DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS FORORDNING (EU) Nr. 1333/2014
af 26. november 2014
om pengemarkedsstatistik
(ECB/2014/48)
STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR -
under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 5,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2533/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks indsamling af statistisk information (1), særlig artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 4,
under henvisning til Europa-Kommissionens udtalelse (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
For at kunne varetage sine opgaver har Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) behov for at udarbejde statistik over pengemarkedstransaktioner, navnlig over sikrede og usikrede pengemarkedstransaktioner samt pengemarkedstransaktioner med visse derivater, som nærmere specificeret i denne forordning, som monetære finansielle institutter (MFI'er), undtagen centralbank og pengemarkedsforeninger (MMF'er), har indgået med andre MFI'er og mellem MFI'er og andre finansielle institutter, offentlig forvaltning og service eller ikke-finansielle selskaber, dog undtagen gruppeinterne transaktioner.
(2)
Hovedformålet med indsamlingen af sådanne statistikker er at forsyne Den Europæiske Centralbank (ECB) med omfattende, detaljerede og harmoniserede statistiske oplysninger om pengemarkederne i euroområdet. De data, der udledes af de indsamlede transaktioner vedrørende de ovenfor nævnte markedssegmenter, tilvejebringer oplysninger om de pengepolitiske afgørelsers transmissionsmekanisme. Dataene udgør derfor et vigtigt statistiksæt til pengepolitiske formål i euroområdet.
(3)
Indsamlingen af statistiske data er også nødvendig for at gøre det muligt for ECB at yde analytisk og statistisk støtte til Den Fælles Tilsynsmekanisme (Single Supervisory Mechanism, SSM) i overensstemmelse med Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 (3). Inden for disse rammer er indsamlingen af statistiske data også nødvendig for at støtte ECB's opgaver vedrørende den finansielle stabilitet.
(4)
De nationale centralbanker bør underrette ECB, såfremt de beslutter ikke at indsamle de krævede data i henhold til denne forordning, hvorefter ECB overtager opgaven med at indsamle dataene direkte fra rapporteringsenhederne.
(5)
I overensstemmelse med traktaterne og i henhold til betingelserne i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (herefter »ESCB-statutten«) skal ECB vedtage forordninger i det omfang, det er nødvendigt for at udføre ESCB's opgaver som defineret i ESCB-statutten og i visse tilfælde fastsat i Rådets bestemmelser i henhold til artikel 129, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
(6)
For at mindske rapporteringsbyrden for MFI'erne, samtidig med, at tilgængeligheden af rettidige statistikker af høj kvalitet sikres, vil ECB indledningsvis kræve indberetning af data fra de største MFI'er i euroområdet på grundlag af størrelsen af deres samlede hovedbalanceposter i forhold til de samlede hovedbalanceposter for alle MFI'er i euroområdet. Fra den 1. januar 2017 kan ECB's Styrelsesråd udvide antallet af indberettende MFI'er ved også at tage højde for andre kriterier, som f.eks. hvor væsentlige MFI'ens aktiviteter på pengemarkederne er og dens relevans i forhold til det finansielle systems stabilitet og funktion. ECB sikrer, at der er mindst tre indberettende MFI'er per medlemsstat, der har euroen som valuta, (herefter »medlemsstat i euroområdet«) for at sikre et mindsteniveau af geografisk repræsentation. De nationale centralbanker kan også indsamle data fra MFI'er, som ikke udgør en del af den faktiske rapporteringspopulation på grundlag af deres nationale statistiske rapporteringskrav, hvorefter sådanne data indberettes og kontrolleres i henhold til denne forordning.
(7)
For at mindske rapporteringsbyrden for MFI'erne yderligere, således at de ikke underlægges dobbelte rapporteringskrav, samtidig med at tilgængeligheden af rettidige statistikker af høj kvalitet sikres, bør ECB kunne undtage dem fra indberetningen af data vedrørende værdipapirfinansieringstransaktioner eller derivatkontrakter, hvis sådanne data allerede er blevet indberettet til et transaktionsregister, forudsat at ECB har effektiv adgang til rettidige og standardiserede data i overensstemmelse med de krav, der er specificeret i denne forordning.
(8)
I henhold til artikel 5, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 2533/98 kan ECB vedtage forordninger vedrørende definition og pålæggelse af de statistiske rapporteringskrav over for den faktiske rapporteringspopulation i medlemsstaterne i euroområdet. Ifølge artikel 6, stk. 4, kan ECB vedtage forordninger med nærmere angivelse af betingelserne for udøvelse af verifikationsretten eller retten til at foranstalte tvungen indsamling af statistisk information.
(9)
I henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 2533/98 skal medlemsstaterne organisere sig inden for statistikområdet og samarbejde med ESCB i fuldt omfang med henblik på opfyldelse af forpligtelserne i medfør af ESCB-statuttens artikel 5.
(10)
Hvis data, der er indsamlet i henhold til denne forordning, indeholder fortrolige statistiske oplysninger, vil de gældende standarder for beskyttelse og anvendelse af sådanne oplysninger i artikel 8 og 8c i forordning (EF) nr. 2533/98 blive anvendt.
(11)
I medfør af artikel 7, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 2533/98 kan ECB pålægge rapporteringsenheder, som ikke opfylder de statistiske rapporteringskrav fastsat i ECB's forordninger eller afgørelser, sanktioner.
(12)
Selv om forordninger udstedt af ECB i henhold til ESCB-statuttens artikel 34.1 ikke medfører rettigheder eller forpligtelser for de medlemsstater, der ikke har euroen som valuta (herefter »medlemsstater uden for euroområdet«), finder ESCB-statuttens artikel 5 anvendelse for medlemsstater både i og uden for euroområdet. Forordning (EF) nr. 2533/98 præciserer, at ESCB-statuttens artikel 5, sammen med artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, indebærer en forpligtelse til på nationalt niveau at udforme og gennemføre alle de foranstaltninger, som medlemsstaterne uden for euroområdet finder passende for at udføre indsamlingen af den statistiske information, der er nødvendig for at opfylde ECB's statistiske rapporteringskrav og træffe de rettidige forberedelser på statistikområdet, for at de kan blive medlemsstater i euroområdet.
(13)
Rapporteringskravene i henhold til denne forordning berører ikke rapporteringskravene i andre ECB retsakter og instrumenter, som også, i det mindste delvist, omfatter rapportering, transaktion for transaktion, eller aggregeret rapportering af statistisk information om pengemarkederne -
VEDTAGET FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »rapporteringsenhed«, »resident« og »med hjemsted i«: har samme betydning som i artikel 1 i forordning (EF) nr. 2533/98
2) »monetær finansiel institution« (MFI): har samme betydning som i artikel 1 i Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 1071/2013 (ECB/2013/33) (4) og skal forstås som omfattende alle MFI'ens filialer med hjemsted i EU og EFTA, medmindre andet udtrykkeligt fremgår af bestemmelserne i denne forordning
3) »OFI«: andre finansielle formidlere, undtagen forsikringsselskaber og pensionskasser i henhold til det reviderede europæiske national- og regionalregnskabssystem i Den Europæiske Union (herefter »ENS 2010«), som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 549/2013 (5)
4) »forsikringsselskaber«: alle finansielle selskaber og kvasiselskaber, der hovedsagelig beskæftiger sig med finansiel formidling som følge af sammenlægning af risici i puljer, hovedsagelig i form af direkte forsikring eller genforsikring, jf. ENS 2010
5) »pensionskasser«: alle finansielle selskaber og kvasiselskaber, der hovedsagelig beskæftiger sig med finansiel formidling som følge af sammenlægning af sociale risici og de forsikrede personers behov (socialforsikring) i puljer, jf. ENS 2010
6) »ikke-finansielle selskaber«: sektoren for ikke-finansielle selskaber som fastsat i ENS 2010
7) »offentlig forvaltning og service«: de institutionelle enheder, som er ikke-markedsproducenter, hvis produktion er bestemt for individuelt og kollektivt forbrug og finansieret af obligatoriske betalinger foretaget af enheder, som henhører under andre sektorer, og institutionelle enheder, der hovedsagelig beskæftiger sig med omfordeling af nationalindkomsten og -formuen, jf. ENS 2010
8) »samlede hovedbalanceposter«: samlede aktiver med fradrag af øvrige aktiver, således som disse begreber er defineret i forordning (EU) nr. 1071/2013 (ECB/2013/33)
9) »pengemarkedsstatistik«: statistik vedrørende sikrede og usikrede transaktioner samt derivattransaktioner i pengemarkedsinstrumenter, der er indgået mellem MFI'er og mellem MFI'er og OFI'er, forsikringsselskaber, pensionskasser, centralbanker, offentlig forvaltning og service og ikke-finansielle selskaber, men undtagen gruppeinterne transaktioner i den pågældende indberetningsperiode
10) »pengemarkedsinstrument«: de instrumenter, der er opregnet i bilag I, II og III
11) »pengemarkedsforening«: et institut for kollektiv investering, der skal godkendes som et institut for kollektiv investering i værdipapirer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (6), eller en alternativ investeringsfond i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (7), investerer i kortfristede aktiver og har som særligt eller overordnet mål at give et afkast svarende til pengemarkedsrenten eller at bevare værdien af investeringen
12) »centralbank«: alle centralbanker uanset deres beliggenhed
13) »national centralbank«: den nationale centralbank i en medlemsstat i EU
14) »referencerapporteringspopulation«: MFI'er, der er residente i euroområdet, undtagen centralbanker og pengemarkedsforeninger, som modtager euro-denominerede indlån fra og/eller udsteder andre gældsinstrumenter og/eller yder euro-denominerede udlån, der er opregnet i bilag I, II eller III, til andre MFI'er og/eller fra/til OFI'er, forsikringsselskaber, pensionskasser, offentlig forvaltning og service, centralbanker i investeringsøjemed, eller ikke-finansielle selskaber
15) »koncern«: en gruppe af virksomheder, herunder men ikke begrænset til en bankkoncern, som består af en modervirksomhed og dens dattervirksomheder, og hvis regnskaber er konsoliderede med henblik på Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU (8)
16) »filial«: en afdeling, som udgør en retligt afhængig del af et institut, og som direkte foretager alle eller nogle af de transaktioner, der er forbundet med virksomheden som institut
17) »EU- og EFTA-filial«: en filial, som er beliggende og registreret i en EU-medlemsstat eller et EFTA-land
18) »Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA)«: den mellemstatslige organisation til fremme af frihandel og økonomisk integration til fordel for dens medlemsstater
19) »koncernintern transaktion«: en transaktion i pengemarkedsinstrumenter, der er indgået mellem en rapporteringsenhed og en anden virksomhed, som i fuldt omfang er omfattet af det samme konsoliderede regnskab. De virksomheder, der er parter i transaktionen, anses for at være omfattet i fuldt omfang af den »samme konsolidering«, hvis begge enten er:
a)
omfattet af en konsolidering i overensstemmelse med direktiv 2013/34/EU eller internationale finansielle rapporteringsstandarder (IFRS), som vedtaget i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1606/2002 (9), eller for så vidt angår en koncern, hvis moderselskab har sit hovedsæde i et tredjeland, i overensstemmelse med tredjelandets almindeligt anerkendte regnskabsprincipper, som vurderes at svare til IFRS i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 1569/2007 (10) (eller et tredjelands regnskabsstandarder, hvis anvendelse er tilladt i henhold til denne forordnings artikel 4), eller
b)
dækket af det samme konsoliderede tilsyn i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (11), eller for så vidt angår en koncern, hvis moderselskab har sit hovedsæde i et tredjeland, det samme konsoliderede tilsyn foretaget af tredjelandets kompetente myndighed, der er godkendt som værende ækvivalent til det tilsyn, som er omfattet af principperne i artikel 127 i direktiv 2013/36/EU
20) »forretningsdag«: for så vidt angår alle datoer, som er specificeret i en aftale eller bekræftelse om en transaktion i et pengemarkedsinstrument, den dag på hvilken forretningsbanker og valutamarkeder er åbne for almindelig virksomhed (herunder handel med det pågældende pengemarkedsinstrument) og afvikler betalinger i samme valuta som betalingsforpligtelsen, som skal betales eller beregnes ud fra den pågældende dag. Hvis en transaktion i et pengeinstrument er omfattet af en standard masteraftale, der er udstedt af European Banking Federation (EBF), Loan Market Association (LMA), International Swaps and Derivatives Association, Inc. (ISDA) eller andre førende europæiske eller internationale markedsorganisationer, anvendes den definition, der fremgår deraf. For så vidt angår afviklingen af en transaktion i et pengemarkedsinstrument, som skal afvikles gennem et udvalgt afviklingssystem, den dag på hvilken afviklingssystemet er åbent for afvikling af en sådan transaktion
21) »TARGET2-afviklingsdag«: en dag, på hvilken TARGET2 (Trans-European Automated Real-time Gross settlement Express Transfer system) er åben
22) »genkøbsforretning«: en aftale, under hvilken aftaleparterne kan indgå transaktioner, hvori den ene part (»sælger«) aftaler at sælge specifikke »aktiver« (»værdipapirer«, »råvarer« eller »andre finansielle aktiver«) til den anden part (»køber«) på et tidspunkt i nær fremtid mod købers betaling af købsprisen til sælger, og hvor køber samtidig accepterer at sælge aktiverne tilbage til sælger på et fastsat tidspunkt i fremtiden eller på anfordring mod sælgers betaling af genkøbsprisen til køber. Sådanne transaktioner kan være genkøbstransaktioner eller buy/sell back-transaktioner. En »genkøbsforretning« kan også være en aftale om at pantsætte aktiver og kan medføre en generel ret til genanvendelse mod kontantlån på et tidspunkt i nær fremtid og tilbagebetaling af lånet samt renter på et tidspunkt i fjern fremtid mod tilbagelevering af aktiverne. Genkøbstransaktioner kan også indgås med en på forhånd fastsat forfaldsdato (genkøbstransaktioner »med fast løbetid«) eller uden en på forhånd fastsat forfaldsdato, der giver parterne mulighed for at aftale, at forretningen kan forlænges eller bringes til ophør på en hvilken som helst dag (»open basis« genkøbstransaktioner).
23) »triparty-genkøbstransaktion«: en genkøbstransaktion, i hvilken en tredjepart er ansvarlig for at udvælge og forvalte sikkerhedsstillelsen i transaktionens levetid
24) »valutaswap«: en swaptransaktion, i hvilken en part sælger et specifikt beløb i en specifik valuta til en anden part mod betaling af et aftalt beløb i en specifik anden valuta på grundlag af en aftalt valutakurs (den såkaldte spotkurs) med en aftale om at tilbagekøbe den solgte valuta på et tidspunkt i fremtiden (forfaldsdagen) mod at den valuta, der indledningsvis blev købt, sælges til en anden valutakurs (den såkaldte terminskurs).
25) »dag-til-dag indeksswap« (overnight index swap, OIS): en renteswap, hvor den variable rente for perioden svarer til det geometriske gennemsnit af en dag-til-dag rente (eller et dag-til-dag renteindeks) for en vis løbetid. Den endelige betaling beregnes som forskellen mellem den faste rente og den sammensatte dag-til-dag rente, der er noteret i indeksswappens levetid, anvendt på transaktionens nominelle beløb. Da denne forordning kun behandler euro-denominerede dag-til-dag indeksswap, udgør EONIA dag-til-dag renten.
26) »Basel III LCR-regelsættet«: den likviditetsdækningsgrad (liquidity coverage ratio, LCR), som Baselkomitéen fremlagde, og som Gruppen af Centralbankchefer og Finanstilsynschefer, Baselkomitéen for Banktilsyns overvågningsorgan, godkendte den 7. januar 2013 som en global reguleringsmæssig mindstestandard for kortfristede likviditetsforanstaltninger i banksektoren.
Artikel 2
Faktisk rapporteringspopulation
1. Den faktiske rapporteringspopulation udgøres af residente MFI'er i euroområdet fra referencerapporteringspopulationen, der er identificeret af Styrelsesrådet som rapporteringsenheder i henhold til stykke 2 eller 3, alt efter omstændighederne, eller MFI'er, der er blevet identificeret som rapporteringsenheder i henhold til stykke 4, på grundlag af kriterierne deri, og som er blevet underrettet om deres rapporteringsforpligtelser i henhold til stykke 5 (herefter »rapporteringsenheder«).
2. På datoen for denne forordnings ikrafttræden kan Styrelsesrådet beslutte, at en MFI er en rapporteringsenhed, hvis MFI'en har samlede hovedbalanceposter, der udgør mere end 0,35 % af de samlede hovedbalanceposter for alle MFI'er i euroområdet på grundlag af de seneste data, der er tilgængelige for ECB, dvs.:
a)
data, som refererer til udgangen af december i kalenderåret forud for underretningen i henhold til stk. 5, eller
b)
hvis dataene under a) ikke er tilgængelige, data, der refererer til udgangen af december i det forudgående år.
I forbindelse med denne forordning indgår den pågældende MFI's filialer uden for værtslandet ikke i beregningen af de samlede hovedbalanceposter for den pågældende MFI.
3. Fra den 1. januar 2017 kan Styrelsesrådet beslutte at klassificere enhver anden MFI som rapporteringsenhed på grundlag af størrelsen af dens samlede hovedbalanceposter i forhold til de samlede hovedbalanceposter for alle MFI'er i euroområdet, væsentligheden af MFI'ens aktiviteter i forbindelse med handel med pengemarkedsinstrumenter og dens relevans i forhold til det finansielle systems stabilitet og funktion i euroområdet og/eller i de enkelte medlemsstater.
4. Fra den 1. januar 2017 kan Styrelsesrådet også beslutte, at der for hver medlemsstat i euroområdet identificeres mindst tre MFI'er som rapporteringsenheder. Hvis der på grundlag af Styrelsesrådets beslutninger truffet i henhold til stk. 2 eller 3 udvælges færre end tre MFI'er i den pågældende medlemsstat i euroområdet, skal den faktiske rapporteringspopulation således også omfatte andre MFI'er fra medlemsstaterne i euroområdet, som den relevante nationale centralbank vurderer er repræsentative (herefter »repræsentative rapporteringsenheder«), således at der identificeres mindst tre rapporteringsenheder for den pågældende medlemsstat i euroområdet.
De repræsentative rapporteringsenheder udvælges blandt de største kreditinstitutter, der er residente i den pågældende medlemsstat i euroområdet, på grundlag af institutternes samlede hovedbalanceposter, medmindre de nationale centralbanker har foreslået alternative kriterier, som ECB har godkendt skriftligt.
5. ECB eller den relevante nationale centralbank underretter de pågældende MFI'er om alle Styrelsesrådets beslutninger truffet i henhold til stk. 2, 3 eller 4, og om deres forpligtelser i henhold til denne forordning. Underretning fremsendes skriftligt mindst fire måneder før den første rapportering indledes.
6. Uanset beslutninger truffet af Styrelsesrådet i henhold til stk. 2, 3 eller 4, kan de nationale centralbanker også indsamle pengemarkedsstatistikker fra MFI'er der er residente i deres medlemsstat, men som ikke er rapporteringsenheder i henhold til stk. 2, 3 eller 4, på grundlag af deres nationale statistik rapporteringskrav (herefter »yderligere rapporteringsenheder«). Hvis en national centralbank identificerer yderligere rapporteringsenheder på denne måde, skal den straks underrette dem derom.
Artikel 3
Statistiske rapporteringskrav
1. For at kunne producere regelmæssige pengemarkedsstatistikker, skal rapporteringsenhederne rapportere daglige statistiske oplysninger om pengemarkedsinstrumenter til den nationale centralbank i den medlemsstat, hvor de er residente, på et konsolideret grundlag, herunder for alle deres filialer beliggende i EU eller EFTA. De statistiske oplysninger, der kræves indberettet, fremgår af bilag I, II og III. Den nationale centralbank videresender de statistiske oplysninger, den modtager fra rapporteringsenhederne, til ECB i overensstemmelse med denne forordnings artikel 4, stk. 2.
2. De nationale centralbanker definerer og gennemfører de rapporteringsordninger vedrørende pengemarkedsinstrumenter, som rapporteringsenhederne skal følge. Disse rapporteringsordninger har til formål at sikre, at de krævede statistiske oplysninger rapporteres og gør det muligt at føre nøje kontrol med, om de minimumsstandarder for overførsel, nøjagtighed, begrebsmæssig overensstemmelse og revisioner, som er fastsat i bilag IV, er opfyldt.
3. Uanset de rapporteringskrav, der er specificeret i stk. 1, kan en national centralbank beslutte, at de rapporteringsenheder, der er udvalgt i henhold til artikel 2, stk. 2, 3 og 4, og som er residente i den nationale centralbanks medlemsstat, skal rapportere de statistiske oplysninger, der er specificeret i bilag I, II og III, til ECB. Den nationale centralbank underretter ECB og rapporteringsenhederne herom, hvorefter ECB definerer og indfører de rapporteringsordninger, som rapporteringsenhederne skal følge, og overtager opgaven med at indsamle de krævede data direkte fra rapporteringsenhederne.
4. Hvis en national centralbank har udvalgt yderligere rapporteringsenheder og underrettet dem i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, rapporterer de daglige statistiske oplysninger vedrørende pengemarkedsinstrumenter til den nationale centralbank. De nationale centralbanker videresender de statistiske oplysninger, de modtager fra de yderligere rapporteringsenheder, til ECB på dennes anmodning i overensstemmelse med denne forordnings artikel 4, stk. 2.
5. De nationale centralbanker definerer og indfører de rapporteringsordninger, som de yderligere rapporteringsenheder skal anvende i overensstemmelse med deres nationale statistiske rapporteringskrav. De nationale centralbanker sikrer, at de nationale rapporteringsordninger stiller krav om, at de yderligere rapporteringsenheder overholder krav, der svarer til kravene i denne forordnings artikel 6-8, 10, stk. 3, 11 og 12. De nationale centralbanker sikrer, at disse rapporteringsordninger tilvejebringer de krævede statistiske oplysninger, og at de gør det muligt at føre nøje kontrol med, at de minimumsstandarder for overførsel, nøjagtighed, begrebsmæssig overensstemmelse og revisioner, som er fastsat i bilag IV, er opfyldt.
Artikel 4
Tidsfrist
1. Hvis en national centralbank i henhold til artikel 3, stk. 3, beslutter, at rapporteringsenhederne skal rapportere de statistiske oplysninger, der er specificeret i bilag I, II og III, direkte til ECB, videresender rapporteringsenhederne disse oplysninger til ECB på følgende måde:
a)
Data, der er indsamlet fra rapporteringsenheder, som er udvalgt i henhold til artikel 2, stk. 2, videresendes en gang dagligt til ECB mellem kl. 18 på handelsdagen og kl. 7 (CET) på den første TARGET2-afviklingsdag efter handelsdagen.
b)
Data, der er indsamlet fra rapporteringsenheder, som er udvalgt i henhold til artikel 2, stk. 3 og 4, videresendes en gang dagligt til ECB mellem kl. 18 på handelsdagen og kl. 13 (CET) på den første TARGET2-afviklingsdag efter handelsdagen.
c)
Data, for hvilke den nationale centralbank har en undtagelse i henhold til artikel 5, videresendes til ECB en gang om ugen mellem kl. 18 på handelsdagen og kl. 13 (CET) på den første TARGET2-afviklingsdag efter udgangen af den uge, som dataene vedrører.
2. I alle andre tilfælde videresender de nationale centralbanker de daglige pengemarkedsstatistiske oplysninger, som specificeret i bilag I, II og III, som de modtager fra rapporteringsenhederne, til ECB på følgende måde:
a)
Data, der er indsamlet fra rapporteringsenheder, som er udvalgt i henhold til artikel 2, stk. 2, videresendes en gang dagligt til ECB før kl. 7 (CET) på den første TARGET2-afviklingsdag efter handelsdagen.
b)
Data, der er indsamlet fra rapporteringsenheder, som er udvalgt i henhold til artikel 2, stk. 3 og 4, videresendes en gang dagligt til ECB før kl. 13 (CET) på den første TARGET2-afviklingsdag efter handelsdagen.
c)
Data, der er indsamlet fra yderligere rapporteringsenheder, som er udvalgt i henhold til artikel 2, stk. 6, videresendes til ECB en gang dagligt før kl. 13 (CET) på den første TARGET2-afviklingsdag efter handelsdagen, en gang om ugen før kl. 13 (CET) på den første TARGET2- afviklingsdag efter udgangen af den uge, som dataene vedrører, eller en gang om måneden før kl. 13 (CET) på den første TARGET2-afviklingsdag efter udgangen af den måned, som dataene vedrører. De nationale centralbanker træffer beslutning om rapporteringshyppigheden og underretter straks ECB herom. De nationale centralbanker kan årligt revidere rapporteringshyppigheden.
d)
Data, for hvilke den nationale centralbank har en undtagelse i henhold til artikel 5, videresendes til ECB en gang om ugen før kl. 13 (CET) på den første TARGET2-afviklingsdag efter udgangen af den uge, som dataene vedrører.
3. De nationale centralbanker beslutter, hvornår rapporteringsenhederne skal indsende data, for at de kan overholde deres rapporteringsfrister, som anført i stk. 2, og underretter rapporteringsenhederne herom.
4. Hvor en frist nævnt i stk. 1 eller 2, falder på en TARGET2-lukkedag, skal fristen forlænges til den følgende TARGET2-åbningsdag, som offentliggjort på ECB's websted.
Artikel 5
Undtagelser
Hvis rapporteringsenhederne er blevet udvalgt i henhold til artikel 2, stk. 3 eller 4, kan en national centralbank beslutte, at rapporteringsenhederne kan videresende daglige pengemarkedsstatistikker til den nationale centralbank en gang om ugen før kl. 13 (CET) på den første TARGET2-afviklingsdag efter udgangen af den uge, som dataene vedrører, hvis enhederne af operationelle årsager ikke kan opfylde kravet om daglig rapportering. ECB kan betinge de nationale centralbankers anvendelse af undtagelsen.
Artikel 6
Fusioner, spaltninger, rekonstruktion og insolvens
1. I tilfælde af en fusion, spaltning, udskillelse eller anden rekonstruktion, som kan påvirke opfyldelsen af en rapporteringsenheds statistiske forpligtelser, skal den pågældende rapporteringsenhed, så snart planen om at gennemføre den pågældende ændring er offentliggjort, og inden for en rimelig frist inden den får virkning, underrette ECB og den pågældende nationale centralbank om de procedurer, der er planlagt til at opfylde de i denne forordning fastsatte statistiske indberetningskrav. Rapporteringsenheden skal også underrette ECB og den pågældende nationale centralbank senest 14 dage efter fuldførelsen af en sådan ændring.
2. Hvis en rapporteringsenhed fusionerer med en anden enhed ved overtagelse som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/35/EU (12), og en af de fusionerende enheder var en rapporteringsenhed, fortsætter den fusionerede enhed med at rapportere i henhold til denne forordning.
3. Hvis en rapporteringsenhed fusionerer med en anden enhed ved stiftelse af et nyt selskab som defineret i direktiv 2011/35/EU, og en af de fusionerende enheder var en rapporteringsenhed, fortsætter den stiftede enhed med at rapportere i henhold til denne forordning, hvis den opfylder definitionen for en rapporteringsenhed.
4. Hvis en rapporteringsenhed spaltes i to eller flere enheder ved overtagelse eller stiftelse af nye selskaber som defineret i Rådets sjette direktiv 82/891/EØF (13), og en af de nye enheder er en rapporteringsenhed, fortsætter den nye enhed med at rapportere i henhold til denne forordning. Spaltning omfatter også en udskillelse, hvorved en rapporteringsenhed overfører alle eller en del af sine aktiver og passiver til et nyt selskab mod at få aktier i det nye selskab.
5. Hvis en rapporteringsenhed bliver insolvent, mister sin tilladelse til at drive bankvirksomhed eller på anden måde ophører med at drive bankvirksomhed, og dette bekræftes af den kompetente tilsynsmyndighed, er den ikke længere forpligtet til at rapportere i henhold til denne forordning.
6. Med henblik på stk. 5, vurderes en rapporteringsenhed at være insolvent, hvis en eller flere af følgende situationer opstår:
a)
Enheden foretager en afståelse af sine aktiver og passiver til fordel for kreditorerne eller med henblik på en rekonstruktion, ordning eller akkord med kreditorerne,
b)
Enheden erkender skriftligt, at den ikke er i stand til at betale sin gæld, efterhånden som den forfalder til betaling,
c)
Enheden indgiver, giver samtykke til eller godkender stiltiende, at der udpeges en forvalter, administrator, likvidator eller tilsvarende person for enheden eller for alle eller væsentlige dele af dennes ejendom,
d)
Der fremsættes en konkursbegæring ved en domstol eller indgives en insolvensbegæring til et andet kompetent organ eller en anden kompetent myndighed (med undtagelse af begæringer, som en modpart har indgivet vedrørende forpligtelser, som rapporteringsenheden har over for denne)
e)
Enheden afvikles eller bliver insolvent (eller lignende behandlinger indledes), eller den selv eller en offentlig myndighed eller anden enhed eller person indgiver begæring om enhedens rekonstruktion, ordning, akkord, omstrukturering, administration, likvidation, opløsning eller lignende foranstaltninger i henhold til gældende eller fremtidige regler eller lovgivning, og begæringen ikke er blevet givet opsættende virkning eller afvist inden for 30 dage fra indgivelsen (med undtagelse af begæringer om afvikling eller tilsvarende behandlinger, hvor fristen på 30 dage ikke finder anvendelse)
f)
Der udpeges en forvalter, administrator, likvidator eller lignende embede for enheden eller for alle eller væsentlige dele af dens ejendom, eller
g)
Der indkaldes til møde med enhedens kreditorer med henblik på at finde en frivillig ordning (eller tilsvarende behandling).
Artikel 7
Fortrolighedsbestemmelser
1. I forbindelse med modtagelse og behandling af data, som indeholder fortrolige oplysninger, i henhold til denne forordning, herunder udveksling af sådanne data med andre nationale centralbanker i euroområdet, anvender ECB og de nationale centralbanker de standarder for beskyttelse og anvendelse af fortrolige statistiske oplysninger, som er fastsat i artikel 8 og 8c i forordning (EF) nr. 2533/98.
2. Med forbehold af stk. 1 må fortrolige oplysninger, der indgår i statistiske data, der er indsamlet af ECB eller en national centralbank i henhold til denne forordning, ikke videresendes eller på anden måde udveksles med andre myndigheder eller tredjeparter end ECB og de nationale centralbanker i euroområdet, medmindre den pågældende rapporteringsenhed på forhånd har givet ECB eller den relevante nationale centralbank sit udtrykkelige, skriftlige samtykke, og ECB, eller efter omstændighederne den relevante nationale centralbank, har underskrevet en passende aftale om fortrolighed med den pågældende rapporteringsenhed.
Artikel 8
Verifikation og tvungen indsamling
ECB, og alt efter omstændighederne de nationale centralbanker, er berettiget til at verificere og om nødvendigt foranstalte en tvungen indsamling af de oplysninger, som rapporteringsenhederne tilvejebringer til opfyldelse af de statistiske rapporteringskrav i denne forordnings artikel 3, samt bilag I, II og III. Denne ret kan navnlig udøves, hvis en rapporteringsenhed ikke opfylder mindstestandarderne for overførsel, nøjagtighed, begrebsmæssig overensstemmelse og revisioner omhandlet i bilag IV. Artikel 6, i forordning (EF) nr. 2533/98 finder også anvendelse.
Artikel 9
Forenklet ændringsprocedure
Under hensyntagen til ESCB's Statistiske Komités synspunkter kan ECB's direktion foretage tekniske ændringer af bilagene til denne forordning, forudsat at de hverken ændrer den underliggende begrebsmæssige ramme eller påvirker indberetningsbyrden for rapporteringsenhederne. Direktionen underretter uden ophold Styrelsesrådet om alle sådanne ændringer.
Artikel 10
Første indberetning
1. For så vidt angår rapporteringsenheder, der er udvalgt i henhold til artikel 2, stk. 2, påbegyndes den første rapportering i henhold til denne forordning, med forbehold af overgangsbestemmelserne i artikel 12, med data for den 1. april 2016.
2. For så vidt angår rapporteringsenheder, der er udvalgt i henhold til artikel 2, stk. 3 og 4, påbegyndes den første rapportering i henhold til denne forordning på den dato, som ECB eller den relevante nationale centralbank i henhold til artikel 2, stk. 5, har meddelt rapporteringsenheden, og under alle omstændigheder tidligst 12 måneder efter vedtagelsen af Styrelsesrådets afgørelse i henhold til artikel 2, stk. 3 eller 4.
3. Hvis repræsentative rapporteringsenheder udvælges i henhold til artikel 2, stk. 4, kan en repræsentativ rapporteringsenhed endvidere skriftligt anmode ECB eller den relevante nationale centralbank om en midlertidig udsættelse af den første rapporteringsdato, med angivelse af årsagerne til en sådan udsættelse. En anmodet udsættelse kan gives for op til seks måneder med mulighed for yderligere forlængelser af op til seks måneder. ECB eller den relevante nationale centralbank kan aftale at udsætte den første rapporteringsdato for den repræsentative rapporteringsenhed, der har anmodet derom, hvis de finder en sådan udsættelse berettiget. Hvis de repræsentative rapporteringsenheder ikke har data at rapportere eller kun har data, som både ECB og den nationale centralbank vurderer ikke vil være repræsentative på den første rapporteringsdag, kan den nationale centralbank aftale at undtage enheden fra den første rapporteringsdato. Den nationale centralbank kan kun meddele en sådan undtagelse i samarbejde med ECB, hvis både ECB og den nationale centralbank vurderer, at anmodningen er berettiget og at denne ikke udgør en fare for rapporteringsstikprøvens repræsentative status.
4. Hvis MFI'er er blevet udvalgt som yderligere rapporteringsenheder i henhold til artikel 2, stk. 6, påbegyndes den første rapportering i henhold til denne forordning på den dato, som den nationale centralbank har meddelt den yderligere rapporteringsenhed i henhold til artikel 2, stk. 6.
Artikel 11
Bestemmelse om regelmæssig revision
ECB reviderer denne forordnings anvendelse 12 måneder efter den første rapportering og udsteder en rapport derom. På baggrund af rapportens anbefalinger kan ECB øge eller reducere antallet af rapporteringsenheder og/eller statistiske rapporteringskrav. Efter den første indledende revision finder regelmæssige opdateringer af den faktiske rapporteringspopulation sted hvert andet år.
Artikel 12
Overgangsbestemmelser
I perioden fra 1. april 2016 til 1. juli 2016 kan rapporteringsenhederne vælge at rapportere pengemarkedsstatistik for nogle, men ikke alle relevante dage til ECB eller den relevante nationale centralbank. ECB eller den relevante nationale centralbank kan specificere de dage, for hvilke der kræves rapportering.
Artikel 13
Afsluttende bestemmelser
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 2015.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i henhold til traktaterne.
Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 26. november 2014.
EUROOPAN KESKUSPANKIN ASETUS (EU) N:o 1333/2014,
annettu 26 päivänä marraskuuta 2014,
rahamarkkinatilastoista
(EKP/2014/48)
EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 5 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin valtuuksista kerätä tilastotietoja 23 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2533/98 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission lausunnon (2),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Euroopan keskuspankkijärjestelmä (EKPJ) tarvitsee tehtäviensä suorittamista varten tilastoja rahamarkkinataloustoimista, nimittäin sellaisista tässä asetuksessa täsmennetyistä rahamarkkinoilla toteutetuista vakuudellisista ja vakuudettomista taloustoimista ja tietyistä johdannaistaloustoimista, joita rahalaitokset, pois lukien keskuspankit ja rahamarkkinarahastot, ovat toteuttaneet muiden rahalaitosten kanssa taikka joita rahalaitokset ovat toteuttaneet muiden rahoituslaitosten, julkisyhteisöjen tai yritysten kanssa, kuitenkin pois lukien ryhmittymänsisäiset taloustoimet.
(2)
Tällaisten tietojen keräämisen päätarkoituksena on tuottaa Euroopan keskuspankille (EKP) kattavat, yksityiskohtaiset ja yhdenmukaiset tilastotiedot euroalueen rahamarkkinoista. Edellä mainittuun markkinasegmenttiin liittyvistä taloustoimista kerätyistä tiedoista saadaan tietoa rahapoliittisten päätösten välittymismekanismista. Ne ovat näin ollen euroalueen rahapolitiikan kannalta tarpeellisia tilastotietoja.
(3)
Tilastotietojen kerääminen on myös tarpeen, jotta EKP voisi antaa analyyttistä ja tilastollista tukea yhteiselle valvontamekanismille (YVM) neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (3) mukaisesti. Tähän liittyen tilastotietojen kerääminen on myös tarpeen EKP:n tehtävien tueksi rahoitusvakauden alalla.
(4)
Kansallisten keskuspankkien olisi ilmoitettava EKP:lle, jos kansallinen keskuspankki päättää olla keräämättä tässä asetuksessa vaadittuja tietoja, jolloin EKP ottaa tehtäväkseen huolehtia tietojen keruusta suoraan tiedonantajilta.
(5)
EKP antaa asetuksia perussopimuksissa sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännössä (jäljempänä ’EKPJ:n perussääntö’) vahvistetuin edellytyksin siinä laajuudessa kuin se on tarpeen EKPJ:n tehtävien hoitamiseksi, sellaisina kuin nämä tehtävät on määritelty EKPJ:n perussäännössä ja joissain tapauksissa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 129 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuissa neuvoston antamissa säännöksissä.
(6)
Jotta minimoitaisiin rahalaitoksille aiheutuva rasite ja varmistettaisiin samalla oikea-aikaisten ja laadukkaiden tilastojen saatavuus, EKP tulee aluksi vaatimaan tietojen raportoimista vain euroalueen suurimmilta rahalaitoksilta, perustuen niiden päätaseen kokonaisvaroihin verrattuna kaikkien euroalueen rahalaitosten päätaseiden kokonaisvaroihin. EKP:n neuvosto voi 1 päivästä tammikuuta 2017 lisätä raportoivien rahalaitosten määrää ottamalla huomioon myös muita kriteerejä, kuten rahalaitoksen toimintojen merkittävyys rahamarkkinoilla sekä sen merkitys rahoitusjärjestelmän vakaudelle ja toimivuudelle. Maantieteellisen edustavuuden varmistamiseksi EKP pitää huolen siitä, että kussakin jäsenvaltiossa, jonka rahayksikkö on euro (jäljempänä ’euroalueen jäsenvaltio’) on ainakin kolme raportoivaa rahalaitosta. Kansalliset keskuspankit voivat tilastointia koskevien kansallisten raportointivaatimustensa mukaisesti kerätä tietoja myös rahalaitoksilta, jotka eivät kuulu varsinaiseen tiedonantajien joukkoon, ja tässä tapauksessa nämä tiedot kerätään ja verifioidaan tämän asetuksen mukaisesti.
(7)
Jotta rahalaitosten raportointitaakkaa voitaisiin entisestään pienentää niin, että vältetään päällekkäisten tietojen raportointi, mutta varmistetaan oikea-aikaisten ja laadukkaiden tilastojen saatavuus, EKP:n tulisi voida myöntää poikkeus arvopapereilla toteutettavia rahoitustoimia ja johdannaissopimuksia koskevien tietojen ilmoittamisesta, jos nämä tiedot on jo ilmoitettu kauppatietorekisteriin; tämä edellyttää, että EKP pystyy tosiasiassa saamaan käyttöönsä oikea-aikaiset ja yhdenmukaiset tiedot tässä asetuksessa täsmennettyjen vaatimusten mukaisesti.
(8)
Asetuksen (EY) N:o 2533/98 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, että EKP voi antaa asetuksia niiden tilastoihin liittyvien tietojenantovaatimustensa määrittelemiseksi ja täytäntöön panemiseksi, jotka koskevat euroalueen jäsenvaltioiden varsinaista tiedonantajien joukkoa. Saman asetuksen 6 artiklan 4 kohdassa säädetään, että EKP voi antaa asetuksia edellytyksistä, joiden mukaisesti voidaan käyttää oikeutta tilastotietojen tarkistamiseen tai pakollisen tilastotietojen keruun toimittamiseen.
(9)
Asetuksen (EY) N:o 2533/98 4 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltioiden on järjestettävä omalta osaltaan tilastotietojen keruu ja tehtävä EKPJ:n kanssa kiinteää yhteistyötä varmistaakseen EKPJ:n perussäännön 5 artiklasta johtuvien velvollisuuksien täyttämisen.
(10)
Jos tämän asetuksen mukaisesti kerättyihin tietoihin sisältyy luottamuksellisia tietoja, näiden tietojen suojaamiseen ja käyttöön sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2533/98 8 ja 8 c artiklassa vahvistettuja sääntöjä.
(11)
Asetuksen (EY) N:o 2533/98 7 artiklan 1 kohdassa säädetään, että EKP:llä on oikeus määrätä seuraamuksia tietojen antajille, jotka eivät noudata EKP:n asetuksissa tai päätöksissä asetettuja tilastoihin liittyviä tietojenantovaatimuksia.
(12)
Vaikka on tunnustettua, että EKPJ:n perussäännön 34.1 artiklan nojalla annetuissa EKP:n asetuksissa ei anneta mitään oikeuksia eikä aseteta mitään velvollisuuksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö ei ole euro (jäljempänä ’euroalueeseen kuulumattomat jäsenvaltiot’), EKPJ:n perussäännön 5 artikla koskee sekä euroalueeseen kuuluvia jäsenvaltioita että euroalueeseen kuulumattomia jäsenvaltioita. Asetuksessa (EY) N:o 2533/98 viitataan siihen, että EKPJ:n perussäännön 5 artikla yhdessä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohdan kanssa tarkoittavat, että euroalueeseen kuulumattomien jäsenvaltioiden on laadittava ja otettava käyttöön kansallisella tasolla kaikki toimenpiteet, joita ne pitävät tarkoituksenmukaisina tilastointiin liittyvien EKP:n tietojenantovaatimusten edellyttämän tiedonkeruun järjestämiseksi, ja saatava tilastoihin liittyvät valmistelunsa ajoissa valmiiksi, jotta niistä voi tulla euroalueen jäsenvaltiota.
(13)
Tämän asetuksen mukaiset tiedonantovaatimukset eivät vaikuta muissa EKP:n säädöksissä vahvistettuihin tiedonantovaatimuksiin, jotka saattavat ainakin osittain kattaa rahamarkkinoita koskevien tilastotietojen raportointia taloustoimikohtaisesti tai aggregoidusti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1.
’tiedonantajilla’ ja ’kotimaisella’ samaa kuin asetuksen (EY) N:o 2533/98 1 artiklassa.
2.
’rahalaitoksella’ samaa kuin Euroopan keskuspankin asetuksen (EU) N:o 1071/2013 (EKP/2013/33) (4) 1 artiklassa, ja jollei tämän asetuksen säännöksissä ole nimenomaisesti toisin säädetty, käsite sisältää rahalaitoksen unionissa ja EFTAssa sijaitsevat sivuliikkeet,
3.
’muilla rahoituksen välittäjillä’ muita rahoituksen välittäjiä kuin vakuutuslaitoksia ja eläkerahastoja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 549/2013 (5) vahvistetun uudistetun Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmän (jäljempänä ’EKT 2010’) mukaisesti,
4.
’vakuutuslaitoksilla’ EKT 2010:n mukaisesti kaikkia rahoitusalan yrityksiä ja yritysmäisiä yhteisöjä, joiden toiminta rahoituksen välittäjinä on pääasiassa seurausta on riskien hallinnasta ensivakuutuksen tai jälleenvakuutuksen muodossa,
5.
’eläkerahastoilla’ EKT 2010:n mukaisesti kaikkia rahoitusalan yrityksiä ja yritysmäisiä yhteisöjä, joiden toiminta rahoituksen välittäjinä on pääasiassa seurausta vakuutettujen henkilöiden sosiaalisten riskien ja tarpeiden hallinnasta (sosiaalivakuutus),
6.
’yrityksillä’ EKT 2010:ssä tarkoitettua yrityssektoria,
7.
’julkisyhteisöillä’ EKT 2010:n mukaisesti institutionaalisia yksiköitä, jotka ovat markkinattomia tuottajia ja joiden tuotos on tarkoitettu yksilölliseen tai kollektiiviseen kulutukseen ja jotka rahoitetaan muihin sektoreihin kuuluvien yksiköiden suorittamin pakollisin maksuin, sekä pääasiallisesti kansantulon ja -varallisuuden uudelleenjakoa harjoittavia institutionaalisia yksiköitä,
8.
’päätaseen kokonaisvaroilla’’saamisten kokonaismäärän’ ja ’muiden saamisten’ erotusta, sellaisina kuin nämä käsitteet on määritelty asetuksessa (EU) N:o 1071/2013 (EKP/2013/33),
9.
’rahamarkkinatilastoilla’ tilastoja, jotka koskevat rahamarkkinainstrumentteihin kohdistuvia vakuudellisia ja vakuudettomia taloustoimia ja johdannaistaloustoimia kyseessä olevan raportointijakson aikana rahalaitosten välillä tai rahalaitosten ja muiden rahoituksen välittäjien, vakuutuslaitosten, eläkerahastojen, keskuspankkien, julkisyhteisöjen ja yritysten välillä, kuitenkin pois lukien ryhmittymänsisäiset taloustoimet,
10.
’rahamarkkinainstrumentilla’ mitä tahansa liitteissä I, II ja III luetelluista instrumenteista,
11.
’rahamarkkinarahastoilla’ yhteissijoitusyritystä, joka tarvitsee Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY (6) mukaisen siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavan yrityksen toimiluvan tai joka on Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2011/61/EU (7) tarkoitettu vaihtoehtoinen sijoitusrahasto, joka sijoittaa lyhytaikaisiin omaisuuseriin ja jonka erillisenä tai kumulatiivisena tavoitteena on tarjota rahamarkkinakorkoja vastaavaa tuottoa tai säilyttää sijoituksen arvo,
12.
’keskuspankilla’ mitä tahansa keskuspankkia sen sijaintipaikasta riippumatta,
13.
’kansallisilla keskuspankeilla’ unionin jäsenvaltioiden kansallisia keskuspankkeja,
14.
’tiedonantajien perusjoukolla’ euroalueen kotimaisia rahalaitoksia, pois lukien keskuspankit ja rahamarkkinarahastot, jotka liitteiden I, II ja III mukaisesti vastaanottavat euromääräisiä talletuksia muilta rahalaitoksilta, muilta rahoituksen välittäjiltä, vakuutuslaitoksilta, eläkerahastoilta, julkisyhteisöiltä, keskuspankeilta sijoitustarkoituksessa tai yrityksiltä ja/tai laskevat liikkeeseen mitä tahansa muita velkainstrumentteja ja/tai myöntävät euromääräisiä lainoja sanotuille laitoksille tai yhteisöille,
15.
’ryhmittymällä’ yritysten ryhmittymää, myös sellaista pankkiryhmittymää, joka koostuu emoyrityksestä ja sen tytäryrityksistä, joiden tilinpäätöksistä laaditaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2013/34/EU (8) tarkoitettu konsolidoitu tilinpäätös,
16.
’sivuliikkeellä’ liiketoimipaikkaa, joka on laitoksesta oikeudellisesti riippuvainen osa ja jossa harjoitetaan suoraan laitoksen liiketoimintaan olennaisesti kuuluvia toimia,
17.
’unionissa tai EFTA:ssa toimivalla sivuliikkeellä’ sivuliikettä, joka sijaitsee ja on rekisteröity unionin jäsenvaltiossa tai EFTA-maassa,
18.
’Euroopan vapaakauppajärjestöllä’ hallituksenvälistä järjestöä, joka perustettiin edistämään vapaata kauppaa ja taloudellista yhdentymistä sen jäsenvaltioiden hyväksi,
19.
’ryhmittymänsisäisellä taloustoimella’ rahamarkkinainstrumentteihin kohdistuvaa taloustoimea, jonka tiedonantaja suorittaa toisen yrityksen kanssa, joka täysimääräisesti yhdistellään samaan konsernitaseeseen. Taloustoimen osapuolet katsotaan täysimääräisesti yhdistellyiksi samaan konsernitaseeseen, jos molemmat joko
a)
yhdistellään konsernitilinpäätökseen direktiivin 2013/34/EU mukaisesti tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1606/2002 (9) nojalla hyväksyttyjen kansainvälisten tilinpäätösstandardien (IFRS) mukaisesti tai, kun kyseessä on ryhmittymä jonka pääkonttori on kolmannessa maassa, sellaisten kyseisessä maassa yleisesti hyväksyttyjen tilinpäätösstandardien mukaisesti, joiden komission asetuksen (EY) N:o 1569/2007 (10) mukaisesti katsotaan vastaavan IFRS-standardeja (taikka kolmannen maan sellaisten tilinpäätösstandardien mukaisesti joiden käyttö on sallittu sanotun asetuksen 4 artiklan mukaisesti), tai
b)
kuuluvat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2013/36/EU (11) tarkoitettuun samaan konsolidoituun valvontaan tai, kun kysymyksessä on ryhmittymä, jonka pääkonttori on kolmannessa maassa, sellaiseen kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen suorittamaan samaan konsolidoituun valvontaan, joka on arvioitu direktiivin 2013/36/EU 127 artiklan periaatteita vastaavaksi,
20.
’pankkipäivällä’ mitä tahansa sellaista rahamarkkinainstrumenttiin kohdistuvaa taloustoimea koskevassa sopimuksessa tai vahvistuksessa täsmennettyä päivää, jona liikepankit ja valuuttamarkkinat ovat auki yleisesti liiketoimintaansa varten (mukaan luettuna kaupankäynti kyseessä olevilla rahamarkkinainstrumenteilla) ja selvittävät ja suorittavat maksuja sen maksuvelvoitteen valuutassa, joka erääntyy kyseisenä päivänä tai jonka määrä lasketaan viittaamalla kyseiseen päivään. Jos rahamarkkinainstrumenttiin kohdistuva taloustoimi perustuu EBF:n (Euroopan pankkiyhdistysten liitto), LMA:n (Loan Market Association), ISDA:n (International Swaps and Derivatives Association) tai jonkun toisen johtavan eurooppalaisen tai kansainvälisen markkinajärjestön vakiosopimukseen, sovelletaan kyseisessä vakiosopimukseen olevaa tai siihen viittauksella sisällytettyä määräystä. Jos kyseessä on rahamarkkinainstrumenttiin kohdistuva taloustoimi, jonka selvittää nimetty selvitysjärjestelmä, pankkipäivällä tarkoitetaan päivää, jona kyseinen järjestelmä on auki tällaisten taloustoimien selvitystä varten,
21.
’TARGET2-suorituspäivällä’ mitä tahansa päivää, jona TARGET2-järjestelmä (Euroopan laajuinen automatisoitu reaaliaikainen bruttomaksujärjestelmä) on avoinna,
22.
’takaisinostosopimuksella’ sopimusta, jossa sopimusosapuolet sopivat taloustoimista, joissa toinen osapuoli (”myyjä”) sitoutuu myymään tiettynä päivänä lähitulevaisuudessa toiselle osapuolelle (”ostaja”) määriteltyjä omaisuuseriä (”arvopapereita”, ”hyödykkeitä” tai ”muita rahoitusvaroja”) ostajan myyjälle maksamaa ostohintaa vastaan siten, että ostaja samanaikaisesti sitoutuu myymään omaisuuserät takaisin myyjälle tiettynä myöhempänä ajankohtana tai vaadittaessa myyjän ostajalle maksamaa takaisinostohintaa vastaan. Kukin näistä taloustoimista voi olla joko ”takaisinostotaloustoimi” tai ”osto- ja takaisinmyyntitaloustoimi”. ”Takaisinostosopimus” voi myös tarkoittaa sitoumusta tiettynä päivänä lähitulevaisuudessa pantata omaisuuseriä ja antaa yleisen uudelleenkäyttöoikeuden käteisen rahan lainaa vastaan sekä lainan ja koron takaisinmaksua näiden omaisuuserien palautusta vastaan myöhempänä ajankohtana. Takaisinostotaloustoimilla joko on määritetty erääntymispäivä (”määräaikainen takaisinostotaloustoimi”) tai niillä ei ole määritettyä erääntymispäivää; viimeksi mainitussa tapauksessa molemmilla osapuolilla on päivittäin mahdollisuus sopia sopimuksen uusimisesta tai päättämisestä (”avoin takaisinostotaloustoimi”),
23.
’kolmikantarepolla’ takaisinostotransaktiota, jossa kolmas osapuoli on koko taloustoimen juoksuajan vastuussa vakuuksien valitsemisesta ja hallinnoimisesta,
24.
’valuutanvaihtosopimuksella’ valuutanvaihtotransaktiota, jossa toinen osapuoli myy toiselle tietyn määrän määritettyä valuuttaa sovittua määrää tiettyä toista valuuttaa vastaan sovittuun valuuttakurssiin (valuutan avistakurssiin) siten, että sovitaan myydyn valuutan takaisinostosta myöhempänä ajankohtana (erääntymispäivänä) alun perin ostetun valuutan myyntiä vastaan toiseen valuuttakurssiin (valuutan termiinikurssiin),
25.
’yliyön indeksivaihtosopimuksella’ koronvaihtosopimusta, jossa jaksoittain vaihtuva kelluva korko vastaa yliyön koron geometrista keskiarvoa (tai yliyön indeksikorkoa) tiettynä ajanjaksona. Maksettava erä on kiinteän koron ja koko indeksivaihtosopimuksen juoksuajalta lasketun yliyön koron erotus sovellettuna transaktion nimellisarvoon. Yliyön korko on EONIA, koska tässä asetuksessa käsitellään ainoastaan euromääräisiä yliyön indeksivaihtosopimuksia,
26.
’BASEL III:n LCR-järjestelmällä’ Baselin pankkivalvontakomitean pankkisektorin lyhyen aikavälin maksuvalmiutta koskevaksi maailmanlaajuiseksi vähimmäissääntelystandardiksi ehdottamia ja keskuspankkien pääjohtajien ja valvontaviranomaisten johtajien ryhmän 7 päivänä tammikuuta 2013 hyväksymiä maksuvalmiusvaatimuksia (Liquidity Coverage Ratio, LCR).
2 artikla
Varsinainen tiedonantajien joukko
1. Varsinainen tiedonantajien joukko koostuu euroalueen kotimaisista rahalaitoksista, jotka EKP:n neuvosto on valinnut tiedonantajiksi tiedonantajien perusjoukosta tapauksesta riippuen 2 tai 3 kohdan nojalla, tai rahalaitoksista, jotka on valittu tiedonantajiksi 4 kohdassa mainittujen kriteerien perusteella, ja joille on ilmoitettu niitä koskevista tiedonantovaatimuksista 5 kohdan mukaisesti (jäljempänä ’tiedonantajat’).
2. Tämän asetuksen tultua voimaan EKP:n neuvosto voi päättää, että rahalaitos on tiedonantaja, jos rahalaitoksen päätaseen kokonaisvarat ylittävät 0,35 prosenttia kaikkien euroalueen rahalaitosten päätaseiden kokonaisvaroista, kun perusteeksi otetaan EKP:n saatavilla olevat tuoreimmat tiedot, eli
a)
käyttäen viitearvona 5 kohdan mukaisen ilmoituksen tekemistä edeltävän vuoden joulukuun lopun tietoja, tai
b)
jos a alakohdan mukaiset tiedot eivät ole saatavilla, käyttäen viitearvona edeltävän vuoden joulukuun lopun tietoja.
Tätä päätöstä sovellettaessa rahalaitoksen päätaseen varojen summaan ei lasketa vastaanottavan valtion ulkopuolella olevia asianomaisen rahalaitoksen sivukonttoreita.
3. EKP:n neuvosto voi 1 päivästä tammikuuta 2017 päättää luokitella minkä tahansa muun rahalaitoksen tiedonantajaksi sen perusteella, mikä on rahalaitoksen päätaseen kokonaisvarojen summan suhde kaikkien euroalueen rahalaitosten päätaseiden varoihin, mikä on rahalaitoksen merkittävyys rahamarkkinainstrumenttien kaupassa ja mikä on rahalaitoksen merkitys euroalueen ja/tai yksittäisen jäsenvaltion rahoitusjärjestelmän vakaudelle ja toimivuudelle.
4. EKP:n neuvosto voi myös 1 päivästä tammikuuta 2017 päättää, että kustakin euroalueen jäsenvaltiosta on valittava vähintään kolme rahalaitosta tiedonantajiksi. Vastaavasti, jos EKP:n neuvoston 2 tai 3 kohdan mukaisesti tekemien päätösten perusteella jostakin euroalueen jäsenvaltiosta on valittu vähemmän kuin kolme rahalaitosta, varsinaiseen tiedonantajien joukkoon kuuluu kyseisestä euroalueen jäsenvaltiosta myös muita rahalaitoksia, jotka asianomainen kansallinen keskuspankki katsoo edustaviksi (jäljempänä ’edustavat tiedonantajat’) siten, että varsinaiseen tiedonantajien joukkoon kuuluu vähintään kolme tiedonantajaa kyseisestä euroalueen jäsenvaltiosta.
Edustavat tiedonantajat valitaan luottolaitosten päätaseiden kokonaisvarojen perusteella asianomaisen jäsenvaltion suurimpien kotimaisten luottolaitosten joukosta, jolleivät kansalliset keskuspankit ole ehdottaneet vaihtoehtoisia valintakriteerejä ja sopineet näistä EKP:n kanssa kirjallisesti.
5. EKP tai asianomainen kansallinen keskuspankki ilmoittaa rahalaitoksille, joita asia koskee, 2, 3 ja 4 kohdan nojalla tehdyistä EKP:n neuvoston päätöksistä sekä niiden velvoitteista tämän asetuksen mukaisesti. Ilmoitus on lähetettävä kirjallisesti viimeistään neljä kuukautta ennen kuin tiedot on annettava ensimmäisen kerran.
6. Riippumatta EKP:n neuvoston 2, 3 tai 4 kohdan mukaisesti tekemistä päätöksistä, kansalliset keskuspankit voivat lisäksi omien kansallisten tilastointia koskevien tiedonantovaatimuksiensa mukaisesti kerätä rahamarkkinatilastoja sellaisilta oman jäsenvaltionsa kotimaisilta rahalaitoksilta, jotka eivät ole 2, 3 tai 4 kohdassa tarkoitettuja tiedonantajia (jäljempänä ’muut tiedonantajat’). Jos kansallinen keskuspankki yksilöi tällaisia muita tiedonantajia, sen on viipymättä ilmoitettava niille tästä.
3 artikla
Tilastovaatimukset
1. Varsinaiset tiedonantajat antavat rahamarkkinatilastojen säännöllistä laatimista varten kotijäsenvaltionsa kansalliselle keskuspankille konsolidoidusti rahamarkkinainstrumentteihin liittyvät päiväkohtaiset tilastotiedot, mukaan lukien tiedot unionissa ja EFTA:ssa olevista sivuliikkeistä. Vaaditut tilastotiedot täsmennetään liitteissä I, II ja III. Kansallinen keskuspankki toimittaa tiedonantajilta saamansa tiedot EKP:lle tämän asetuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
2. Kansalliset keskuspankit määrittelevät ja ottavat käyttöön rahamarkkinainstrumentteja koskevat tiedonantomenettelyt, joita tiedonantajien on noudatettava. Näillä tiedonantomenettelyillä varmistetaan, että saadaan tarvittavat tilastotiedot, ja mahdollistetaan tietojen toimittamista, tarkkuutta, käsitteellistä vastaavuutta ja tarkistuksia koskevien vähimmäisvaatimusten noudattamisen tarkka valvonta liitteessä IV tarkoitetulla tavalla.
3. Edellä 1 kohdassa täsmennettyjen tiedonantovaatimusten estämättä kansallinen keskuspankki voi päättää, että 2 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti valittujen tiedonantajien, jotka ovat kotimaisia kansallisen keskuspankin jäsenvaltiossa, on raportoitava liitteissä I, II ja III täsmennetyt tilastotiedot EKP:lle. Kansallinen keskuspankki ilmoittaa tästä asianmukaisesti EKP:lle ja tiedonantajille, ja EKP määrittelee ja ottaa käyttöön tiedonantomenettelyt, joita tiedonantajien tulee noudattaa, ja ottaa hoidettavakseen vaadittujen tietojen keräämiseen suoraan tiedonantajilta.
4. Jos kansallinen keskuspankki on valinnut myös muita tiedonantajia ja antanut näille ilmoituksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti, ne raportoivat päivittäiset, rahamarkkinainstrumentteihin liittyvät tilastotiedot kansalliselle keskuspankille. Kansallinen keskuspankki toimittaa pyynnöstä muilta tiedonantajilta saamansa tiedot EKP:lle tämän asetuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
5. Kansalliset keskuspankit määrittelevät ja ottavat tilastointia koskevien kansallisten tiedonantovaatimustensa mukaisesti käyttöön tiedonantomenettelyt, joita muiden tiedonantajien on noudatettava. Kansalliset keskuspankit varmistavat, että muiden tiedonantajien on kansallisten raportointijärjestelyjen mukaisesti noudatettava tämän asetuksen 6-8 artiklaa, 10 artiklan 3 kohtaa, 11 artiklaa ja 12 artiklaa vastaavia vaatimuksia. Kansalliset keskuspankit varmistavat, että näillä tiedonantomenettelyillä saadaan tarvittavat tilastotiedot ja että tietojen toimittamista, tarkkuutta, käsitteellistä vastaavuutta ja tarkistuksia koskevien vähimmäisvaatimusten noudattamisen tarkka valvonta liitteessä IV tarkoitetulla tavalla on mahdollista.
4 artikla
Oikea-aikaisuus
1. Jos kansallinen keskuspankki päättää 3 artiklan 3 kohdan nojalla, että tiedonantajien on annettava liitteissä I, II ja III tarkoitetut tilastotiedot suoraan EKP:lle, tiedonantajat toimittavat nämä tiedot EKP:lle seuraavasti:
a)
2 artiklan 2 kohdan nojalla valituilta tiedonantajilta kerätyt tiedot toimitetaan EKP:lle kerran päivässä aikaisintaan kaupantekopäivänä klo 18 Keski-Euroopan aikaa (CET) ja viimeistään ensimmäisenä kaupantekopäivän jälkeisenä TARGET2-suorituspäivänä klo 7 (CET).
b)
2 artiklan 3 ja 4 kohdan nojalla valituilta tiedonantajilta kerätyt tiedot toimitetaan EKP:lle kerran päivässä aikaisintaan kaupantekopäivänä klo 18 (CET) ja viimeistään ensimmäisenä kaupantekopäivän jälkeisenä TARGET2-suorituspäivänä klo 13 (CET).
c)
Sellaiset tiedot, joiden osalta kansallinen keskuspankki voi soveltaa 5 artiklan mukaista poikkeusta, toimitetaan EKP:lle kerran viikossa aikaisintaan klo 18 (CET) kaupantekopäivänä ja viimeistään klo 13 (CET) ensimmäisenä kaupantekopäivän jälkeisenä TARGET2-suorituspäivänä.
2. Muissa kuin 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa kansallinen keskuspankki toimittaa tiedonantajilta saamansa liitteissä I, II ja III täsmennetyt päiväkohtaiset rahamarkkinatilastotiedot EKP:lle seuraavasti:
a)
2 artiklan 2 kohdan nojalla valituilta tiedonantajilta kerätyt tiedot toimitetaan EKP:lle kerran päivässä ennen klo 7 (CET) ensimmäisenä kaupantekopäivän jälkeisenä TARGET2-suorituspäivänä.
b)
2 artiklan 3 ja 4 kohdan nojalla valituilta tiedonantajilta kerätyt tiedot toimitetaan EKP:lle kerran päivässä ennen klo 13 (CET) ensimmäisenä kaupantekopäivän jälkeisenä TARGET2-suorituspäivänä.
c)
2 artiklan 6 kohdan mukaisesti valituilta muilta tiedonantajilta kerätyt tiedot toimitetaan EKP:lle kerran päivässä ennen klo 13 (CET) ensimmäisenä kaupantekopäivän jälkeisenä TARGET2-suorituspäivänä, kerran viikossa ennen klo 13 (CET) ensimmäisenä TARGET2-suorituspäivänä sen viikon päättymisen jälkeen, johon tiedot liittyvät, tai kerran kuukaudessa ennen klo 13 (CET) ensimmäisenä TARGET2-suorituspäivänä sen kuukauden päättymisen jälkeen, johon tiedot viittaavat. Kansalliset keskuspankit tekevät päätöksen raportointitiheydestä ja ilmoittavat tästä EKP:lle. Kansalliset keskuspankit voivat vuosittain muuttaa raportointitiheyttä.
d)
Tiedot, joiden osalta kansallinen keskuspankki voi soveltaa 5 artiklan mukaista poikkeusta, toimitetaan EKP:lle kerran viikossa ennen klo 13 (CET) ensimmäisenä TARGET2-suorituspäivänä sen viikon päättymisen jälkeen, johon tiedot liittyvät.
3. Kansalliset keskuspankit päättävät, mihin mennessä niiden on saatava tiedot tiedonantajilta, jotta ne pystyvät toimittamaan tiedot määräajassa EKP:lle 2 kohdan mukaisesti, ja ilmoittavat tästä tiedonantajille.
4. Jos 1 tai 2 kohdassa tarkoitettu määräaika osuu TARGET2-järjestelmän kiinniolopäivälle, määräaikaa pidennetään TARGET2-järjestelmän seuraavaan aukiolopäivään siten kuin EKP:n verkkosivuilla ilmoitetaan.
5 artikla
Poikkeukset
Kun tiedonantajat on valittu 2 artiklan 3 tai 4 kohdan mukaisesti, kansallinen keskuspankki voi päättää, että jos tiedonantajat operatiivisista syistä eivät voi noudattaa päivittäistä raportointivaatimusta, ne voivat toimittaa kansalliselle keskuspankille päivittäiset rahamarkkinatilastot kerran viikossa ennen klo 13 (CET) ensimmäisenä TARGET2-suorituspäivänä sen viikon jälkeen, johon tiedot liittyvät. EKP voi asettaa ehtoja sille, miten kansalliset keskuspankit voivat soveltaa poikkeusta.
6 artikla
Sulautumiset, jakautumiset, uudelleenjärjestelyt ja maksukyvyttömyys
1. Jos kyseessä on sulautuminen, jakautuminen, eriyttäminen (spin off) tai muu uudelleenjärjestely, joka saattaa vaikuttaa tilastotietojen antamista koskevien velvollisuuksien täyttämiseen, asianomainen tiedonantaja ilmoittaa, sen jälkeen kun aikomus tällaisen toimen toteuttamisesta on tullut julkiseksi ja kohtuullisessa ajassa ennen sen voimaantuloa EKP:lle ja asianomaiselle kansalliselle keskuspankille suunnitelluista menettelyistä tässä asetuksessa asetettujen tilastovaatimusten täyttämiseksi. Tiedonantajan on myös ilmoitettava EKP:lle ja asianomaiselle kansalliselle keskuspankille 14 päivän kuluessa tällaisen toimen loppuun saattamisesta.
2. Jos tiedonantaja sulautuu toiseen yhteisöön hankkimalla sen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2011/35/EU (12) tarkoitetulla tavalla, ja toinen sulautuvista yhteisöistä oli tiedonantaja, sulautumisen tuloksena syntyneen yhteisön on jatkettava tämän asetuksen mukaista raportointia.
3. Jos tiedonantaja sulautuu toiseen yhteisöön perustamalla uuden yhteisön direktiivissä 2011/35/EU tarkoitetulla tavalla, ja toinen sulautuvista yhteisöistä oli tiedonantaja, sulautumisen tuloksena syntynyt yhteisö raportoi tämän asetuksen mukaisesti, jos se on tiedonantajan määritelmän mukainen.
4. Jos tiedonantaja jakautuu kuudennessa direktiivissä 82/891/ETY (13) tarkoitetulla tavalla hankkimalla tai uusia yhteisöjä perustamalla tapahtuvan jakautumisen seurauksena, ja toinen uusista yhteisöistä on tiedonantaja, uusi yhteisö raportoi tämän asetuksen mukaisesti. Jakautuminen kattaa myös eriyttämistoimet (spin off), joissa tiedonantaja siirtää varansa ja velkansa kokonaan tai osittain uudelle yritykselle ja saa vastikkeeksi uuden yhteisön osakkeita.
5. Jos tiedonantaja tulee maksukyvyttömäksi, menettää pankkitoimintaa koskevan toimilupansa tai toimivaltainen valvontaviranomainen vahvistaa, että tiedonantaja on lakannut harjoittamasta pankkitoimintaa, sen raportointivelvollisuus tämän asetuksen mukaisesti lakkaa.
6. Sovellettaessa 5 artiklaa tiedonantaja katsotaan maksukyvyttömäksi, kun yksi tai useampi seuraavista ehdoista täyttyy:
a)
tiedonantaja tekee omaisuuttaan koskevan yleisen luovutuksen velkojiensa hyväksi, aloittaakseen tervehdyttämis- tai sovintomenettelyn tai tehdäkseen akordin velkojiensa kanssa;
b)
tiedonantaja vahvistaa kirjallisesti olevansa kyvytön maksamaan velkansa eräpäivänä,
c)
tiedonantaja hakee itselleen tai koko omaisuudelleen tai sen merkittävälle osalle uskotun miehen, hallinnonhoitajan, selvitysmiehen, pesänselvittäjän tai muun vastaavan toimitsijan määräämistä tai antaa siihen suostumuksensa tai hiljaisen hyväksyntänsä;
d)
tuomioistuimelle tai muulle toimivaltaiselle elimelle tai viranomaiselle tehdään hakemus tai pyyntö tiedonantajan asettamiseksi konkurssiin (paitsi jos hakemuksen jättää vastapuoli liittyen vastuuseen, joka tiedonantajalla on tälle vastapuolelle),
e)
tiedonantaja asetetaan likvidaatiomenettelyyn tai se tulee maksukyvyttömäksi (tai aloittaa muun tätä vastaavan menettelyn), tai se tai mikä tahansa julkinen viranomainen taikka yhteisö tai henkilö hakee sen tervehdyttämistä, sovintojärjestelyä, akordia, uudelleenjärjestelyä, maksukyvyttömyysmenettelyä, selvitystilaa, purkamista tai muita oikeuskeinoja minkä tahansa nykyisen tai tulevan säädöksen, lain tai sääntelyn perusteella, ja tällaista hakemusta (paitsi jos hakemus koskee likvidaatiota tai vastaavaa menettelyä, jolloin 30 päivän määräaikaa ei sovelleta) ei ole jätetty sillensä tai hylätty 30 päivän sisällä hakemuksen jättämisestä.
f)
tiedonantajalle tai sen omaisuuden olennaiselle osalle nimitetään selvitysmies, hallinnonhoitaja, toimitusmies tai vastaava henkilö, tai
g)
velkojat kutsutaan kokoukseen, jonka tarkoituksena on keskustella vapaaehtoisesta järjestelystä (tai vastaavasta menettelystä).
7 artikla
Luottamuksellisuutta koskevat säännökset
1. Vastaanottaessaan ja käsitellessään, mukaan lukien tietojenvaihto euroalueen muiden kansallisten keskuspankkien kanssa, luottamuksellisia tietoja sisältäviä tietoja tämän asetuksen mukaisesti, EKP ja kansalliset keskuspankit soveltavat asetuksen (EY) N:o 2533/98 8 ja 8 c artiklassa säädettyjä standardeja luottamuksellisten tilastotietojen suojaamisesta ja käytöstä.
2. Jollei 1 kohdasta muuta johdu, EKP:n tai kansallisten keskuspankkien tämän asetuksen mukaisesti keräämiin tilastotietoihin sisältyviä luottamuksellisia tietoja ei toimiteta tai muutoin jaeta millekään muulle viranomaiselle tai kolmannelle osapuolelle kuin EKP:lle ja euroalueen kansallisille keskuspankeille, ellei tietojenantaja ole etukäteen antanut EKP:lle tai asianomaiselle kansalliselle keskuspankille nimenomaista kirjallista suostumusta ja elleivät EKP, tiedonantaja ja tarvittaessa asianomainen kansallinen keskuspankki ole allekirjoittaneet salassapitosopimusta.
8 artikla
Tilastotietojen tarkistaminen ja pakollinen keruu
EKP:llä ja kansallisilla keskuspankeilla, tilanteen mukaan, on oikeus tarkistaa tiedonantajien tämän asetuksen 3 artiklan ja liitteiden I, II ja III mukaisesti toimittamia tilastotietoja ja tarvittaessa toimittaa niiden pakollinen keruu. Tätä oikeutta voidaan käyttää erityisesti, jos jokin tiedonantajista ei täytä liitteessä IV säädettyjä tietojen toimittamista, tarkkuutta, käsitteellistä vastaavuutta ja tarkistuksia koskevia vähimmäisvaatimuksia. Asetuksen (EY) N:o 2533/98 6 artiklaa sovelletaan vastaavasti.
9 artikla
Yksinkertaistettu muutosmenettely
EKP:n johtokunta voi EKPJ:n tilastokomiteaa kuultuaan tehdä teknisiä muutoksia tämän asetuksen liitteisiin edellyttäen, etteivät tällaiset muutokset vaikuta niiden perustana olevaan käsitteelliseen viitekehykseen tai tiedonantajien raportointirasitteeseen. Johtokunta ilmoittaa viipymättä tällaisista muutoksista EKP:n neuvostolle.
10 artikla
Tietojen antaminen ensimmäisen kerran
1. Jollei 12 artiklan siirtymäsäännöksistä muuta johdu, ensimmäiset tiedot, jotka 2 artiklan 2 kohdan nojalla valitut tiedonantajat toimittavat tämän asetuksen mukaisesti, ovat 1 päivän huhtikuuta 2016 tiedot.
2. Ensimmäiset tiedot, jotka 2 artiklan 3 ja 4 kohdan nojalla valitut tiedonantajat toimittavat tämän asetuksen mukaisesti, toimitetaan EKP:n tai asianomaisen kansallisen keskuspankin 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti ilmoittamana päivämääränä; ensimmäiset tiedot toimitetaan kuitenkin aikaisintaan 12 kuukauden kuluttua 2 artiklan 3 tai 4 kohdan nojalla tehdystä EKP:n neuvoston päätöksestä.
3. Lisäksi jos valitaan 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja edustavia tiedonantajia, edustava tiedonantaja voi pyytää EKP:ltä tai asianomaiselta kansalliselta keskuspankilta tilapäistä lykkäystä päivämäärään, jolloin tiedot on toimitettava ensimmäisen kerran; lykkäystä on pyydettävä kirjallisesti ja pyyntö on perusteltava. Pyydetty lykkäys voidaan myöntää enintään kuudeksi kuukaudeksi ja sitä voidaan pidentää enintään kuudella kuukaudella. Edustavan tiedonantajan hakemuksesta EKP tai asianomainen kansallinen keskuspankki voi lykätä tietojen ensimmäistä toimituspäivämäärää, jos ne katsovat hakemuksen perustelluksi. Lisäksi jos edustavilla tiedonantajilla ei ole raportoitavia tietoja tai jos sekä EKP että kansallinen keskuspankki katsovat, että raportoitavissa olevat tiedot eivät ole edustavia, kansallinen keskuspankki voi päättää, että kyseinen edustava tiedonantaja jätetään ensimmäisen raportoinnin soveltamisalan ulkopuolelle. Tällainen poikkeus voidaan myöntää ainoastaan kansallisen keskuspankin ja EKP:n välisten keskustelujen tuloksena, mikäli molemmat katsovat pyynnön perustelluksi ja mikäli poikkeus ei vaaranna tiedonantajien joukon edustavuutta.
4. Jos rahalaitoksia on tämän asetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti valittu muiksi tiedonantajiksi, tämän asetuksen mukaiset tiedot toimitetaan ensimmäisen kerran kansallisen keskuspankin 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti tiedonantajalle ilmoittamana päivämääränä.
11 artikla
Säännöllinen tarkistaminen
EKP tarkistaa tämän asetuksen toimivuuden 12 kuukautta ensimmäisten tietojen antamisen jälkeen ja laatii tätä koskevan kertomuksen. Kyseisen kertomuksen suositusten mukaisesti EKP voi lisätä tai vähentää tiedonantajien ja/tai tilastoihin liittyvien tiedonantovaatimusten määrää. Tämän ensimmäisen tarkistuksen jälkeen varsinainen tiedonantajien joukko tarkistetaan säännöllisesti joka toinen vuosi.
12 artikla
Siirtymäsäännökset
Tiedonantajat voivat 1 päivän huhtikuuta 2016 ja 1 päivän heinäkuuta 2016 välisenä aikana raportoida EKP:lle tai asianomaiselle kansalliselle keskuspankille joidenkin mutta ei kaikkien relevanttien päivien rahamarkkinatilastot. EKP tai asianomainen kansallinen keskuspankki voi määritellä päivät, joiden osalta raportointia vaaditaan.
13 artikla
Loppusäännökset
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2015.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Frankfurt am Mainissa 26 päivänä marraskuuta 2014.