KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) 2015/98
af 18. november 2014
om gennemførelse af Unionens internationale forpligtelser som omhandlet i artikel 15, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 i henhold til den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet og konventionen om det fremtidige multilaterale samarbejde vedrørende fiskeriet i det nordvestlige Atlanterhav
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF (1), særlig artikel 15, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I forordning (EU) nr. 1380/2013 fastsættes det, at alle fangster af arter, der er underlagt fangstbegrænsninger og, i Middelhavet, også fangster af arter, der er underlagt mindstestørrelse, skal landes (»landingsforpligtelsen«). Artikel 15, stk. 1, i nævnte forordning omfatter fiskeri i EU-farvande eller EU-fiskerfartøjers fiskeri uden for EU-farvande, der ikke hører under tredjelandes højhedsområde eller jurisdiktion.
(2)
Landingsforpligtelsen skal anvendes senest fra den 1. januar 2015 for fiskeriet efter små og store pelagiske arter, fiskeri til industriformål og fiskeriet efter laks i Østersøen.
(3)
Unionen er kontraherende part i en række regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (»RFFO'er«) og er derfor bundet af foranstaltninger, som de pågældende RFFO'er har truffet.
(4)
Som følge af visse af RFFO'ernes foranstaltninger er fiskerfartøjer, der fisker i deres ansvarsområde, forpligtet til at smide visse fangster ud, der i princippet er omfattet af landingsforpligtelsen.
(5)
Ved artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1380/2013 bemyndiges Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter med henblik på gennemførelsen af internationale forpligtelser i EU-lovgivningen, herunder især undtagelser fra landingsforpligtelsen.
(6)
Det er derfor nødvendigt at præcisere de situationer, hvor landingsforpligtelsen ikke anvendes, for at sikre, at Unionen opfylder sine internationale forpligtelser, og for at skabe retssikkerhed for fiskerne.
(7)
I overensstemmelse med henstilling 11-01 fra Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (»ICCAT«) om et flerårigt bevarelses- og forvaltningsprogram for storøjet og gulfinnet tun, bør visse fiskerfartøjer ikke have tilladelse til at fiske efter, opbevare om bord, omlade, transportere, overføre, forarbejde eller lande storøjet tun i Atlanterhavet.
(8)
I henhold til ICCAT-henstilling 13-07 skal almindelig tun, der er fanget med fartøjer og faststående tunfiskenet i det østlige Atlanterhav, i visse situationer smides ud. Navnlig anføres det i denne henstillings punkt 29, at almindelig tun under en mindstereferencevægt eller et mindstereferencemål skal smides ud. Mindstemålet er i øjeblikket fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 302/2009 (2). Forpligtelsen til udsmid anvendes på alle fiskerier efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav, herunder fritids- og sportsfiskeri.
(9)
Desuden fastsættes der i punkt 31 i ICCAT-henstilling 13-07 en forpligtelse til udsmid af almindelig tun med en vægt på mellem 8 og 30 kg eller med en længde til haledelingspunktet på mellem 75 og 115 cm, der utilsigtet er fanget med fartøjer og faststående tunfiskenet, med hvilke der aktivt fiskes efter denne art, og som overstiger 5 % af de samlede fangster af almindelig tun.
(10)
Den vægtkategori for utilsigtede fangster af almindelig tun, som fastsættes i artikel 9, stk. 12, i forordning (EF) nr. 302/2009, er forskellig fra den, der er fastsat i punkt 31 i ICCAT-henstilling 13-07, som blev vedtaget, efter at nævnte forordning trådte i kraft. I afventning af revisionen af forordning (EF) nr. 302/2009 bør punkt 31 i nævnte ICCAT-henstilling gennemføres i EU-lovgivningen ved nærværende forordning.
(11)
I punkt 32 i ICCAT-henstilling 13-07 fastsættes det, at fartøjer, der ikke fisker aktivt efter almindelig tun, ikke har tilladelse til at opbevare almindelig tun, der overstiger 5 % af deres samlede fangst i vægt eller antal fisk om bord.
(12)
I punkt 34 og 41 i ICCAT-henstilling 13-07 fastsættes en forpligtelse til udsætning af almindelig tun, der fanges levende i fritidsfiskeri og sportsfiskeri.
(13)
I ICCAT-henstilling 13-02 om bevarelse af sværdfisk i Nordatlanten fastsættes en forpligtelse til udsmid for fartøjer, der fisker efter sværdfisk i Nordatlanten, i visse situationer. Navnlig anføres det i punkt 9, at sværdfisk under en mindstereferencevægt eller et mindstereferencemål skal smides ud. Mindstemålet er i øjeblikket fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 520/2007 (3).
(14)
Desuden fastsættes i samme punkt i henstilling 13-02 en forpligtelse til udsmid af sværdfisk med en levende vægt på mindre end 25 kg eller en længde på mindre end 125 cm fra underkæbe til haledelingspunktet, der er fanget utilsigtet, og som overstiger 15 % af fartøjets samlede fangst af sværdfisk pr. landing.
(15)
For at sikre sammenhæng mellem ICCAT-henstilling 11-01, 13-07 og 13-02 og EU-lovgivningen, bør landingsforpligtelsen ikke finde anvendelse på EU-fartøjer, der deltager i fiskeri, der er omfattet af disse henstillinger.
(16)
I artikel 5 og artikel 6.3 i de bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger, der er vedtaget af Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (NAFO), og i bilag I.A til nævnte foranstaltninger fastsættes en forpligtelse til udsmid af enhver fangst af lodde, som overstiger den fastsatte kvote eller den tilladte bifangstprocent. I bilag I.A er der i øjeblikket fastsat en samlet tilladt fangstmængde (»TAC«) på nul for lodde. Desuden er bifangster af lodde i andre fiskerier, der er omfattet af landingsforpligtelsen, under visse betingelser også omfattet af forpligtelsen til udsmid i overensstemmelse med NAFO-reglerne.
(17)
For at sikre sammenhæng mellem NAFO's bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger og EU-lovgivningen, bør landingsforpligtelsen ikke finde anvendelse på fiskerier, der er omfattet af disse foranstaltninger.
(18)
Set i lyset af den tidsplan, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013, bør denne forordning træde i kraft umiddelbart efter offentliggørelsen -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Ved denne forordning fastsættes undtagelser fra den landingsforpligtelse, der er fastsat i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013, med henblik på gennemførelsen af Unionens internationale forpligtelser i henhold til den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet og konventionen om det fremtidige multilaterale samarbejde vedrørende fiskeriet i det nordvestlige Atlanterhav. Forordningen finder anvendelse på fiskeri i EU-farvande eller EU-fiskerfartøjers fiskeri uden for EU-farvande, der ikke hører under tredjelandes højhedsområde eller jurisdiktion.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »NAFO-konventionsområdet«: de geografiske områder, der er specificeret i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 217/2009 (4)
2) »fiskeri inden for NAFO's ansvarsområde«: fiskeri i NAFO-konventionsområdet efter alle fiskeressourcer med følgende undtagelser: laks, tun, marlinarter, hvalbestande, der forvaltes af Den Internationale Hvalfangstkommission eller en efterfølgerorganisation, og sedentære arter på kontinentalsoklen, dvs. organismer, som på det tidspunkt, hvor de er fangstklare, enten er ubevægelige på eller under havbunden eller ude af stand til at bevæge sig uden vedvarende fysisk kontakt med havbunden eller undergrunden
3) »Nordatlanten«: området i Atlanterhavet nord for 5° N
4) »fritidsfiskeri«: ikke-erhvervsmæssigt fiskeri, hvor de fiskende ikke er medlemmer af en national sportsfiskerforening eller ikke har en national sportsfiskerilicens
5) »sportsfiskeri«: ikke-erhvervsmæssigt fiskeri, hvor de fiskende er medlemmer af en national sportsfiskerforening eller har et nationalt sportsfiskertegn.
KAPITEL II
ICCAT-KONVENTIONSOMRÅDET
Artikel 3
Storøjet tun
1. Denne artikel finder anvendelse på storøjet tun (Thunnus obesus) i Atlanterhavet.
2. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må fiskerfartøjer med en længde overalt på 20 m eller derover, der ikke er indført i ICCAT's register over fartøjer med tilladelse til fiskeri efter storøjet tun, ikke fiske efter, opbevare om bord, omlade, transportere, overføre, forarbejde eller lande storøjet tun i Atlanterhavet.
Artikel 4
Atlantisk tun
1. Denne artikel finder anvendelse på almindelig tun (Thunnus thynnus) i det østlige Atlanterhav og Middelhavet.
2. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 er det forbudt at fiske efter, opbevare om bord, omlade, overføre, lande, transportere, opbevare, sælge, frembyde eller udbyde til salg almindelig tun under det mindstemål, der er fastsat i artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 302/2009.
3. Uanset denne artikels stk. 2 og artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 er det, for så vidt angår utilsigtede fangster på højst 5 % af almindelig tun på mellem 8 kg eller 75 cm og det mindstemål i kg eller cm, der er fastsat i artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) 302/2009, fanget i aktivt fiskeri efter almindelig tun med fartøjer eller faststående tunfiskenet, tilladt at opbevare disse om bord, og at omlade, overføre, lande, transportere, opbevare, sælge, frembyde eller udbyde dem til salg.
4. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må fangstfartøjer og faststående tunfiskenet, med hvilke der fiskes aktivt efter almindelig tun, ikke opbevare om bord mere end 5 % almindelig tun med en vægt på mellem 8 og 30 kg eller en længde til haledelingspunktet på mellem 75 og 115 cm.
5. Den i stk. 3 og 4 omhandlede andel på 5 % beregnes på grundlag af de samlede utilsigtede fangster af almindelig tun i antal fisk ud af de samlede fangster af almindelig tun, som til enhver tid efter hvert træk opbevares om bord.
6. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må fangstfartøjer, der ikke fisker aktivt efter almindelig tun, ikke opbevare almindelig tun, der udgør mere end 5 % af den samlede fangst i vægt eller antal fisk, om bord. Beregning på grundlag af antal fisk anvendes kun for tun og tunlignende arter, der forvaltes af ICCAT.
7. Hvis den kvote, der er tildelt den medlemsstat, hvor det pågældende fiskerfartøj eller faststående tunfiskenet er registreret, allerede er opbrugt, gælder følgende uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013:
a)
bifangster af almindelig tun undgås og
b)
almindelig tun, der fanges levende som bifangst, genudsættes.
8. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 genudsættes almindelig tun, der fanges levende i fritidsfiskeri.
9. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 genudsættes almindelig tun, der fanges levende i sportsfiskeri.
Artikel 5
Sværdfisk
1. Denne artikel finder anvendelse på sværdfisk (Xiphias gladius) i Nordatlanten.
2. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 er det forbudt at fiske efter, opbevare om bord, omlade, lande, transportere, opbevare, frembyde eller udbyde til salg, sælge eller markedsføre sværdfisk under det mindstemål, der er fastsat i bilag IV til forordning (EF) nr. 520/2007.
3. Uanset denne artikels stk. 2 og artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 er det for så vidt angår bifangster på højst 15 % af sværdfisk med en vægt på mindre end 25 kg eller en længde på mindre end 125 cm til haledelingspunktet, tilladt at opbevare disse om bord, og at omlade, overføre, lande, transportere, opbevare, sælge, frembyde eller udbyde til dem salg.
4. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må fartøjer ikke opbevare om bord mere end 15 % sværdfisk med en levende vægt på mindre end 25 kg eller en længde på mindre end 125 cm til haledelingspunktet.
5. Den i stk. 3 og 4 omhandlede andel på 15 % beregnes på grundlag af antallet af sværdfisk ud af fartøjets samlede fangst af sværdfisk pr. landing.
KAPITEL III
NAFO-KONVENTIONSOMRÅDET
Artikel 6
Lodde
1. Denne artikel finder anvendelse på lodde (Mallotus villosus) i NAFO-konventionsområdet.
2. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må lodde, der fanges ud over den inden for rammerne af EU-lovgivningen tildelte kvote, ikke opbevares om bord.
3. Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må lodde, der fanges som bifangst i et fiskeri, der er omfattet af landingsforpligtelsen i NAFO's ansvarsområde, ikke opbevares om bord.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 7
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. november 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) 2015/98,
annettu 18 päivänä marraskuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen unionin kansainvälisten velvoitteiden täytäntöönpanosta Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen ja Luoteis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen nojalla
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta 11 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 säädetään saalisrajoituksen alaisten lajien kaikkien saaliiden ja Välimerellä myös sellaisten lajien saaliiden, joihin sovelletaan vähimmäiskokoja, purkamisesta aluksesta (’purkamisvelvoite’). Mainitun asetuksen 15 artiklan 1 kohta kattaa kalastustoiminnan unionin vesillä ja unionin kalastusalusten harjoittaman kalastustoiminnan sellaisilla unionin vesien ulkopuolisilla vesillä, jotka eivät kuulu kolmansien maiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan.
(2)
Purkamisvelvoitetta sovelletaan viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2015 pienten ja suurten pelagisten lajien kalastukseen, teollisiin tarkoituksiin harjoitettavaan kalastukseen sekä lohenkalastukseen Itämerellä.
(3)
Unioni on sopimuspuolena useissa alueellisissa kalastuksenhoitojärjestöissä, ja sen vuoksi kyseisten alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen vahvistamat toimenpiteet sitovat sitä.
(4)
Joissakin alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen toimenpiteissä määrätään, että niiden vastuualueella kalastavien alusten on heitettävä pois tietyt saaliit, jotka periaatteessa kuuluvat purkamisvelvoitteen soveltamisalaan.
(5)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 2 kohdassa komissiolle siirretään valta hyväksyä delegoituja säädöksiä, joilla pannaan täytäntöön kansainväliset velvoitteet unionin oikeudessa, mukaan lukien erityisesti poikkeukset purkamisvelvoitteesta.
(6)
Sen vuoksi on tarpeen selkeyttää, missä tilanteissa purkamisvelvoitetta ei sovelleta, jotta varmistetaan, että unioni noudattaa kansainvälisiä velvoitteitaan, ja tuodaan kalastajille oikeusvarmuutta.
(7)
Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) isosilmätonnikalan ja keltaevätonnikalan monivuotisesta säilyttämis- ja hoito-ohjelmasta antaman suosituksen 11-01 mukaisesti tiettyjen kalastusalusten ei pitäisi sallia kalastaa, säilyttää aluksella, jälleenlaivata, kuljettaa, siirtää, jalostaa tai purkaa isosilmätonnikalaa Atlantilla.
(8)
ICCAT:n suosituksessa 13-07 vahvistetaan poisheittämisvelvoite Itä-Atlantin tonnikalaa pyytäville aluksille ja rysille tietyissä tilanteissa. Erityisesti kyseisen suosituksen 29 kohdassa todetaan, että tietyn vähimmäisviitepainon tai -koon alittava tonnikala on heitettävä takaisin mereen. Kyseisestä vähimmäiskoosta säädetään tätä nykyä neuvoston asetuksessa (EY) N:o 302/2009 (2). Tätä poisheittämisvelvoitetta sovelletaan kaikkeen Itä-Atlantin tonnikalan kalastukseen, mukaan lukien virkistys- ja urheilukalastus.
(9)
Lisäksi ICCAT:n suosituksessa 13-07 olevassa 31 kohdassa vahvistetaan poisheittämisvelvoite tonnikalalle, joka painaa 8-30 kilogrammaa tai jonka lovipituus on 75-115 senttimetriä, kun kyseinen tonnikala on pyydetty tahattomana saaliina kyseistä lajia aktiivisesti pyytävillä aluksilla ja rysillä ja sen osuus on yli 5 prosenttia tonnikalan kokonaissaaliista.
(10)
Asetuksen (EY) N:o 302/2009 9 artiklan 12 kohdassa vahvistettu tonnikalan tahattomien saaliiden painoluokka eroaa ICCAT:n suosituksessa 13-07 olevassa 31 kohdassa vahvistetusta painoluokasta; kyseinen suositus hyväksyttiin mainitun asetuksen voimaantulon jälkeen. Odotettaessa asetuksen (EY) N:o 302/2009 tarkistusta kyseisen ICCAT:n suosituksen 31 kohta olisi saatettava osaksi unionin lainsäädäntöä tällä asetuksella.
(11)
ICCAT:n suosituksessa 13-07 olevan 32 kohdan mukaan alukset, jotka eivät pyydä aktiivisesti tonnikalaa, eivät saa pitää aluksella tonnikalaa yli 5:tä prosenttia niiden kokonaissaaliista laskettuna painon tai yksittäisten kalojen lukumäärän mukaan.
(12)
ICCAT:n suosituksessa 13-07 olevassa 34 ja 41 kohdassa vahvistetaan velvoite päästää takaisin mereen virkistys- tai urheilukalastuksessa elävänä saatu tonnikala.
(13)
Pohjois-Atlantin miekkakalan säilyttämistä koskevassa ICCAT:n suosituksessa 13-02 vahvistetaan poisheittämisvelvoite Pohjois-Atlantin miekkakalaa kalastaville aluksille tietyissä tilanteissa. Erityisesti 9 kohdassa todetaan, että tietyn vähimmäisviitepainon tai -koon alittava miekkakala olisi heitettävä takaisin mereen. Kyseinen vähimmäiskoko vahvistetaan tätä nykyä neuvoston asetuksessa (EY) N:o 520/2007 (3).
(14)
Lisäksi samaisessa suosituksen 13-02 kohdassa vahvistetaan poisheittämisvelvoite miekkakalalle, jonka elopaino on alle 25 kilogrammaa tai jonka pituus alaleuan kärjestä pyrstön loveen on alle 125 senttimetriä, jos miekkakala on saatu tahattomana saaliina ja sen osuus on yli 15 prosenttia aluksen koko miekkakalasaaliin miekkakalojen lukumäärästä purkamista kohden.
(15)
Jotta varmistettaisiin yhdenmukaisuus ICCAT:n suositusten 11-01, 13-07 ja 13-02 ja unionin lainsäädännön välillä, purkamisvelvoitetta ei tulisi soveltaa unionin aluksiin, jotka osallistuvat kyseisten suositusten soveltamisalaan kuuluviin kalastuksiin.
(16)
Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) säilyttämis- ja täytäntöönpanotoimenpiteiden 5 artiklassa, 6 artiklan 3 kohdassa ja liitteessä I.A vahvistetaan poisheittämisvelvoite villakuoreen saaliille, jotka ylittävät vahvistetun kiintiön tai sallitun sivusaalisprosentin. Liitteessä I.A vahvistetaan villakuoreen suurimmaksi sallituksi saaliiksi (TAC) nykyisin nolla. Lisäksi myös villakuoreen sivusaaliisiin, jotka saadaan muissa purkamisvelvoitteen soveltamisalaan kuuluvissa kalastuksissa, sovelletaan tietyissä olosuhteissa NAFO:n sääntöjen mukaista poisheittämisvelvoitetta.
(17)
Jotta varmistetaan yhdenmukaisuus NAFOn säilyttämis- ja täytäntöönpanotoimenpiteiden ja unionin lainsäädännön välillä, purkamisvelvoitetta ei tulisi soveltaa kyseisten toimenpiteiden soveltamisalaan kuuluviin kalastuksiin.
(18)
Kun otetaan huomioon asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetty aikataulu, tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan poikkeukset asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklassa vahvistetusta purkamisvelvoitteesta unionin kansainvälisten velvoitteiden täytäntöönpanemiseksi Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen ja Luoteis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen nojalla. Asetusta sovelletaan kalastustoimintaan unionin vesillä ja unionin kalastusalusten harjoittamaan kalastustoimintaan sellaisilla unionin vesien ulkopuolisilla vesillä, jotka eivät kuulu kolmansien maiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1)
’NAFOn yleissopimusalueella’ Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 217/2009 (4) liitteessä III tarkennettuja maantieteellisiä alueita;
2)
’NAFOn vastuualueeseen kuuluvilla kalastuksilla’ NAFOn yleissopimusalueella harjoitettavia kalastuksia, jotka koskevat kaikkia kalavaroja, lukuun ottamatta seuraavia: lohi, tonnikalat ja purjekalat, Kansainvälisen valaanpyyntikomission tai sen mahdollisen seuraajajärjestön hallinnon alaiset valaskannat sekä mannerjalustan pohjalla elävät lajit, joilla tarkoitetaan eliöitä, jotka ovat pyyntivaiheessa joko liikkumattomina merenpohjassa tai sen alla tai kykenevät liikkumaan ainoastaan ollessaan kiinnittyneenä merenpohjaan tai merenpohjamaahan;
3)
’Pohjois-Atlantilla’ Atlantin valtamerellä leveyspiirin 5° N pohjoispuolella olevaa aluetta;
4)
’virkistyskalastuksella’ ei-kaupallista kalastusta, jonka harjoittajat eivät ole kansallisen urheilujärjestön jäseniä ja joilla ei ole kansallista urheilukalastuslupaa;
5)
’urheilukalastuksella’ ei-kaupallista kalastusta, jonka harjoittajat ovat kansallisen urheilujärjestön jäseniä tai joilla on kansallinen urheilukalastuslupa.
II LUKU
ICCAT:N YLEISSOPIMUSALUE
3 artikla
Isosilmätonnikala
1. Tätä artiklaa sovelletaan isosilmätonnikalaan (Thunnus obesus) Atlantin valtamerellä.
2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, kalastusalukset, joiden suurin pituus on vähintään 20 metriä ja joita ei ole kirjattu ICCAT:n rekisteriin aluksista, joilla on lupa kalastaa isosilmätonnikalaa, eivät saa kalastaa kohdennetusti, säilyttää aluksella, jälleenlaivata, kuljettaa, siirtää, jalostaa tai purkaa aluksesta isosilmätonnikalaa Atlantin valtamerellä.
4 artikla
Tonnikala
1. Tätä artiklaa sovelletaan tonnikalaan (Thunnus thynnus) Itä-Atlantilla ja Välimerellä.
2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, tonnikalaa, joka alittaa asetuksen (EY) N:o 302/2009 9 artiklan 1 kohdassa säädetyn vähimmäiskoon, ei saa kalastaa kohdennetusti, pitää aluksella, jälleenlaivata, siirtää, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, asettaa näytille tai saattaa myyntiin.
3. Poiketen siitä, mitä tämän artiklan 2 kohdassa ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, aktiivisilla pyyntialuksilla tai rysillä pyydetyn sellaisen tonnikalan tahattomista saaliista, jonka koko vaihtelee 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja asetuksen (EY) N:o 302/2009 9 artiklan 1 kohdassa kilogrammoina tai senttimetreinä vahvistetun vähimmäiskoon välillä, voidaan säilyttää aluksella, jälleenlaivata, siirtää, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, asettaa näytille taikka saattaa myyntiin enintään 5 prosenttia.
4. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, tonnikalaa aktiivisesti pyytävät pyyntialukset ja rysät eivät saa pitää aluksella tai rysässä tonnikalaa, joka painaa 8-30 kilogrammaa tai jonka lovipituus on 75-115 senttimetriä ja jonka osuus ylittää 5 prosenttia tonnikalasta.
5. Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettu 5 prosentin osuus lasketaan tonnikalan kaikkien tahattomien saaliiden sisältämien kalojen lukumääränä aluksella kunkin kalastustoimen jälkeen millä tahansa hetkellä pidetyistä tonnikalan kokonaissaaliista.
6. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, pyyntialukset, jotka eivät aktiivisesti pyydä tonnikalaa, eivät saa pitää aluksella tonnikalaa yli 5:tä prosenttia kokonaissaaliista laskettuna painon tai yksittäisten kalojen lukumäärän mukaan. Yksittäisten kalojen lukumäärään perustuvaa laskentaa sovelletaan ainoastaan ICCAT:n hallinnoimaan tonnikalaan ja sen lähilajeihin.
7. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, jos asianomaisen kalastusaluksen tai rysän lippujäsenvaltiolle myönnetty kiintiö on jo täyttynyt:
a)
tonnikalan sivusaaliita on vältettävä; ja
b)
sivusaaliina elävänä pyydetty tonnikala on vapautettava.
8. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, virkistyskalastuksessa elävänä saatu tonnikala on vapautettava.
9. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, urheilukalastuksessa elävänä saatu tonnikala on vapautettava.
5 artikla
Miekkakala
1. Tätä artiklaa sovelletaan miekkakalaan (Xiphias gladius) Pohjois-Atlantilla.
2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, miekkakalaa, joka alittaa asetuksen (EY) N:o 520/2007 liitteessä IV vahvistetun vähimmäiskoon, ei saa kalastaa kohdennetusti, pitää aluksella tai jälleenlaivata, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, asettaa näytille tai saattaa myyntiin.
3. Poiketen siitä, mitä tämän artiklan 2 kohdassa ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, sellaisen miekkakalan tahattomista saaliista, jonka elopaino on alle 25 kilogrammaa tai jonka pituus alaleuan kärjestä pyrstön loveen on alle 125 senttimetriä, voidaan säilyttää aluksella, jälleenlaivata, siirtää, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, asettaa näytille taikka saattaa myyntiin enintään 15 prosenttia.
4. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, aluksella ei saa pitää miekkakalaa, jonka elopaino on alle 25 kilogrammaa tai jonka pituus alaleuan kärjestä pyrstön loveen on alle 125 senttimetriä ja jonka osuus ylittää 15 prosenttia miekkakalasaaliista.
5. Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettu 15 prosentin osuus lasketaan miekkakalojen lukumääränä aluksen koko miekkakalasaaliista kutakin purkamista kohden.
III LUKU
NAFON YLEISSOPIMUSALUE
6 artikla
Villakuore
1. Tätä artiklaa sovelletaan villakuoreeseen (Mallotus villosus) NAFOn yleissopimusalueella.
2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, villakuoretta, joka saadaan saaliiksi yli unionin lainsäädännössä myönnetyn kiintiön, ei saa pitää aluksella.
3. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, villakuoretta, joka saadaan sivusaaliina purkamisvelvoitteen soveltamisalaan kuuluvissa kalastuksissa NAFOn vastuualueella, ei saa pitää aluksella.
IV LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
7 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 18 päivänä marraskuuta 2014.