EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 230/2014
af 11. marts 2014
om oprettelse af et instrument, der bidrager til stabilitet og fred
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 209, stk. 1, og artikel 212, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Denne forordning udgør et af de instrumenter, der direkte støtter Unionens eksterne politikker, og den efterfølger Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1717/2006 (2), der udløb den 31. december 2013.
(2)
Fredsbevarelse, forebyggelse af konflikter, styrkelse af den internationale sikkerhed og bistand til befolkninger, lande og regioner, der står over for naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer, hører til de vigtigste mål for Unionens optræden udadtil som omhandlet i bl.a. artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU). Kriser og konflikter, der påvirker lande og regioner, og andre faktorer, såsom terrorisme, organiseret kriminalitet, kønsbestemt vold, klimaændringer, problemer og trusler i forbindelse med it-sikkerheden og sikkerhedstrusler, der udspringer af naturkatastrofer, udgør en risiko for stabilitet og sikkerhed. For at sikre en effektiv og rettidig håndtering af disse problemer er der behov for specifikke finansielle ressourcer og finansieringsinstrumenter, som kan supplere humanitær bistand og langsigtede samarbejdsinstrumenter.
(3)
I sine konklusioner af 15.-16. juni 2001 godkendte Det Europæiske Råd Unionens program for forebyggelse af voldelige konflikter, og understregede Unionens politiske forpligtelse til konfliktforebyggelse som et af hovedmålene for Unionens forbindelser udadtil, og anerkendte, at instrumenterne for udviklingssamarbejde kan bidrage til at nå dette mål. Rådet har i sine konklusioner af 20. juni 2011 om konfliktforebyggelse gentaget, at dette program er et gyldigt politisk grundlag for en yderligere EU-indsats inden for konfliktforebyggelse. I sine konklusioner af 17. november 2009 godkendte Rådet konceptet for styrkelse af EU's mæglings- og dialogkapaciteter.
(4)
Rådets konklusioner af 19. november 2007 om EU's respons på struktursvaghed og konklusionerne vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, også af 19. november 2007, om sikkerhed og udvikling understregede, at sammenhængen mellem udvikling og sikkerhed bør være retningsgivende for Unionens strategier og politikker for at bidrage til udviklingsvenlig politikkohærens i overensstemmelse med artikel 208 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og sammenhængen i Unionens optræden udadtil generelt. Især konkluderede Rådet, at det fremtidige arbejde med sikkerhed og udvikling bør omfatte de sikkerheds- og udviklingsmæssige følger for klimaændringerne, spørgsmål om forvaltning af miljø og naturressourcer samt migration.
(5)
Det Europæiske Råd godkendte den europæiske sikkerhedsstrategi den 12. december 2003 og den fælles analyse i sin gennemførelsesrapport den 11. december 2008. I sin meddelelse med titlen »Strategien for EU's indre sikkerhed i praksis - Fem skridt hen imod et mere sikkert EU« understregede Kommissionen også betydningen af samarbejde med tredjelande og regionale organisationer, især med henblik på bekæmpelse af en lang række trusler, såsom menneskehandel, narkotikahandel og terrorisme.
(6)
I sin meddelelse »EU's respons på struktursvaghed - EU's bestræbelser på at fremme udvikling, fred og stabilitet i vanskelige situationer« anerkendte Kommissionen Unionens betydelige bidrag til fremme af fred og stabilitet ved at tage fat på voldshandlinger og underliggende årsager til usikkerhed og voldelige konflikter. Denne forordning bør bidrage til at nå disse målsætninger.
(7)
Den 8. december 2008 godkendte Rådet en samlet tilgang til Unionens gennemførelse af FN's Sikkerhedsråds resolution 1325 (2000) og 1820 (2008) om kvinder, fred og sikkerhed, som anerkender de tætte forbindelser mellem fred, sikkerhed, udvikling og ligestilling mellem mænd og kvinder. Unionen har gang på gang opfordret til den fulde gennemførelse af dagsordenen vedrørende kvinder, fred og sikkerhed som fastlagt i de relevante resolutioner fra De Forenede Nationers Sikkerhedsråd, navnlig med hensyn til nødvendigheden af at bekæmpe vold mod kvinder i konfliktsituationer og fremme kvinders deltagelse i fredsopbygning.
(8)
EU's strategiske ramme og handlingsplan for menneskerettigheder og demokrati, der blev vedtaget af Rådet den 25. juni 2012, opfordrer til udarbejdelse af praktisk vejledning for at sikre, at der tages hensyn til menneskerettigheder ved udformningen og gennemførelsen af terrorbekæmpelsesforanstaltninger, og understreger, at udryddelsen af tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling samt overholdelse af den nødvendige proces (herunder uskyldsformodning, retten til en retfærdig rettergang og retten til et forsvar) er en EU-prioritet i forbindelse med gennemførelse af menneskerettigheder.
(9)
Demokrati og menneskerettigheder er sat helt i front i Unionens forbindelser med tredjelande og bør derfor betragtes som principper under denne forordning.
(10)
I Det Europæiske Råds erklæring af 25. marts 2004 om bekæmpelse af terrorisme opfordres der til, at terrorbekæmpelsesmålene integreres i de eksterne bistandsprogrammer. Den Europæiske Unions terrorbekæmpelsesstrategi, som Rådet vedtog den 30. november 2005, opfordrede til øget samarbejde om terrorbekæmpelse med tredjelande og FN. Rådets konklusioner af 23. maj 2011 om bedre sammenkædning af de interne og eksterne aspekter af terrorbekæmpelse opfordrede til, at de kompetente myndigheder, der er involveret i terrorbekæmpelse i tredjelande, får styrket deres kapacitet ved den strategiske programmering af stabilitetsinstrumentet, som blev oprettet ved forordning (EF) nr. 1717/2006.
(11)
Forordning (EF) nr. 1717/2006, blev vedtaget med det formål at sætte Unionen i stand til at reagere på eksisterende og begyndende krisesituationer på en ensartet og integreret måde, at håndtere specifikke globale og tværregionale sikkerhedstrusler og at forbedre kriseberedskabet. Nærværende forordning tager sigte på at oprette et revideret instrument på grundlag af erfaringerne med forordning (EF) nr. 1717/2006 for at øge effektiviteten af og sammenhængen i Unionens aktioner i forbindelse med krisestyring, forebyggelse af konflikter, fredsopbygning og kriseberedskab og ved håndtering af sikkerhedstrusler og -udfordringer.
(12)
Foranstaltninger, der vedtages i henhold til denne forordning, bør forfølge målene i artikel 21 i TEU og artikel 208 og 212 i TEUF. De kan supplere og bør være i overensstemmelse med de foranstaltninger, som Unionen træffer med henblik på gennemførelse af målene for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik inden for rammerne af afsnit V i TEU, og de foranstaltninger, der vedtages inden for rammerne af femte del i TEUF. Rådet og Kommissionen bør i overensstemmelse med deres respektive beføjelser samarbejde om at sikre en sådan ensartethed.
(13)
Denne forordning bør være i overensstemmelse med bestemmelserne vedrørende tilrettelæggelsen og funktionen af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«), jf. Rådets afgørelse 2010/427/EU (3). Erklæringen fra 2010 fra den højtstående repræsentant om politisk ansvarlighed bekræftede principperne om dialog med og høring af samt informationsformidling og rapportering til Europa-Parlamentet.
(14)
Alt efter omstændighederne bør Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten regelmæssigt og hyppigt udveksle synspunkter og oplysninger med Europa-Parlamentet. Herudover skal Europa-Parlamentet i henhold til relevante interinstitutionelle aftaler om forholdet gives adgang til dokumenter for at sikre, at retten til indsigelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (4) udøves på et informeret grundlag.
(15)
Der er fastsat fælles regler og procedurer for gennemførelse af instrumenterne til finansiering af Unionens optræden udadtil i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 231/2014 (5).
(16)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser for så vidt angår programmerings- og gennemførelsesforanstaltninger. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 182/2011.
(17)
Under hensyn til disse gennemførelsesretsakters art, især deres politiske retningsgivende karakter og budgetmæssige konsekvenser, bør undersøgelsesproceduren i princippet anvendes ved deres vedtagelse, undtagen i forbindelse med mindre finansielle foranstaltninger.
(18)
Kommissionen bør vedtage gennemførelsesretsakter, der finder anvendelse straks, når det i behørigt begrundede tilfælde i forbindelse med behovet for en hurtig indsats fra Unionens side er påkrævet af særligt hastende årsager.
(19)
Unionen bør tilstræbe den mest effektive anvendelse af de ressourcer, der er til rådighed, for at optimere virkningen af sin optræden udadtil. Dette bør ske ved hjælp af sammenhæng og komplementaritet mellem instrumenterne for Unionens optræden udadtil samt skabelse af synergier mellem nærværende instrument, andre EU-instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil og andre af Unionens politikker. Dette bør endvidere føre til gensidig styrkelse af de programmer, der iværksættes i henhold til instrumenterne til finansiering af optræden udadtil.
(20)
Målene for denne forordning kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af handlingens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(21)
Denne forordning fastlægger en finansieringsramme for dens anvendelsesperiode, der skal udgøre det primære referencebeløb for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (6).
(22)
Det er hensigtsmæssigt at afstemme denne forordnings anvendelsesperiode med anvendelsesperioden for Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (7). Nærværende forordning bør derfor finde anvendelse fra den 1. januar 2014 indtil den 31. december 2020 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFSNIT I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og mål
1. Ved denne forordning oprettes et instrument (»instrument, der bidrager til stabilitet og fred«), der for perioden 2014-2020 direkte støtter Unionens eksterne politikker ved at øge effektiviteten af og sammenhængen i Unionens aktioner i forbindelse med krisestyring, forebyggelse af konflikter, fredsopbygning og kriseberedskab og ved håndtering af globale og tværregionale trusler.
2. Unionen træffer foranstaltninger vedrørende udviklingssamarbejde samt finansielt, økonomisk og teknisk samarbejde med tredjelande, regionale og internationale organisationer og andre statslige aktører og civilsamfundsaktører på de betingelser, der er fastsat i denne forordning.
3. Med henblik på denne forordning omfatter begrebet »civilsamfundsaktører« ikke-statslige organisationer, organisationer, der repræsenterer oprindelige folk, lokale borgergrupper og erhvervssammenslutninger, kooperativer, fagforeninger, organisationer, der repræsenterer økonomiske og sociale interesser, lokale organisationer (herunder netværk) inden for decentralt regionalt samarbejde og decentral regional integration, forbrugerorganisationer, kvinde- og ungdomsorganisationer, organisationer inden for undervisning, kultur, forskning og videnskab, universiteter, kirker, religiøse sammenslutninger og trossamfund, medier og alle ikke-statslige sammenslutninger og private og offentlige stiftelser, som vil kunne bidrage til de interne politikkers udvikling eller eksterne dimension. Andre organer eller aktører, der ikke er opført i dette afsnit, kan finansieres, når det er nødvendigt for at nå denne forordnings mål.
4. De specifikke mål for denne forordning er:
a)
i en eksisterende eller begyndende krisesituation at bidrage hurtigt til stabilitet gennem en effektiv indsats, der er udformet med henblik på at hjælpe med at opretholde, etablere eller genetablere de betingelser, som er nødvendige for en korrekt gennemførelse af Unionens eksterne politikker og tiltag i overensstemmelse med artikel 21 i TEU
b)
at bidrage til at forebygge konflikter og til at sikre kapacitet og beredskab til at håndtere situationer før og efter en krise og opbygge fred, og
c)
at håndtere specifikke globale og tværregionale trusler mod fred, international sikkerhed og stabilitet.
Artikel 2
EU-bistandens ensartethed og komplementaritet
1. Kommissionen sikrer, at foranstaltninger, der vedtages i henhold til denne forordning, er i overensstemmelse med Unionens overordnede strategiske politiske ramme for partnerlandene og især med målene med de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 2, samt med andre relevante EU-foranstaltninger.
2. Foranstaltninger, der vedtages i henhold til denne forordning, kan supplere og skal være i overensstemmelse med de foranstaltninger, der vedtages i henhold til afsnit V i TEU og femte del i TEUF. Foranstaltninger, der vedtages i henhold til denne forordning, skal tage behørigt hensyn til Europa-Parlamentets synspunkter.
3. EU-bistand i henhold til denne forordning supplerer den bistand, der ydes i henhold til EU-instrumenter vedrørende ekstern bistand, den ydes kun i det omfang, der ikke kan gøres en tilstrækkelig og effektiv indsats på grundlag af disse instrumenter, og den programmeres og gennemføres, hvor det er relevant, på en sådan måde, at der opnås kontinuitet i forbindelse med aktionerne under disse instrumenter.
4. Følgende tværgående spørgsmål, inddrages, så vidt muligt også i programmeringen:
a)
fremme af demokrati og god regeringsførelse
b)
menneskerettigheder samt humanitær folkeret, herunder børns rettigheder og oprindelige folks rettigheder
c)
ikke-diskrimination
d)
ligestilling mellem mænd og kvinder samt styrkelse af kvinders indflydelse og status
e)
konfliktforebyggelse, og
f)
klimaændringer.
5. Der kan ikke ydes støtte i henhold til denne forordning til aktiviteter, der falder ind under anvendelsesområdet for Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 (8) og Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1313/2013/EU (9), og som er støtteberettigede i henhold til disse retsakter.
6. For at gøre både Unionens og de nationale bistandsforanstaltninger mere effektive og indbyrdes komplementære og undgå dobbelt finansiering fremmer Kommissionen en snæver samordning af Unionens aktiviteter og med medlemsstaternes aktiviteter såvel på beslutningsniveau som på stedet. Med henblik herpå anvender medlemsstaterne og Kommissionen et informationsudvekslingssystem. Kommissionen kan tage initiativer for at fremme en sådan samordning. Kommissionen sikrer endvidere samordning og samarbejde med multilaterale, regionale og subregionale organisationer og andre donorer.
AFSNIT II
TYPER AF EU-BISTAND
Artikel 3
Bistand i tilfælde af eksisterende eller begyndende krisesituationer for at forebygge konflikter
1. Unionen yder teknisk og finansiel bistand til at nå de specifikke mål, der er fastsat i artikel 1, stk. 4, litra a), i tilfælde af følgende ekstraordinære og uforudsete situationer:
a)
en eksisterende eller begyndende krisesituation
b)
en situation, der udgør en trussel mod demokratiet, lov og orden, beskyttelsen af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder eller enkeltpersoners sikkerhed, navnlig personer, der er udsat for kønsrelateret vold i situationer med ustabilitet, eller
c)
en situation, der truer med at udvikle sig til en væbnet konflikt eller med alvorligt at destabilisere det eller de berørte tredjelande.
Sådan bistand kan også tjene til håndtering af situationer, hvor Unionen har påberåbt sig bestemmelserne om væsentlige elementer i internationale aftaler med henblik på helt eller delvis at suspendere samarbejde med tredjelande.
2. Teknisk og finansiel bistand som omhandlet i stk. 1 kan omfatte følgende:
a)
støtte i form af teknisk og logistisk bistand til internationale og regionale organisationers og statslige aktørers og civilsamfundsaktørers bestræbelser på at fremme tillidsskabelse, mægling, dialog og forsoning
b)
støtte til gennemførelsen af FN's Sikkerhedsråds resolutioner om kvinder, fred og sikkerhed, især i skrøbelige lande og konflikt- eller postkonfliktlande
c)
støtte til oprettelse af midlertidige administrationer med folkeretligt mandat og støtte til deres arbejde
d)
støtte til udvikling af demokratiske, pluralistiske statslige institutioner, herunder foranstaltninger til styrkelse af kvinders rolle i sådanne institutioner, effektiv civil administration og civil kontrol med sikkerhedssystemet samt foranstaltninger til styrkelse af kapaciteten hos de retshåndhævende og retslige myndigheder, der er involveret i bekæmpelsen af terrorisme, organiseret kriminalitet og alle former for ulovlig handel
e)
støtte til internationale straffedomstole og nationale undersøgelsesdomstole, sandheds- og forsoningskommissioner samt mekanismer til retsforfølgelse af menneskerettighedskrænkelser og fremsættelse af krav om og fastlæggelse af ejendomsrettigheder, som er oprettet i overensstemmelse med internationale standarder inden for menneskerettigheder og retsstatsprincippet
f)
støtte til foranstaltninger, der er nødvendige for at påbegynde rehabilitering og genopbygning af nøgleinfrastruktur, boliger, offentlige bygninger og økonomiske aktiver og væsentlig produktionskapacitet, og støtte til andre foranstaltninger, som skal genoplive den økonomiske aktivitet, fremme beskæftigelsen og skabe de nødvendige mindstebetingelser for en bæredygtig social udvikling
g)
støtte til civile foranstaltninger i forbindelse med demobilisering og reintegrering af tidligere kombattanter og deres familier i det civile samfund og om nødvendigt deres repatriering og foranstaltninger til håndtering af problematikken med børnesoldater og kvindelige kombattanter
h)
støtte til foranstaltninger til afbødning af de sociale følger af en omstrukturering af væbnede styrker
i)
støtte til foranstaltninger til inden for rammerne af Unionens samarbejdspolitikker og deres målsætninger at håndtere de socioøkonomiske følger for den civile befolkning af personelminer, ueksploderet ammunition eller eksplosive krigsefterladenskaber. Aktiviteter, der finansieres i henhold til denne forordning, kan blandt andet omfatte risikooplysning, minesporing og -rydning samt i forbindelse hermed destruktion af lagre
j)
støtte til foranstaltninger til inden for rammerne af Unionens samarbejdspolitikker og deres målsætninger at bekæmpe ulovlig brug af og adgang til skydevåben, håndskydevåben og lette våben
k)
støtte til foranstaltninger til at sikre, at der tages behørigt hensyn til kvinders og børns særlige behov i krise- og konfliktsituationer, herunder situationer, hvor de udsættes for kønsbestemt vold
l)
støtte til rehabilitering og reintegrering af ofre for væbnede konflikter, herunder foranstaltninger til opfyldelse af kvinders og børns særlige behov
m)
støtte til foranstaltninger til fremme af og forsvar for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, demokrati og retsstatsprincippet samt de hermed forbundne internationale instrumenter
n)
støtte til socioøkonomiske foranstaltninger til at fremme lige adgang til og transparent forvaltning af naturressourcerne i en eksisterende eller begyndende krisesituation, herunder fredsopbygning
o)
støtte til foranstaltninger til at håndtere de potentielle følger af pludselige befolkningsbevægelser af relevans for den politiske og sikkerhedsmæssige situation, herunder foranstaltninger til dækning af værtssamfundenes behov i en eksisterende eller begyndende krisesituation, herunder fredsopbygning
p)
støtte til foranstaltninger til at fremme civilsamfundets udvikling og organisering og dets deltagelse i den politiske proces, herunder foranstaltninger til at styrke kvinders rolle i sådanne processer, samt foranstaltninger til fremme af uafhængige, pluralistiske og professionelle medier
q)
støtte til foranstaltninger til håndtering af naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer, der er en trussel mod stabiliteten og folkesundheden i forbindelse med pandemier, i mangel af eller som supplement til humanitær bistand og civilbeskyttelsesbistand fra Unionen.
3. I de situationer, der er omhandlet i stk. 1 i denne artikel, kan Unionen også yde teknisk og finansiel bistand, som ikke udtrykkeligt er omfattet af stk. 2 i denne artikel. Denne bistand begrænses til ekstraordinære bistandsforanstaltninger, jf. artikel 7, stk. 2, som opfylder følgende betingelser:
a)
de henhører både under denne forordnings generelle anvendelsesområde og de specifikke mål, der er fastsat i artikel 1, stk. 4, litra a)
b)
de er tidsmæssigt begrænset til den periode, der er fastsat i artikel 7, stk. 2
c)
de ville normalt være omfattet af andre EU-instrumenter vedrørende ekstern bistand eller de andre komponenter i denne forordning, men fordi der er behov for at reagere hurtigt på situationen, bør de behandles via kriseforanstaltninger til eksisterende eller begyndende krisesituationer.
Artikel 4
Bistand til forebyggelse af konflikter, fredsopbygning og kriseberedskab
1. Unionen yder teknisk og finansiel bistand til at nå de specifikke mål, der er fastsat i artikel 1, stk. 4, litra c). Denne bistand skal omfatte foranstaltninger til opbygning og styrkelse af Unionens og dens partneres kapacitet til at forebygge konflikter, opbygge fred og imødekomme behov før og efter en krisesituation i tæt samordning med FN og andre internationale, regionale og subregionale organisationer og statslige aktører og civilsamfundsaktører i deres bestræbelser for:
a)
at fremme tidlig varsling og konfliktfølsom risikoanalyse ved politikudformningen og gennemførelsen af politikker
b)
at fremme og opbygge kapacitet til tillidsskabende foranstaltninger, mægling, dialog og forsoning under særligt hensyn til nye spændinger mellem forskellige samfundsgrupper
c)
at styrke kapaciteten til deltagelse og deployering i civile stabiliseringsmissioner
d)
at forbedre genopbygningen efter konflikter og efter katastrofer af relevans for den politiske og sikkerhedsmæssige situation
e)
at bremse brugen af naturressourcer til finansiering af konflikter og at støtte interessenternes overholdelse af initiativer, f.eks. Kimberleyprocessens certificeringsordning, navnlig i forbindelse med gennemførelsen af effektiv national kontrol med produktionen af og handelen med naturressourcer.
2. Foranstaltninger i henhold til denne artikel:
a)
omfatter overførsel af knowhow, udveksling af oplysninger og bedste praksis, vurdering af risici eller trusler, forskning og analyse, systemer for tidlig varsling, uddannelse og levering af tjenesteydelser.
b)
skal bidrage til yderligere udvikling af en strukturel dialog om spørgsmål vedrørende fredsopbygning
c)
kan omfatte teknisk og finansiel bistand til gennemførelse af fredsopbyggende aktioner og statsopbygningsaktioner.
Artikel 5
Bistand til håndtering af globale og tværregionale trusler og begyndende trusler
1. Unionen yder teknisk og finansiel bistand til at nå de specifikke mål, der er fastsat i artikel 1, stk. 4, litra c), på følgende områder:
a)
trusler mod lov og orden, den enkeltes sikkerhed, kritisk infrastruktur og folkesundheden.
b)
begrænsning af og beredskab vedrørende risici, hvad enten af forsætlig, tilfældig eller naturlig oprindelse, i forbindelse med kemiske, biologiske, radiologiske og nukleare materialer og agenser
2. Bistand på de i stk. 1, litra a), omhandlede områder omfatter støtte til foranstaltninger, der tager sigte på:
a)
at styrke kapaciteten hos de retshåndhævende, de retslige og de civile myndigheder, der er involveret i bekæmpelse af terrorisme, organiseret kriminalitet, herunder it-kriminalitet, og alle former for ulovlig handel samt i effektiv kontrol med ulovlig handel og transit
b)
at håndtere trusler mod kritisk infrastruktur, hvilket kan omfatte international transport, herunder passager- og godstransport, energivirksomhed og -distribution samt elektroniske informations- og kommunikationsnet. Sådanne foranstaltninger skal lægge særlig vægt på tværregionalt samarbejde og gennemførelse af internationale standarder inden for risikoerkendelse, sårbarhedsanalyse, katastrofeberedskab, varsling og konsekvensstyring
c)
at sikre en fyldestgørende reaktion på større trusler mod folkesundheden, som f.eks. pludseligt opståede epidemier med potentielle tværnationale virkninger
d)
at håndtere klimaændringernes globale og tværregionale virkninger, der har potentielt destabiliserende følger for fred og sikkerhed.
3. For så vidt angår de i stk. 2, litra a), omhandlede foranstaltninger:
a)
tværregionalt samarbejde mellem to eller flere tredjelande, der har udvist klar politisk vilje til at imødegå de problemer, der opstår, skal prioriteres. Der kan også gennemføres et samarbejde med individuelle lande, regioner eller internationale, regionale og subregionale organisationer om bekæmpelse af terrorisme
b)
de skal lægge særlig vægt på god forvaltningspraksis og være i overensstemmelse med international ret
c)
med hensyn til bistand til myndigheder, der er involveret i bekæmpelse af terrorisme, prioriteres støtteforanstaltninger vedrørende udvikling og styrkelse af lovgivning til bekæmpelse af terrorisme, gennemførelse og anvendelse af skatte-, told- og immigrationslovgivning, udvikling af retshåndhævelsesprocedurer, der er i overensstemmelse med de højeste internationale standarder og som overholder international ret, styrkelse af demokratisk kontrol og institutionelle tilsynsmekanismer samt forebyggelse af voldelig radikalisme
d)
med hensyn til bistand i forbindelse med narkotikaproblemet lægges der behørig vægt på internationalt samarbejde med henblik på fremme af bedste praksis for begrænsning af efterspørgsel, produktion og skader.
4. Bistand på de i stk. 1, litra b), omhandlede områder omfatter støtte til foranstaltninger, der tager sigte på:
a)
at fremme civile forskningsaktiviteter som et alternativ til forsvarsrelateret forskning
b)
at forbedre sikkerhedspraksis på civile anlæg, hvor følsomme kemiske, biologiske, radiologiske og nukleare materialer eller agenser oplagres, eller hvor de håndteres i forbindelse med civile forskningsprogrammer
c)
inden for rammerne af Unionens samarbejdspolitikker og deres målsætninger at støtte etablering af civil infrastruktur og gennemførelse af relevante civile undersøgelser, der er nødvendige for nedlukning, oprydning eller omstilling af våbenrelaterede faciliteter og anlæg, når det erklæres, at de ikke længere er del af et forsvarsprogram
d)
at styrke kapaciteten hos de kompetente civile myndigheder, der er involveret i udvikling og håndhævelse af effektiv kontrol med ulovlig handel med kemiske, biologiske, radiologiske og nukleare materialer og agenser (herunder udstyr til produktion eller levering heraf)
e)
at udvikle de retlige rammer og den institutionelle kapacitet til indførelse og håndhævelse af effektiv eksportkontrol med produkter med dobbelt anvendelse, herunder regionale samarbejdsforanstaltninger
f)
at udvikle et effektivt civilt katastrofeberedskab, beredskabsplaner, kriseindsats og kapacitet til oprydningsforanstaltninger.
AFSNIT III
PROGRAMMERING OG GENNEMFØRELSE
Artikel 6
Generel ramme
Unionens bistand gennemføres i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 236/2014 ved hjælp af:
a)
ekstraordinære bistandsforanstaltninger og midlertidige indsatsprogrammer, jf. artikel 7
b)
tematiske strategidokumenter og flerårige vejledende programmer, jf. artikel 8
c)
årlige handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og særlige foranstaltninger
d)
støtteforanstaltninger.
Artikel 7
Ekstraordinære bistandsforanstaltninger og midlertidige indsatsprogrammer
1. EU-bistand i henhold til artikel 3 ydes i form af ekstraordinære bistandsforanstaltninger og midlertidige indsatsprogrammer.
2. I situationer som omhandlet i artikel 3, stk. 1, kan Kommissionen vedtage ekstraordinære bistandsforanstaltninger, som opfylder betingelserne i artikel 3, stk. 3. En sådan ekstraordinær bistandsforanstaltning kan have en varighed af op til 18 måneder, som kan forlænges to gange med op til yderligere seks måneder, op til en maksimal varighed på 30 måneder, hvis der ligger objektive og uforudsete hindringer i vejen for gennemførelsen af dem, forudsat at der ikke sker en stigning i udgifterne til foranstaltningerne.
I tilfælde af at en krisesituation eller konflikt trækker i langdrag, kan Kommissionen vedtage en anden ekstraordinær bistandsforanstaltning af en varighed på op til 18 måneder.
Varigheden af den ekstraordinære bistandsforanstaltning som omhandlet i første afsnit kombineret med varigheden i andet afsnit må ikke overstige 36 måneder.
3. Er udgifterne til en ekstraordinær bistandsforanstaltning på mere end 20 000 000 EUR, vedtages den efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2014.
4. Inden Kommissionen vedtager eller forlænger en ekstraordinær bistandsforanstaltning, hvortil udgifterne andrager op til 20 000 000 EUR, underretter den Rådet om foranstaltningernes karakter og formål og om de forventede udgifter. Kommissionen underretter ligeledes Rådet, inden den foretager betydelige grundlæggende ændringer i ekstraordinære bistandsforanstaltninger, der allerede er vedtaget. Af hensyn til sammenhængen i Unionens optræden udadtil tager Kommissionen højde for Rådets relevante politiske strategi ved såvel sin planlægning som sin efterfølgende gennemførelse af sådanne foranstaltninger.
5. Kommissionen aflægger hurtigst muligt efter vedtagelsen af en ekstraordinær bistandsforanstaltning og under alle omstændigheder senest tre måneder herefter beretning til Europa-Parlamentet og Rådet, idet den forelægger en oversigt over de vedtagne foranstaltningers art og berettigelse samt den sammenhæng, hvori de indgår, herunder sådanne foranstaltningers komplementaritet med Unionens igangværende og planlagte indsats.
6. Kommissionen kan vedtage midlertidige indsatsprogrammer efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2014 med henblik på at etablere eller genetablere de væsentlige betingelser, der er nødvendige for en effektiv gennemførelse af Unionens eksterne samarbejdspolitikker.
Midlertidige indsatsprogrammer skal bygge på ekstraordinære bistandsforanstaltninger.
7. Kommissionen holder Europa-Parlamentet behørigt og rettidigt underrettet om sin planlægning og gennemførelsen af EU-bistand i henhold til artikel 3, herunder de forventede udgifter, og underretter ligeledes Europa-Parlamentet, når den foretager omfattende ændringer eller forlængelser af denne bistand.
Artikel 8
Tematiske strategidokumenter og flerårige vejledende programmer
1. Tematiske strategidokumenter udgør det generelle grundlag for gennemførelse af bistand i henhold til artikel 4 og 5. Tematiske strategidokumenter skal danne ramme om samarbejdet mellem Unionen og de berørte partnerlande eller -regioner.
2. Udarbejdelsen og gennemførelsen af tematiske strategidokumenter skal overholde principperne om bistandseffektivitet, såsom partnerskab, samordning og, hvor dette er relevant, harmonisering. De tematiske strategidokumenter skal derfor være i overensstemmelse med og undgå overlapning af programmeringsdokumenter, der er godkendt eller vedtaget i henhold til andre EU-instrumenter vedrørende ekstern bistand.
Tematiske strategidokumenter skal principielt baseres på en dialog mellem Unionen og eventuelt de relevante medlemsstater på den ene side og de berørte partnerlande eller -regioner, herunder civilsamfundet og regionale og lokale myndigheder, på den anden side for at sikre, at de berørte lande eller regioner får tilstrækkeligt ejerskab til programmeringsprocessen.
Unionen og medlemsstaterne konsulterer hinanden på et tidligt tidspunkt i programmeringsprocessen for at fremme ensartetheden og komplementariteten i deres samarbejdsaktiviteter.
3. Hvert tematisk strategidokument skal ledsages af et flerårigt vejledende program med en kortfattet oversigt over de prioriterede områder, der er udvalgt til EU-finansiering, samt EU-bistandens specifikke mål, forventede resultater, resultatindikatorer og tidsramme.
Det flerårige vejledende program fastlægger de vejledende finansielle bevillinger til hvert program deri under hensyn til de berørte partnerlandes eller -regioners behov og særlige vanskeligheder. De finansielle bevillinger kan eventuelt angives i form af et beløbsinterval.
4. Kommissionen godkender tematiske strategidokumenter og vedtager flerårige vejledende programmer efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2014. Denne procedure finder også anvendelse i forbindelse med omfattende revisioner, som medfører markante ændringer af tematiske strategidokumenter eller flerårige vejledende programmer.
5. Undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2014, anvendes ikke ved ubetydelige ændringer eller tekniske tilpasninger i de tematiske strategidokumenter og flerårige vejledende programmer, i henhold til hvilke midlerne omfordeles inden for de vejledende finansielle bevillinger pr. prioriteret område, eller de oprindelige vejledende finansielle bevillinger forøges eller mindskes med højst 20 % svarende til et beløb på højst 10 000 000 EUR, forudsat at sådanne ændringer eller tekniske tilpasninger ikke påvirker de prioriterede områder og mål, der er fastsat i de pågældende dokumenter.
I sådanne tilfælde skal ændringerne eller de tekniske tilpasninger hurtigst muligt meddeles Europa-Parlamentet og medlemsstaternes repræsentanter i det i artikel 11 omhandlede udvalg.
6. I behørigt begrundede særligt hastende tilfælde vedrørende behovet for en hurtig indsats fra Unionens side kan Kommissionen ændre tematiske strategidokumenter og flerårige vejledende programmer efter proceduren i artikel 16, stk. 4, i forordning (EU) nr. 236/2014.
7. Enhver programmering eller revision af programmer, der finder sted efter offentliggørelsen af den midtvejsrevisionsrapport, der er nævnt i artikel 17 i forordning (EU) nr. 236/2014, skal tage hensyn til resultaterne og konklusionerne i nævnte rapport.
Artikel 9
Civilsamfundet
Ved udarbejdelse, programmering, gennemførelse og overvågning af de foranstaltninger, der er omfattet af denne forordning, konsulteres civilsamfundet, hvor dette er muligt og hensigtsmæssigt.
Artikel 10
Menneskerettigheder
1. Kommissionen sikrer, at alle foranstaltninger, der vedtages i henhold til denne forordning i forbindelse med bekæmpelsen af terrorisme og organiseret kriminalitet, gennemføres i overensstemmelse med international ret, herunder den humanitære folkeret.
2. I henhold til EU's strategiske ramme og handlingsplan for menneskerettigheder og demokrati udarbejder Kommissionen praktisk vejledning for at sikre, at der tages hensyn til menneskerettigheder ved udformningen og gennemførelsen af de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger, navnlig med hensyn til forebyggelse af tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling samt overholdelse af den behørige proces, herunder uskyldsformodning, retten til en retfærdig rettergang og retten til et forsvar. Der skal ligeledes være et klart menneskerettighedsperspektiv i foranstaltninger vedrørende it-sikkerhed og bekæmpelse af it-kriminalitet.
3. Kommissionen overvåger omhyggeligt gennemførelsen af foranstaltningerne i stk. 1 med henblik på at sikre overholdelse af menneskerettighedsforpligtelser. Kommissionen indarbejder oplysninger herom i sin regelmæssige rapportering.
AFSNIT IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 11
Udvalg
Kommissionen bistås af et udvalg (»Udvalget for Instrumentet, der bidrager til Stabilitet og Fred«). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 12
Tjenesten for EU's Optræden Udadtil
Denne forordning anvendes i overensstemmelse med afgørelse 2010/427/EU, særlig artikel 9.
Artikel 13
Finansieringsramme
1. Finansieringsrammen for gennemførelsen af denne forordning for perioden 2014-2020 fastsættes til 2 338 719 000 EUR.
2. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for den flerårige finansielle ramme.
3. I perioden 2014-2020:
a)
tildeles mindst 70 procentpoint af finansieringsrammen til foranstaltninger, der falder ind under artikel 3, og
b)
ni procentpoint til foranstaltninger, der falder ind under artikel 4.
Artikel 14
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014 indtil den 31. december 2020.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i enhver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 230/2014,
annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014,
vakautta ja rauhaa edistävän välineen perustamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 209 artiklan 1 kohdan ja 212 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Tämä asetus on yksi niistä välineistä, joilla annetaan suoraa tukea unionin ulkoisille politiikoille, ja se on jatkoa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukselle (EY) N:o 1717/2006 (2), jonka voimassaolo päättyi 31 päivänä joulukuuta 2013.
(2)
Muun muassa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklan mukaisesti unionin ulkoisen toiminnan päätavoitteita ovat rauhan säilyttäminen, konfliktien estäminen, kansainvälisen turvallisuuden lujittaminen sekä kansojen, maiden ja alueiden auttaminen selviytymään luonnon tai ihmisen aiheuttamista suuronnettomuuksista. Maita ja alueita koettelevat kriisit ja konfliktit sekä muut tekijät, kuten terrorismi, järjestäytynyt rikollisuus, sukupuoleen perustuva väkivalta, ilmastonmuutos, tietoverkon turvallisuushaasteet ja luonnononnettomuuksien aiheuttamat turvallisuusuhat uhkaavat vakautta ja turvallisuutta. Jotta niihin voitaisiin puuttua tehokkaasti ja riittävän ajoissa, tarvitaan erityisiä rahoitusvaroja ja -välineitä, joilla voidaan täydentää humanitaarista apua ja pitkäkestoisen yhteistyön välineitä.
(3)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 15 ja 16 päivänä kesäkuuta 2001 annetuissa päätelmissään unionin ohjelman väkivaltaisten konfliktien estämiseksi, jossa korostetaan unionin poliittista sitoutumista konfliktinestoon yhtenä unionin ulkosuhteiden päätavoitteista ja tunnustetaan, että kehitysyhteistyövälineillä voidaan edistää tämän tavoitteen saavuttamista. Neuvoston 20 päivänä kesäkuuta 2011 konfliktinestosta antamissa päätelmissä todettiin toistamiseen, että kyseinen ohjelma tarjoaa hyvän toimintapoliittisen perustan unionin tuleville toimille konfliktineston alalla. Neuvosto hyväksyi 17 päivänä marraskuuta 2009 antamissaan päätelmissä EU:n välitys- ja vuoropuheluvalmiuksien vahvistamista koskevan toimintaperiaatteen.
(4)
EU:n toimista epävakaissa tilanteissa 19 päivänä marraskuuta 2007 annetuissa neuvoston päätelmissä sekä turvallisuudesta ja kehityksestä samoin 19 päivänä marraskuuta 2007 annetuissa neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmissä korostettiin sitä, kuinka unionin strategioissa ja politiikoissa olisi otettava huomioon kehityksen ja turvallisuuden välinen yhteys, jotta voidaan edistää kehityspolitiikan johdonmukaisuutta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 208 artiklan mukaisesti ja unionin ulkoisen toiminnan johdonmukaisuutta yleensä. Neuvosto päätteli erityisesti, että tulevassa toiminnassa turvallisuuden ja kehityksen edistämiseksi olisi otettava huomioon se, miten ilmastonmuutos, ympäristökysymykset ja luonnonvarojen hallinta sekä muuttoliike vaikuttavat turvallisuuteen ja kehitykseen.
(5)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 12 päivänä joulukuuta 2003 Euroopan turvallisuusstrategian ja 11 päivänä joulukuuta 2008 sen täytäntöönpanokertomuksen yhteisen arvioinnin. Komissio totesi tiedonannossaan ”EU:n sisäisen turvallisuuden strategian toteuttamissuunnitelma: viisi askelta kohti turvallisempaa Eurooppaa” samoin kolmansien maiden ja alueellisten järjestöjen kanssa tehtävän yhteistyön merkityksen erityisesti ihmis- ja huumekaupan ja terrorismin kaltaisten uhkien torjumisessa.
(6)
Komissio totesi tiedonannossaan ”EU:n toimet epävakaissa tilanteissa - kestävää kehitystä, vakautta ja rauhaa edistävät toimet vaikeissa olosuhteissa”, että unionin panoksella on olennainen vaikutus rauhan ja vakauden edistämiseen, kun sillä puututaan väkivallan ilmauksiin ja turvattomuuden ja väkivaltaisten konfliktien perimmäisiin syihin. Tällä asetuksella olisi edistettävä näiden tavoitteiden saavuttamista.
(7)
Neuvosto hyväksyi 8 päivänä joulukuuta 2008 naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevien Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmien 1325 (2000) ja 1820 (2008) täytäntöönpanoa unionissa koskevan kattavan lähestymistavan tunnustaen, että rauhaa, turvallisuutta, kehitystä ja sukupuolten tasa-arvoa koskevat kysymykset liittyvät läheisesti toisiinsa. Unioni on jatkuvasti kehottanut panemaan kaikilta osin täytäntöön naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevat toimet, sellaisena kuin ne esitetään asiaankuuluvissa Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmissa, erityisesti torjumaan naisiin kohdistuvaa väkivaltaa konfliktitilanteissa ja edistämään naisten osallistumista rauhanrakentamiseen.
(8)
Neuvoston 25 päivänä kesäkuuta 2012 hyväksymässä ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevassa EU:n strategisessa kehyksessä ja toimintasuunnitelmassa kehotetaan kehittämään operatiivista ohjausta sen varmistamiseksi, että ihmisoikeudet otetaan huomioon terrorismin vastaisten tukitoimenpiteiden suunnittelussa ja täytäntöönpanossa, ja korostetaan, että kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun poistaminen ja asianmukaista oikeudenkäyntiä koskevien vaatimusten noudattaminen (mukaan lukien syyttömyysolettama, oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja oikeus puolustukseen) ovat unionin painopisteitä ihmisoikeuksien toteuttamisessa.
(9)
Demokratia ja ihmisoikeudet on asetettu unionin ja kolmansien maiden suhteissa etusijalle, ja näin ollen niitä olisi pidettävä tämän asetuksen mukaisina periaatteina.
(10)
Terrorismin torjumisesta 25 päivänä maaliskuuta 2004 annetussa Eurooppa-neuvoston julkilausumassa kehotettiin sisällyttämään terrorismin torjuntaa koskevia tavoitteita ulkoisen avun ohjelmiin. Neuvoston 30 päivänä marraskuuta 2005 hyväksymässä Euroopan unionin terrorisminvastaisessa strategiassa kehotettiin lisäämään kolmansien maiden ja Yhdistyneiden kansakuntien kanssa tehtävää yhteistyötä terrorismin torjumiseksi. Terrorismintorjunnan sisäisten ja ulkoisten näkökohtien välisten yhteyksien parantamisesta 23 päivänä toukokuuta 2011 annetuissa neuvoston päätelmissä kehotettiin parantamaan terrorismin torjuntaan kolmansissa maissa osallistuvien toimivaltaisten viranomaisten valmiuksia asetuksella (EY) N:o 1717/2006 perustetun vakautusvälineen strategisessa ohjelmasuunnittelussa.
(11)
Asetuksella (EY) N:o 1717/2006 oli tarkoitus mahdollistaa se, että unioni voi toimia johdonmukaisesti ja integroidusti vallitsevissa ja puhkeamaisillaan olevissa kriisitilanteissa, torjua maailmanlaajuisia ja alueiden rajat ylittäviä erityisiä turvallisuusuhkia ja parantaa kriisivalmiutta. Tällä asetuksella halutaan ottaa käyttöön asetuksesta (EY) N:o 1717/2006 saatujen kokemusten perusteella tarkistettu väline, jotta voitaisiin lisätä unionin toiminnan tuloksellisuutta ja johdonmukaisuutta kriisitoiminnan, konfliktineston ja kriisivalmiuden sekä turvallisuusuhkien ja haasteiden torjumisen aloilla.
(12)
Tämän asetuksen nojalla hyväksytyillä toimenpiteillä olisi toteutettava Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklan sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 208 ja 212 artiklan tavoitteita. Niillä voidaan täydentää toimenpiteitä, joita unioni toteuttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston puitteissa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tavoitteiden toteuttamiseksi ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen viidennen osan puitteissa ja joiden kanssa niiden on oltava johdonmukaisia. Neuvoston ja komission olisi tehtävä toimivaltuuksiensa puitteissa yhteistyötä johdonmukaisuuden varmistamiseksi.
(13)
Tämän asetuksen olisi oltava yhteensopiva neuvoston päätöksellä 2010/427/EU (3) perustetun Euroopan ulkosuhdehallinnon organisaatiota ja toimintaa koskevien säännösten kanssa. Poliittisesta vastuusta annetussa korkean edustajan lausumassa vuodelta 2010 vahvistettiin vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa, Euroopan parlamentin kuulemista sekä tietojen antamista ja raportointia Euroopan parlamentille koskevat periaatteet.
(14)
Komission tai Euroopan ulkosuhdehallinnon, tapauksen mukaan, olisi säännöllisesti ja usein vaihdettava näkemyksiä ja tietoja Euroopan parlamentin kanssa. Lisäksi asiaa koskevien toimielinten välisten sopimusten mukaisesti Euroopan parlamentin on saatava tutustua asiakirjoihin, jotta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (4) mukaista tarkistamisoikeutta voidaan käyttää tietoihin perustuen.
(15)
Unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden täytäntöönpanoa koskevista yhteisistä säännöistä ja menettelyistä säädetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 231/2014 (5).
(16)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä ohjelmasuunnittelu- ja täytäntöönpanotoimenpiteitä koskevaa täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä asetuksen (EU) N:o 182/2011 mukaisesti.
(17)
Täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen olisi kustannuksiltaan vähäisiä toimenpiteitä lukuun ottamatta käytettävä lähtökohtaisesti tarkastelumenettelyä, ottaen huomioon tällaisten säädösten luonne, erityisesti niiden toimintapoliittinen luonne ja talousarviovaikutukset.
(18)
Asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, joissa unionin on pakottavien syiden vuoksi voitava toimia nopeasti, komission olisi kuitenkin annettava asiassa välittömästi sovellettavat täytäntöönpanosäädökset.
(19)
Unionin olisi pyrittävä hyödyntämään käytettävissä olevia resursseja mahdollisimman tehokkaasti optimoidakseen ulkoisen toimintansa vaikutukset. Tähän olisi päästävä ulkoisen toiminnan välineiden välisellä johdonmukaisuudella ja täydentävyydellä sekä luomalla yhteisvaikutuksia tämän välineen, muiden unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden ja unionin muiden politiikkojen välillä. Tällä tavoin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineisiin perustuvat ohjelmat vahvistaisivat toisiaan.
(20)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden tai vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(21)
Tässä asetuksessa vahvistetaan sen soveltamisajaksi rahoituspuitteet, joita Euroopan parlamentti ja neuvosto pitävät talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyötä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (6) 17 kohdan mukaisesti ensisijaisena ohjeenaan vuosittaisessa talousarviomenettelyssä.
(22)
On asianmukaista yhdenmukaistaa tämän asetuksen ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (7) soveltamisaika. Näin ollen tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014 ja 31 päivään joulukuuta 2020,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja tavoitteet
1. Tällä asetuksella perustetaan väline (”vakautta ja rauhaa edistävä väline”), josta annetaan kaudella 2014-2020 suoraa tukea unionin ulkoisille politiikoille tehostamalla ja johdonmukaistamalla unionin toimia kriisitoiminnan, konfliktineston, rauhanrakentamisen ja kriisivalmiuden sekä maailmanlaajuisten ja alueiden rajat ylittävien uhkien torjumisen aloilla.
2. Unioni tekee kehitysyhteistyötä sekä toteuttaa rahoitus-, talous- ja teknisen yhteistyön toimenpiteitä kolmansien maiden, alueellisten ja kansainvälisten järjestöjen sekä muiden valtiollisten ja kansalaisyhteiskunnan toimijoiden kanssa tässä asetuksessa vahvistettujen ehtojen mukaisesti.
3. Tätä asetusta sovellettaessa termi ”kansalaisyhteiskunnan toimijat” sisältää muun muassa valtiosta riippumattomat järjestöt, alkuperäiskansoja edustavat järjestöt, paikalliset kansalaisten ryhmät ja ammattialojen järjestöt, osuuskunnat, ammattijärjestöt, talouden ja sosiaalialan toimijoita edustavat järjestöt, paikalliset järjestöt (mukaan luettuina verkostot), jotka toimivat hajautetun alueellisen yhteistyön ja yhdentymisen alalla, kuluttajajärjestöt, naisten ja nuorten järjestöt, opetus-, kulttuuri-, tutkimus- ja tiedeorganisaatiot, korkeakoulut, kirkot ja uskonnolliset järjestöt ja yhdyskunnat, tiedotusvälineet ja kaikki valtiosta riippumattomat yhteenliittymät ja yksityiset ja julkiset säätiöt, jotka voivat edistää kehitystä tai sisäisten politiikkojen ulkoista ulottuvuutta. Muille kuin tässä kohdassa luetelluille elimille tai toimijoille voidaan myöntää rahoitusta, kun se on tarpeen tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi.
4. Tämän asetuksen erityistavoitteita ovat:
a)
edistää nopeasti vakautta vallitsevissa tai puhkeamaisillaan olevissa kriisitilanteissa tehokkain toimin, joilla on tarkoitus auttaa säilyttämään, luomaan tai palauttamaan olosuhteet, jotka ovat välttämättömiä unionin ulkoisten politiikkojen ja toimien asianmukaiselle täytäntöönpanolle Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklan mukaisesti;
b)
edistää konfliktien torjumista sekä varmistaa kyky ja valmius puuttua ja valmistautua kriisiä edeltäviin ja kriisinjälkeisiin tilanteisiin ja rakentaa rauhaa; ja
c)
vastata maailmanlaajuisiin ja alueiden rajat ylittäviin rauhaan, kansainväliseen turvallisuuteen ja vakauteen kohdistuviin erityisuhkiin.
2 artikla
Unionin avun johdonmukaisuus ja täydentävyys
1. Komissio huolehtii siitä, että tämän asetuksen nojalla toteutettavat toimenpiteet ovat johdonmukaisia unionin asianomaisille kumppanimaille laatiman yleisen strategisen toimintakehyksen ja varsinkin 2 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden tavoitteiden kanssa sekä muiden asian kannalta merkityksellisten unionin toimenpiteiden kanssa.
2. Tämän asetuksen nojalla toteutettavilla toimenpiteillä voidaan täydentää Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen viidennen osan nojalla toteutettavia toimenpiteitä, joiden kanssa niiden on oltava johdonmukaisia. Tämän asetuksen nojalla toteutetuissa toimenpiteissä on otettava asianmukaisesti huomioon Euroopan parlamentin näkemykset.
3. Tämän asetuksen mukaisen unionin avun on täydennettävä unionin ulkoisen avun välineiden mukaisesti annettavaa apua, sitä myönnetään ainoastaan siltä osin kuin kyseisten välineiden puitteissa ei voida toimia tarkoituksenmukaisesti ja tehokkaasti, ja apu on suunniteltava ja toteutettava niin, että se varmistaa tarvittaessa kyseisten välineiden yhteydessä toteutettujen toimien jatkuvuuden.
4. Seuraavat monialaiset kysymykset sisällytetään toimenpiteisiin mahdollisuuksien mukaan, myös ohjelmasuunnitteluun:
a)
demokratian ja hyvän hallinnon edistäminen;
b)
ihmisoikeudet ja humanitaarinen oikeus, mukaan lukien lapsen oikeudet ja alkuperäiskansojen oikeudet;
c)
syrjimättömyys;
d)
sukupuolten tasa-arvo ja naisten vaikutusvallan vahvistaminen;
e)
konfliktinesto; ja
f)
ilmastonmuutos.
5. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/96 (8) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 1313/2013/EU (9) soveltamisalaan kuuluvia toimia, jotka voivat saada rahoitusta kyseisten säädösten nojalla, ei voida rahoittaa tämän asetuksen nojalla.
6. Komissio edistää unionin ja jäsenvaltioiden toiminnan tiivistä koordinointia sekä päätöksentekotasolla että kentällä lisätäkseen unionin ja kansallisten avustustoimenpiteiden tuloksellisuutta ja täydentävyyttä ja estääkseen päällekkäisen rahoituksen. Jäsenvaltiot ja komissio ottavat tätä varten käyttöön tietojenvaihtojärjestelmän. Komissio voi tehdä aloitteita edellä mainitun koordinoinnin edistämiseksi. Lisäksi komissio huolehtii koordinoinnista ja yhteistyöstä monenvälisten, alueellisten ja osa-alueellisten organisaatioiden ja muiden avunantajien kanssa.
II OSASTO
UNIONIN AVUN TYYPIT
3 artikla
Apu konfliktien estämiseksi vallitsevissa tai puhkeamaisillaan olevissa kriisitilanteissa
1. Unioni antaa teknistä apua ja rahoitusapua 1 artiklan 4 kohdan a alakohdassa määriteltyjen erityistavoitteiden toteuttamiseen seuraavissa poikkeuksellisissa ja ennakoimattomissa tilanteissa:
a)
hätätilanteessa, vallitsevassa tai puhkeamaisillaan olevassa kriisitilanteessa;
b)
demokratiaa, yleistä järjestystä, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelua tai ihmisten turvallisuutta uhkaavassa tilanteessa, etenkin niiden henkilöiden osalta, jotka altistuvat sukupuoleen perustuvalle väkivallalle epävakaissa tilanteissa; tai
c)
tilanteessa, joka uhkaa kärjistyä aseelliseksi konfliktiksi tai horjuttaa vakavalla tavalla asianomaisen yhden tai useamman kolmannen maan vakautta.
Apua voidaan myös kohdistaa tilanteisiin, joissa unioni turvautuu kansainvälisiin sopimuksiin sisältyviin olennaisia osia koskeviin lausekkeisiin keskeyttääkseen kolmansien maiden kanssa tehtävän yhteistyön osittain tai kokonaan.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua teknistä apua ja rahoitusapua voidaan antaa seuraavilla aloilla:
a)
teknisenä tai logistiikkaan liittyvänä apuna annettava tuki kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen sekä valtiollisten ja kansalaisyhteiskunnan toimijoiden pyrkimyksille, joilla edistetään luottamuksen rakentamista, välitystoimia, vuoropuhelua ja sovintoa;
b)
tuki naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevien Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmien täytäntöönpanolle erityisesti epävakaissa, kriisitilanteessa olevissa tai kriisin jälkeisessä tilanteessa olevissa maissa;
c)
tuki kansainvälisen oikeuden mukaisesti valtuutettujen väliaikaishallintojen perustamista ja toimintaa varten;
d)
tuki, jolla kehitetään demokraattisia ja moniarvoisia valtioelimiä, mukaan lukien toimenpiteet, joilla parannetaan naisten asemaa kyseisissä elimissä, tehokasta siviilihallintoa ja turvajärjestelmän siviilivalvontaa, sekä toimenpiteet, joilla vahvistetaan terrorismin, järjestäytyneen rikollisuuden ja laittoman kaupan kaikkien muotojen torjumiseen osallistuvien lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten valmiuksia;
e)
tuki kansainvälisille rikostuomioistuimille, kansallisille erityistuomioistuimille, totuus- ja sovintokomissioille sekä mekanismeille, jotka on perustettu ihmisoikeuksia ja oikeusvaltioperiaatetta koskevien kansainvälisten normien mukaisesti ihmisoikeusrikkomusten tuomioistuinkäsittelyä sekä omistusoikeuksien vaatimista ja vahvistamista varten;
f)
tuki toimenpiteille, jotka ovat tarpeen keskeisen infrastruktuurin, asuntojen, julkisten rakennusten, taloudellisten varojen ja keskeisen tuotantokapasiteetin ennalleen palauttamisen ja jälleenrakentamisen aloittamiseksi, sekä muille toimenpiteille taloudellisen toiminnan uudelleen käynnistämiseksi, työpaikkojen luomiseksi ja kestävän sosiaalisen kehityksen mahdollistavien vähimmäisedellytysten luomiseksi;
g)
tuki siviilitoimenpiteille, jotka liittyvät entisten taistelijoiden ja heidän perheidensä kotiutukseen, kansalaisyhteiskuntaan sopeuttamiseen ja tarvittaessa kotimaahan palauttamiseen, sekä toimenpiteille lapsi- ja naissotilaiden tilanteen ratkaisemiseksi;
h)
tuki toimenpiteille, joilla lievitetään asevoimien uudelleenjärjestelyistä aiheutuvia yhteiskunnallisia vaikutuksia;
i)
tuki toimenpiteille, joilla puututaan unionin yhteistyöpolitiikkojen ja niiden tavoitteiden puitteissa jalkaväkimiinoista, räjähtämättömistä räjähteistä tai sodan räjähtämättömistä jäänteistä siviiliväestölle aiheutuviin sosioekonomisiin vaikutuksiin. Tämän asetuksen mukaista rahoitusta saavia toimia voivat olla muun muassa vaaroja koskeva valistus, miinojen havaitseminen ja raivaus, sekä näihin liittyvä varastojen tuhoaminen;
j)
tuki toimenpiteille, joilla unionin yhteistyöpolitiikkojen ja niiden tavoitteiden puitteissa torjutaan ampuma-aseiden, pienaseiden ja kevyiden aseiden laitonta käyttöä ja saatavuutta;
k)
tuki toimenpiteille, joiden tarkoituksena on varmistaa, että naisten ja lasten erityistarpeisiin, mukaan luettuna heidän altistumisensa sukupuoleen perustuvalle väkivallalle, vastataan asianmukaisesti kriisi- ja konfliktitilanteissa;
l)
tuki aseellisten konfliktien uhrien kuntouttamiselle ja yhteiskuntaan sopeuttamiselle, mukaan lukien toimenpiteet, joilla vastataan naisten ja lasten erityistarpeisiin;
m)
tuki toimenpiteille, joilla edistetään ja puolustetaan ihmisoikeuksien, perusvapauksien, demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen sekä niitä koskevien kansainvälisten asiakirjojen kunnioittamista;
n)
tuki sosioekonomisille toimenpiteille, joilla edistetään yhtäläisiä mahdollisuuksia käyttää luonnonvaroja sekä luonnonvarojen avointa hallintaa vallitsevissa ja puhkeamaisillaan olevissa kriisitilanteissa, mukaan lukien rauhanrakentaminen;
o)
tuki toimenpiteille, joilla lievitetään äkillisten väestöliikkeiden mahdollisia vaikutuksia, jotka liittyvät poliittiseen tai turvallisuustilanteeseen, mukaan lukien toimenpiteet, joilla vastataan vastaanottavien yhteisöjen tarpeisiin vallitsevissa tai puhkeamaisillaan olevissa kriisitilanteissa, mukaan lukien rauhanrakentaminen;
p)
tuki toimenpiteille, joilla edistetään kansalaisyhteiskunnan kehittymistä ja järjestäytymistä sekä sen osallistumista poliittiseen prosessiin, mukaan lukien toimenpiteet, joilla parannetaan naisten asemaa näissä prosesseissa ja edistetään riippumatonta, moniarvoista ja ammattimaista mediaa;
q)
tuki toimenpiteille, joilla reagoidaan luonnon tai ihmisen aiheuttamiin suuronnettomuuksiin, jotka uhkaavat vakautta, ja kansanterveyteen kohdistuviin uhkiin, jotka liittyvät pandemioihin, tilanteissa, joissa unionin humanitaarista apua ja pelastuspalvelua ei ole saatavilla tai niitä on täydennettävä.
3. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tilanteissa unioni voi tarjota myös sellaista teknistä apua ja rahoitusapua, joka ei nimenomaisesti kuulu tämän artiklan 2 kohdan soveltamisalan piiriin. Tällainen apu rajoitetaan 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin poikkeuksellisiin avustustoimenpiteisiin, jotka täyttävät kaikki seuraavat ehdot:
a)
ne sekä kuuluvat tämän asetuksen yleiseen soveltamisalaan että ovat 1 artiklan 4 kohdan a alakohdassa esitettyjen erityistavoitteiden mukaisia;
b)
niiden kesto on rajattu 7 artiklan 2 kohdassa säädettyyn ajanjaksoon;
c)
niille voitaisiin tavallisesti myöntää rahoitusta unionin muista ulkoisen avun välineistä tai muista tämän asetuksen osista, mutta koska tilanne edellyttää nopeaa toimintaa, apu olisi pantava täytäntöön vallitsevissa tai puhkeamaisillaan olevissa kriisitilanteissa toteutettavina toimenpiteinä.
4 artikla
Apu konfliktien estämiseen, rauhan rakentamiseen ja kriisivalmiuteen
1. Unioni antaa teknistä apua ja rahoitusapua 1 artiklan 4 kohdan b alakohdassa määriteltyjen erityistavoitteiden toteuttamiseen. Tällainen apu kattaa tuen toimenpiteille, joilla pyritään kehittämään ja lisäämään unionin ja sen kumppaneiden valmiuksia estää konflikteja, rakentaa rauhaa ja vastata kriisiä edeltäviin ja kriisinjälkeisiin tarpeisiin harjoittamalla tiivistä koordinointia Yhdistyneiden kansakuntien ja muiden kansainvälisten, alueellisten ja osa-alueellisten järjestöjen sekä valtiollisten ja kansalaisyhteiskunnan toimijoiden kanssa seuraavissa toimissa:
a)
ennakkovaroittamisen edistäminen ja konfliktiriskianalyysit politiikanteossa ja politiikan täytäntöönpanossa;
b)
luottamusta rakentavien toimien, välitystoimien, vuoropuhelun ja sovinnon edistäminen ja niitä koskevien valmiuksien parantaminen tilanteissa, joissa kansanryhmien välille on syntymässä jännitteitä;
c)
siviilialan vakauttamisoperaatioihin osallistumista ja niiden toimintaa koskevien valmiuksien lisääminen;
d)
konfliktien jälkeisen toipumisen sekä katastrofien jälkeisen toipumisen edistäminen, kun on kyse poliittisesta ja turvallisuustilanteesta;
e)
luonnonvarojen käytön rajoittaminen konfliktien rahoittamisessa ja sidosryhmien tukeminen Kimberleyn prosessin sertifiointijärjestelmän kaltaisten aloitteiden noudattamisessa erityisesti luonnonvarojen hyödyntämistä ja niillä käytävää kauppaa koskevien tehokkaiden kansallisten tarkastusten täytäntöönpanon osalta.
2. Tämän artiklan nojalla
a)
toteutettaviin toimenpiteisiin kuuluvat taitotiedon siirtäminen, tietojen ja parhaiden toimintatapojen vaihtaminen, riskien tai uhkien arviointi, tutkimus ja analyysi, ennakkovaroitusjärjestelmät, koulutus ja palvelujen tarjoaminen;
b)
toteutettavilla toimenpiteillä edistetään rauhanrakentamiskysymyksissä käytävän rakenteellisen vuoropuhelun edelleen kehittämistä;
c)
toteutettaviin toimenpiteisiin voi sisältyä tekninen apu ja rahoitusapu rauhan rakentamista ja valtiorakenteiden kehittämistä koskevien tukitoimien täytäntöönpanolle.
5 artikla
Apu maailmanlaajuisten ja alueiden rajat ylittävien sekä puhkeamaisillaan olevien uhkien torjumiseen
1. Unioni antaa teknistä apua ja rahoitusapua 1 artiklan 4 kohdan c alakohdassa vahvistettujen erityistavoitteiden toteuttamiseen seuraavilla aloilla:
a)
yleiseen järjestykseen, yksilöiden turvallisuuteen, elintärkeään infrastruktuuriin ja kansanterveyteen kohdistuvat uhat;
b)
kemiallisiin, biologisiin, radiologisiin ja ydinaineisiin ja -tekijöihin liittyvien riskien lieventäminen ja niihin valmistautuminen riippumatta siitä, ovatko ne tahallisia, tahattomia vai luonnon aiheuttamia.
2. Apu 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuille aloille kattaa tuen toimenpiteille, joiden tarkoituksena on
a)
vahvistaa terrorismin, järjestäytyneen rikollisuuden, mukaan lukien tietoverkkorikollisuuden, ja kaikenlaisen laittoman kaupan torjuntaan sekä laittoman kaupan ja kauttakulun tehokkaaseen valvontaan osallistuvien lainvalvonta-, oikeus- ja siviiliviranomaisten valmiuksia;
b)
torjua elintärkeään infrastruktuuriin, johon voi kuulua kansainvälinen henkilö- ja rahtiliikenne, energiansiirto ja -jakelu sekä sähköiset tieto- ja viestintäverkot, kohdistuvia uhkia. Tällaisissa toimenpiteissä on painotettava erityisesti alueiden rajat ylittävää yhteistyötä ja kansainvälisten normien täytäntöönpanoa riskeihin liittyvän tietoisuuden, haavoittuvuusanalyysin, hätätilanteisiin valmistautumisen, hälytysten ja seurausten hallinnan aloilla;
c)
varmistaa riittävä toiminta tilanteissa, joissa kansanterveyteen kohdistuu vakava uhka, esimerkiksi äkillinen epidemia, jolla voi olla maiden rajat ylittäviä vaikutuksia;
d)
torjua ilmastonmuutoksen sellaisia maailmanlaajuisia ja alueiden rajat ylittäviä vaikutuksia, jotka saattavat horjuttaa rauhaa ja turvallisuutta.
3. Edellä 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta
a)
etusijalle asetetaan alueiden rajat ylittävä yhteistyö, johon osallistuu vähintään kaksi sellaista kolmatta maata, jotka ovat osoittaneet selvää poliittista tahtoa ilmaantuvien ongelmien ratkaisemiseksi. Yhteistyötä terrorismin torjumiseksi voidaan tehdä myös yksittäisten maiden ja alueiden sekä kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen kanssa;
b)
on painotettava erityisesti hyvää hallintotapaa ja toimenpiteiden on oltava kansainvälisen oikeuden mukaisia;
c)
terrorismin torjumiseen osallistuville viranomaisille myönnettävässä avussa etusijalle asetetaan sellaisten toimenpiteiden tukeminen, jotka koskevat terrorisminvastaisen lainsäädännön laatimista ja vahvistamista, rahoitus-, tulli- ja maahanmuuttolainsäädännön täytäntöönpanoa ja soveltamista, tiukimpien kansainvälisten normien ja kansainvälisen oikeuden mukaisten lainvalvontamenettelyjen kehittämistä, demokraattisten ja institutionaalisten valvontamekanismien vahvistamista ja väkivaltaisen radikalisoitumisen ehkäisemistä;
d)
huumeiden muodostamaan ongelmaan liittyvässä avussa kiinnitetään asianmukaista huomiota kansainväliseen yhteistyöhön, jonka tarkoituksena on edistää kysynnän, tuotannon ja haittojen vähentämiseen liittyviä parhaita toimintatapoja.
4. Apu 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuille aloille kattaa tuen toimenpiteille, joiden tarkoituksena on
a)
edistää siviilitutkimusta vaihtoehtona puolustusalan tutkimukselle;
b)
parantaa turvallisuuskäytäntöjä siviilikäytössä olevissa tiloissa, joissa säilytetään tai käsitellään arkaluonteisia kemiallisia, biologisia, radiologisia ja ydinaineita ja -tekijöitä osana siviilitutkimusohjelmia;
c)
tukea unionin yhteistyöpolitiikkojen ja niiden tavoitteiden puitteissa sellaisen siviili-infrastruktuurin luomista ja siihen liittyvän siviilitutkimuksen käynnistämistä, joita tarvitaan aseisiin liittyvien laitosten ja kohteiden purkamiseksi, saneeraamiseksi tai muuntamiseksi silloin, kun ilmoitetaan, että ne eivät enää ole osa jotakin puolustusalan ohjelmaa;
d)
vahvistaa niiden toimivaltaisten siviiliviranomaisten valmiuksia, jotka osallistuvat kemiallisten, biologisten, radiologisten ja ydinaineiden ja -tekijöiden laittoman kaupan tehokkaan valvonnan kehittämiseen ja täytäntöönpanoon (mukaan lukien niiden tuotantoon tai toimittamiseen käytettävä laitteisto);
e)
kehittää kaksikäyttötuotteiden tehokkaan vientivalvonnan käyttöönoton ja täytäntöönpanon edellyttämiä oikeudellisia puitteita ja institutionaalisia valmiuksia, mukaan lukien alueelliset yhteistyötoimet;
f)
kehittää tehokasta siviilipuolen katastrofivalmiutta, valmiussuunnittelua, kriisitoimintaa ja puhdistusvalmiuksia.
III OSASTO
OHJELMASUUNNITTELU JA TÄYTÄNTÖÖNPANO
6 artikla
Yleiset puitteet
Unionin apu pannaan täytäntöön asetuksen (EU) N:o 236/2014 mukaisesti ja:
a)
jäljempänä 7 artiklassa tarkoitettujen poikkeuksellisten avustustoimenpiteiden ja siirtymävaiheen ohjelmien avulla;
b)
jäljempänä 8 artiklassa tarkoitettujen temaattisten strategia-asiakirjojen sekä suuntaa-antavien monivuotisten ohjelmien avulla;
c)
vuotuisten toimintaohjelmien, yksittäisten toimenpiteiden ja erityistoimenpiteiden avulla;
d)
tukitoimenpiteiden avulla.
7 artikla
Poikkeukselliset avustustoimenpiteet ja siirtymävaiheen ohjelmat
1. Edellä olevan 3 artiklan nojalla myönnettävä unionin apu toteutetaan poikkeuksellisten avustustoimenpiteiden ja siirtymävaiheen ohjelmien avulla.
2. Edellä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tilanteissa komissio voi toteuttaa poikkeuksellisia avustustoimenpiteitä, jotka täyttävät 3 artiklan 3 kohdassa vahvistetut ehdot. Tällaisen poikkeuksellisen avustustoimenpiteen kesto voi olla enintään 18 kuukautta, ja sitä voidaan pidentää kahdesti enintään kuudella kuukaudella siten, että yhteenlaskettu enimmäiskesto on 30 kuukautta, jos toimenpiteen toteuttamisessa ilmenee objektiivisia ja odottamattomia esteitä ja edellyttäen, että toimenpiteen rahoitusta ei lisätä.
Pitkittyneissä kriiseissä ja konflikteissa komissio voi toteuttaa toisen poikkeuksellisen avustustoimenpiteen, jonka kesto voi olla enintään 18 kuukautta.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun ja toisessa alakohdassa tarkoitetun poikkeuksellisen avustustoimenpiteen yhteenlaskettu kesto voi olla yhteensä enintään 36 kuukautta.
3. Jos poikkeuksellisen avustustoimenpiteen kustannukset ylittävät 20 000 000 euroa, se hyväksytään asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tarkastelumenettelyn mukaisesti.
4. Ennen kustannuksiltaan enintään 20 000 000 euron poikkeuksellisen avustustoimenpiteen hyväksymistä tai jatkamista komissio toimittaa neuvostolle tiedot toimenpiteen luonteesta, tavoitteista ja suunnitellusta rahoituksen määrästä. Komissio ilmoittaa neuvostolle ennakkoon myös merkittävistä muutoksista, joita se aikoo tehdä jo hyväksyttyihin poikkeuksellisiin avustustoimenpiteisiin. Unionin ulkoisen toiminnan johdonmukaisuuden varmistamiseksi komissio ottaa tällaisia toimenpiteitä suunnitellessaan ja toteuttaessaan huomioon neuvoston poliittisen lähestymistavan asiaan.
5. Mahdollisimman pian poikkeuksellisen avustustoimenpiteen hyväksymisen jälkeen ja joka tapauksessa kolmen kuukauden kuluessa sen hyväksymisestä komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle yleisesityksen hyväksytyn toimenpiteen luonteesta, siihen liittyvistä olosuhteista ja sen perusteluista, mukaan lukien toimenpiteen täydentävyys meneillään olevien ja suunniteltujen unionin toimien kanssa.
6. Komissio voi hyväksyä asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tarkastelumenettelyn mukaisesti siirtymävaiheen ohjelmia luodakseen tai palauttaakseen olosuhteet, jotka ovat välttämättömiä unionin ulkoisten yhteistyöpolitiikkojen panemiseksi tehokkaasti täytäntöön.
Siirtymävaiheen ohjelmat perustuvat poikkeuksellisiin avustustoimenpiteisiin.
7. Komissio tiedottaa Euroopan parlamentille asianmukaisesti ja hyvissä ajoin 3 artiklan nojalla myönnettävän unionin avun suunnittelusta ja täytäntöönpanosta, mukaan lukien suunnitellusta rahoituksen määrästä, ja ilmoittaa Euroopan parlamentille myös tehdessään kyseiseen apuun merkittäviä muutoksia tai jatkaessaan sen voimassaoloa.
8 artikla
Temaattiset strategia-asiakirjat sekä suuntaa-antavat monivuotiset ohjelmat
1. Temaattiset strategia-asiakirjat muodostavat yleisen perustan 4 ja 5 artiklassa tarkoitetun avun täytäntöönpanolle. Temaattiset strategia-asiakirjat muodostavat unionin ja asianomaisen kumppanimaan tai -alueen välisen yhteistyön kehyksen.
2. Temaattisten strategia-asiakirjojen valmistelussa ja täytäntöönpanossa noudatetaan avun tuloksellisuutta koskevia periaatteita, kuten kumppanuutta, koordinointia ja soveltuvin osin yhdenmukaistamista. Temaattisten strategia-asiakirjojen on näin ollen oltava johdonmukaisia unionin muiden ulkoisen avun välineiden puitteissa hyväksyttyjen ohjelma-asiakirjojen kanssa, ja niiden välistä päällekkäisyyttä on vältettävä.
Temaattisten strategia-asiakirjojen on periaatteessa perustuttava unionin tai, tapauksen mukaan, kyseisten jäsenvaltioiden vuoropuheluun asianomaisten kumppanimaiden tai -alueiden kanssa, kansalaisyhteiskunnan sekä alue- ja paikallisviranomaisten edustajat mukaan lukien, sen varmistamiseksi, että asianomaiset maat tai alueet ottavat riittävän vastuun ohjelmasuunnittelusta.
Unioni ja jäsenvaltiot kuulevat toisiaan ohjelmasuunnittelun varhaisessa vaiheessa parantaakseen yhteistyötoimiensa johdonmukaisuutta ja täydentävyyttä.
3. Temaattisiin strategia-asiakirjoihin liitetään suuntaa-antava monivuotinen ohjelma, jossa esitetään yhteenveto unionin rahoituskohteiksi valituista painopistealoista sekä unionin avun erityistavoitteet, toivotut tulokset, tulosindikaattorit ja aikataulu.
Suuntaa-antavissa monivuotisissa ohjelmissa määritellään kunkin siihen sisältyvän ohjelman alustavat määrärahat asianomaisten kumppanimaiden tai -alueiden tarpeet ja erityisongelmat huomioon ottaen. Määrärahoille voidaan tarvittaessa ilmoittaa vähimmäis- ja enimmäismäärä.
4. Komissio hyväksyy temaattiset strategia-asiakirjat sekä suuntaa-antavat monivuotiset ohjelmat asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tarkastelumenettelyn mukaisesti. Kyseistä menettelyä sovelletaan myös huomattaviin tarkistuksiin, joiden vaikutuksesta temaattiset strategia-asiakirjat tai suuntaa-antavat monivuotiset ohjelmat muuttuvat merkittävästi.
5. Asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä ei sovelleta temaattisten strategia-asiakirjojen sekä suuntaa-antavien monivuotisten ohjelmien vähäisiin muutoksiin tai teknisiin mukautuksiin, joiden nojalla varoja kohdennetaan uudelleen kullekin painopistealalle osoitettujen alustavien määrärahojen puitteissa tai alustavia määrärahoja lisätään tai vähennetään enintään 20 prosentilla ja korkeintaan 10 000 000 eurolla, edellyttäen, että nämä muutokset tai tekniset mukautukset eivät vaikuta kyseisissä asiakirjoissa määriteltyihin painopistealoihin ja tavoitteisiin.
Tällaisessa tapauksessa mukautuksista ilmoitetaan Euroopan parlamentille ja 11 artiklassa tarkoitetussa komiteassa oleville jäsenvaltioiden edustajille viipymättä.
6. Asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka edellyttävät unionilta nopeaa toimintaa, komissio voi muuttaa temaattisia strategia-asiakirjoja sekä suuntaa-antavia monivuotisia ohjelmia noudattaen asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua menettelyä.
7. Kaikessa asetuksen (EU) N:o 236/2014 17 artiklassa tarkoitetun välikertomuksen julkaisemisen jälkeisessä ohjelmasuunnittelussa tai ohjelmien uudelleentarkastelussa on otettava huomioon kyseisessä kertomuksessa esitetyt tulokset, havainnot ja päätelmät.
9 artikla
Kansalaisyhteiskunta
Tämän asetuksen nojalla toteutettavien toimenpiteiden valmistelu, ohjelmasuunnittelu, täytäntöönpano ja seuranta toteutetaan mahdollisuuksien mukaan ja tarvittaessa kansalaisyhteiskuntaa kuullen.
10 artikla
Ihmisoikeudet
1. Komissio huolehtii siitä, että tämän asetuksen nojalla toteutetut terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevat toimenpiteet ovat kansainvälisen oikeuden, mukaan lukien kansainvälisen humanitaarisen oikeuden, mukaisia.
2. Komissio kehittää ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevan EU:n strategisen kehyksen ja toimintasuunnitelman mukaisesti operatiivista ohjausta sen varmistamiseksi, että ihmisoikeudet otetaan huomioon 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden suunnittelussa ja toteuttamisessa, erityisesti siltä osin kuin on kyse kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun estämisestä ja asianmukaista oikeudenkäyntiä koskevien vaatimusten noudattamisesta, mukaan lukien syyttömyysolettama, oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja oikeus puolustukseen. Myös tietoverkkoturvallisuuteen ja tietoverkkorikollisuuden torjuntaan liittyviin toimiin on sisällyttävä selkeä ihmisoikeusnäkökohta.
3. Komissio valvoo huolellisesti 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden täytäntöönpanoa varmistaakseen, että ihmisoikeusvelvoitteita noudatetaan. Komissio esittää tätä koskevia tietoja säännöllisissä kertomuksissaan.
IV OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
11 artikla
Komiteamenettely
Komissiota avustaa komitea, jäljempänä ”vakauden ja rauhan välineen komitea”. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
12 artikla
Euroopan ulkosuhdehallinto
Tätä asetusta sovelletaan päätöksen 2010/427/EU ja erityisesti sen 9 artiklan mukaisesti.
13 artikla
Rahoituspuitteet
1. Tämän asetuksen täytäntöönpanoon tarkoitetut rahoituspuitteet kaudelle 2014-2020 ovat 2 338 719 000 euroa.
2. Euroopan parlamentti ja neuvosto myöntävät vuotuiset määrärahat monivuotisen rahoituskehyksen rajoissa.
3. Kaudella 2014-2020
a)
vähintään 70 prosenttiyksikköä rahoituspuitteista osoitetaan 3 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin; ja
b)
yhdeksän prosenttiyksikköä rahoituspuitteista osoitetaan 4 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin.
14 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014 ja 31 päivään joulukuuta 2020.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2014.