lisäksi virasto voi
a)
suorittaa tarkastuksen kansallisen ilmailuviranomaisen päätoimipaikassa ja siinä määrin kuin katsotaan tarpeelliseksi, toimivaltaisen viranomaisen ja sellaisten pätevien yksiköiden aluetoimipaikoissa, joille toimivaltainen viranomainen on mahdollisesti siirtänyt tehtäviä;
b)
tarkastaa toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa olevia yrityksiä tai yritysten yhteenliittymiä osana toimivaltaiselle viranomaiselle tehtävää tarkastusta; tällöin toimivaltainen viranomainen voi olla tarkastusryhmän mukana;
c)
haastatella tarkastuksen kohteena olevan toimivaltaisen viranomaisen ja mahdollisten pätevien yksiköiden sekä mahdollisten yritysten tai yritysten yhteenliittymien henkilöstöä;
d)
tutkia lainsäädäntöä, menettelyitä, todistuksia, asiakirjoja, tietoja ja muuta asiaankuuluvaa aineistoa.
16 artikla
Raportointivaihe
1. Tarkastuksen raportointivaiheen aikana viraston on kuuden viikon kuluessa tarkastuskäyntivaiheen päätöskokouksesta tarkasteltava alustavia havaintoja, luokiteltava ne ja laadittava tämän perusteella tarkastuksen kohteena olevalle toimivaltaiselle viranomaiselle esitettävä alustava raportti.
2. Alustavaan raporttiin on sisällyttävä vähintään seuraavat seikat:
a)
tiivistelmä, jossa esitetään päätelmät;
b)
tarkastuksen suorittamista koskevat tiedot, tarkastuksen tyyppi, tarkastetut alat, tarkastuksen laajuus ja ryhmän kokoonpano mukaan luettuina;
c)
kunkin tärkeän osatekijän analyysi, jossa keskitytään tärkeimpiin havaintoihin;
d)
luettelo tarkastuksessa havaituista tai sen aikana seuratuista vaatimustenvastaisuuksista sekä niiden luokittelu;
e)
suositukset, tarvittaessa todistusten vastavuoroista tunnustamista koskeva suositus mukaan luettuna.
3. Vaatimustenvastaisuuksia koskevat havainnot on ilmoitettava 2 kohdassa tarkoitetussa alustavassa raportissa, jollei virasto ole jo ilmoittanut niitä kirjallisesti muulla tavoin.
4. Toimivaltainen viranomainen voi esittää virastolle kirjallisia huomautuksia kahden viikon kuluessa ilmoittamisesta.
5. Viraston on annettava 10 viikon kuluessa päätöskokouksesta 2 kohdassa mainittuun alustavaan raporttiin perustuva lopullinen raportti, jossa käsitellään myös tarkastuksen kohteena olevan toimivaltaisen viranomaisen mahdollisesti esittämät huomautukset. Virasto voi mukauttaa vaatimustenvastaisuutta koskevan havainnon kuvausta, sen oikeusperustaa, luokittelua tai edistymistilannetta soveltuvin osin ottaakseen huomioon raportointivaiheessa esitetyt huomautukset sekä korjaukset tai korjaavat toimet.
6. Virasto vahvistaa ja päivittää kunkin jäsenvaltion jatkuvan seurannan tilanteen, joka toimitetaan pyynnöstä asianomaiselle jäsenvaltiolle ja komissiolle.
7. Lopullinen kertomus esitetään tarkastuksen kohteena olevalle toimivaltaiselle viranomaiselle ja komissiolle, jotka voivat sen jälkeen toimittaa kyseisen raportin asianomaiselle jäsenvaltiolle ja tarpeen mukaan muille toimivaltaisille viranomaisille.
17 artikla
Havaintojen seuranta ja päättäminen
1. Toimivaltaisen viranomaisen on ehdotettava kaikkien 18 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti luokiteltujen vaatimustenvastaisuuksia koskevien havaintojen osalta korjausta ja korjaavaa tointa viimeistään neljän viikon kuluttua virastolta saadusta ilmoituksesta.
2. Toimivaltaisen viranomaisen on ehdotettava kaikkien 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti luokiteltujen vaatimustenvastaisuuksia koskevien havaintojen korjaavaa tointa viimeistään kymmenen viikon kuluttua virastolta saadusta ilmoituksesta.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava virastolle ajoissa korjaavien toimien loppuun saattamisesta ja toimitettava sitä koskeva näyttö.
4. Viraston on
a)
arvioitava toimivaltaisen viranomaisen esittämät korjaukset ja korjaavat toimet tai pyydettävä ajoissa lisäselvityksiä;
b)
hyväksyttävä tai hylättävä esitetyt korjaukset ja/tai korjaavat toimet 16 viikon kuluessa ilmoittamisesta;
c)
seurattava, että korjaavat toimet pannaan täytäntöön tyydyttävällä tavalla;
d)
selvitettävä, onko tarpeen toteuttaa lisätoimia 22 artiklan mukaisesti;
e)
raportoitava säännöllisesti toimivaltaiselle viranomaiselle ja komissiolle vaatimustenvastaisuutta koskevien havaintojen tilanteesta ja niihin liittyvistä korjauksista tai korjaavista toimista tilannetta koskevalla raportilla;
f)
päätettävä vaatimustenvastaisuutta koskevien havaintojen käsittely, kun korjaavat toimet on saatettu päätökseen ja sitä koskeva näyttö toimitettu virastoa tyydyttävällä tavalla, kirjattava vaatimustenvastaisuutta koskevien havaintojen käsittely päätetyksi ja ilmoitettava siitä toimivaltaiselle viranomaiselle.
5. Edellä olevan c alakohdan soveltamiseksi virasto voi pyytää toimivaltaiselta viranomaiselta näyttöä tai selvityksiä. Virasto voi myös päättää, että täytäntöönpano varmistetaan paikalla tehtävällä tarkastuskäynnillä.
6. Jos vaatimustenvastaisuutta koskeviin havaintoihin sovelletaan rikkomismenettelyä asetuksen (EY) N:o 216/2008 11 artiklan 2 kohdan tai perussopimusten nojalla, viraston on varmistettava tarkoituksenmukainen seuranta komissiota kuullen eikä se saa päättää tällaisen havainnon käsittelyä ilman komission kanssa etukäteen tehtyä yhteistyötä.
18 artikla
Havaintojen luokittelu
1. Virasto luokittelee kaikki 10 artiklassa tarkoitetuissa tarkastuksissa toteamansa vaatimustenvastaisuutta koskevat havainnot johonkin seuraavista luokista ja raportoi niistä riippumatta siitä, koskevatko ne hallinnollisia vai teknisiä vaatimuksia:
a)
luokka C: sovellettavia vaatimuksia koskeva vaatimustenvastaisuus, joka aiheuttaa pääasiassa standardointiongelmia;
b)
luokka D: sovellettavia vaatimuksia koskeva vaatimustenvastaisuus, joka aiheuttaa standardointi- ja turvallisuusongelmia, jollei sitä korjata ajoissa;
c)
luokka G: välitön turvallisuusongelma.
2. Raportointi, seuranta ja päättäminen asetetaan tärkeysjärjestykseen luokituksen mukaan.
19 artikla
Välitön turvallisuusongelma
1. Jos virasto ilmoittaa välittömästä turvallisuusongelmasta
a)
viraston on pyydettävä toimivaltaista viranomaista toteuttamaan riittävät korjaavat toimet sekä välittömät korjaukset;
b)
toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava tehokkaita korjauksia havainnon poistamiseksi ja toimitettava virastolle näyttö siitä.
2. Virasto voi pyytää kahden viikon kuluessa välitöntä turvallisuusongelmaa koskevasta ilmoituksesta, että toimivaltainen viranomainen osallistuu kokoukseen, jossa arvioidaan välittömien korjausten täytäntöönpanoa.
3. Jos korjauksia ei ole toteutettu virastoa tyydyttävällä tavalla, se antaa komissiolle suosituksia, joissa on tarvittaessa oltava myös toimivaltaisen viranomaisen antamaan todistukseen tai antamien todistusten vastavuoroiseen tunnustamiseen liittyvä pyyntö. Viraston on ilmoitettava asiasta viipymättä myös jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
20 artikla
Tietojen tallentaminen
1. Viraston on perustettava tietojen tallennusjärjestelmä, jonka avulla taataan seuraavien tietojen muutosten asianmukainen säilytys, saatavuus ja luotettava jäljitettävyys:
a)
ryhmänjohtajien ja ryhmän jäsenten koulutus, pätevyys ja valtuuttaminen;
b)
tarkastusohjelmat;
c)
raportit;
d)
havainnot ja niihin liittyvä näyttö;
e)
sovitut korjaukset ja korjaavat toimet;
f)
vaatimustenvastaisuutta koskevien havaintojen ja niihin liittyvän näytön käsittelyn päättäminen;
g)
todistusten vastavuoroista tunnustamista koskevat suositukset;
h)
edellä 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut arvioinnit.
2. Kaikki tiedot on säilytettävä vähintään 15 vuoden ajan, jollei sovellettavasta tietosuojalaista muuta johdu.
21 artikla
Tarkastusraporttien sisältämien tietojen saatavuus
1. Jos tarkastusraportin sisältämät tiedot koskevat kolmannen maan turvallisuusvalvonnassa olevaa yritystä tai yritysten yhteenliittymää ja kuuluvat asetuksen (EY) N:o 216/2008 12 artiklan nojalla tehdyn unionin sopimuksen soveltamisalaan, tiedot on annettava sopimuspuolena olevan kolmannen maan käyttöön sopimuksen määräysten mukaisesti.
2. Jos tarkastusraportin tiedot koskevat Euroopan unionin ja ICAOn välistä yhteistyöpöytäkirjaa, tiedot on toimitettava ICAOn saataville yhteistyöpöytäkirjan määräysten ja vastaavan turvallisuutta koskevan liitteen mukaisesti.
3. Jos tarkastusraportin tiedot liittyvät Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 996/2010 (20) mukaisiin käynnissä oleviin turvallisuutta koskeviin tutkimuksiin, kyseiset tiedot on viipymättä asetettava turvallisuutta koskevasta tutkimuksesta vastaavan viranomaisen saataville.
4. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (21) soveltamiseksi tarkastusraporttia koskeva päätöksentekomenettely katsotaan loppuun saatetuksi vasta, kun vaatimustenvastaisuutta koskevien havaintojen käsittely on saatettu päätökseen.
22 artikla
Lisätoimet
1. Viraston on selvitettävä, onko vaatimustenvastaisuutta koskevien havaintojen seurannassa tapahtunut seuraavia laiminlyöntejä, kuten:
a)
korjaavaa tointa ei ole esitetty 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ajan kuluessa;
b)
virasto ei ole hyväksynyt korjaavaa tointa 17 artiklan 4 kohdan b alakohdassa kohdassa tarkoitetun ajan kuluessa;
c)
korjaavaa tointa ei ole pantu täytäntöön asianmukaisesti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa viraston on pyydettävä toimivaltaista viranomaista toimittamaan laiminlyöntiä koskevat selvitykset ja esittämään lisätoimia, sekä asetettava määräaika vastauksen toimittamiseksi.
3. Virasto arvioi laiminlyönnin seuraukset sekä toimivaltaisen viranomaisen toimittaman vastauksen asetetun määräajan kuluessa. Tällaisen arvioinnin tuloksen perusteella virasto voi
a)
hyväksyä esitetyt lisätoimet; tai
b)
antaa asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle ja komissiolle lisäraportin; raportissa on oltava viraston arviointi ja suositukset komissiolle, tarpeen mukaan myös toimivaltaisen viranomaisen antaman todistuksen tai antamien todistusten vastavuoroista tunnustamista koskevat suositukset.
4. Jäljempänä sanotun rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2111/2005 soveltamista, komissio voi 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetun lisäraportin saatuaan toteuttaa seuraavia toimia:
a)
esittää huomautuksia kyseiselle jäsenvaltiolle tai pyytää lisäselvityksiä vaatimustenvastaisuuksia koskevien kaikkien havaintojen tai niiden osien selventämiseksi;
b)
pyytää virastoa suorittamaan lisätarkastuksen tarkistaakseen, että korjaukset ja korjaavat toimet on toteutettu tyydyttävällä tavalla;
c)
aloittaa asetuksen (EY) N:o 216/2008 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn tehdäkseen päätöksen siitä, ovatko toimivaltaisen viranomaisen antamat todistukset sovellettavien vaatimusten mukaisia;
d)
aloittaa perussopimuksen 258 artiklan mukaisen menettelyn.
23 artikla
Vuosikertomus
Virasto toimittaa komissiolle viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä maaliskuuta vuosikertomuksen edellisenä vuonna toteutetuista jatkuvan seurannan toimista ja suoritetuista tarkastuksista. Kertomuksessa on oltava toimien ja tarkastusten tulosten analyysi, josta käy ilmi toimivaltaisten viranomaisten valmius täyttää turvallisuuden valvontaa koskevat velvollisuutensa, sekä suositukset mahdollisia parannuksia varten. Suosituksissa on mainittava erityisesti tekniset säännöt, jotka olisi vahvistettava tai joita olisi muutettava asetuksen (EY) N:o 216/2008 17 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla, sekä viraston toimenpiteet, jotka olisi vahvistettava tai joita olisi muutettava asetuksen (EY) N:o 216/2008 18 artiklan c alakohdan nojalla.
24 artikla
Työmenetelmät
Viraston on tarkasteltava työmenetelmiään, jotta se voi panna täytäntöön sille 3-23 artiklan mukaisesti säädetyt tehtävät viimeistään kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
25 artikla
Siirtymävaiheen järjestelyt
1. Vaatimustenvastaisuutta koskevat havainnot, jotka virasto on tehnyt asetuksen (EY) N:o 736/2006 nojalla ja joista virastolle ei ole toimitettu tämän asetuksen voimaantuloon mennessä näyttöä käsittelyn päättämisestä, katsotaan tehdyiksi tämän asetuksen mukaisesti, ja niitä käsitellään tämän asetuksen mukaisesti.
2. Korjaavia toimia koskevat suunnitelmat, jotka virasto on hyväksynyt asetuksen (EY) N:o 736/2006 nojalla, katsotaan hyväksytyiksi tämän asetuksen mukaisesti.
3. Ryhmän jäsenet ja ryhmänvetäjät, jotka virasto on valtuuttanut asetuksen (EY) N:o 736/2006 nojalla, katsotaan valtuutetuksi henkilöstöksi tämän asetuksen mukaisesti.
26 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 736/2006.
27 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 28 päivänä kesäkuuta 2013.