KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 16. oktober 2013
om statsstøtte nr. SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005) ydet af Den Slovakiske Republik til Frucona Košice a.s.
(meddelt under nummer C(2013) 6261)
(Kun den slovakiske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2014/342/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit (1),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel og under hensyntagen til disse bemærkninger (2), og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
1. SAGSBEHANDLING I KOMMISSIONEN
(1)
Ved brev af 15. oktober 2004, der blev registreret den 25. oktober 2004, fik Kommissionen tilsendt en klage over påstået ulovlig statsstøtte til Frucona Košice. Klageren fremsendte yderligere oplysninger den 3. februar 2005. Der blev holdt et møde med klageren den 24. maj 2005.
(2)
På grundlag af klagerens oplysninger anmodede Kommissionen ved brev af 6. december 2004 Slovakiet om at underrette den om den omstridte foranstaltning. Slovakiet svarede ved brev af 4. januar 2005, der blev registreret den 17. januar 2005, og hvorved det oplyste Kommissionen om den muligvis ulovlige støtte til Frucona Košice a.s. i forbindelse med en kreditorordning og anmodede Kommissionen om at godkende den som redningsstøtte til en virksomhed i økonomiske vanskeligheder. Slovakiet indsendte yderligere oplysninger ved brev af 24. januar 2005, der blev registreret den 28. januar 2005. Kommissionen anmodede om yderligere oplysninger ved brev af 9. februar 2005, som blev besvaret ved brev af 4. marts 2005, der blev registreret den 10. marts 2005. Der blev holdt et møde med de slovakiske myndigheder den 12. maj 2005.
(3)
Ved brev af 5. juli 2005 oplyste Kommissionen Slovakiet om, at den havde besluttet at indlede proceduren efter TEUF's artikel 108, stk. 2, med hensyn til støtten.
(4)
Kommissionens afgørelse om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til foranstaltningen.
(5)
De slovakiske myndigheder indsendte deres bemærkninger ved brev af 10. oktober 2005, der blev registreret den 17. oktober 2005. Kommissionen modtog bemærkninger fra én interesseret part (modtageren af støtten) ved brev af 24. oktober 2005, der blev registreret den 25. oktober 2005. Den videresendte dem til Slovakiet med en opfordring om at kommentere dem. Slovakiets kommentarer indgik ved brev af 16. december 2005, der blev registreret den 20. december 2005. Den 28. marts 2006 blev der holdt et møde, hvor modtageren fik lejlighed til at uddybe sine bemærkninger. Slovakiet fremsendte yderligere oplysninger ved brev af 5. maj 2006, der blev registreret den 8. maj 2006.
(6)
Kommissionen vedtog en afgørelse om tilbagebetaling af støtten den 7. juni 2006 (4). Efter den dato er Kommissionen i sin kommunikation med de slovakiske myndigheder, hvad angår gennemførelsen af afgørelsen, blevet underrettet om resultatet af den nationale retssag vedrørende størrelsen af den gæld, der skal være omfattet af virksomhedens ordning med kreditorerne. Der skal tages hensyn til disse oplysninger i denne afgørelse.
2. SAGSBEHANDLING VED RETTEN
(7)
Den 12. januar 2007 ankede Frucona Košice a.s. afgørelsen til Retten, idet virksomheden bl.a. gjorde indsigelse imod klassificeringen af gældsafskrivningen som statsstøtte og påberåbte sig, at gældsafskrivningen var i overensstemmelse med det markedsøkonomiske kreditorprincip. Ved dom afsagt den 7. december 2010 (sag T-11/07) afviste Retten appellantens argumentation og bekræftede Kommissionens afgørelse med den begrundelse, at en konkursprocedure ville have været mere fordelagtig for staten end kreditorproceduren.
3. SAGSBEHANDLING VED DOMSTOLEN
(8)
Frucona Košice a.s. ankede Rettens dom til Domstolen og påberåbte sig navnlig, at Retten ikke havde vurderet Kommissionens anvendelse af det markedsøkonomiske kreditorprincip korrekt og uberettiget havde søgt at erstatte sin egen vurdering med Kommissionens vedrørende det markedsøkonomiske kreditorprincip (sag C-73/11 P).
(9)
Den 24. januar 2013 omstødte Domstolen Rettens dom. Domstolen fastslog, at Kommissionen havde begået en uomtvistelig fejl ved ikke at tage højde for en konkursprocedures varighed i sin vurdering af det markedsøkonomiske kreditorprincip eller, hvis den havde taget højde for denne faktor, ved ikke at begrunde sin afgørelse tilstrækkeligt. Sagen blev sendt tilbage til Retten med henblik på at få pådømt virksomhedens anbringender vedrørende skattefuldbyrdelsesproceduren, som Retten endnu ikke havde afsagt dom om.
4. TILBAGEKALDELSE
(10)
På baggrund af Domstolens dom finder Kommissionen det derfor relevant at tilbagekalde den oprindelige afgørelse af 7. juni 2006 og erstatte den med denne afgørelse for at råde bod på de mangler, som Domstolen har fastslået.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
1. DEN BERØRTE VIRKSOMHED
(11)
Modtageren af den økonomiske støtte er Frucona Košice a.s., som var aktiv inden for produktion af alkohol og alkoholholdige drikkevarer, alkoholfri drikkevarer, frugt og grønsager på dåse og eddike. Efter at have mistet sin licens stoppede modtageren med at producere alkohol og alkoholholdige drikkevarer. Virksomheden fortsatte dog med at være aktiv på engrosmarkedet for alkohol og alkoholholdige drikkevarer. Virksomheden ligger i en region, der er berettiget til regionalstøtte i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF.
(12)
På tidspunktet for de afgørende begivenheder havde modtageren omkring 200 beskæftigede. I forbindelse med sine bemærkninger til Kommissionens afgørelse om at indlede den formelle undersøgelse fremlagde virksomheden tal for sin omsætning (inklusive punktafgifter og moms), der er anført i følgende tabel.
Tabel 1
Omsætning i forskellige produktionssegmenter, inklusive punktafgifter og moms (SKK)
2002
2003
2004
Eddike
28 029 500
27 605 100
11 513 600
Frugt- og grønsags-produktion
37 112 500
32 584 500
22 696 400
Kål
2 878 340
503 030
201 310
Kulsyreholdige alkoholfri drikkevarer
9 373 800
17 601 600
17 560 100
Ikke-kulsyreholdige alkoholfri drikkevarer
2 877 700
6 420 420
7 920 010
Safter 100 %
51 654 900
43 421 600
22 706 600
Spiritus
696 193 500
743 962 700
728 837 400
Æblevin
1 495 640
106 360
0
Sukkerholdig frugtsaft
5 928 100
6 502 920
5 199 540
Andre produkter/tjenester
59 476 000
99 635 000
63 680 000
I ALT
895 019 980
978 343 230
880 314 960 (5)
(13)
Disse tal adskiller sig betydeligt fra dem, Kommissionen har modtaget fra de slovakiske myndigheder, og som den har anført i sin afgørelse om at indlede den formelle undersøgelse (6). De slovakiske myndigheder anfægtede ikke ovennævnte tals rigtighed i forbindelse med deres reaktion på modtagerens bemærkninger efter indledningen af den formelle undersøgelse. Ifølge de slovakiske myndigheder opfylder modtageren kriterierne for en mellemstor virksomhed.
2. GÆLDENDE NATIONAL LOVGIVNING
(14)
Den omstridte foranstaltning vedrører afskrivning af en skattegæld, som skattekontoret, Košice IV, har foretaget som led i en kreditorprocedure. Kreditorproceduren er indført i henhold til lov nr. 328/91 om konkurs og kreditorordninger (i det følgende benævnt »konkursloven«).
(15)
En kreditorprocedure er en domstolsovervåget procedure, der i lighed med konkursproceduren sigter mod at afklare forgældede selskabers økonomiske situation (7). Under konkursproceduren ophører virksomheden med at eksistere, og enten sælges dens aktiver til en ny ejer, eller den træder i likvidation. Under kreditorproceduren fortsætter den forgældede virksomhed derimod sin virksomhed uden ændring af ejerskabet.
(16)
Kreditorproceduren indledes af den forgældede virksomhed. Målet er at opnå en aftale med kreditorerne, hvorved den forgældede virksomhed betaler en del af sin gæld, og kreditorerne giver afkald på den resterende del. Denne aftale skal godkendes af den overvågende domstol.
(17)
Kreditorer, hvis tilgodehavender er sikret, for eksempel ved pant, optræder som separatister. For at forslaget til en ordning kan accepteres, skal alle separatisterne stemme for, hvorimod et kvalificeret flertal er tilstrækkeligt for andre kreditorers vedkommende. Med andre ord stemmer separatister individuelt og har vetoret over forslaget.
(18)
Separatister har også en privilegeret stilling i konkursproceduren. Separatisternes krav kan indfries når som helst under konkursproceduren, og indtægterne fra salget af de sikrede aktiver i konkursproceduren skal udelukkende bruges til dækning af separatisternes krav. Hvis disse tilgodehavender ikke alle kan indfries med provenuet fra dette salg, overføres det udestående beløb til den næste gruppe bestående af de øvrige kreditorers fordringer. I denne gruppe fordeles provenuet proportionelt.
(19)
I henhold til konkursloven skal en virksomhed, der indgiver en begæring om en kreditorprocedure, forelægge den overvågende domstol en liste over foranstaltninger med henblik på omstrukturering og fortsat finansiering af driften efter kreditorproceduren.
(20)
I henhold til lov 511/92 om forvaltning af skatter og afgifter og ændringer i systemet med lokale finansielle myndigheder (i det følgende benævnt »skatteforvaltningsloven«) har en virksomhed mulighed for at bede skattemyndighederne om henstand med betalingen af skatter. Der opkræves renter af beløbet, og der skal stilles sikkerhed for skattegælden.
(21)
Skattefuldbyrdelsesproceduren, der har til formål at indfri statens skattetilgodehavender gennem salg af fast ejendom, løsøre eller virksomheden som helhed, er også underlagt skatteforvaltningsloven.
3. FAKTA
(22)
Mellem november 2002 og november 2003 udnyttede modtageren den mulighed, skatteforvaltningsloven giver for at få henstand med betalingen af punktafgiften på alkohol (8). Den udskudte gæld beløb sig til i alt 477 015 759 SKK (12,6 mio. EUR). Før skattekontoret accepterede at yde henstand, sikrede det alle sine tilgodehavender i modtagerens aktiver, som det er foreskrevet i loven. De slovakiske myndigheder gør gældende, at værdien af denne sikkerhed på grundlag af modtagerens regnskaber var 397 476 726 SKK (10,5 mio. EUR). Modtageren hævder imidlertid, at værdien af sikkerheden ifølge ekspertvurderinger ved udgangen af 2003 var 193 940 000 SKK (5 mio. EUR). Dette er ifølge modtageren værdien af de sikrede aktiver (løsøre, fast ejendom og tilgodehavender) udtrykt i såkaldte »ekspertpriser«.
(23)
Pr. 1. januar 2004 begrænsede den ændrede skatteforvaltningslov muligheden for at anmode om henstand med skattebetalingen til kun en enkelt gang om året. Modtageren udnyttede denne mulighed for punktafgiften for december 2003, der skulle betales i januar 2004. Modtageren var imidlertid ikke i stand til at betale eller få henstand med punktafgiften for januar 2004, der skulle betales den 25. februar 2004. Som følge heraf blev modtageren til en forgældet virksomhed i konkurslovens betydning og mistede derfor sin tilladelse til produktion og forarbejdning af alkohol.
(24)
Den 8. marts 2004 indgav modtageren en ansøgning om en kreditorprocedure til den kompetente regionale domstol. Efter at have fastslået, at alle de nødvendige juridiske krav var opfyldt, traf den regionale domstol den 29. april 2004 en afgørelse om, at kreditorproceduren kunne gå i gang. På et møde den 9. juli 2004 stemte kreditorerne for den ordning, som modtageren havde foreslået. Den overvågende regionale domstol bekræftede ordningen ved afgørelse af 14. juli 2004.
(25)
I august 2004 ankede skattekontoret domstolens bekræftende afgørelse. Ved afgørelse af 25. oktober 2004 fastslog den slovakiske højesteret, at anken ikke kunne tages til påkendelse, og erklærede, at den regionale domstols afgørelse, som godkendte ordningen, fandt anvendelse og kunne fuldbyrdes pr. 23. juli 2004. Anklagemyndigheden ankede efterfølgende den regionale domstols afgørelse i henhold til den ekstraordinære ankeprocedure.
(26)
Kreditorerne, herunder skattekontoret, blev enige med modtageren om følgende ordning: 35 % af gælden skulle tilbagebetales af modtageren inden en måned fra ordningens ikrafttræden, og kreditorerne skulle give afkald på de resterende 65 % af gælden. Alle kreditorerne blev derfor behandlet på lige vilkår. De relevante beløb pr. kreditor er specificeret i nedenstående tabel.
Tabel 2
Modtagerens gældsstatus før og efter ordningen (SKK)
Kreditor
Gæld før
ordningen
Gæld efter
ordningen (9)
Afskrevet gæld
Offentlig
Skattekontoret
640 793 831
224 277 841
416 515 990
Privat
Tetra Pak a.s.
1 004 208
351 498
652 710
MTM-obaly s.r.o.
317 934
111 277
206 657
Merkant družstvo
332 808
116 483
216 325
Vetropack s.r.o.
2 142 658
749 930
1 392 728
I ALT
644 591 439 (10)
225 607 029
418 984 410
(27)
Skattekontorets krav, som blev medtaget i kreditorproceduren, androg 640 793 831 SKK (16,86 mio. EUR) og omfattede for størstedelens vedkommende ubetalte punktafgifter for perioden maj 2003-marts 2004 og moms for perioden januar-april 2004 med straftillæg og renter. De krav, skattekontoret gav afkald på, beløb sig til 416 515 990 SKK (11 mio. EUR). Ordningen gav skattekontoret 244 277 841 SKK (5,86 mio. EUR).
(28)
I kreditorproceduren optrådte skattekontoret som separatist og stemte som sådan individuelt. For at kreditorproceduren kunne blive gennemført skulle skattekontoret således stemme for. Skattekontorets privilegerede stilling skyldtes, at nogle af dets tilgodehavender var sikrede i forbindelse med modtagerens henstand med skattebetalingen i 2002-2003 (jf. betragtning 17). Alle de andre kreditorer stemte for den foreslåede ordning. Deres tilgodehavender var almindelige handelstilgodehavender uden sikkerhedsstillelse.
(29)
I sit forslag til en ordning fremlagde modtageren i overensstemmelse med konkurslovens krav om en detaljeret beskrivelse af reorganiseringsforanstaltningerne vedrørende produktion, distribution og arbejdsstyrke (herunder afskedigelser).
(30)
Med hensyn til organisation og arbejdsstyrke planlagde modtageren følgende foranstaltninger: oprettelse af en fælles produktionsenhed for alle produktionsaktiviteterne, reorganisering af transportfaciliteterne ved eksklusion af køretøjer med den laveste bogførte restværdi og reorganisering af de kommercielle aktiviteter. Disse foranstaltninger skulle ledsages af en afskedigelse af 50 medarbejdere fra marts til maj 2004. I samme periode skulle yderligere 50 medarbejdere arbejde for 60 % løn.
(31)
På det produktionsmæssige og tekniske område erklærede modtageren, at produktionsanlæggene til alkohol ville blive udlejet fra april 2004, eftersom virksomheden havde mistet sin tilladelse til alkoholproduktion. Modtageren havde planer om at reducere eller standse produktionen af visse urentable alkoholfri drikkevarer og erklærede, at der forud for indførelse af et eventuelt nyt produkt i denne kategori ville blive gennemført en analyse af dets rentabilitet.
(32)
Modtageren nævner også følgende foranstaltninger: Den omstrukturering af omkostningerne, der skulle følge af de lavere produktionsomkostninger efter indstillingen af alkoholproduktionen og af den delvise nedlæggelse af virksomhedens egne transportaktiviteter og salget af gammelt udstyr til skrot.
(33)
Modtageren planlagde også at sælge en administrationsbygning, en butik og en rekreationsfacilitet og nævnte muligheden af at sælge eller udleje anlægget til eddikeproduktion. De slovakiske myndigheder bekræftede i deres kommentarer til afgørelsen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, at salget af administrationsbygningen, butikken og rekreationsfaciliteten ikke havde fundet sted.
(34)
Modtageren planlagde et intensivt salg af sin lagerbeholdning af leveringsklare produkter (11).
(35)
I henhold til dette forslag skulle modtageren finansiere ordningen ved hjælp af egne midler (salg af lagerbeholdning) for 110 mio. SKK og gennem ekstern finansiering i form af et banklån på 100 mio. SKK. Ud fra de oplysninger, modtageren fremsendte som reaktion på indledningen af den formelle undersøgelse, blev den udestående gæld til sidst dækket af indtægterne fra udstedelsen af nye aktier (21 mio. SKK; 0,56 mio. EUR), indtægterne fra salget af lagerbeholdning (110 mio. SKK; 2,9 mio. EUR) og et leverandørlån fra Old Herold s.r.o. (100 mio. SKK; 2,6 mio. EUR). Betalingsfristen for Old Herold s.r.o.'s fakturaer var 40 dage, hvilket ifølge modtageren var en lang periode, som skyldtes modtagerens vanskelige økonomiske situation. Denne forlængede betalingsfrist gjorde det muligt for modtageren at opspare de nødvendige kontanter.
(36)
Efter indledningen af den formelle undersøgelse underrettede de slovakiske myndigheder Kommissionen om, at der i overensstemmelse med kreditorproceduren var indbetalt 224 277 841 SKK til skattekontoret den 17. december 2004. De slovakiske myndigheder bekræftede, at de havde suspenderet den gældsafskrivning, der var opnået enighed om under kreditorproceduren, så længe Kommissionens sagsbehandling ikke var afsluttet.
(37)
I en af deres henvendelser vedrørende gennemførelsen af Kommissionens afgørelse om tilbagebetaling af støtten underrettede de slovakiske myndigheder Kommissionen om udfaldet af den ekstraordinære ankeprocedure, der er omtalt i betragtning 25: Med sin afgørelse af 27. april 2006 forkastede den slovakiske højesteret delvist den kompetente regionale domstols afgørelse af 14. juli 2004, der bekræftede kreditorproceduren, med den begrundelse, at man fejlagtigt havde inkluderet en vejafgiftsrestance på 424 490 SKK i ordningen. Højesteret afviste den resterende del af anken. Ved sin afgørelse af 18. august 2006 gennemførte den kompetente regionale domstol højesterets afgørelse af 27. april 2006 og fastslog, at det korrigerede beløb, der skulle betales til skattekontoret, var 640 369 341,4 SKK (hvoraf 35 % svarer til 224 129 269,1 SKK).
III. AFGØRELSE OM AT INDLEDE PROCEDUREN EFTER ARTIKEL 108, STK. 2, I TEUF
(38)
I sin afgørelse om at indlede den formelle undersøgelse udtrykte Kommissionen tvivl om, hvorvidt den omstridte gældsafskrivning udgjorde statsstøtte. Kommissionen konkluderede, at skattekontorets adfærd i forbindelse med kreditorproceduren ikke var i overensstemmelse med det markedsøkonomiske kreditorprincip. Kommissionen fandt navnlig, at skattekontoret var i en situation, der var juridisk forskellig fra de andre kreditorers, da det ejede pantesikrede fordringer og havde mulighed for at indlede en skattefuldbyrdelsesprocedure. Kommissionen tvivlede på, om kreditorproceduren førte til det bedst mulige resultat for staten sammenlignet med konkursproceduren eller skattefuldbyrdelsesproceduren.
(39)
Kommissionen satte også spørgsmålstegn ved, om den omstridte støtte var forenelig med det indre marked. Den tvivlede især på, om støtten kunne anses for forenelig som redningsstøtte, sådan som de slovakiske myndigheder havde hævdet. Redningsstøtte kan kun være likviditetsstøtte i form af lånegarantier eller lån. Den omstridte foranstaltning er imidlertid en gældsafskrivning, hvilket svarer til et tilskud, der ikke skal tilbagebetales. Støtten blev heller ikke bevilget på den betingelse, at modtageren fremlagde en omstruktureringsplan eller en likvidationsplan eller tilbagebetalte støtten fuldt ud inden 6 måneder efter, at redningsforanstaltningen var godkendt.
(40)
Kommissionen undersøgte dernæst den omstridte foranstaltnings forenelighed som omstruktureringsstøtte og rejste tvivl om, hvorvidt to af hovedbetingelserne var opfyldt, nemlig at der forelå en omstruktureringsplan, som sikrede genetablering af den langsigtede rentabilitet inden for en rimelig tidsfrist, og at støtten var begrænset til det strengt nødvendige.
IV. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(41)
Ud over oplysninger om de forhold, der er omtalt ovenfor i del II, indsendte modtageren følgende bemærkninger.
(42)
Modtageren fremfører, at grunden til virksomhedens økonomiske vanskeligheder i begyndelsen af 2004 var ændringen af skatteforvaltningsloven, som begrænsede muligheden for at anmode om henstand med skattebetalingen til kun én gang om året. Dette var en vigtig ændring for modtageren, som, med egne ord, havde regnet med denne mulighed i de foregående år.
(43)
Om sagens realitet fremfører modtageren for det første, at Kommissionen ikke havde kompetence til at undersøge den omstridte foranstaltning, fordi foranstaltningen var iværksat før tiltrædelsesdatoen og ikke fandt anvendelse efter tiltrædelsen. Foranstaltningen hævdes at haft virkning før tiltrædelsen, fordi kreditorproceduren blev indledt den 8. marts 2004 og, som modtageren gør gældende, blev godkendt af domstolen den 29. april 2004, dvs. før Slovakiets tiltrædelse af Den Europæiske Union. Endvidere hævdes skattemyndighederne at have tilkendegivet, at de var enige i den foreslåede ordning ved de forhandlinger, der gik forud for indledningen af kreditorproceduren. Der blev holdt et møde med Den Slovakiske Republiks skattedirektorat i december 2003, og den 3. februar 2004 sendte det lokale skattekontor modtageren et brev, hvori det angiveligt bekræftede muligheden for at benytte en kreditorprocedure.
(44)
Modtageren fremfører endvidere, at den omstridte foranstaltning, selv om Kommissionen fortsat hævdede at have kompetence til at behandle sagen, ikke kunne betragtes som statsstøtte, fordi det markedsøkonomiske kreditorprincip var opfyldt.
(45)
For det første fremfører modtageren, at sammenligningen mellem kreditorproceduren og skattefuldbyrdelsesproceduren er vildledende, fordi indledningen af førstnævnte udelukker eller suspenderer sidstnævnte. Skattefuldbyrdelsesproceduren var derfor ikke et alternativ for skattekontoret. Endvidere ville skattekontoret ifølge modtageren have været juridisk forpligtet til at iværksætte konkursproceduren eller en kreditorprocedure i henhold til insolvenslovgivningen efter nogle uger eller måneder, hvis kreditorproceduren ikke var blevet indledt frivilligt.
(46)
For det andet fremfører modtageren, at statens beslutning om at undgå konkurs og i stedet søge at finde en løsning gennem kreditorproceduren opfyldte det markedsøkonomiske kreditorprincip. Som bevis herpå fremlægger virksomheden erklæringer fra to revisorer og en bobestyrer om, at skattekontoret ville få mere ud af kreditorproceduren end af konkursproceduren, og at det ville ske hurtigere. Modtageren fremlægger også yderligere materiale og statistikker for at påvise, at konkursproceduren i Slovakiet i gennemsnit varer 3-7 år og kun giver et meget begrænset udbytte ved salg af aktiver (12).
(47)
Modtageren baserer hovedsagelig sin analyse på revisionsfirmaet EKORDAs rapport af 7. juli 2004, som skattekontoret hævdes at have haft til rådighed før kreditorernes afstemning den 9. juli 2004. Der blev imidlertid ikke fremlagt noget bevismateriale for, at dette rent faktisk var tilfældet.
(48)
Ifølge EKORDAs rapport ville indtægterne af salget af aktiver i tilfælde af konkurs i bedste fald være 204 mio. SKK (5,3 mio. EUR) og, efter fradrag af diverse gebyrer på 45 mio. SKK, kun 159 mio. SKK (4,2 mio. EUR). Modtageren selv korrigerede det gebyrbeløb, der skulle fratrækkes (36 mio. SKK), og nåede frem til et tal på 168 mio. SKK (4,4 mio. EUR). Selv om skattekontoret som den eneste separatist og som langt den største kreditor ville få det meste af dette provenu, ville det stadig være mindre end det, skattekontoret fik efter ordningen.
(49)
For at nå frem til dette resultat brugte EKORDA som grundlag bogføringsværdien pr. 31. marts 2004 af anlægsaktiver, lagerbeholdning, kontanter og kortfristede tilgodehavender efter en justering, hvor der blev taget højde for deres uerholdelighed og deres lave værdi. EKORDA justerede den nominelle værdi af modtagerens aktiver med en »likvidationsfaktor« for hver enkelt del af aktiverne i tilfælde af salg under en konkursprocedure (45 % for anlægsaktiver, 20 % for lagerbeholdning og kortfristede tilgodehavender og 100 % for kontanter).
(50)
EKORDA nævner såvel det fremtidige skatteprovenu af modtagerens drift (13) som beskæftigelsesudviklingen i regionen og udviklingen i fødevarebranchen i Slovakiet som meget vigtige faktorer, der taler for en beslutning om at opretholde modtagerens drift.
(51)
Modtageren nævner også to andre rapporter. Revisoren Marta Kochová konkluderede, at maksimumindtægten fra salget af aktiverne, som dog ikke var blevet vurderet, ville være 100 mio. SKK (2,6 mio. EUR), som efter fradrag af gebyrer på 22 mio. SKK kun ville være 78 mio. SKK (2 mio. EUR). Bobestyreren fr. Holovačová har efter sigende udtalt, at kreditorproceduren efter hendes mening generelt er mere fordelagtig for kreditorerne end konkurs. Én af grundene er, at kreditorerne har en interesse i, at skyldneren fortsætter driften (fremtidige indtægter fra handel eller fra skatter).
(52)
For det tredje fremfører modtageren, at langsigtede hensyn bør tages i betragtning, såsom fremtidigt skatteprovenu. Det hævdes, at retspraksis, som udelukker socialpolitiske hensyn fra det markedsøkonomiske kreditorprincip, ikke gælder, når en offentlig myndighed ser på beregningen af det fremtidige skatteprovenu (14). Ifølge modtageren er den offentlige myndighed her i samme situation som en kreditor, der opererer under markedsøkonomiske forhold og i sin egenskab af leverandør er interesseret i kundens overlevelse. Modtageren henviser dernæst til retspraksis vedrørende det markedsøkonomiske investorprincip.
(53)
Modtageren konkluderer, at det markedsøkonomiske kreditorprincip var opfyldt, og at den omstridte foranstaltning ikke skal betragtes som statsstøtte.
(54)
Hvis Kommissionen alligevel skulle konkludere noget andet, mener modtageren, at den omstridte foranstaltning er forenelig som omstruktureringsstøtte. Modtageren fremfører, at skattekontoret havde efterprøvet dennes forretningsplan for genetablering af den langsigtede rentabilitet, før det accepterede ordningen. At der ikke foreligger en formel omstruktureringsplan er ifølge modtageren irrelevant i en situation, hvor Kommissionen foretager en efterfølgende vurdering af sagen, fordi Kommissionen nu er i stand til at se, om modtageren faktisk blev levedygtig. Dog mener modtageren, at en detaljeret omstruktureringsplan er nødvendig i tilfælde af en forudgående vurdering. Modtageren beskriver dernæst kort de omstruktureringsforanstaltninger, der er truffet, nemlig forøgelse af egenkapitalen, afskedigelser og salg af lagerbeholdning, og giver udtryk for den opfattelse, at indstillingen af produktionen af alkohol og alkoholholdige drikkevarer og udlejningen af produktionsaktiverne til selskabet Old Herold s.r.o. virkelig var en omstruktureringsforanstaltning. Skønt indstillingen af produktionen oprindeligt skyldtes inddragelse af virksomhedens tilladelse, ansøgte modtageren ikke om en ny tilladelse efter ordningen.
(55)
Ifølge modtageren var kravet om, at virksomhedens bidrag til omstruktureringen skulle være betydeligt, også opfyldt.
(56)
Endelig fremfører modtageren, at den kendsgerning, at virksomheden opererer i en støtteberettiget region og er en af de største regionale arbejdsgivere, bør tages i betragtning ved anvendelsen af de rammebestemmelser, der gælder for omstruktureringsstøtte.
V. KOMMENTARER FRA DEN SLOVAKISKE REPUBLIK
(57)
De slovakiske myndigheder fremsatte i deres svar på indledningen af den formelle undersøgelse nogle kommentarer til de oplysninger, som er nævnt i del II.
(58)
De slovakiske myndigheder bekræftede, at skattekontoret på tidspunktet for afstemningen i forbindelse med kreditorproceduren ikke tog statsstøtteaspektet i betragtning. Skattekontoret anså ikke ordningen som en form for statsstøtte, og modtageren blev derfor ikke bedt om at fremlægge en omstruktureringsplan, som er forskellig fra den forretningsplan, der fremlægges for domstolen i henhold til insolvenslovgivningen.
(59)
De slovakiske myndigheder fremsatte følgende kommentarer til støttemodtagerens bemærkninger.
(60)
De slovakiske myndigheder mente ikke, at modtagerens bemærkninger om konkursprocedurens gennemsnitlige varighed og det gennemsnitlige provenu fra salg af aktiver under en konkursprocedure var relevante i den foreliggende sag. Ifølge dem ville konkursprocedurens varighed - i betragtning af det beskedne antal kreditorer og beholdningen af aktiver med en positiv likvidationsværdi, som oversteg det beløb, staten fik udbetalt efter ordningen - have været kortere end den gennemsnitlige periode, og skattekontorets udbytte ville have været større, end det var tilfældet ved ordningen. Det lokale skattekontor gennemførte en inspektion hos modtageren den 21. juni 2004 og fandt, at denne pr. 17. juni 2004 havde en kontantbeholdning på 161,3 mio. SKK, tilgodehavender på 62,8 mio. SKK, lagre af alkohol og alkoholholdige drikkevarer til en værdi af 84 mio. SKK og anlægsaktiver med en bogført værdi på 200 mio. SKK.
(61)
De slovakiske myndigheder mener, at skattefuldbyrdelsesproceduren var et reelt alternativ for skattekontoret. De bekræfter, at skattekontoret havde mulighed for at indlede denne procedure forud for kreditorproceduren, hvilket det også kunne have gjort, hvis domstolen havde afvist at bekræfte ordningen (fordi skattekontoret som separatist ikke havde stemt for den).
(62)
De slovakiske myndigheder er ikke enige i modtagerens påstand om, at dennes økonomiske vanskeligheder skyldtes ændringen i skatteforvaltningsloven. Ifølge de slovakiske myndigheder skyldtes modtagerens økonomiske vanskeligheder den økonomiske strategi, der bestod i, at modtageren brugte indirekte skatter til at drive sin forretning med. I stedet burde modtageren blot have opkrævet skatterne fra sine kunder og overført dem til staten.
(63)
De slovakiske myndigheder er heller ikke enige i, at mødet med skattedirektoratet i december 2003 er bevis på en foreløbig accept af ordningen fra skattekontorets side. De fremlagde et brev af 6. juli 2004 fra skattedirektoratet til skattekontoret med besked om ikke at acceptere den ordning, modtageren havde foreslået, fordi den var ufordelagtig for staten. Dette brev henviste dernæst til et andet, mere generelt brev af 15. januar 2004 fra finansministeren til skattedirektoratet med besked om ikke at acceptere forslag til ordninger med kreditorer, som ville betyde, at skattemyndighederne skulle give afkald på skattetilgodehavender. Endvidere fortolker de slovakiske myndigheder det brev af 3. februar 2004, som modtageren henviste til (jf. betragtning 43), som en udtrykkelig afvisning af 35 %-ordningen.
(64)
De slovakiske myndigheder fremfører, at modtageren ikke havde betalt punktafgifter til tiden (januar 2001-marts 2004) og regelmæssigt havde fået sine skatteforpligtelser udsat.
(65)
Ifølge de slovakiske myndigheder rejser de betydelige forskelle i vurderingerne i de to revisorers rapporter (se betragtning 48 og 51) tvivl om begge rapporters troværdighed. Myndighederne tvivler især på den likvidationsfaktor, EKORDA tilskriver kortfristede aktiver. Denne faktor burde være højere end 20 %.
(66)
Endelig havde modtageren ifølge de slovakiske myndigheder ikke udarbejdet en realistisk omstruktureringsplan, og de foranstaltninger, der blev foreslået i forbindelse med kreditorproceduren, kunne ikke betragtes som omstruktureringsforanstaltninger.
VI. VURDERING
1. KOMMISSIONENS KOMPETENCE
(67)
Da nogle af de relevante begivenheder fandt sted før Slovakiets tiltrædelse af Den Europæiske Union den 1. maj 2004, skal Kommissionen først fastslå, om den er kompetent til at behandle den omstridte foranstaltning.
(68)
Foranstaltninger, der er iværksat før tiltrædelsen og ikke gælder efter tiltrædelsen, kan ikke undersøges af Kommissionen, hverken i henhold til overgangsordningen efter punkt 3 i bilag IV til tiltrædelsestraktaten eller i henhold til de procedurer, der er fastlagt i artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Hverken tiltrædelsestraktaten eller TEUF kræver eller hjemler en undersøgelse af disse støtteforanstaltninger fra Kommissionens side.
(69)
Foranstaltninger iværksat efter tiltrædelsen falder imidlertid klart inden for Kommissionens kompetenceområde. For at kunne bedømme tidspunktet for gennemførelsen af en bestemt støtteforanstaltning er det relevante kriterium den retligt bindende retsakt, hvorved den kompetente nationale myndighed påtager sig at bevilge støtten (15).
(70)
Modtageren hævdede, at den omstridte foranstaltning blev iværksat før tiltrædelsen og ikke gælder derefter (jf. betragtning 43).
(71)
Kommissionen kan ikke acceptere de argumenter, der fremlægges af modtageren. Forslaget om at indlede kreditorproceduren er ikke et dokument udstedt af den bevilgende myndighed, men modtagerens eget tiltag. Domstolens afgørelse om at iværksætte kreditorproceduren er heller ikke et dokument udstedt af den bevilgende myndighed. Denne afgørelse tillod kun modtageren og dennes kreditorer at gå videre med forhandlingerne om ordningen, men udgjorde klart ikke den bevilgende begivenhed. Der foreligger intet bevis for, at skattedirektoratet skulle have givet udtryk for sin enighed i den omstridte foranstaltning på mødet i december 2003. De slovakiske myndigheder benægtede tværtimod, at der skulle have foreligget en sådan foreløbig aftale. Brevet af 3. februar 2004 afviser udtrykkeligt forslaget om 35 %-ordningen.
(72)
Den kompetente myndigheds beslutning om at give afkald på nogle af sine krav blev truffet den 9. juli 2004, da skattekontoret accepterede den ordning, der blev foreslået af modtageren.
(73)
Spørgsmålet om, hvorvidt foranstaltningen er gældende efter tiltrædelsen, er derfor ikke længere relevant.
(74)
Kommissionen erklærer sig derfor kompetent til at vurdere den anfægtede foranstaltning i medfør af artikel 108 i TEUF.
2. STATSSTØTTE SOM OMHANDLET I ARTIKEL 107, STK. 1, I TEUF
(75)
I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked.
(76)
Når en offentlig myndighed, såsom et skattekontor, giver afkald på et tilgodehavende, er der tale om anvendelse af statsmidler, og da foranstaltningen begunstiger en individuel virksomhed, er den selektiv.
(77)
Indtil de begivenheder, som udløste insolvensproceduren, opererede modtageren på markedet for produktion af alkohol og alkoholholdige drikkevarer, alkoholfri drikkevarer samt frugt og grøntsager på dåse. I 2003 var modtageren den tredjestørste producent af alkohol og alkoholholdige drikkevarer i Slovakiet. Siden inddragelsen af tilladelsen til produktion af alkohol og alkoholholdige drikkevarer i marts 2004 har modtageren været aktiv på engrosmarkedet gennem salg af alkohol og alkoholholdige drikkevarer produceret af et andet selskab, Old Herold s.r.o., som lejer og anvender modtagerens produktionsfaciliteter. I alle de segmenter, hvor modtageren var aktiv før kreditorproceduren, og hvor modtageren er aktiv i øjeblikket, sker der samhandel mellem medlemsstaterne.
(78)
I afgørelsen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure rejste Kommissionen tvivl om, hvorvidt foranstaltningen fordrejede eller truede med at fordreje konkurrencevilkårene ved at give modtageren en fordel, som denne normalt ikke ville kunne opnå på markedet. Kommissionen tvivlede med andre ord på, om staten havde opført sig som en markedsøkonomisk kreditor i forhold til modtageren.
(79)
Det blev fastslået, at kreditorproceduren indeholdt de samme gældssaneringsvilkår for både de private kreditorer og skattekontoret (offentlig kreditor). 35 % af gælden skulle betales til kreditorerne inden for en fastsat periode - et krav, som modtageren opfyldte. De resterende 65 % skulle afskrives.
(80)
Skattekontorets kreditorstilling var imidlertid usædvanligt stærk i dette tilfælde og kan ikke sidestilles med en typisk kreditors stilling i en konkursprocedure. Før ordningen var skattekontoret i en juridisk og økonomisk mere fordelagtig position end kreditorerne. Ikke alene var skattekontoret, der stod for over 99 % af alle krav i konkursproceduren, klart den dominerende og afgørende kreditor, men også - og ikke mindst - separatist. Skattekontorets krav kunne derfor indfries når som helst under konkursproceduren qua indtægterne fra salg af sikrede aktiver: Som nævnt i betragtning 18 ovenfor ville disse indtægter udelukkende blive brugt til dækning af separatistens krav. Det er derfor nødvendigt at undersøge i detaljer, om skattekontoret brugte alle disponible midler for at opnå den størst mulige tilbagebetaling af sine tilgodehavender, ligesom en markedsøkonomisk kreditor ville gøre.
(81)
De betingelser, som en foranstaltning skal opfylde for at blive behandlet som statsstøtte i henhold til artikel 107 TEUF, er ikke opfyldt, hvis den begunstigede virksomhed under omstændigheder, der svarer til normale markedsvilkår, ville kunne opnå de samme fordele som dem, der opnås qua statsmidlerne (16). Den vurdering skal som udgangspunkt foretages på grundlag af det markedsøkonomiske kreditorprincip. Når en offentlig kreditor yder betalingslempelser, hvad angår dennes tilgodehavender hos en virksomhed, udgør disse betalingslempelser statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF, hvis - under hensyn til, hvor stor en økonomisk fordel betalingslempelserne medfører - den pågældende virksomhed helt klart ikke ville have opnået tilsvarende lempelser fra en privat kreditor, der befinder sig i en situation, der svarer så meget som muligt til den offentlige kreditors situation, og som ønsker at inddrive tilgodehavender fra en skyldner i økonomiske vanskeligheder (17).
(82)
Anvendeligheden af princippet om den private markedsaktør afhænger i sidste ende af, om den pågældende medlemsstat på anden vis end i sin egenskab af offentlig myndighed har givet virksomheden en økonomisk fordel. Det følger heraf, at hvis en medlemsstat henholder sig til dette princip under den administrative procedure, skal den i tvivlstilfælde fremskaffe utvetydig, objektiv og verificerbar dokumentation for, at den gennemførte foranstaltning kan tilskrives medlemsstaten, der handler som en privat markedsaktør. Det skal fremgå tydeligt af dokumentationen, at den pågældende medlemsstat traf beslutningen om at handle, som den gjorde, før eller samtidig med at modtageren opnåede en økonomisk fordel. I den sammenhæng kan det være nødvendigt at fremskaffe dokumentation for, at beslutningen er baseret på økonomiske vurderinger svarende til sådanne vurderinger, som en rationel privat markedsaktør i en situation, der svarer så meget som muligt til medlemsstatens situation, ville have foretaget under lignende omstændigheder. Det er imidlertid ikke nok at henholde sig til økonomiske vurderinger, der foretages, efter at modtageren har opnået en økonomisk fordel, eller til en efterfølgende konstatering af, at den pågældende medlemsstats fremgangsmåde reelt var gavnlig, eller til efterfølgende begrundelser for den faktisk valgte fremgangsmåde (18).
(83)
Den Slovakiske Republik fremfører kort sagt, at foranstaltningen efter dens opfattelse skal betragtes som statsstøtte. Den erkender, at spørgsmålet om statsstøtte ganske enkelt ikke blev overvejet på det tidspunkt, hvor ordningen blev iværksat, og anmoder om, at den omstridte foranstaltning betragtes som redningsstøtte. Det fremgår således, at kravene i henhold til retspraksis, jf. ovenfor, ikke er opfyldt i dette tilfælde, og den omstridte foranstaltning udgør således statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(84)
Det er modtageren, der fremfører, at foranstaltningen ikke omfatter støtte, og som fremlægger ovennævnte dokumenter, navnlig rapporter fra to revisorer.
(85)
På grundlag af de oplysninger, som både modtageren og de slovakiske myndigheder har fremlagt, har Kommissionen med hensyn til modtagerens økonomiske situation i det pågældende år fastslået følgende forhold, der er relevante for anvendelsen af det markedsøkonomiske kreditorprincip. Kommissionen kan ikke kontrollere modtagerens tal pr. 31. marts 2004 og de slovakiske myndigheders tal pr. 17. juni 2004 på grundlag af modtagerens regnskaber. Kommissionen har imidlertid ingen grund til at betvivle disse tal.
Tabel 3
Modtagerens økonomiske situation 2003-2004 (mio. SKK)
31.12.2003 (19)
31.3.2004 (20)
28.4.2004 (21)
17.6.2004 (22)
31.12.2004 (23)
Langfristede aktiver (24)
208
205
204
200
200
Lagerbeholdning
119
209
176
84
52
Kontanter
3
50
94
161
27
Kortfristede handelstilgodehavender
128
98 (25)
80
63 (26)
97
(86)
Kommissionen vil først undersøge den dokumentation, modtageren har fremlagt til støtte for sin udtalelse om, at konkursproceduren ville have stillet skattekontoret ringere end kreditorproceduren (afsnit 2.1). Derefter vil Kommissionen undersøge skattekontorets situation i forhold til en skattefuldbyrdelsesprocedure (afsnit 2.2). Endelig vil Kommissionen undersøge andet bevismateriale, som de slovakiske myndigheder og modtageren har fremlagt (afsnit 2.3).
(87)
Som beskrevet i betragtning 37 blev det gældsbeløb, som ordningen skulle omfatte, reduceret som følge af den ekstraordinære ankeprocedure. Det skal dog bemærkes, at denne dom blev afsagt flere år efter beslutningen om at deltage i ordningen. Hvad angår det markedsøkonomiske kreditorprincip, er det de oplysninger, der var tilgængelige på det tidspunkt, hvor en kreditor ville have taget stilling til, hvilken fremgangsmåde der var den mest hensigtsmæssige, der udgør den standard, som den offentlige kreditors adfærd skal vurderes ud fra. I analysen nedenfor benyttes derfor tallene fra aftalen af 23. juli 2004.
2.1 Kreditorprocedure over for konkurs
(88)
For at vurdere, om modtageren opnåede faktiske fordele, skal Kommissionen foretage en generel vurdering og tage højde for alle relevante beviser i sagen, så den kan fastslå, om den pågældende virksomhed reelt ikke ville have opnået tilsvarende lempelser fra en privat kreditor (27). Kommissionen skal med andre ord undersøge, om skattekontoret blev bedre stillet ved at acceptere de foreslåede betingelser i kreditorproceduren, eller om det ville have været mere fordelagtigt at indlede en konkursprocedure.
(89)
Kommissionen mener ikke, at EKORDA-rapporten udgør et pålideligt grundlag for at sammenligne den foreslåede ordning med en hypotetisk konkursprocedure. De slovakiske myndigheder er enige med Kommissionen i den henseende.
(90)
Indledningsvis noterer Kommissionen, at EKORDA ved udgivelsen af sin rapport den 7. juli 2004 (kun to dage før kreditorernes møde) lagde modtagerens aktiver pr. 31. marts 2004 til grund for sine beregninger. Det fremgår klart af tabel 3, at de forskellige aktivers niveau ændredes betydeligt efter 31. marts 2004. Især blev en betydelig del af lagerbeholdningen solgt, hvilket førte til en øget kontantbeholdning. Disse ændringer er af stor betydning for anvendelsen af likvidationsfaktorer, som strækker sig fra 20 % for lagerbeholdning og kortfristede tilgodehavender til 100 % for kontanter. Det forholder sig nemlig sådan, at selv hvis EKORDAs likvidationsfaktorer havde været korrekte (hvilket Kommissionen anfægter af de grunde, der er beskrevet nedenfor), og man anvendte EKORDAs metode, viser følgende tabel, at resultatet af EKORDAs beregning ville have været anderledes, hvis den havde været baseret på tal fra 28. april 2004 og 17. juni 2004, dvs. stadig før kreditorernes møde den 9. juli 2004.
Tabel 4
Sammenligning af det sandsynlige provenu af salget af modtagerens aktiver ved en konkursprocedure (mio. SKK)
Situation den:
31.3.2004
28.4.2004
17.6.2004
Likvidationsfaktor (%)
Bogført værdi
Udbytte
Bogført værdi
Udbytte
Bogført værdi
Udbytte
Langfristede aktiver
45
205
92
204
92
200
90
Lagerbeholdning
20
209
42
176
35
84
17
Kortfristede tilgodehavender
20
98 (28)
20
86 (29)
17
37 (30)
7
Kontanter
100
50
50
94
94
161
161
I alt
204
238
275
(91)
Det skal bemærkes, at den forretningsplan, som modtageren forelagde domstolen, omfattede salg af lagerbeholdning for 110 mio. SKK over perioden marts-maj 2004. EKORDA må derfor have været klar over, at modtagerens aktiver ville undergå betydelige ændringer efter 31. marts 2004, men tog ikke hensyn til det.
(92)
Hvis der var blevet taget højde for modtagerens aktiver fra 28. april 2004, ville konklusionen have været, at det sandsynlige udbytte fra salg af modtagerens aktiver i en konkursprocedure ville have været større, end det skønnes i rapporten (238 mio. SKK, eller 6,3 mio. EUR, i stedet for 204 mio. SKK, eller 5,3 mio. EUR). En analyse med tallene fra juni 2004 ville have gjort det muligt at fastslå tydeligt og klart, at det sandsynlige udbytte fra salg af modtagerens aktiver i en konkursprocedure (275 mio. SKK; 7,2 mio. EUR) ville have været større, end det var foreslået i kreditorproceduren, og at skattekontoret skulle bruge sin vetoret og afvise forslaget med en ophævelse af kreditorproceduren til følge. Kommissionen vil gerne endnu en gang understrege, at ovenstående resultater er opnået ved brug af EKORDAs antagelser og metode.
(93)
Kommissionen kan imidlertid ikke acceptere den metode, der er anvendt af EKORDA, og finder ikke modtagerens forudsætninger troværdige. Denne konklusion understøttes af de slovakiske myndigheders tvivl som beskrevet i betragtning 60 og 65.
(94)
For det første forklarer EKORDA ikke i sin rapport, hvordan de 3 likvidationsfaktorer er fastsat. Formålet med likvidationsfaktorerne er at beregne restværdien af de aktiver, der sælges under likvidationen, idet der tages højde for, hvilken type salg der er tale om, f.eks. aktiver, der sælges separat, under tidspres osv. Derfor går man ud fra, at værdien af aktiver, der afhændes under likvidation, normalt er lavere end deres bogførte værdi, alt efter hvilken type aktiv der er tale om. Likvidationsfaktoren er den procentvise forskel på værdien af aktiver, der afhændes under likvidation, og deres bogførte værdi.
(95)
Endvidere synes likvidationsfaktoren på 45 % for langfristede aktiver at være for lav. Ifølge modtageren var værdien af de aktiver, skattekontoret havde pant i, 194 mio. SKK (31). Denne værdi er ifølge modtageren udtrykt i priser, som blev anslået af uafhængige eksperter omkring udgangen af 2003/begyndelsen af 2004. Efter Kommissionens opfattelse skulle en sådan »ekspertpris« normalt afspejle aktivets generelle pris og være udtryk for den pris, som aktivet kunne sælges til på et givet tidspunkt. Det bør erindres, at ekspertværdien af disse aktiver blev beregnet med henblik på at vurdere deres værdi som sikkerhed for de slovakiske myndigheder i forhold til modtagerens udskudte skattegæld, som krævet i den slovakiske skatteforvaltningslov. EKORDA giver ingen forklaring på, hvorfor udbyttet ved konkurssalget af langfristede aktiver kun ville udgøre 45 % af deres bogførte værdi på 205 mio. SKK, når modtageren selv vurderede disse aktiver meget højere.
(96)
Hvad angår modtagerens udsagn om, at det ville være vanskeligt at finde en køber, fordi størstedelen af de pantsatte maskiner var begrænset til produktion af alkohol og alkoholholdige drikkevarer, alkoholfri drikkevarer eller produkter på dåse, har Kommissionen følgende to kommentarer. For det første skal det bemærkes, at »ekspertprisen« på den pantsatte faste ejendom var 105 mio. SKK, hvilket i sig selv er højere end det totale udbytte efter EKORDAs skøn (92 mio. SKK). For det andet viser den faktiske udvikling i virksomheden, at nogle af disse produktionsaktiver hurtigt fandt en bruger, Old Herold s.r.o. Faktisk blev virksomhedens produktionsaktiver udlånt til Old Herold, så snart modtageren havde mistet sin licens til fremstilling af alkohol og alkoholholdige drikkevarer. Der ser derfor ud til at have været en umiddelbar interesse i disse produktionsaktiver fra en konkurrents side.
(97)
Med hensyn til lageret anser de slovakiske myndigheder selv, at likvidationsfaktoren burde være højere end 20 %.
(98)
Modtageren var i stand til at få 110 mio. SKK for salget af sit lager i 2004 (se betragtning 35), dvs. mere end 50 % af den bogførte værdi af lageret, som EKORDA baserede sin vurdering på. Dette er en stærk indikation af, at likvidationsfaktoren på 20 % var for lav. Ændringerne i balancen for 2004 med hensyn til lageret understøtter denne konklusion. Derudover anslog modtageren selv i sin forretningsplan provenuet fra salget af lageret i perioden marts-maj 2004 til 110 mio. SKK (se betragtning 35). EKORDA ignorerede dette skøn. Endelig kan det ud fra karakteren af modtagerens aktiviteter antages, at lageret bestod af færdigvarer og halvfabrikata, der kunne være solgt direkte til distributører eller forbrugere, hvilket yderligere understøtter en højere likvidationsfaktor.
(99)
Kommissionen mener derfor, at likvidationsfaktoren for lageret bør være 52 %. Dette tal er baseret på modtagerens skøn for det provenu, virksomheden kunne få fra salget af lageret med henblik på at finansiere aftalen (dvs. 110 mio. SKK). Under hensyntagen til den bogførte værdi på det tidspunkt (209 mio. SKK) var den eneste mulige likvidationsfaktor for lageret derfor mindst 52 % (52 % af 209 mio. = 110 mio.).
(100)
Endvidere anvendte EKORDA en dobbeltjustering med hensyn til kortfristede tilgodehavender. Det justerede først deres bogførte værdi med 59 % (den bogførte værdi var 166 mio. SKK, og den værdi, EKORDA brugte i sine beregninger, var 98 mio. SKK) og anvendte dernæst den lave likvidationsfaktor på 20 %. Denne metode er tvivlsom. Det er acceptabelt at justere bogføringsværdien af tilgodehavender, så den afspejler deres faktiske værdi på et givet tidspunkt. EKORDA giver imidlertid ingen forklaring på, hvorfor udbyttet ved konkurs/likvidation kun ville være en femtedel (20 mio. SKK) af, hvad modtageren selv mente at kunne opnå fra sine debitorer (98 mio. SKK).
(101)
På grundlag af tal fra marts 2004 justerede EKORDA den bogførte værdi af de kortfristede tilgodehavender (166 mio. SKK) til 98 mio. SKK for at korrigere for uerholdelige tilgodehavender og tilgodehavender af lav kvalitet. Imidlertid anvendte EKORDA også en likvidationsfaktor på kun 20 % på den justerede bogførte værdi. Hvis EKORDAs faktor på 59 % for justering af den bogførte værdi af de kortfristede tilgodehavender anvendes på den bogførte værdi pr. juni 2004 (63 mio. SKK), bliver resultatet 37 mio. SKK. I henhold til oplysningerne fra de slovakiske myndigheder var der imidlertid tilgodehavender for 63 mio. SKK, som kunne tilbagesøges. Det er derfor tvivlsomt, om en justering af deres bogførte værdi faktisk er nødvendig.
(102)
Under alle omstændigheder er der ingen åbenlys grund til, at likvidationsværdien skulle være endnu lavere end den justerede værdi. Kommissionen finder derfor, at det forventede provenu fra de kortfristede tilgodehavender i hvert fald ikke er lavere end den justerede værdi på 37 mio. SKK.
(103)
I lyset af ovenstående justerede Kommissionen EKORDAs skøn og foretog en ny vurdering på basis af tallene fra juni 2004. Denne vurdering viser klart, at det sandsynlige provenu fra salget af modtagerens aktiver under en konkursprocedure ville have været meget højere end det forventede provenu i EKORDAs rapport. Tallene er gengivet i nedenstående tabel.
Tabel 5
Sammenligning af det sandsynlige provenu af salget af modtagerens aktiver ved en konkursprocedure - EKORDAs tal sammenlignet med Kommissionens korrigerede tal (mio. SKK)
EKORDA
(31.3.2004)
Korrektion
(17.6.2004)
Bogført værdi
Provenu
Bogført værdi
Provenu
Langfristede aktiver
205
92
200
194 (32)
Lagerbeholdning
209
42
84
43 (33)
Kortfristede tilgodehavender
98 (34)
20
63
37 (35)
Kontanter
50
50
161
161
I alt
562
204
508
435
(104)
Omkostningerne ved konkursproceduren burde ifølge modtagerens kommentarer til afgørelsen om at indlede proceduren udgøre 18 % af den skønnede værdi af indtægterne fra salget af modtagerens aktiver under en sådan behandling. Ifølge modtageren er dette en hensigtsmæssig sats set i lyset af Verdensbankens rapport fra 2004 (36). Ved anvendelse af denne procentsats på den korrigerede værdi af det sandsynlige provenu fra salget af modtagerens aktiver, som fastslået af Kommissionen, ville omkostningerne ved en konkursprocedure derfor være 78,3 mio. SKK. Når dette beløb trækkes fra det korrigerede provenu fra salget af modtagerens aktiver, bliver resultatet højere end det beløb, skattekontoret modtog under ordningen (435 mio. -78,3 mio. = 356,7 mio.; det aftalte beløb under ordningen var 224,3 mio. SKK).
(105)
Som angivet i tabel 5 var det sandsynlige provenu fra salget af modtagerens aktiver 435 mio. SKK. Når man tager i betragtning, at skattekontoret ville have modtaget tæt på 100 % af indtægterne fra salget (37), og at selv hvis man tillod konkursomkostninger på op til 18 % som hævdet af modtageren, ville skattekontoret stadig have fået 132,4 mio. SKK mere end under ordningen.
(106)
Derudover gælder det, at selv hvis man anvendte EKORDAs meget lave likvidationsfaktorer på værdien af modtagerens aktiver pr. juni 2004, ville det sandsynlige provenu fra salget af disse aktiver (efter fradrag af omkostningerne ved konkursproceduren, dvs. 18 %) være 225,5 mio. SKK, hvilket stadig er højere end det beløb, skattekontoret accepterede under ordningen (38).
(107)
Endelig bør det bemærkes, at de slovakiske myndigheder ikke har støttet modtagerens påstand om, at skattekontoret havde EKORDA-rapporten til sin rådighed før kreditormødet den 9. juli 2004 og derfor kunne være brugt den som grundlag for dets beslutning. Skattekontoret havde imidlertid resultatet af deres egen inspektion i juni 2004, som viste, at Frucona rådede over betydelige aktiver som anført i tabel 3. På grundlag af disse oplysninger angav skattedirektoratet ved brev af 6. juli 2004 til det lokale skattekontor, at det lokale skattekontor ikke skulle acceptere den ordning, som modtageren havde foreslået, da ordningen var ugunstig for staten.
(108)
De øvrige ekspertrapporter, som modtageren har fremlagt, har ikke levet op til den nødvendige standard i forhold til at bevise, at det markedsøkonomiske kreditorprincip var opfyldt. Især nævnes det ikke i nogen af rapporterne, på hvilket grundlag de til tider ekstremt lave likvidationsfaktorer var beregnet. For så vidt angår fr. Kochová, hvis konklusioner var bemærkelsesværdigt forskellige fra EKORDAs konklusioner, bemærker Kommissionen desuden, at det ikke står klart, hvad formålet med udarbejdelsen af rapporten var, ligesom det heller ikke står klart, hvilken periode og hvilke antagelser den var baseret på. Bobestyreren fr. Holovačovás rapport erklærer blot, at kreditorproceduren generelt er mere fordelagtig for kreditorer end konkurs. Derfor kan ingen af oplysningerne i disse to rapporter anvendes til hverken at støtte eller at afvise modtagerens påstand om, at det markedsøkonomiske kreditorprincip var opfyldt.
(109)
Hvad angår argumenterne vedrørende varigheden af konkursproceduren, skal omstændighederne vedrørende denne sag også tages i betragtning ved vurderingen af, hvilken indvirkning den mulige længde af konkursproceduren ville have haft på beslutningsprocessen hos en hypotetisk privat kreditor.
(110)
Det faktum, at staten var i en privilegeret stilling i forhold til de andre kreditorer, idet staten havde sikkerhed i modtagerens faste aktiver, er endnu et vigtigt aspekt i denne sag. I HAMSA-dommen bekræftede Domstolen, at en status som separatist er en relevant faktor, der skal tages i betragtning ved anvendelsen af det markedsøkonomiske kreditorprincip (39). I overensstemmelse med artikel 31, stk. 1, litra e), i konkursloven kan en separatist på ethvert tidspunkt i løbet af konkursproceduren få sine fordringer opfyldt gennem salg af de aktiver, hvori separatisten har sikkerhed. For så vidt angår de aktiver, som skattekontoret har pant i, var varigheden af konkursproceduren derfor med Kommissionens øjne irrelevant, da disse fordringer kunne have blevet indfriet uafhængigt af udviklingen i konkursproceduren.
(111)
Selv hvis man tager hensyn til den værdi, som modtageren tillagde de sikrede aktiver, kunne skattekontoret have opnået en tidlig indfrielse gennem salget af aktiverne på mindst 194 mio. SKK svarende til 86 % af det foreslåede beløb i kreditorordningen. Kun hvis der havde været en vis udsigt til, at man ikke ville få det fulde beløb som aftalt i ordningen, ville skattekontoret have været nødt til at overveje, om det var værd at vente på afslutningen af konkursproceduren. Desuden ville skattekontoret ved den endelige fordeling til kreditorerne have modtaget omkring 99 % af provenuet fra salget af de resterende aktiver (185 mio. SKK i den værst tænkelige situation, dvs. ved anvendelse af EKORDAs likvidationsfaktorer; se tabel 4). Det burde have stået skattekontoret klart, at det deraf følgende skatteinddrevne beløb ville have været væsentligt større end det beløb, skattekontoret blev tilbudt i ordningen, og at kun en lille del af dette beløb ville have været forsinket sammenlignet med i ordningen.
(112)
Det kan derfor konkluderes, at oplysninger om varigheden af konkursproceduren i Slovakiet ikke ville have haft nogen væsentlig indflydelse på en hypotetisk privat kreditors beslutning.
(113)
Under alle omstændigheder havde modtageren på tidspunktet for indgåelse af ordningen desuden: i) et meget lavt antal kreditorer og ii) aktiver med en likvidationsværdi, der var højere end det af staten accepterede beløb i ordningen (som vist i tabel 5 var alene det sandsynlige provenu fra salget af ikke-sikrede aktiver 241 mio. SKK).
(114)
Antallet af kreditorer, der var involveret i ordningen, var lavt, idet der kun var fem. Af disse fem kreditorer var fire private, og deres andel af den samlede gæld var kun 0,6 % (3 797 608 SKK ud af 644 166 949 SKK) som vist i tabel 2. Staten udgjorde derfor langt den største kreditor med 99,4 % af de samlede fordringer. Sådanne omstændigheder ville i betydelig grad reducere risikoen for enhver uenighed mellem kreditorer og deraf følgende sagsanlæg, og konkursproceduren ville derfor sandsynligvis tage kortere tid.
(115)
Hvad angår det argument, som modtageren har fremført på grundlag af »Doing Business in 2004«-rapporten fra Verdensbanken, nemlig at konkursprocedure i Slovakiet i gennemsnit tager 4,8 år, bør det bemærkes, at rapporten omhandler en generel »indikator for afvikling af en virksomhed«, som måler den tid, det tager at gennemføre konkursproceduren samt retssager i forbindelse med konkursproceduren. Denne varighed er strengt taget ikke den samme som den gennemsnitlige varighed af konkursprocedure. De slovakiske myndigheder har selv udtrykt det synspunkt, at i lyset af sagens omstændigheder ville en konkurs tage kortere tid at behandle end den gennemsnitlige konkurs (se betragtning 60). De slovakiske myndigheders vurdering er særlig relevant set i lyset af, at den pågældende behandling ville blive gennemført i overensstemmelse med den slovakiske konkurslov og -praksis. Hvad ydermere er, var den slovakiske regering selv kreditor hos modtageren.
(116)
Desuden svinger varigheden af konkursprocedure i de af modtageren fremlagte rapporter betydeligt fra to år til mere end seks år (40). Derfor var de vurderinger af varigheden af konkursprocedure i Slovakiet, som modtageren fremsendte til Kommissionen, generaliserede og tog ikke hensyn til de specifikke detaljer i den foreliggende sag. En række af disse vurderinger var skøn og hængte til en vis grad ikke sammen indbyrdes.
(117)
Hvad angår det specifikke eksempel på en slovakisk virksomhed i samme branche som modtageren, hvis konkursprocedure varede mere end fem år, bør det bemærkes, at modtageren ikke har bevist, hvordan det eksempel hænger sammen med denne sag, og især hvorvidt den virksomhed var i samme eller en lignende juridisk og materiel situation som modtageren (41). I betragtning af, at modtageren havde én stor privilegeret kreditor, nemlig staten, og en række aktiver med en betydelig skønsmæssig værdi, ville konkursproceduren i modtagerens tilfælde kunne have været afsluttet forholdsvis hurtigt og ville derfor have været den foretrukne fremgangsmåde for den største kreditor, staten.
(118)
Endelig, selv hvis man antog, at konkursproceduren ville have varet i fire til fem år som hævdet af modtageren, var der tale om så stor en forskel mellem de sandsynlige beløb, der skulle tilbagesøges, og de beløb, der var aftalt i ordningen, at varigheden af behandlingen ikke ville have spillet en større rolle i en privat kreditors beslutning med hensyn til, om ordningen var acceptabel. I betragtning af en diskonto på 5,14 % (42) er nutidsværdien af det fremtidige cashflow på 356,7 mio. SKK selv efter fem år 277,6 mio. SKK, dvs. et godt stykke over det beløb, der blev aftalt i ordningen. Under sådanne omstændigheder skulle konkursproceduren have taget mere end 9 år, for at nutidsværdien blev lavere end det i ordningen aftalte beløb. En så lang likvidationsproces ville ikke have været set som sandsynlig af nogen privat markedsoperatør. Desuden ville nutidsværdien af de samlede beløb, der skulle tilbagesøges, være endnu større, hvis man tog i betragtning, at en betydelig del af gælden sandsynligvis ville have været tilbagebetalt tidligere qua salget af de sikrede aktiver (se betragtning 111).
(119)
På grundlag af det foreliggende bevismateriale konkluderer Kommissionen derfor, at en privat kreditor ikke ville have accepteret ordningen på de vilkår, som skattekontoret accepterede i dette tilfælde. I betragtning af, at skattekontoret kunne få sine krav indfriet som separatist når som helst i løbet af konkursproceduren og desuden ville få over 99 % af det provenu, der skulle deles blandt de øvrige kreditorer (på grund af dets kravs størrelse sammenlignet med andre kreditorers), konkluderer Kommissionen, at næsten hele udbyttet i forbindelse med konkurs ville tilfalde skattekontoret, og at skattekontoret som påvist ovenfor ville have fået et langt højere beløb end det, der blev accepteret i kreditorordningen.
2.2 Kreditorordningen over for skattefuldbyrdelse
(120)
Skattekontoret havde til forskel fra private kreditorer ret til på eget initiativ at indlede skattefuldbyrdelsesproceduren gennem salg af fast ejendom, maskiner og inventar eller firmaet som helhed. I forhold til den retspraksis, der er nævnt i betragtning 82 ovenfor, er der ikke tilvejebragt bevis, for at skattekontoret skulle have overvejet denne fremgangsmåde og skulle have konkluderet, at det ville have været mindre fordelagtigt end at tiltræde ordningen.
(121)
Under alle omstændigheder finder Kommissionen modtagerens udsagn om, at kreditorproceduren beskytter virksomheden mod skattefuldbyrdelsesproceduren, irrelevant. Som bekræftet af de slovakiske myndigheder var skattefuldbyrdelsesproceduren et reelt alternativ for skattekontoret, enten før iværksættelsen af kreditorproceduren eller efter skattekontorets veto mod den foreslåede ordning. Det er derfor nødvendigt at overveje denne mulighed, når det skal fastslås, om det markedsøkonomiske kreditorprincip er overholdt. Modtageren sammenligner ikke den foreslåede ordning med det mulige resultat af skattefuldbyrdelsen.
(122)
Kommissionen har i sin analyse anvendt både modtagerens og de slovakiske myndigheders oplysninger. I denne sammenhæng skal det bemærkes, at de slovakiske myndigheder har bekræftet, at skattekontoret havde en panteret svarende til 397 mio. SKK, som anført i afgørelsen om indledning af den formelle undersøgelsesprocedure. Denne værdi siges at være opnået på grundlag af modtagerens regnskaber. Modtageren fremfører for sit vedkommende, at værdien af de pantsatte aktiver udtrykt i »ekspertpriser« er 194 mio. SKK (se betragtning 22). Kommissionen behøver ikke at fastslå, hvilket tal der er korrekt, men kan ikke desto mindre drage følgende konklusioner.
(123)
For det første udgjorde pantet modværdien af modtagerens udsatte skattegæld, som fastsat i skatteforvaltningsloven. Hvis værdien af modtagerens aktiver faktisk kun beløb sig til halvdelen af pantet, som anført i den ekspertudtalelse, modtageren fremlagde, var den pantesikkerhed, som staten krævede for denne henstand, utilstrækkelig. Under disse omstændigheder opfyldte den skattehenstand, skattekontoret tillod mellem november 2002 og november 2003 på i alt 477 mio. SKK, efter al sandsynlighed ikke det markedsøkonomiske kreditorprincip. I forbindelse med denne sag behøver Kommissionen heller ikke at fastslå, om disse foranstaltninger udgjorde statsstøtte. Hvis den tidligere henstand allerede udgjorde statsstøtte, kan der dog ikke længere henvises til det markedsøkonomiske kreditorprincip, når den udsatte gæld senere (delvis) afskrives.
(124)
For det andet ville en kreditor, der opererer under markedsøkonomiske forhold - selv i det tilfælde, hvor det lavere tal, modtageren har fremlagt, blev anvendt ved beregningen af provenuet af en skattefuldbyrdelsesprocedure - have foretrukket denne procedure frem for kreditorproceduren, hvis muligheden havde foreligget.
(125)
Under en skattefuldbyrdelsesprocedure kan et skattekontor sælge debitors aktiver (tilgodehavender og andre kortfristede aktiver, løsøre, fast ejendom) direkte. På det tidspunkt, hvor skattekontoret stemte for ordningen, havde modtageren en lagerbeholdning med en værdi af 43 mio. SKK, inddrivelige tilgodehavender på 37 mio. SKK og en kontantbeholdning på 161 mio. SKK (se tabel 5). Det skal bemærkes, at værdien af de kortfristede aktiver alene (241 mio. SKK; 6,3 mio. EUR) (43) ville overstige det udbytte, ordningen ville medføre (224,3 mio. SKK; 5,93 mio. EUR). Desuden havde modtageren andre aktiver, hvis værdi var mindst 194 mio. SKK.
(126)
Skattefuldbyrdelsesproceduren ville heller ikke medføre administrationsgebyrer, som det var tilfældet med konkursproceduren. Det er en procedure, som indledes og styres af skattekontoret selv, så det kan antages, at den ville blive gennemført hurtigt.
(127)
Kommissionen konkluderede derfor, at skattefuldbyrdelsesproceduren på grundlag af modtagerens aktiver ville have ført til et større udbytte end ordningen.
2.3 Andet bevismateriale
(128)
Kommissionen noterer sig det brev, der er fremlagt af de slovakiske myndigheder, og som skattedirektoratets direktør har sendt til sin underordnede, direktøren for det pågældende skattekontor (se betragtning 63). Brevet er et klart bevis på, at skattedirektoratet (som tidligere havde haft direkte kontakt med modtageren) modsatte sig den foreslåede ordning og gav det lokale skattekontor en klar instruks om ikke at stemme for ordningen. Den grund, der blev nævnt i brevet, var, at den foreslåede ordning var »ufordelagtig« for staten.
(129)
Det blev også påvist af de slovakiske myndigheder, at finansministeriet i begyndelsen af 2004 havde givet skattemyndighederne en klar instruks om ikke at acceptere ordninger med forslag om afskrivning af skattemyndighedernes tilgodehavender (44). Denne instruks blev givet i forbindelse med ændringen af skatteforvaltningsloven pr. 1. januar 2004 som led i bestræbelserne på at styrke disciplinen på skatteopkrævningsområdet.
(130)
Desuden bemærker Kommissionen, at skattekontoret selv havde anket denne ordning allerede den 2. august 2004, dvs. ikke engang en måned efter, at der blev opnået enighed om ordningen.
(131)
Modtageren fremførte, at skattekontoret havde meddelt, at det var enigt i ordningen, allerede før modtageren indledte proceduren. Det er Kommissionens opfattelse, at det bevismateriale, modtageren har fremlagt, indikerer præcist det modsatte. Ved brev af 3. februar 2004 skriver direktøren for skattekontoret til modtageren, at han ganske vist ikke principielt er modstander af brugen af kreditorproceduren, men at han ikke kan tilslutte sig modtagerens forslag om en ordning med en tilbagebetaling af 35 % af gælden.
(132)
På grundlag af dette bevismateriale kan Kommissionen kun konkludere, at de slovakiske myndigheder var imod den ordning, som modtageren havde foreslået, og at dette allerede var tilfældet, inden kreditorproceduren blev indledt den 8. marts 2004, inden kreditorernes afstemning den 9. juli 2004 og også efter domstolens godkendelse af ordningen.
(133)
Modtageren fremførte, at de langsigtede virkninger, såsom kontinuiteten i statens skatteprovenu, skulle tages i betragtning (se betragtning 52).
(134)
For det første skal det understreges, at det markedsøkonomiske kreditorprincip adskiller sig fra det markedsøkonomiske investorprincip. Mens en markedsøkonomisk investor er i en situation, hvor han kan afgøre, om han vil indlede forretningsforbindelser med den pågældende virksomhed, og er motiveret af den langsigtede strategiske udsigt til at opnå et passende afkast af sin investering (45), vil en »markedsøkonomisk kreditor«, som allerede har forretningsmæssige eller offentligretlige forbindelser med den insolvente virksomhed, søge at opnå tilbagebetaling af beløb, som han allerede har til gode (46), på betingelser, der er så fordelagtige som muligt, hvad angår tilbagebetalingens størrelse og tidsrammen. Den markedsøkonomiske kreditors og den markedsøkonomiske investors motivationer vil derfor være forskellige. Følgelig har retspraksis defineret to særskilte principper for de to situationer.
(135)
For det andet er det vigtigt at bemærke, at der med hensyn til analogien mellem en kreditor, der er leverandør, og staten, er en fundamental forskel i deres tilgodehavenders karakter. Da leverandørens forhold til den insolvente virksomhed udelukkende er kontraktligt, kan han komme til at lide under tabet af en forretningspartner. Hvis den insolvente virksomhed likvideres eller sælges, er leverandøren nødt til at finde en ny kunde eller indgå kontrakt med den nye ejer. Risikoen er større, når leverandøren er stærkt afhængig af den insolvente virksomhed. En sådan kreditor vil absolut tage hensyn til fremtiden. Til forskel herfra er statens forhold til den insolvente virksomhed baseret på offentlig ret og er derfor ikke afhængigt af parternes vilje. Enhver ny ejer, der overtager den likviderede virksomheds aktiver, vil automatisk være forpligtet til at betale skatter. Endvidere er staten aldrig afhængig af en enkelt skatteyder. Endelig, og som det vigtigste, er staten ikke profitorienteret, når den påligner skatter, og den handler ikke på kommercielle vilkår eller med kommercielle hensigter i denne forbindelse. Ovenstående analogi er derfor ikke velbegrundet.
(136)
Kommissionen konkluderer, at statens situation i den foreliggende sag ikke kan sammenlignes med en markedsøkonomisk investors eller en afhængig markedsøkonomisk kreditors situation. Et fremtidigt skatteindtægtstab kan derfor ikke tages i betragtning ved anvendelsen af det markedsøkonomiske kreditorprincip (47).
(137)
Endelig skal det på grundlag af den skatteoversigt, som modtageren har fremlagt, bemærkes, at størstedelen af de skatter, modtageren har betalt siden 1995, har været indirekte skatter (punktafgifter og moms). Da disse skatter betales af de endelige forbrugere, ville modtagerens likvidation ikke have haft nogen indvirkning på opkrævningen af dem, så længe forbrugerne fortsatte med at købe de beskattede produkter (i dette tilfælde hovedsagelig alkohol og alkoholholdige drikkevarer) af andre producenter. Modtagerens argument med hensyn til et betragteligt fremtidigt skatteindtægtstab er derfor ikke troværdigt.
(138)
Kommissionen konkluderer, at ingen af de øvrige beviser forelagt af modtageren dokumenterer, at den private kreditors adfærd ville være blevet påvirket. Der er derfor intet i dette afsnit, som ændrer Kommissionens vurdering af denne adfærd i afsnit 2.1 og 2.2.
2.4 Konklusion
(139)
På grundlag af ovennævnte bevismateriale konkluderer Kommissionen, at det markedsøkonomiske kreditorprincip ikke er overholdt i den foreliggende sag, og at staten gav modtageren en fordel, som virksomheden ikke ville have kunnet opnå på markedet.
(140)
Kommissionen konkluderer derfor, at den omstridte foranstaltning skal betragtes som statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.
3. STØTTEFORANSTALTNINGENS FORENELIGHED: UNDTAGELSE I HENHOLD TIL ARTIKEL 107, STK. 3, I TEUF
(141)
Foranstaltningens primære formål er at støtte en kriseramt virksomhed. I sådanne tilfælde er det muligt at anvende undtagelsesbestemmelsen i TEUF, artikel 107, stk. 3, litra c), som tillader statsstøtte, der fremmer udviklingen af visse erhvervsgrene, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, og når de relevante betingelser er opfyldt.
(142)
I betragtning af modtagerens produktionsportefølje har Kommissionen vurderet, om de særlige regler, der gælder for landbrug, gælder i den foreliggende sag. På grundlag af de slovakiske myndigheders oplysninger om modtagerens omsætning konkluderede Kommissionen i sin afgørelse om indledning af den formelle undersøgelse, at de fleste af modtagerens produkter ikke falder ind under bilag I til TEUF, og at de generelle regler for statsstøtte derfor gælder.
(143)
Modtageren anfægtede i sine bemærkninger til afgørelsen om indledning af den formelle undersøgelse de omsætningstal, der var blevet fremlagt af de slovakiske myndigheder (jf. tabel 1), men ikke Kommissionens afgørelse om at foretage sin vurdering på grundlag af de generelle regler for statsstøtte. Uden at ville fastslå, om modtagerens tal er korrekte (48), efterprøvede Kommissionen, om dens ovennævnte konklusion ville holde på grundlag af de nye tal. Den konkluderer, at det meste af modtagerens omsætning stammer fra produkter, som ikke falder ind under bilag I til TEUF. Det er således de generelle og ikke de sektorspecifikke regler for statsstøtte, der gælder.
(144)
Rednings- og omstruktureringsstøtte til kriseramte virksomheder reguleres for øjeblikket af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (49) (de nye rammebestemmelser), som har erstattet de tidligere rammebestemmelser, der blev vedtaget i 1999 (50) (1999-rammebestemmelserne).
(145)
I overgangsbestemmelserne i de nye rammebestemmelser er det fastsat, at de skal gælde for vurderingen af al rednings- eller omstruktureringsstøtte, der er ydet uden Kommissionens forudgående godkendelse (ulovlig støtte), hvis al støtten eller en del heraf er blevet ydet efter offentliggørelsen af de nye rammebestemmelser i Den Europæiske Unions Tidende (punkt 104, første afsnit), dvs. efter den 1. oktober 2004. Hvis støtten imidlertid er ydet ulovligt før den 1. oktober 2004, skal undersøgelsen foretages på grundlag af de rammebestemmelser, der var gældende på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet (punkt 104, andet afsnit).
(146)
Skattekontorets godkendelse af kreditorordningen blev udstedt 9. juli 2004 med virkning fra den 23. juli 2004. Det betyder, at støtten blev ydet ulovligt før 1. oktober 2004. 1999-rammebestemmelserne, som var gældende på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, finder derfor anvendelse.
(147)
Kommissionen konkluderer, at modtageren er en mellemstor virksomhed som omhandlet i Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (51).
3.1 Virksomhedens støtteberettigelse
(148)
Ifølge 1999-rammebestemmelsernes punkt 5, litra c), betragtes en virksomhed som kriseramt, når den efter de nationale regler opfylder betingelserne for konkursprocedure.
(149)
Modtageren var part i den kreditorprocedure, der kun gælder for insolvente virksomheder som defineret i konkursloven. Den er derfor berettiget til rednings- og omstruktureringsstøtte.
3.2 Redningsstøtte
(150)
Den omstridte foranstaltning blev oprindeligt beskrevet af de slovakiske myndigheder som redningsstøtte. I henhold til 1999-rammebestemmelserne rejste Kommissionen tvivl om støttens forenelighed som redningsstøtte af de årsager, der er beskrevet i del III ovenfor.
(151)
Hverken de slovakiske myndigheder eller modtageren har kommenteret denne tvivl. Kommissionen har ikke fået forelagt nye oplysninger i denne henseende.
(152)
Eftersom ovennævnte tvivl ikke er fjernet, konkluderer Kommissionen, at støtten ikke er forenelig som redningsstøtte i 1999-rammebestemmelsernes betydning.
3.3 Omstruktureringsstøtte
(153)
Kommissionen rejste af de årsager, der er beskrevet i del III ovenfor, tvivl om, hvorvidt støtten var forenelig som omstruktureringsstøtte i 1999-rammebestemmelsernes betydning.
(154)
Kommissionen bemærker, at de slovakiske myndigheder, som skal bevise, at statsstøtten er forenelig med det indre marked, ikke har fremlagt nogen nye oplysninger til støtte for denne konklusion. Den har taget modtagerens bemærkninger til efterretning.
3.3.1 Genetablering af den langsigtede rentabilitet
(155)
I henhold til 1999-rammebestemmelserne skal omstruktureringsstøtte være betinget af, at der gennemføres en realistisk og sammenhængende omstruktureringsplan, som skal genetablere virksomhedens rentabilitet på længere sigt. Medlemsstaten forpligter sig til at sikre gennemførelsen af planen, som skal godkendes af Kommissionen. Hvis virksomheden ikke gennemfører planen, betragtes det som misbrug af støtte.
(156)
I hovedsagen skal omstruktureringsplanen sætte modtageren i stand til at genetablere sin langsigtede rentabilitet inden for en rimelig tidsfrist og på grundlag af realistiske antagelser med hensyn til de fremtidige driftsvilkår. Planen skal beskrive de forhold, der førte til modtagerens vanskeligheder, og fastlægge passende foranstaltninger til at modvirke disse vanskeligheder. Omstruktureringstiltag må ikke kun bestå i finansiel støtte, der tager sigte på at afvikle gæld og dække tidligere tab, men skal også tackle årsagerne til vanskelighederne.
(157)
For virksomheder, der ligger i støttede områder, og for små og mellemstore virksomheder foreskriver 1999-rammebestemmelserne, at der for godkendelse af støtte stilles mindre strenge krav til gennemførelse af modydelser og tilsynsrapporternes indhold. Disse faktorer fritager dog hverken virksomhederne for kravet om at udarbejde en omstruktureringsplan eller medlemsstaterne for forpligtelsen til at gøre omstruktureringsstøtten betinget af, at der gennemføres en omstruktureringsplan.
(158)
Efter indledningen af den formelle undersøgelse bekræftede de slovakiske myndigheder, at den forretningsplan, modtageren var forpligtet til at fremlægge som en betingelse for indledning af kreditorproceduren, kun blev behandlet af den kompetente domstol, dvs. ikke af den bevilgende myndighed, og at hverken domstolen eller skattekontoret overvågede planens gennemførelse.
(159)
I modsætning til denne bekræftelse fremførte modtageren, at skattekontoret havde undersøgt, om forretningsplanen ville kunne genetablere virksomhedens langsigtede rentabilitet, inden det godkendte ordningen, men modtageren fremlagde intet bevismateriale til støtte for denne påstand.
(160)
Modtageren fremførte endvidere, at det var uden betydning, om der forelå en formel omstruktureringsplan i tilfælde, hvor Kommissionen skulle foretage en efterfølgende vurdering af støtte, eftersom Kommissionen er i stand til at fastslå, om modtageren rent faktisk var blevet levedygtig. Ifølge modtageren kan der kun kræves en formel omstruktureringsplan i tilfælde af en forudgående vurdering, som er den eneste type vurdering, 1999-rammebestemmelserne gælder for.
(161)
Dette argument er ikke korrekt. 1999-rammebestemmelserne gælder for vurderingen af både anmeldt og ulovlig støtte. Uanset hvornår vurderingen finder sted, gælder kravet om, at omstruktureringsstøtten gøres betinget af, at der udarbejdes en omstruktureringsplan, som kan genskabe virksomhedens rentabilitet. Kommissionen skal foretage sin vurdering på grundlag af de foreliggende oplysninger på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet.
(162)
Det kan konkluderes, at skattekontoret som den bevilgende myndighed ikke havde lejlighed til at vurdere en omstruktureringsplan og til at gøre afskrivningen af sine tilgodehavender betinget af gennemførelsen af en omstruktureringsplan, som var underlagt tilsyn. Det betyder, at den første formelle betingelse, som gælder fuldt ud, også for en efterfølgende vurdering, ikke var opfyldt.
(163)
Hvad angår forretningsplanens indhold, har de slovakiske myndigheder ikke fremlagt nogen oplysninger, som fjerner Kommissionens tvivl om, hvorvidt planen udgør en reel omstruktureringsplan som fastsat i 1999-rammebestemmelserne.
(164)
Kommissionen kan kun fastholde den konklusion, som den anførte i afgørelsen om at indlede den formelle undersøgelse. Den fremlagte forretningsplan er slet og ret en plan, der vedrører modtagerens akutte problem med voksende gæld til staten. Planen analyserer på ingen måde de forhold, der førte til modtagerens vanskeligheder, eller virksomhedens økonomiske situation på det tidspunkt eller dets økonomiske udsigter. Eftersom denne analyse manglede, foreslog modtageren ikke nogen konkrete tiltag for at fjerne de enkelte årsager til vanskelighederne. Den eneste foranstaltning, der er beskrevet i detaljer, er den foreslåede finansielle omstrukturering gennem ordningen med kreditorerne.
(165)
Planen nævner slet ikke forøgelsen af modtagerens egenkapital, der omtales af modtageren som en af omstruktureringsforanstaltningerne. Der er intet i sagsakterne, der viser, at kapitalforøgelsen gennem Hydree Slovakia skulle betragtes som en foranstaltning, der kunne sikre, at modtageren ikke på langt sigt ville gentage sin strategi med at finansiere sin produktion gennem moms- og punktafgiftsgæld, som i sidste ende var det, der bragte virksomheden i vanskeligheder. De slovakiske myndigheder bekræftede selv, at kapitalforøgelsen ikke på nogen måde mindsker risikoen for, at de økonomiske problemer gentager sig. Denne risiko er så meget desto større, når det tages i betragtning, at kapitalforøgelsen beløb sig til 21 mio. SKK, mens den omstrukturerede gæld var på 644 mio. SKK.
(166)
Kapitalforøgelsen er ikke i sig selv noget bevis på markedets tillid til, at modtageren på ny bliver levedygtig på lang sigt. Kommissionen bemærker, at det på trods af en aktiv indsats ikke lykkedes modtageren at opnå noget lån fra en privat bank.
(167)
Kommissionen bemærker endvidere, at udlejningen af produktionsfaciliteterne til modtagerens konkurrent Old Herold s.r.o. klart var begrundet i, at modtageren havde mistet sin tilladelse til at producere alkohol og alkoholholdige produkter, og ikke skyldtes, at produktionen ville have været tabsgivende og derfor måtte omstruktureres. Det er sandt, at modtageren selv kunne have anmodet om en ny tilladelse, efter at ordningen var afsluttet, men ikke gjorde det. Kommissionen bemærker imidlertid, at modtageren fortsat sælger de produkter, der produceres af Old Herold ved hjælp af modtagerens faciliteter, og sælger dem under sit eget varemærke og endog planlægger at øge dette salg, som angivet i årsberetningen for perioden 29. april-30. december 2004. Udlejningen af disse produktionsaktiver kan derfor ikke anses som en omstruktureringsforanstaltning, fordi der på grundlag af alt det foreliggende bevismateriale ikke var noget behov for omstrukturering af denne del af produktionen.
(168)
Hvad angår de resterende foranstaltninger, der er foreslået i forretningsplanen, er Kommissionens tvivl ikke fjernet. Disse foranstaltninger er ganske enkelt aktiviteter i den sædvanlige forretningsgang og ikke rationaliseringsforanstaltninger (salg af gammelt udstyr eller gamle køretøjer). De to foreslåede strukturforanstaltninger (indstilling af produktionen af urentable alkoholfri produkter og salg af fast ejendom) var meget uklart beskrevet uden nogen nøjagtig angivelse af produkterne eller en tidsplan. De slovakiske myndigheder bekræftede, at den faste ejendom, der skulle sælges (en administrationsbygning, en butik og en rekreationsfacilitet), ikke var blevet solgt pr. 10. oktober 2005, dvs. at denne planlagte foranstaltning ikke var blevet gennemført som bebudet.
(169)
Da der ikke foreligger en formel omstruktureringsplan og en reel analyse af vanskelighederne, og da der ikke er truffet de nødvendige foranstaltninger til at rette op på disse vanskeligheder, kombineret med markedsvilkårene og -udsigterne, må Kommissionen konkludere, at den forretningsplan, modtageren har fremlagt, ikke er en reel omstruktureringsplan som fastsat af 1999-rammebestemmelserne (52). Kommissionens tvivl om, hvorvidt modtageren på ny ville kunne blive levedygtig på lang sigt, er derfor ikke fjernet.
3.3.2 Støtten begrænset til det strengt nødvendige
(170)
Selv om Kommissionen fortsat er i tvivl med hensyn til den langsigtede rentabilitet, da der ikke foreligger en reel omstruktureringsplan, og dette i sig selv er tilstrækkeligt til at konkludere, at støtten ikke er forenelig med det indre marked, vil den også analysere 1999-rammebestemmelsernes andet centrale kriterium, nemlig at støtten skal være begrænset til det strengt nødvendige.
(171)
I henhold til 1999-rammebestemmelsernes punkt 40 skal støttens størrelse og intensitet begrænses til det strengt nødvendige for at gøre det muligt at foretage en omstrukturering på grundlag af modtagerens eksisterende finansielle midler. Modtageren forventes at yde et betydeligt bidrag til omstruktureringen over sine egne midler.
(172)
Omstruktureringsomkostningerne svarede til den samlede gæld, der blev omstruktureret gennem ordningen. Modtageren betalte 35 % af dette beløb.
(173)
De slovakiske myndigheder gav ingen yderligere forklaring med hensyn til den tvivl, Kommissionen havde givet udtryk for i denne forbindelse. Modtageren forklarede, hvordan den resterende gæld efter ordningen blev finansieret (jf. betragtning 30-35). Ifølge modtageren beløb virksomhedens eget bidrag sig til 231 mio. SKK (6,1 mio. EUR).
(174)
For det første bemærker Kommissionen, at de midler, modtageren havde til rådighed, oversteg den resterende gæld efter ordningen. Dette tyder på, at støtten ikke var begrænset til det strengt nødvendige.
(175)
Hvad der er vigtigere, er, at kreditten fra Old Herold efter Kommissionens opfattelse ikke kan betragtes som modtagerens eget bidrag i 1999-rammebestemmelsernes betydning. Tilgodehavender udgør en løbende kilde til finansiering af virksomhedens drift. De er kortfristede lån, som imidlertid skal betales tilbage. Det er kun i de tilfælde, hvor leverandører accepterer en længere betalingsfrist end den normale, at virksomheden får yderligere midler til rådighed til omstrukturering, og at en sådan henstand er et tegn på, at markedet har tillid til, at en genetablering af rentabiliteten er realistisk.
(176)
Modtageren påviste på ingen måde, at Old Herolds betalingshenstand strakte sig langt ud over, hvad der er normal handelspraksis mellem modtageren og leverandørerne. Betalingsfristen på 40 dage synes at være standardpraksis, særlig i betragtning af at den blev bevilget modtageren efter ordningen. Modtageren var derfor ikke længere i økonomiske vanskeligheder. Selve ordningens formål var netop at hjælpe modtageren ud af de økonomiske problemer.
(177)
Kommissionen konkluderer derfor, at denne forlængede betalingsfrist ikke kan anses som et bidrag til omstruktureringen gennem eksterne midler.
(178)
Uden denne henstand andrager modtagerens eget bidrag i 1999-rammebestemmelsernes betydning 131 mio. SKK (3,4 mio. EUR) og svarer således til 20 % af omstruktureringsomkostningerne.
(179)
1999-rammebestemmelserne indeholdt ikke nogen tærskler for, hvornår modtagerens eget bidrag anses for at være betydeligt.
(180)
I betragtning af Kommissionens praksis med anvendelsen af 1999-rammebestemmelserne og udviklingen i Kommissionens politik i denne henseende hen imod indførelsen af tærsklerne under de nye rammebestemmelser anser Kommissionen bidraget på 20 % for at være temmelig lavt (53). Et sådant bidrag ville kun kunne accepteres under 1999-rammebestemmelserne, hvis alle de andre betingelser for godkendelse af støtten var opfyldt, og Kommissionen ville da være nødt til at tage hensyn til, om virksomheden er aktiv i et støtteberettiget område, og i hvilket omfang finansieringskilderne afspejler markedets - ud over modtagerens og aktionærernes - tillid til virksomhedens langsigtede rentabilitet eller andre specifikke træk ved sagen.
(181)
På baggrund af ovenstående er Kommissionen ikke enig i, at modtagerens bidrag i den foreliggende sag er betydeligt. Den konkluderer, at dens tvivl om, hvorvidt modtagerens eget bidrag var betydeligt, og hvorvidt støtten er begrænset til det strengt nødvendige, ikke er fjernet.
3.4 Støttens forenelighed med det indre marked: konklusion
(182)
Kommissionen konkluderer, at støtten ikke er forenelig med det indre marked som rednings- eller omstruktureringsstøtte. Der kan heller ikke anvendes andre undtagelsesbestemmelser i TEUF i den foreliggende sag.
VII. KONKLUSION
(183)
Kommissionen finder, at Den Slovakiske Republik ulovligt har tilladt Frucona Košice a.s. at afskrive skattegæld og således har overtrådt artikel 108, stk. 3, i TEUF. Denne støtte er ikke forenelig med det indre marked ifølge nogen af undtagelsesbestemmelserne i TEUF.
(184)
Selv om skattekontorets gennemførelse af afskrivningen har været stillet i bero under Kommissionens procedure, finder Kommissionen, at modtageren opnåede denne fordel på det tidspunkt, hvor skattekontoret besluttede at frafalde en del af sit krav og dermed stillede støtten til rådighed for modtageren. Dette tidspunkt var den 23. juli 2004, hvor kreditorernes aftale trådte i kraft. Den fordel, modtageren opnåede i forhold til sine konkurrenter, bestod i, at skattekontoret ikke havde håndhævet sit skattekrav.
(185)
For at genoprette den tidligere situation skal statsstøtten tilbagebetales. Eftersom fordelen blev ydet i det øjeblik, kreditorordningen trådte i kraft den 23. juli 2004, er det beløb, der skal tilbagebetales, det fulde beløb af afskrivningen som fastlagt i ordningen.
(186)
Højesteret i Den Slovakiske Republik afgjorde imidlertid, at vejafgiftsrestancer på 424 490 SKK fejlagtigt var medtaget i ordningen. Derfor blev den samlede gæld nedskrevet med dette beløb, og den skyldige gæld til skattekontoret beløb sig efter korrektion i kreditorordningen til 640 369 341 SKK.
(187)
Vejafgiftsrestancerne, der i mellemtiden var blevet behandlet, som var de afskrevet, blev betalt fuldt ud den 2. august 2006. Denne betaling skal medtages ved beregningen af støttebeløbet og den dertil hørende rente, der stadig skal betales -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Beslutning 2007/254/EF ophæves.
Artikel 2
Den statsstøtte, som Den Slovakiske Republik har ydet Frucona Košice a.s., og som beløber sig til i alt 416 515 990 SKK, er uforenelig med det indre marked.
Artikel 3
1. Den Slovakiske Republik træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 2 omhandlede støtte, som allerede er udbetalt ulovligt til støttemodtageren, under hensyntagen til, at beløbet på 424 490 SKK for vejafgiftsrestancer blev betalt til det lokale skattekontor den 2. august 2006.
2. Tilbagesøgningen skal ske omgående og i overensstemmelse med den nationale lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme afgørelsen hurtigt og effektivt.
3. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter i hele perioden fra det tidspunkt, hvor den blev udbetalt Frucona Košice a.s.'s, og indtil den er tilbagebetalt.
4. Renterne beregnes i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (54). Renten tilskrives med renters rente gennem hele den periode, der er omhandlet i stk. 3.
Artikel 4
Den Slovakiske Republik underretter inden to måneder at regne fra meddelelsen af denne afgørelse Kommissionen om de foranstaltninger, den har truffet for at efterkomme afgørelsen. Den giver disse oplysninger ved hjælp af spørgeskemaet i bilaget til denne afgørelse.
Artikel 5
Denne afgørelse er rettet til Den Slovakiske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. oktober 2013.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 16 päivänä lokakuuta 2013,
valtiontuesta N:o SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005), jonka Slovakian tasavalta on myöntänyt Frucona Košice, a. s. -yritykselle
(tiedoksiannettu numerolla C(2013) 6261)
(Ainoastaan slovakinkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2014/342/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan (1),
on kehottanut asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa mainittujen määräysten mukaisesti ja on ottanut huomioon niiden huomautukset (2),
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
1. KOMISSION MENETTELY
(1)
Komissio vastaanotti 15 päivänä lokakuuta 2004 päivätyllä ja 25 päivänä lokakuuta 2004 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä kantelun, jonka mukaan yritykselle Frucona Košice, a.s. olisi myönnetty sääntöjenvastaista valtiontukea. Kantelija toimitti lisätietoja 3 päivänä helmikuuta 2005 päivätyllä kirjeellä. Kantelijan kanssa pidettiin kokous 24 päivänä toukokuuta 2005.
(2)
Komissio pyysi kantelijan toimittamien tietojen perusteella 6 päivänä joulukuuta 2004 päivätyllä kirjeellä Slovakialta tietoja toimenpiteestä, jota kantelu koskee. Slovakia vastasi 4 päivänä tammikuuta 2005 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi 17 päivänä tammikuuta 2005. Se ilmoitti komissiolle Frucona Košice a.s:lle velkasaneerauksen yhteydessä mahdollisesti myönnetystä sääntöjenvastaisesta tuesta ja pyysi komissiota hyväksymään tuen pelastamistukena taloudellisissa vaikeuksissa olevalle yritykselle. Slovakia toimitti lisätietoja 24 päivänä tammikuuta 2005 päivätyllä ja 28 päivänä tammikuuta 2005 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Komissio pyysi lisätietoja 9 päivänä helmikuuta 2005 päivätyllä kirjeellä, johon viranomaiset vastasivat 4 päivänä maaliskuuta 2005 päivätyllä ja 10 päivänä maaliskuuta 2005 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Slovakian viranomaisten kanssa pidettiin kokous 12 päivänä toukokuuta 2005.
(3)
Komissio ilmoitti Slovakialle 5 päivänä heinäkuuta 2005 päivätyllä kirjeellä päättäneensä aloittaa kyseisen tuen osalta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn.
(4)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (3). Komissio on kehottanut asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa toimenpiteestä.
(5)
Slovakian viranomaiset esittivät huomautuksensa 10 päivänä lokakuuta 2005 päivätyllä ja 17 päivänä lokakuuta 2005 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Komissio sai lisäksi huomautuksia yhdeltä asianosaiselta (tuensaajalta) 24 päivänä lokakuuta 2005 päivätyllä ja 25 päivänä lokakuuta 2005 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Komissio toimitti ne edelleen Slovakialle, jolle annettiin mahdollisuus vastata niihin. Slovakian huomautukset saatiin 16 päivänä joulukuuta 2005 päivätyllä ja 20 päivänä joulukuuta saapuneeksi kirjatulla kirjeellä. Tuensaajan kanssa pidettiin 28 päivänä maaliskuuta 2006 kokous, jossa sillä oli mahdollisuus esittää mielipiteensä asiasta. Slovakia toimitti lisätietoja 5 päivänä toukokuuta 2006 päivätyllä ja 8 päivänä toukokuuta 2006 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä.
(6)
Komissio teki 7 päivänä kesäkuuta 2006 päätöksen (4), jossa se määräsi tuen perittäväksi takaisin. Slovakian viranomaiset ilmoittivat sen jälkeen komissiolle päätöksen täytäntöönpanoa koskevassa yhteydenpidossaan kansallisen oikeudenkäynnin tuloksista, jotka liittyivät velkasaneeraukseen sisältyvään velan määrään. Tämä tieto olisi otettava huomioon tässä päätöksessä.
2. UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN MENETTELY
(7)
Frucona Košice a.s. valitti 12 päivänä tammikuuta 2007 komission päätöksestä unionin yleiseen tuomioistuimeen. Yritys kiisti muun muassa velan perimättä jättämisen luokittelun valtiontueksi. Sen mukaan toimenpide noudatti markkinataloudessa toimivan velkojan periaatetta. Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi 7 päivänä joulukuuta 2010 (asia T-11/07) antamassaan tuomiossa kantajan perustelut ja vahvisti komission päätöksen, koska konkurssi olisi ollut valtiolle edullisempi vaihtoehto kuin velkojien kanssa sovittu velkasaneeraus.
3. UNIONIN TUOMIOISTUIMEN MENETTELY
(8)
Frucona Košice a.s. haki yleisen tuomioistuimen tuomioon muutosta unionin tuomioistuimesta. Yrityksen mukaan yleinen tuomioistuin ei ollut arvioinut asianmukaisesti komission tapaa soveltaa yksityisen velkojan arviointiperiaatetta ja se oli korvannut perusteettomasti yksityisen velkojan periaatetta koskevat komission perustelut omilla perusteluillaan (asia C-73/11 P).
(9)
Unionin tuomioistuin kumosi 24 päivänä tammikuuta 2013 yleisen tuomioistuimen tuomion. Unionin tuomioistuin päätteli, että komissio oli tehnyt ilmeiseen arviointivirheen, koska se ei ollut ottanut yksityisen velkojan periaatetta koskevassa arvioinnissaan huomioon konkurssimenettelyjen kestoa, tai jos se oli ottanut kyseisen tekijän huomioon, se ei ollut esittänyt riittäviä perusteluja päätökselleen. Asia siirrettiin takaisin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, sillä se ei ollut vielä antanut ratkaisua veroulosottoa koskevasta yrityksen kanteesta.
4. KUMOAMINEN
(10)
Unionin tuomioistuimen tuomion vuoksi komissio katsoo, että on asianmukaista kumota alkuperäinen 7 päivänä kesäkuuta 2006 tehty päätös ja korvata se tällä päätöksellä, jotta unionin tuomioistuimen mainitsemat puutteet voidaan korjata.
II YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TUESTA
1. YRITYS
(11)
Tuensaaja on Frucona Košice, a.s. -yritys, joka valmisti alkoholia, alkoholijuomia, alkoholittomia juomia, hedelmä- ja vihannessäilykkeitä sekä etikkaa. Menetettyään valmistuslupansa tuensaaja lopetti alkoholin ja alkoholijuomien tuotannon. Se jatkoi kuitenkin toimintaansa alkoholin ja alkoholijuomien tukkukaupassa. Yritys sijaitsee SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisella aluetukikelpoisella alueella.
(12)
Tuensaajan palveluksessa oli tuen arvioinnin kannalta merkityksellisellä ajanjaksolla noin 200 henkilöä. Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehtyä päätöstä koskevissa huomautuksissaan yritys esitti komissiolle tietoja liikevaihdostaan (myös valmistevero- ja arvonlisäverotiedot). Tiedot esitetään seuraavassa taulukossa.
Taulukko 1
Liikevaihto eri tuotantolohkoittain, ml. valmisteverot ja alv (Slovakian korunaa)
2002
2003
2004
Etikka
28 029 500
27 605 100
11 513 600
Hedelmä- ja vihannessäilykkeet
37 112 500
32 584 500
22 696 400
Kaali
2 878 340
503 030
201 310
Hiilihapolliset alkoholittomat juomat
9 373 800
17 601 600
17 560 100
Hiilihapottomat alkoholittomat juomat
2 877 700
6 420 420
7 920 010
Mehut (100 %)
51 654 900
43 421 600
22 706 600
Alkoholit
696 193 500
743 962 700
728 837 400
Siideri
1 495 640
106 360
0
Siirappi
5 928 100
6 502 920
5 199 540
Muut tuotteet/palvelut
59 476 000
99 635 000
63 680 000
YHTEENSÄ
895 019 980
978 343 230
880 314 960 (5)
(13)
Kyseiset tiedot poikkeavat merkittävästi tiedoista, jotka komissio sai Slovakian viranomaisilta ja jotka mainittiin muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä (6). Vastatessaan tuensaajan huomautuksiin muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Slovakian viranomaiset eivät kiistäneet edellä mainittujen lukujen oikeellisuutta. Slovakian viranomaisten mukaan tuensaaja voidaan luokitella keskisuureksi yritykseksi.
2. SOVELLETTAVA KANSALLINEN LAINSÄÄDÄNTÖ
(14)
Kiistanalainen toimenpide on Košice IV -hallintoalueen veroviraston luopuminen verosaatavistaan osana velkasaneerausta. Menettely kuuluu Slovakian konkurssi- ja velkasaneerauslain nro 328/91, jäljempänä ’konkurssilaki’, soveltamisalaan.
(15)
Velkojien kanssa sovittu velkasaneerausjärjestely on tuomioistuimen valvoma menettely, jonka tarkoituksena on - konkurssin tavoin - ylivelkaantuneiden yritysten taloudellisen tilanteen selvittäminen (7). Konkurssimenettelyssä yritys lopettaa toimintansa, ja sen omaisuus joko myydään uudelle omistajalle tai yhtiö puretaan. Velkasaneerausmenettelyssä ylivelkaantunut yhtiö sen sijaan jatkaa toimintaansa ilman omistajanmuutosta.
(16)
Velkasaneerausmenettelyn käynnistää ylivelkaantunut yritys. Sen tarkoituksena on päästä velkojien kanssa sopimukseen siten, että ylivelkaantunut yritys suorittaa osan veloistaan ja loput jätetään perimättä. Menettelyä valvovan tuomioistuimen on hyväksyttävä sopimus.
(17)
Velkojat, joiden saamiset on turvattu esimerkiksi kiinnityksellä, ovat nk. erillisen velkojan asemassa. Jotta velkasaneerausehdotus voidaan hyväksyä, kaikkien erillisten velkojien on äänestettävä sen puolesta, kun taas muiden velkojien tapauksessa riittää määräenemmistö. Toisin sanoen erilliset velkojat äänestävät kukin erikseen, ja heillä on ehdotusta koskeva veto-oikeus.
(18)
Näillä erillisillä velkojilla on etuoikeutettu asema myös konkurssimenettelyssä. Erillisten velkojien saatavat voidaan maksaa missä konkurssimenettelyn vaiheessa tahansa. Vakuudeksi annetun omaisuuden myynnistä konkurssimenettelyssä saadut tuotot on määrä käyttää yksinomaan erillisten velkojien saatavien maksuun. Jos panttiomaisuuden myynti ei riitä kattamaan erillisten velkojien saatavia, jäljelle jäävä osa niiden saatavista yhdistetään muiden velkojien saatavien kanssa samaan ryhmään. Tässä ryhmässä velkojille maksetaan määräsuhteen mukaisesti.
(19)
Konkurssilain mukaan yrityksen, joka hakee velkojien kanssa suoritettavaa velkasaneerausta, on esitettävä tuomioistuimelle luettelo toimenpiteistä, jotka koskevat yrityksen rakenneuudistusta ja sen toiminnan rahoituksen jatkamista velkasaneerauksen jälkeen.
(20)
Vero- ja maksuhallinnosta ja alueellisten veroviranomaisten järjestelmän muuttamisesta annetun Slovakian lain 511/92, jäljempänä ’verohallintolaki’, mukaan yritys voi hakea veroviranomaisilta lykkäystä verojen maksuun. Määrästä, joiden maksuun myönnetään lykkäystä, on annettava vakuus ja maksettava korko.
(21)
Verohallintolaissa säädetään myös veroulosotosta, jonka tarkoituksena on valtion verosaatavien perintä kiinteän omaisuuden, irtaimen omaisuuden tai koko yrityksen myynnillä.
3. TOSISEIKAT
(22)
Tuensaaja käytti marraskuusta 2002 marraskuuhun 2003 verohallintolaissa annettua mahdollisuutta lykätä valmisteveron maksua (8). Lykätyn velan määrä oli yhteensä 477 015 759 Slovakian korunaa (12,6 miljoonaa euroa). Ennen kuin verovirasto hyväksyi lain nojalla näiden maksujen lykkäämisen, se turvasi kaikki saatavansa tuensaajan omaisuutta vastaan. Slovakian viranomaiset ilmoittavat, että kyseisten vakuuksien arvo oli tuensaajan kirjanpidon perusteella 397 476 726 Slovakian korunaa (10,5 miljoonaa euroa). Tuensaaja ilmoittaa kuitenkin, että asiantuntijoiden vuoden 2003 lopussa tekemän arvion mukaan kyseisten vakuuksien arvo oli 193 940 000 Slovakin korunaa (5 miljoonaa euroa). Tämä on tuensaajan mukaan vakuudeksi annetun omaisuuden (irtaimen omaisuuden, kiinteistöjen ja saatavien) arvo niin sanottuina asiantuntijahintoina.
(23)
Verohallintolakiin tehtyjen muutosten myötä verolykkäysmahdollisuutta rajoitettiin 1 päivästä tammikuuta 2004 alkaen niin, että sitä voitiin hakea enää vain kerran vuodessa. Tuensaaja käytti tätä lykkäysmahdollisuutta joulukuun 2003 valmisteveroon, joka erääntyi tammikuussa 2004. Se ei kuitenkaan pystynyt maksamaan eikä enää lykkäämään tammikuun 2004 valmisteveroa, jonka eräpäivä oli 25 päivä helmikuuta 2004. Näin ollen tuensaajasta tuli konkurssilaissa tarkoitetulla tavalla ylivelkaantunut yritys. Tästä seurasi, että tuensaaja menetti alkoholin valmistus- ja jalostuslupansa.
(24)
Tuensaaja haki 8 päivänä maaliskuuta 2004 toimivaltaiselta aluetuomioistuimelta velkasaneerausta. Aluetuomioistuin vahvisti, että kaikki tarvittavat oikeudelliset edellytykset täyttyivät, ja päätti aloittaa velkasaneerauksen 29 päivänä huhtikuuta 2004 tehdyllä päätöksellä. Velkojat äänestivät tuensaajan ehdottaman velkasaneerauksen puolesta 9 päivänä heinäkuuta 2004 järjestetyssä kokouksessa. Velkasaneeraus vahvistettiin 14 päivänä heinäkuuta 2004 menettelyn valvonnasta vastaavan aluetuomioistuimen päätöksellä.
(25)
Verovirasto haki elokuussa 2004 muutosta tähän tuomioistuimen vahvistamispäätökseen. Korkein oikeus päätti 25 päivänä lokakuuta 2004, että muutoksenhaulta puuttuvat käsiteltäväksi ottamisen perusteet, ja totesi päätöksen, jolla aluetuomioistuin oli hyväksynyt velkasaneerauksen, lainvoimaiseksi ja täytäntöönpanokelpoiseksi 23 päivästä heinäkuusta 2004 alkaen. Myöhemmin yleinen syyttäjä käynnisti ylimääräisen muutoksenhaun aluetuomioistuimen päätöstä vastaan.
(26)
Velkojat, joihin kuului myös verovirasto, sopivat tuensaajan kanssa seuraavanlaisesta velkasaneerauksesta: tuensaaja maksaa 35 prosenttia velastaan kuukauden kuluessa velkojainsopimuksen voimaantulosta ja velkojat jättävät perimättä loput 65 prosenttia velasta. Kaikkia velkojia kohdeltiin siis tasapuolisesti. Velkojakohtaiset määrät esitetään seuraavassa taulukossa.
Taulukko 2
Tuensaajan velkatilanne ennen ja jälkeen velkasaneerauksen [Slovakian korunaa]
Velkoja
Velka ennen
velkasaneerausta
Velka
velkasaneerauksen jälkeen (9)
Perimättä jätetty määrä
Julkinen
Verovirasto
640 793 831
224 277 841
416 515 990
Yksityinen
Tetra Pak a.s.
1 004 208
351 498
652 710
MTM-obaly, s. r. o.
317 934
111 277
206 657
Merkant družstvo
332 808
116 483
216 325
Vetropack, s. r. o.
2 142 658
749 930
1 392 728
YHTEENSÄ
644 591 439 (10)
225 607 029
418 984 410
(27)
Veroviraston saatavat, jotka sisällytettiin velkasaneerausmenettelyyn, olivat yhteensä 640 793 831 Slovakian korunaa (16,86 miljoonaa euroa) ja muodostuivat lähinnä maksamattomista valmisteveroista toukokuun 2003 ja maaliskuun 2004 väliseltä ajalta, arvonlisäveroista tammi-huhtikuun 2004 väliseltä ajalta sekä näihin lisätyistä viivästysmaksuista ja koroista. Veroviraston perimättä jättämät saatavat olivat yhteensä 416 515 990 Slovakian korunaa (11 miljoonaa euroa). Verovirasto sai velkasaneerauksen perusteella 224 277 841 Slovakian korunaa (5,86 miljoonaa euroa).
(28)
Verovirasto toimi velkasaneerauksessa erillisenä velkojana ja äänesti sen perusteella erikseen. Jotta velkasaneeraus siis voitiin käynnistää, veroviraston oli äänestettävä sen puolesta. Veroviraston etuoikeusasema johtui siitä, että osa sen saatavista oli vakuudellisia saatavia, jotka liittyivät tuensaajan veronmaksun lykkäämiseen vuosina 2002 ja 2003 (ks. johdanto-osan 17 kappale). Kaikki muut velkojat äänestivät ehdotetun velkasaneerauksen puolesta. Niiden saamiset olivat tavallisia vakuudettomia liikesaatavia.
(29)
Tuensaaja esitti velkasaneerausehdotuksessaan konkurssilain mukaisesti rakenneuudistustoimenpiteitä, jotka koskivat tuotantoa, jakelua ja työvoimaa (myös irtisanomisia).
(30)
Organisaation ja työvoiman osalta tuensaaja suunnitteli seuraavia toimenpiteitä: yhden yleisen tuotantoryhmän muodostaminen kaikkia tuotantotoimintoja varten, yrityksen kuljetuskaluston uudelleenorganisointi poistamalla ajoneuvot, joiden jäännösarvo on alhaisin, sekä liiketoiminnan uudelleenorganisointi. Näiden toimenpiteiden täydentämiseksi maalis-toukokuussa 2004 oli tarkoitus irtisanoa 50 työntekijää. Lisäksi 50 muun työntekijän oli määrä työskennellä saman ajanjakson aikana 60 prosentin palkalla.
(31)
Tuotannon ja teknisten toimintojen osalta tuensaaja ilmoitti, että koska yritys oli menettänyt alkoholinvalmistusluvan, se antaisi kyseisen tuotantolaitteiston vuokralle huhtikuusta 2004. Tuensaaja suunnitteli joidenkin kannattamattomien alkoholittomien juomien valmistuksen vähentämistä tai lopettamista ja mainitsi, että minkä tahansa uuden tuotteen lisäämistä tähän kategoriaan edeltäisi sen tuotannon kannattavuusanalyysi.
(32)
Tuensaaja mainitsee myös seuraavat toimenpiteet: kustannusrakenteen uudistaminen, joka on tarkoitus toteuttaa alkoholin valmistuksen lopettamisesta johtuvien alhaisempien tuotantokustannusten ja oman kuljetuskaluston osittaisen poistamisen myötä, sekä vanhan kaluston myynti romuksi.
(33)
Tuensaaja suunnitteli myös yhtiön hallintorakennuksen, myymälän ja virkistysrakennuksen myyntiä ja toi esille mahdollisuuden myydä tai vuokrata etikan tuotantoon käytetty laitteisto. Slovakian viranomaiset vahvistivat muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehtyä päätöstä koskevissa huomautuksissaan, ettei hallintorakennuksen, myymälän ja virkistysrakennuksen myyntiä ollut toteutettu.
(34)
Tuensaaja suunnitteli valmiiden tuotteiden varastojen intensiivistä myyntiä (11).
(35)
Velkasaneerausehdotuksen mukaan tuensaajan edellytettiin rahoittavan velkasaneerausta omista varoistaan (varastojen myynti) 110 miljoonalla Slovakian korunalla sekä ulkopuolisella rahoituksella liikepankin antaman lainan muodossa 100 miljoonalla Slovakian korunalla. Tuensaaja esitti muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen perusteella tietoja, joiden mukaan jäljellä oleva velka oli määrä kattaa uuden osakeannin tuotolla (21 miljoonaa Slovakian korunaa; 0,56 miljoonaa euroa), varastojen myyntituotolla (110 miljoonaa Slovakian korunaa; 2,9 miljoonaa euroa) ja Old Herold s.r.o. -yrityksen myöntämällä toimitusluotolla (100 miljoonaa Slovakian korunaa; 2,6 miljoonaa euroa). Old Herold, s. r. o. -yrityksen laskujen erääntymisaika oli 40 päivää, mikä oli tuensaajan mukaan pitkään ottaen huomioon tuensaajan kriittinen rahoitustilanne. Tämän pidemmän erääntymisajan ansiosta tuensaaja saattoi koota tarvittavat käteisvarat.
(36)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Slovakian viranomaiset ilmoittivat komissiolle, että verovirastolle oli maksettu velkojainsopimuksen mukaisesti 224 277 841 Slovakian korunaa 17 päivänä joulukuuta 2004. Slovakian viranomaiset vahvistivat, että velkasaneerausmenettelyssä sovitun velkojen perimättä jättämisen toteutus keskeytettiin, kunnes Euroopan komission tutkintamenettely on saatettu päätökseen.
(37)
Yhteydenpidossaan, joka koski tuen takaisinperinnän määräävän komission päätöksen täytäntöönpanoa, Slovakian viranomaiset ilmoittivat komissiolle 25 kappaleessa mainitun ylimääräisen muutoksenhaun tuloksista. Slovakian tasavallan korkein oikeus kumosi osittain 27 päivänä huhtikuuta 2006 antamallaan tuomiolla toimivaltaisen aluetuomioistuimen 14 päivänä heinäkuuta 2004 tekemän päätöksen, koska erääntyneet ajoneuvoverot, joiden määrä oli 424 490 Slovakian korunaa, oli virheellisesti sisällytetty velkasaneeraukseen. Korkein oikeus hylkäsi muutoksenhaun muut kohdat. Toimivaltainen aluetuomioistuin pani 18 päivänä elokuuta 2006 antamallaan päätöksellä korkeimman oikeuden 27 päivänä huhtikuuta 2006 antaman tuomion täytäntöön. Se totesi, että verovirastolle maksettavaksi kuuluva korjattu määrä oli 640 369 341,4 Slovakian korunaa (tästä 35 prosenttia on 224 129 269,1 Slovakian korunaa).
III PÄÄTÖS ALOITTAA SEUT-SOPIMUKSEN 108 ARTIKLAN 2 KOHDAN MUKAINEN MENETTELY
(38)
Komissio ilmoitti muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä epäilevänsä, että kiistanalaiseen verosaatavista luopumiseen sisältyy valtiontukea. Komissio päätteli, ettei veroviraston toiminta velkasaneerausmenettelyssä vastannut markkinataloudessa toimivan velkojan periaatetta. Komissio huomautti erityisesti, että veroviraston oikeudellinen tilanne poikkesi muiden velkojien tilanteesta, koska sillä oli vakuuksilla katettuja saatavia ja mahdollisuus käynnistää veroulosotto. Komissio suhtautui epäillen siihen, että velkasaneerausmenettely johtaisi valtion kannalta parhaimpaan mahdolliseen lopputulokseen verrattuna konkurssimenettelyyn tai veroulosottoon.
(39)
Komissio esitti myös epäilyksiä kiistanalaisen toimenpiteen soveltuvuudesta sisämarkkinoille. Ensiksikin komissio asetti kyseenalaiseksi sen, että tukea voitaisiin pitää sisämarkkinoille soveltuvana pelastamistukena, kuten Slovakian viranomaiset olivat esittäneet. Pelastamistukea voi olla vain takauksina tai lainoina myönnetty likviditeettituki. Kiistanalainen toimenpide on kuitenkin velan perimättä jättäminen, mikä vastaa avustusta, jota ei tarvitse maksaa takaisin. Lisäksi toimenpidettä ei myönnetty sillä edellytyksellä, että tuensaaja esittäisi viimeistään kuuden kuukauden kuluessa pelastamistoimenpiteen hyväksymisestä rakenneuudistussuunnitelman, selvitystilasuunnitelman tai maksaisi tuen kokonaisuudessaan takaisin.
(40)
Komissio arvioi myös kiistanalaisen toimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille pelastamistukena ja epäili, täyttyivätkö seuraavat tärkeimmät edellytykset: onko laadittu rakenneuudistussuunnitelma, jolla varmistetaan kohtuullisessa ajassa paluu pitkän aikavälin elinkelpoisuuteen, ja onko tuki rajoitettu välttämättömään vähimmäismäärään.
IV ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(41)
Edellä II osassa esitettyjen tosiseikkoja koskevien tietojen lisäksi tuensaaja toimitti seuraavassa esitettyjä huomautuksia.
(42)
Tuensaaja toteaa, että syynä sen taloudellisiin vaikeuksiin vuoden 2004 alussa oli verohallintolain muutos, joka rajoitti mahdollisuuden hakea verolykkäystä vain yhteen kertaan vuodessa. Kyseessä oli merkittävä muutos tuensaajalle, koska se oli antamiensa tietojen mukaan ollut aikaisempina vuosina riippuvainen tästä mahdollisuudesta.
(43)
Tuensaaja totesi ensinnäkin, ettei kiistanalaisen toimenpiteen tarkastelu kuulu komission toimivallan piiriin, koska toimenpide oli tullut voimaan ennen Slovakian liittymispäivää eikä ollut sovellettavissa liittymisen jälkeen. Tuensaaja totesi toimenpiteen tulleen voimaan ennen liittymistä, koska velkasaneerausmenettely käynnistettiin 8 päivänä maaliskuuta 2004 ja - kuten tuensaaja toteaa - vahvistettiin tuomioistuimessa 29 päivänä huhtikuuta 2004 eli ennen Slovakian liittymistä Euroopan unioniin. Lisäksi veroviranomaiset olivat tuensaajan mukaan antaneet hyväksyntänsä ehdotetulle velkasaneeraukselle neuvotteluissa, jotka käytiin ennen velkasaneerausmenettelyn aloittamista. Joulukuussa 2003 pidettiin kokous Slovakian tasavallan verohallituksen kanssa, ja paikallinen verovirasto lähetti 3 päivänä helmikuuta 2004 tuensaajalle kirjeen, jossa se tuensaajan antamien tietojen mukaan vahvisti velkasaneerauksen mahdollisuuden.
(44)
Tuensaaja totesi myös, että siinäkin tapauksessa, että komissio katsoisi edelleen olevansa toimivaltainen asiassa, kiistanalainen toimenpide ei ole valtiontukea, koska markkinataloudessa toimivan velkojan periaate täyttyi.
(45)
Ensinnäkin tuensaaja esittää, että velkasaneerauksen vertaaminen veroulosottoon on harhaanjohtavaa, koska velkasaneerauksen aloittaminen sulkee pois tai keskeyttää veroulosoton. Verovirasto ei siksi voinut valita veroulosottoa. Tuensaaja toteaa edelleen, että mikäli se ei olisi vapaaehtoisesti tehnyt aloitetta velkasaneerauksesta, sillä olisi muutamien viikkojen tai kuukausien päästä ollut lakisääteinen velvoite aloittaa konkurssimenettely tai velkasaneeraus maksukyvyttömyyslainsäädännön mukaisesti.
(46)
Toiseksi tuensaaja toteaa, että valtion päätös estää konkurssi ja etsiä sen sijaan ratkaisua velkasaneerausmenettelyn kautta oli osoitus markkinataloudessa toimivan velkojan periaatteen täyttymisestä. Tuensaaja toimittaa todisteina kahden tilintarkastajan ja yhden konkurssipesän hoitajan todistukset, joiden mukaan verovirasto saisi enemmän - ja nopeammin - varoja velkasaneerauksen kuin konkurssimenettelyn kautta. Tuensaaja esittää myös muuta materiaalia ja tilastoja osoittaakseen, että konkurssimenettely kestää Slovakiassa keskimäärin 3-7 vuotta ja antaa tulokseksi vain hyvin rajoitetun tuoton omaisuuserien myynnistä (12).
(47)
Tuensaaja perustaa analyysinsa pääasiassa 7 päivänä heinäkuuta 2004 päivättyyn EKORDA-tilintarkastusyhtiön raporttiin, joka verovirastolla oli tuensaajan mukaan käytössään ennen velkojien äänestystä 9 päivänä heinäkuuta 2004. Tästä ei kuitenkaan esitetty näyttöä.
(48)
EKORDA-yhtiön raportin mukaan omaisuuden myynnistä saatava tuotto olisi konkurssitapauksessa enintään 204 miljoonaa Slovakian korunaa (5,3 miljoonaa euroa), ja kun siitä on vähennetty eri maksut (45 miljoonaa Slovakian korunaa), tuotto olisi vain 159 miljoonaa Slovakian korunaa (4,2 miljoonaa euroa). Tuensaaja itse korjasi vähennettävien maksujen summan 36 miljoonaan Slovakian korunaan, jolloin tulokseksi saatava määrä on 168 miljoonaa Slovakin korunaa (4,4 miljoonaa euroa). Myös jos verovirasto olisikin ainoana erillisenä velkojana ja suurimpana velkojana saanut suurimman osan tästä tuotosta, se olisi edelleen ollut vähemmän kuin mitä se sai velkasaneerauksen jälkeen.
(49)
EKORDA-yhtiö käytti laskelmiensa perustana seuraavien omaisuuserien kirjanpitoarvoa: käyttöomaisuus, varastot, likvidit varat sekä lyhytaikaiset saatavat siten tarkistettuina, että on otettu huomioon niiden takaisinperinnän mahdollisuudet sekä alhainen arvo. EKORDA korjasi tuensaajan omaisuuden nimellisarvoa nk. likvidaatiokertoimella jokaisen omaisuuserän osalta konkurssimyynnin tapauksessa (käyttöomaisuus 45 %, varastot ja lyhytaikaiset saatavat 20 % ja likvidit varat 100 %).
(50)
EKORDA mainitsee tuensaajan tulevan toiminnan verotuoton (13) sekä myös alueen työllisyyden ja Slovakian elintarviketeollisuuden kehityksen tärkeinä tekijöinä puoltamassa päätöstä turvata yrityksen säilyminen.
(51)
Tuensaaja mainitsee vielä kaksi muuta raporttia. Tilintarkastaja Marta Kochová tuli siihen lopputulokseen, että enimmäistuotto omaisuuden (jota ei kuitenkaan ollut arvioitu) myynnistä olisi 100 miljoonaa Slovakian korunaa (2,6 miljoonaa euroa). Kun tästä vähennetään maksut (22 miljoonaa Slovakian korunaa), tuotto olisi vain 78 miljoonaa Slovakian korunaa (2 miljoonaa euroa). Konkurssipesän hoitaja Holovačová toteaa tuensaajan mukaan katsovansa velkasaneerauksen velkojan kannalta yleisesti edullisemmaksi kuin konkurssin. Yhtenä syynä tähän on se, että on velkojan edun mukaista, että velallinen jatkaa liiketoimintaa (tuleva kaupan tuotto ja verotulo).
(52)
Kolmanneksi tuensaaja toteaa, että on otettava huomioon pitkän aikavälin näkökohdat, kuten tuleva verotulo. Oikeuskäytäntöä, jossa ei oteta huomioon sosiaalis-poliittisia näkökohtia markkinataloudessa toimivan velkojan kriteeriä sovellettaessa, ei tuensaajan mukaan voida soveltaa tapaukseen, jossa viranomainen sisällyttää tarkasteluunsa tulevan verotuoton laskennan (14). Tuensaajan mukaan viranomaisen tilanne on tällöin verrattavissa markkinataloudessa toimivan velkojan tilanteeseen esimerkiksi silloin, kun velkoja on asiakkaan tavarantoimittaja, jolla on intressi asiakkaan pysymiseen markkinoilla. Tuensaaja viittaa tämän jälkeen markkinataloudessa toimivan sijoittajan periaatetta koskevaan oikeuskäytäntöön.
(53)
Tuensaaja päättelee, että markkinataloudessa toimivan velkojan periaate täyttyi ja että kiistanalainen toimenpide ei ole valtiontukea.
(54)
Vaikka komissio tulisi toiseen johtopäätökseen, tuensaaja esittää mielipiteenään, että kiistanalainen toimenpide soveltuu sisämarkkinoille rakenneuudistustukena. Tuensaaja toteaa, että verovirasto tarkisti ennen velkasaneerauksen hyväksymistä tuensaajan liiketoimintasuunnitelman valmiudet palauttaa pitkän aikavälin elinkelpoisuus. Muodollisen rakenneuudistussuunnitelman puuttuminen on tuensaajan mukaan epäolennaista tilanteessa, jossa komissio arvioi tapausta jälkikäteen, sillä komissio voi tuolloin todeta, onko tuensaajasta käytännössä tullut elinkelpoinen. Tuensaaja toisaalta vastaavasti päättelee, että ennakkoarvioinnin tapauksessa yksityiskohtainen rakenneuudistussuunnitelma on välttämätön. Tuensaaja kuvaa sitten lyhyesti hyväksytyt rakenneuudistustoimenpiteet, jotka ovat oman pääoman korotus, työntekijöiden irtisanominen ja varastojen myynti. Tuensaaja katsoo, että alkoholin ja alkoholijuomien tuotannon lopettaminen ja tuotanto-omaisuuden vuokraaminen Old Herold, s.r.o. -yhtiölle todella on rakenneuudistustoimenpide. Vaikka tuotannon lopettaminen johtui alun perin luvan menetyksestä, tuensaaja ei hakenut uutta lupaa velkasaneerauksen jälkeen.
(55)
Tuensaajan mukaan myös vaatimus sen oman osuuden merkittävyydestä täyttyi.
(56)
Lopuksi tuensaaja toteaa, että sovellettaessa rakenneuudistustuen suuntaviivoja tulisi myös ottaa huomioon se, että tuensaaja toimii tukialueella ja on yksi alueen suurimmista työnantajista.
V SLOVAKIAN TASAVALLAN HUOMAUTUKSET
(57)
Slovakian viranomaiset vastasivat muodollisen tutkintamenettelyn aloittamiseen esittämällä tilannetietoja, jotka jo mainitaan II osassa.
(58)
Slovakian viranomaiset vahvistivat, että velkasaneerauksesta äänestettäessä verovirasto ei ottanut valtiontukea huomioon. Verovirasto ei pitänyt velkasaneerausta valtiontukimuotona, eikä tuensaajaa siksi vaadittu esittämään rakenneuudistussuunnitelmaa, joka poikkeaa tuomioistuimelle maksukyvyttömyyslainsäädännön mukaisesti esitettävästä liiketoimintasuunnitelmasta.
(59)
Slovakian viranomaiset vastasivat tuensaajan esittämiin huomautuksiin seuraavassa esitetyin huomautuksin.
(60)
Slovakian viranomaiset eivät soveltaisi käsiteltävänä olevaan tapaukseen tuensaajan kommentteja konkurssimenettelyn keskimääräisestä kestosta ja konkurssimenettelyssä omaisuuden myynnistä saaduista keskimääräisistä tuloista. Viranomaiset katsovat, että kun otetaan huomioon velkojien vähäinen määrä ja sellaisen omaisuuden olemassaolo, jonka positiivinen likvidaatioarvo ylittäisi valtiolle velkasaneerauksen jälkeen maksetun summan, konkurssimenettely tapahtuisi keskimääräistä lyhyemmässä ajassa ja veroviraston tulot olisivat suuremmat kuin velkasaneerauksen tapauksessa. Paikallinen verovirasto teki yrityksessä tarkastuksen 21 päivänä kesäkuuta 2004. Viranomaiset totesivat, että 17 päivänä kesäkuuta 2004 tuensaajan likvidit varat olivat 161,3 miljoonaa Slovakian korunaa, saatavat 62,8 miljoonaa Slovakian korunaa, alkoholin ja alkoholijuomien varastojen arvo 84 miljoonaa Slovakian korunaa ja pitkäaikaiset varat (kirjanpitoarvona) 200 miljoonaa Slovakian korunaa.
(61)
Slovakian viranomaiset katsovat, että veroulosotto oli verovirastolle todellinen vaihtoehto. Ne toteavat, että verovirastolla oli mahdollisuus käynnistää kyseinen menettely ennen velkasaneerauksen aloittamista, kuten myös siinä tapauksessa, ettei tuomioistuin olisi vahvistanut velkasaneerausta (koska verovirasto erillisenä velkojana ei olisi äänestänyt sen puolesta).
(62)
Slovakian viranomaiset eivät ole tuensaajan kanssa samaa mieltä siitä, että sen taloudelliset vaikeudet johtuivat verohallintolain muutoksesta. Slovakian viranomaisten mukaan tuensaajan taloudelliset vaikeudet johtuivat sen rahoitusstrategiasta, jossa välillisiä veroja käytettiin sen oman liiketoiminnan harjoittamiseen, ja tuensaajan olisi pitänyt kantaa verot asiakkailtaan ja siirtää ne valtion talousarvioon.
(63)
Slovakian viranomaiset eivät ole samaa mieltä siitä, että tapaaminen joulukuussa 2003 verohallituksen kanssa olisi todiste veroviraston alustavasta hyväksynnästä velkasaneeraukselle. Slovakian viranomaiset toimittivat verovirastolle 6 päivänä heinäkuuta 2004 päivätyn verohallituksen kirjeen, jossa esitetään, että veroviraston ei pitäisi suostua tuensaajan ehdottamaan velkasaneeraukseen, koska se ei olisi valtion edun mukaista. Kirjeessä viitattiin myös toiseen, yleisempään kirjeeseen, jonka valtiovarainministeriö oli lähettänyt verohallitukselle 15 päivänä tammikuuta 2004, ja jossa ministeriö pyysi verohallitusta varmistamaan, että sellaisia velkasaneerausta koskevia ehdotuksia ei hyväksyttäisi, jotka merkitsisivät, että verovirastot luopuvat verosaatavista. Lisäksi Slovakian viranomaiset tulkitsivat 3 päivänä helmikuuta 2004 päivättyä kirjettä, johon tuensaaja oli viitannut (ks. johdanto-osan 43 kappale), siten, että siinä nimenomaisesti kieltäydytään hyväksymästä 35 prosentin suuruista velkasaneerausta.
(64)
Slovakian viranomaiset toteavat, että tuensaaja ei maksanut valmisteveroa määräajassa tammikuun 2001 ja maaliskuun 2004 välisenä aikana ja lykkäsi säännöllisesti verovelvoitteensa täyttämistä.
(65)
Slovakian viranomaisten mukaan merkittävät erot kahteen tilintarkastuskertomukseen (ks. johdanto-osan 48 ja 51 kappale) sisältyvissä arvioissa herättävät epäilyksiä kummankin kertomuksen luotettavuudesta. Viranomaiset suhtautuvat epäillen erityisesti likvidaatiokertoimeen, jonka EKORDA-yhtiö liitti lyhytaikaisiin varoihin. Kertoimen tulisi olla suurempi kuin 20 prosenttia.
(66)
Lisäksi Slovakian viranomaiset katsovat, että tuensaaja ei ole laatinut toteuttamiskelpoista rakenneuudistussuunnitelmaa eikä velkasaneerausmenettelyn yhteydessä ehdotettuja toimenpiteitä voida pitää rakenneuudistustoimenpiteinä.
VI ARVIOINTI
1. KOMISSION TOIMIVALTA
(67)
Koska osa tämän tapauksen kannalta merkityksellisistä tapahtumista sijoittuu aikaan ennen Slovakian liittymistä Euroopan unioniin 1 päivänä toukokuuta 2004, komission on ensin tarkistettava, onko sillä toimivaltaa kiistanalaisen toimenpiteen suhteen.
(68)
Komissio ei voi arvioida toimenpiteitä, jotka tulivat voimaan ennen liittymistä ja joita ei sovelleta liittymisen jälkeen, liittymissopimuksen liitteessä IV olevassa 3 kohdassa tarkoitetun tilapäismekanismin perusteella eikä SEUT-sopimuksen 108 artiklan mukaisia menettelyjä noudattaen. Liittymissopimuksessa ja SEUT-sopimuksessa ei velvoiteta eikä valtuuteta komissiota arvioimaan tällaisia toimenpiteitä.
(69)
Toisaalta liittymisen jälkeen voimaan tulleet toimenpiteet kuuluvat kiistatta komission toimivaltaan. Arvioitaessa ajankohtaa, jolloin tietty toimenpide tuli voimaan, käytetään ratkaisevana perusteena sitä oikeudellisesti sitovaa toimenpidettä, jolla toimivaltainen kansallinen viranomainen myöntää tuen (15).
(70)
Tuensaajan mukaan kiistanalainen toimenpide tuli voimaan ennen liittymistä, eikä sitä voi soveltaa liittymisen jälkeen (ks. johdanto-osan 43 kappale).
(71)
Komissio ei voi hyväksyä tuensaajan esittämiä perusteluja. Ehdotus velkasaneerauksen aloittamisesta ei ole tuen myöntävän viranomaisen toimenpide, vaan tuensaajan toimenpide. Tuomioistuimen päätös velkasaneerauksen hyväksymisestä ei liioin ole tuen myöntävän viranomaisen toimenpide. Kyseisellä päätöksellä vain sallittiin, että tuensaaja ja sen velkojat jatkavat neuvotteluja velkasaneerauksesta. On kuitenkin selvää, ettei se merkinnyt tuen myöntämistä. Ei ole näyttöä siitä, että verohallitus olisi hyväksynyt kiistanalaisen toimenpiteen joulukuussa 2003 pidetyssä kokouksessa. Slovakian viranomaiset ovat päinvastoin kiistäneet antaneensa mitään tällaista ennakkohyväksyntää. Kirjeessä, joka on päivätty 3 päivänä helmikuuta 2004, nimenomaisesti kieltäydytään hyväksymästä ehdotusta 35 prosentin velkasaneerauksesta.
(72)
Toimivaltaisen viranomaisen päätös luopua osasta saatavia tehtiin 9 päivänä heinäkuuta 2004, kun verovirasto hyväksyi tuensaajan ehdottaman velkasaneerauksen.
(73)
Näin ollen ei ole merkityksellistä, sovellettiinko toimenpidettä liittymisen jälkeen.
(74)
Komissio päättelee näin ollen, että sillä on toimivalta arvioida kiistanalainen toimenpide SEUT-sopimuksen 108 artiklan nojalla.
2. SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUN VALTIONTUEN OLEMASSAOLO
(75)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(76)
Viranomaiselle, kuten verovirastolle, suoritettavasta velasta luopuminen on valtion varojen käyttöä. Koska toimenpiteellä suositaan yhtä yksittäistä yritystä, se on valikoiva.
(77)
Niihin tapahtumiin saakka, joiden johdosta maksukyvyttömyysmenettely pantiin alulle, tuensaaja toimi alkoholin ja alkoholijuomien, alkoholittomien juomien sekä hedelmä- ja vihannessäilykkeiden markkinoilla. Vuonna 2003 tuensaaja oli Slovakian kolmanneksi suurin alkoholin ja alkoholijuomien valmistaja. Tuensaaja menetti alkoholin ja alkoholijuomien valmistusluvan maaliskuussa 2004, ja se on toiminut sen jälkeen toisen yrityksen valmistaman alkoholin ja alkoholijuomien tukkukaupassa. Tämä toinen yritys on Old Herold, s. r. o., joka käyttää tuensaajalta vuokrattua tuotantolaitteistoa. Kaikki alat, joilla tuensaaja toimi ennen velkasaneerausta ja joilla se toimii tällä hetkellä, kuuluvat jäsenvaltioiden välisen kaupan piiriin.
(78)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä komissio epäili, että kyseinen toimenpide vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua antamalla tuensaajalle edun, jota se ei voisi saada tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Toisin sanoen komissio epäili, toimiko valtio suhteissaan tuensaajaan markkinataloudessa toimivan velkojan tavoin.
(79)
Kävi ilmi, että velkojainsopimus sisälsi samat velanjärjestelyehdot niin yksityisille velkojille kuin verovirastollekin (julkinen velkoja). Velasta 35 prosenttia oli määrä maksaa velkojille määräpäivään mennessä, ja näin tuensaaja käytännössä tekikin. Loput 65 prosenttia velasta oli tarkoitus jättää perimättä.
(80)
Veroviraston asema velkojana on käsiteltävänä olevassa tapauksessa kuitenkin tavallista vahvempi, eikä sitä voida verrata konkurssimenettelyn tyypillisen velkojan asemaan. Veroviraston oikeudellinen ja taloudellinen asema oli ennen velkasaneerausta edullisempi kuin yksityisten velkojien asema. Verovirastolla oli yli 99 prosenttia konkurssipesän saatavista, joten se oli selvästi määräävässä asemassa oleva ratkaiseva velkoja. Vielä merkittävämpää on, että se oli erillinen velkoja. Sen vaateet voitaisiin sen vuoksi täyttää missä vaiheessa konkurssimenettelyä hyvänsä vakuutena olevan omaisuuden myynnistä saatavista tuloista. Kuten edellä johdanto-osan 18 kappaleessa todetaan, tulot voitiin käyttää yksinomaan erillisen velkojan saatavien maksamiseen. Tämän vuoksi on tarpeen tutkia, käyttikö verovirasto kaikki käytettävissään olleet keinot saadakseen mahdollisimman suuren osan saatavistaan perityiksi, kuten markkinataloudessa toimiva velkoja olisi menetellyt.
(81)
Edellytykset, jotka toimenpiteen on täytettävä, jotta sitä voitaisiin käsitellä SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettuna tukea, eivät täyty, jos tuensaajayritys olisi tavanomaisissa markkinaolosuhteissa voinut saada saman edun kuin valtion varojen avulla (16). Tämä arviointi tehdään soveltamalla markkinataloudessa toimivan yksityisen velkojan testiä. Kun julkinen velkoja myöntää maksuhelpotuksia velasta, joka yrityksen on sille maksettava, tällaiset maksuhelpotukset ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos näin myönnetyn taloudellisen edun merkittävyyden vuoksi tuensaajayritys ei ilmeisestikään olisi saanut niihin verrattavissa olevia helpotuksia yksityiseltä velkojalta, jonka tilanne on mahdollisimman lähellä julkisen velkojan tilannetta ja joka pyrkii saamaan maksut summista, jotka taloudellisissa vaikeuksissa oleva velallinen on sille velkaa (17).
(82)
Yksityistä markkinatoimijaa koskevan kriteerin soveltaminen riippuu viime kädessä kyseisestä jäsenvaltiosta, joka myöntää muussa ominaisuudessa kuin julkisena viranomaisena tietylle yritykselle taloudellisen edun. Tästä seuraa, että jos jäsenvaltio soveltaa tätä periaatetta hallinnollisessa menettelyssään, sen on epäselvässä tapauksessa osoitettava kiistattomasti sekä objektiivisten ja varmennettavissa olevien seikkojen perusteella, että toteutettu toimenpide on osa sen toimintaa yksityisenä markkinatoimijana. Näytön on osoitettava selvästi, että kyseinen jäsenvaltio teki päätöksen toimia valitulla tavalla ennen taloudellisen edun myöntämistä tai samaan aikaan sen kanssa. Tällöin voi olla tarpeen esittää näyttöä, joka osoittaa, että kyseinen päätös perustui taloudellisiin arviointeihin, jotka vastaavat arviointeja, jotka järkevästi toimiva yksityinen markkinatoimija olisi toteuttanut mahdollisimman lähellä jäsenvaltion tilannetta olevassa tilanteessa. Kyseisen edun myöntämisen jälkeen laaditut taloudelliset arviot, kyseisen jäsenvaltion toteuttaman toimenpiteen tuottavuuden toteaminen jälkikäteen tai myöhemmät perustelut tosiasiallisesti valitusta toimintatavasta eivät kuitenkaan riitä tähän (18).
(83)
Slovakian viranomaisten kanta on siis se, että toimenpide on valtiontukea. Viranomaiset myönsivät, että velkasaneerauksen aikaan valtiontukikysymystä ei yksinkertaisesti otettu huomioon. Viranomaiset ehdottivat, että kiistanalaista toimenpidettä käsiteltäisiin pelastamistukena. Tämän vuoksi vaikuttaa siltä, että edellä mainitun oikeuskäytännön mukaisia vaatimuksia ei ole noudatettu tässä asiassa ja että kiistanalainen toimenpide on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(84)
Tuensaaja puolestaan katsoo, että toimenpide ei sisällä tukea ja esittää kantansa tueksi edellä mainitut asiakirjat, erityisesti kahden tilintarkastajan lausunnot.
(85)
Komissio on määrittänyt sekä tuensaajan että Slovakian viranomaisten toimittamien tietojen pohjalta seuraavassa taulukossa esitetyt seikat tuensaajan taloudellisesta tilanteesta kyseisenä vuonna siinä määrin kuin markkinataloudessa toimivan velkojan kriteerin soveltamisen kannalta on tarpeen. Komissio ei voi tarkistaa tuensaajan tilitietojen pohjalta tietoja, jotka tuensaaja antoi tilanteesta 31 päivänä maaliskuuta 2004, eikä tietoja, jotka Slovakian viranomaiset antoivat tilanteesta 17 päivänä kesäkuuta 2004. Komissiolla ei kuitenkaan ole syytä epäillä näitä tietoja.
Taulukko 3
Tuensaajan taloudellinen tilanne 2003-2004 [miljoonaa Slovakian korunaa]
31.12.2003 (19)
31.3.2004 (20)
28.4.2004 (21)
17.6.2004 (22)
31.12.2004 (23)
Pitkäaikaiset varat (24)
208
205
204
200
200
Varastot
119
209
176
84
52
Käteisvarat
3
50
94
161
27
Lyhytaikaiset liikesaatavat
128
98 (25)
80
63 (26)
97
(86)
Komissio tarkastelee ensin tuensaajan esittämiä todisteita, joilla se tukee kantaansa siitä, että verovirasto olisi saanut konkurssimenettelyssä saataviaan takaisin vähemmän kuin velkasaneerausmenettelyssä (2.1 jakso). Sen jälkeen komissio tarkastelee veroulosoton tilannetta (2.2 jakso). Lopuksi komissio tarkastelee Slovakian viranomaisten ja tuensaajan esittämiä muita todisteita (2.3 jakso).
(87)
Kuten 37 kappaleessa esitetään, velkasaneeraukseen sisällytettävän velan määrää vähennettiin ylimääräisen muutoksenhakuprosessin tuloksena. Olisi kuitenkin huomattava, että tämä tuomio annettiin useita vuosia sen jälkeen kun päätös velkasaneerauksesta oli tehty. Kun sovelletaan markkinataloudessa toimivan velkojan kriteeriä, julkisen velkojan toiminnan arvioinnin lähtökohtana käytetään kuitenkin aina tietoja, jotka olivat saatavilla silloin kun mahdollinen velkoja olisi arvioinut, mikä olisi paras toimintatapa. Seuraavassa arvioinnissa käytetään lukuja, jotka sisältyvät 23 päivänä heinäkuuta 2004 tehtyyn sopimukseen.
2.1 Velkasaneerauksen ja konkurssimenettelyn vertailu
(88)
Jotta voidaan arvioida, myönnettiinkö tuensaajalle todella etua, komission on toteutettava yleisarviointi, jossa otetaan huomioon kaikki asian kannalta merkitykselliset todisteet, joiden avulla se voi määrittää, oliko tilanne sellainen, että tuensaajayritys ei ilmeisestikään olisi saanut verrattavissa olevia helpotuksia yksityiseltä velkojalta (27). Toisin sanoen sen on tutkittava, oliko veroviraston edun mukaista hyväksyä velkasaneerauksen ehdot vai olisiko sen kannalta ollut parempi ratkaisu aloittaa konkurssimenettely.
(89)
Komissio katsoo, että EKORDA-yhtiön raportti ei ole luotettava perusta ehdotetun velkasaneerauksen vertaamiseen mahdollisen konkurssimenettelyn kanssa. Slovakian viranomaiset ovat komission kanssa samaa mieltä tästä.
(90)
Komissio toteaa ensinnäkin, että EKORDA-yhtiö käytti 7 päivänä heinäkuuta 2004 (vain kaksi päivää ennen velkojien kokousta) päivätyssä raportissaan laskelmiaan varten tuensaajan omaisuuden tilannetta 31 päivänä maaliskuuta 2004. Taulukosta 3 käy selvästi ilmi, että eri omaisuuserien taso oli muuttunut merkittävästi 31 päivän maaliskuuta 2004 jälkeen. Ennen muuta merkittävä osa varastoista oli myyty, mikä lisäsi likvidien varojen määrää. Näillä muutoksilla on suuri merkitys, kun sovelletaan likvidaatiokertoimia, jotka vaihtelevat 20 prosentista (varastot ja lyhytaikaiset saatavat) 100 prosenttiin (käteisvarat). Vaikka sovellettaisiin EKORDA-yhtiön käyttämää menetelmää ja oletettaisiin, että EKORDA-yhtiön määrittämät likvidaatiokertoimet ovat oikeita (minkä komissio kiistää jäljempänä esitetyistä syistä), seuraavasta taulukosta käy ilmi, missä määrin EKORDA-yhtiön laskelmien tulokset poikkeaisivat, jos perustana käytettäisiin tietoja 28 päivältä huhtikuuta 2004 ja 17 päivältä kesäkuuta 2004, toisin sanoen edelleen ennen 9 päivänä heinäkuuta 2004 pidettyä velkojien kokousta.
Taulukko 4
Tuensaajan omaisuuden myynnistä konkurssimenettelyssä saatavan todennäköisen tuoton vertailu [miljoonaa Slovakian korunaa]
Tilanne:
31.3.2004
28.4.2004
17.6.2004
Likvidaatiokerroin [%]
Kirjanpitoarvo
Tuotto
Kirjanpitoarvo
Tuotto
Kirjanpitoarvo
Tuotto
Pitkäaikaiset varat
45
205
92
204
92
200
90
Varastot
20
209
42
176
35
84
17
Lyhytaikaiset saatavat
20
98 (28)
20
86 (29)
17
37 (30)
7
Käteisvarat
100
50
50
94
94
161
161
Yhteensä
204
238
275
(91)
On huomattava, että tuensaajan tuomioistuimelle esittämässä liiketoimintasuunnitelmassa kaavailtiin varastojen myyntiä 110 miljoonalla Slovakian korunalla maalis-toukokuussa 2004. EKORDA-yhtiön täytyi siksi olla tietoinen, että tuensaajan omaisuudessa tapahtuu 31 päivän maaliskuuta 2004 jälkeen olennaisia muutoksia. Se ei kuitenkaan ottanut huomioon tätä.
(92)
Jos tuensaajan omaisuuden kirjanpitoarvo 28 päivältä huhtikuuta 2004 olisi otettu huomioon, se olisi johtanut päätelmään, jonka mukaan konkurssissa saatava todennäköinen tuotto olisi ollut raportin arviota suurempi (238 miljoonaa Slovakian korunaa eli 6,3 miljoonaa euroa sen sijaan, että se olisi ollut 204 miljoonaa Slovakian korunaa eli 5,3 miljoonaa euroa). Jos analyysissa olisi käytetty kesäkuun 2004 lukuja, olisi voitu selvästi päätellä, että tuensaajan omaisuuden myynnistä konkurssimenettelyssä saatava todennäköinen tuotto (275 miljoonaa Slovakian korunaa eli 7,2 miljoonaa euroa) olisi suurempi kuin velkasaneerauksen perusteella ja että veroviraston pitäisi käyttää veto-oikeuttaan ja hylätä ehdotus, mikä olisi johtanut velkasaneerauksen päättymiseen. Komissio toteaa, että edellä olevat tulokset saadaan käyttämällä EKORDA-yhtiön oletuksia ja menetelmiä.
(93)
Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä EKORDA-yhtiön käyttämää menetelmää eikä pidä sen analyysissa tuensaajasta käytettyjä oletuksia luotettavina. Tätä päätelmää vahvistavat myös Slovakian viranomaisten esittämät epäilyt, jotka mainitaan johdanto-osan 60 ja 65 kappaleessa.
(94)
EKORDA-yhtiö ei ensinnäkään selitä raportissaan, millä tavoin se määritti käyttämänsä kolme likvidaatiokerrointa. Likvidaatiokertoimien tarkoituksena on laskea likvidaatiomenettelyssä myytävien omaisuuserien jäljellä oleva arvo, kun otetaan huomioon myynnin luonne (esim. omaisuuserien myyminen erikseen ja tietty määräaika). Tämän vuoksi oletetaan, että likvidaatiomyynnissä omaisuuseristä saatava arvo on yleensä kirjanpitoarvoa alhaisempi omaisuuserätyypistä riippuen. Likvidaatiokertoimella tarkoitetaan likvidaatiossa omaisuuseristä saadun arvon prosenttiosuutta kirjanpitoarvosta.
(95)
Myös pitkäaikaisiin varoihin sovellettava 45 prosentin likvidaatiokerroin vaikuttaa liian matalalta. Tuensaajan mukaan sen verovirastolle vakuuksina osoittaman omaisuuden arvo oli 194 miljoonaa Slovakian korunaa (31). Tämä arvo on tuensaajan mukaan ilmaistu riippumattomien asiantuntijoiden vuosien 2003 ja 2004 vaiheessa arvioimina hintoina. Komission näkemyksen mukaan tällaisen nk. asiantuntijahinnan tulisi yleisesti ottaen kuvata omaisuuserän yleistä arvoa, joka ilmaisee likiarvona, mihin hintaan omaisuuserä voidaan myydä tiettynä ajankohtana. Olisi muistettava, että näiden omaisuuserien asiantuntijahinta määritettiin, jotta voitiin varmistaa niiden arvo vakuutena Slovakian viranomaisille tuensaajan verovelan lykkäystä varten, kuten verohallintolaissa edellytettiin. EKORDA ei esitä mitään selitystä siitä, miksi pitkäaikaisten varojen myynnin tuotto konkurssimenettelyssä olisi vain 45 prosenttia niiden 205 miljoonan euron kirjanpitoarvosta, kun tuensaaja puolestaan määritti itse näille varoille paljon korkeamman arvon.
(96)
Komissio esittää seuraavat kaksi huomautusta tuensaajan toteamuksesta, jonka mukaan ostajaa olisi vaikea löytää, koska suurin osa vakuuksina olevista koneista ja laitteista on tarkoitettu yksinomaan alkoholin ja alkoholijuomien, alkoholittomien juomien tai säilyketuotteiden valmistukseen. Ensiksikin pantatun kiinteän omaisuuden ”asiantuntijahinta” oli 105 miljoonaa Slovakian korunaa, joka on yksinään suurempi kuin EKORDA-yhtiön arvioima kokonaistuotto (92 miljoonaa Slovakian korunaa). Toiseksi yrityksen tosiasiallinen kehitys osoittaa, että osalle sen tuotanto-omaisuudesta löytyi nopeasti uusi käyttäjä eli Old Herold, s. r. o. Kun tuensaaja oli menettänyt alkoholin ja alkoholijuomien valmistusluvan, sen tuotanto-omaisuus vuokrattiin Old Heroldille. Näyttää siis siltä, että kilpailija oli heti kiinnostunut tästä tuotanto-omaisuudesta.
(97)
Varastojen osalta Slovakian viranomaiset katsovat, että likvidaatiokertoimen olisi pitänyt olla korkeampi kuin 20 prosenttia.
(98)
Tuensaaja sai 110 miljoonaa Slovakian korunaa varastojensa myynnistä vuonna 2004 (ks. johdanto-osan 35 kappale), eli enemmän kuin 50 prosenttia varastojen kirjanpitoarvosta, jota EKORDA käytti arviointinsa lähtökohtana. Tämä viittaa vahvasti siihen, että 20 prosentin likvidaatiokerroin oli liian matala. Taseen kehitys varastojen osalta vuonna 2004 tukee tätä päätelmää. Lisäksi tuensaaja itse arvioi liiketoimintasuunnitelmassaan varastojen myyntituoton maalis-toukokuussa 2004 olevan 110 miljoonaa Slovakian korunaa (ks. 35 kappale). EKORDA-yhtiö ei ottanut huomioon tätä arviota. Lopuksi tuensaajan toiminnan luonteen perusteella voidaan olettaa, että varastot koostuivat valmiista tuotteista tai puolijalosteista, jotka olisi voitu helposti myydä suoraan välittäjille tai kuluttajille. Myös tämä puoltaa korkeamman likvidaatiokertoimen käyttöä.
(99)
Komissio katsoo, että varastojen likvidaatiokertoimen olisi pitänyt olla 52 prosenttia. Luku perustuu tuensaajan arvioon tuotosta, jonka se saisi varastojen myynnistä sopimuksen rahoittamiseksi (ts. 110 miljoonaa Slovakian korunaa). Kun otetaan huomioon kyseisen ajankohdan kirjanpitoarvo (209 miljoonaa Slovakian korunaa), varastojen ainoa mahdollinen likvidaatiokerroin oli tämän vuoksi vähintään 52 prosenttia (52 prosenttia 209 miljoonasta on 110 miljoonaa).
(100)
Lyhytaikaisten saatavien osalta EKORDA käytti kaksinkertaista korjausta. Ensinnäkin se korjasi niiden kirjanpitoarvon 59 prosentin kertoimella (kirjanpitoarvo oli 166 miljoonaa Slovakian korunaa ja EKORDA-yhtiön laskelmissaan käyttämä arvo 98 miljoonaa Slovakian korunaa) ja käytti sitten lisäksi matalaa 20 prosentin likvidaatiokerrointa. Tällainen menetelmä on kyseenalainen. Saatavien kirjanpitoarvon korjaaminen niiden todelliseen arvoon tiettynä ajankohtana voidaan hyväksyä. EKORDA-yhtiö ei kuitenkaan selitä millään tavalla, miksi tuotto konkurssissa/likvidaatiossa olisi vain yksi viidesosa (20 miljoonaa Slovakian korunaa) määrästä, jonka tuensaaja itse oletti voivansa saada velkojiltaan (98 miljoonaa Slovakian korunaa).
(101)
EKORDA korjasi maaliskuun 2004 lukuihin perustuvaa lyhytaikaisten saatavien kirjanpitoarvoa (166 miljoonaa Slovakian korunaa) 98 miljoonaan Slovakian korunaan, jotta siinä otettaisiin huomioon saatavat, joita ei pystytä perimään tai jotka ovat heikkolaatuisia. EKORDA sovelsi kuitenkin lisäksi ainoastaan 20 prosentin likvidaatiokerrointa korjattuun kirjanpitoarvoon. Jos EKORDAn 59 prosentin kerrointa lyhytaikaisten saatavien kirjanpitoarvon korjaamiseen sovelletaan kesäkuun 2004 lukuihin perustuvaan kirjanpitoarvoon (63 miljoonaa Slovakian korunaa), tulokseksi saadaan 37 miljoonaa Slovakian korunaa. Slovakian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan perittävissä olevia saatavia oli kuitenkin 63 miljoonaa Slovakian korunaa. Tämän vuoksi on kyseenalaista, tarvitseeko niiden kirjanpitoarvoa ollenkaan korjata.
(102)
Joka tapauksessa sille, että likvidaatioarvon pitäisi olla vielä korjattuakin arvoa alhaisempi, ei ole ilmeistä syytä. Tämän vuoksi komissio katsoo, että lyhytaikaisista saatavista odotettavissa oleva tuotto ei selvästikään ole alhaisempi kuin korjattu arvo eli 37 miljoonaa Slovakian korunaa.
(103)
Edellä esitetyn perusteella komissio korjasi EKORDAn arvioita ja teki uuden arvioinnin käyttämällä kesäkuun 2004 lukuja. Tämä arviointi osoittaa selvästi, että tuensaajan omaisuuserien myynnistä konkurssimenettelyssä saatava todennäköinen tuotto olisi ollut paljon suurempi kuin EKORDA-yhtiön raportissa esitetty tuottoennuste. Luvuista on esitetty yhteenveto seuraavassa taulukossa.
Taulukko 5
Tuensaajan omaisuuden myynnistä konkurssimenettelyssä saatavan todennäköisen tuoton vertailu
EKORDA-yhtiön luvut verrattuna komission korjattuihin lukuihin (miljoonaa Slovakian korunaa)
EKORDA
31.3.2004.
Korjaus
(17.6.2004)
Kirjanpito-arvo
Tuotto
Kirjanpito-arvo
Tuotto
Pitkäaikaiset varat
205
92
200
194 (32)
Varastot
209
42
84
43 (33)
Lyhytaikaiset saatavat
98 (34)
20
63
37 (35)
Käteisvarat
50
50
161
161
Yhteensä
562
204
508
435
(104)
Niiden huomautusten mukaan, jotka tuensaaja esitti menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen yhteydessä, konkurssimenettelyn kustannusten arvioidaan olevan 18 prosenttia tuensaajan omaisuuden myynnistä konkurssimenettelyssä odotettavissa olevista tuloista. Tuensaajan mukaan tämä on asianmukainen osuus Maailmanpankin vuonna 2004 laatiman selvityksen (36) perusteella. Kun tätä prosenttiosuutta sovelletaan tuensaajan omaisuuden myynnin todennäköisen tuoton korjattuun arvoon, jonka komissio on määrittänyt, konkurssimenettelyn kustannuksiksi saadaan tämän perusteella 78,3 miljoonaa Slovakian korunaa. Kun tämä summa vähennetään tuensaajan omaisuuden myynnistä saadusta korjatusta tuotosta, erotus on suurempi kuin veroviraston velkasaneerauksen perusteella saama määrä (435 miljoonaa - 78,3 miljoonaa = 356,7 miljoonaa; velkasaneerauksessa sovittu määrä oli 224,3 miljoonaa Slovakian korunaa).
(105)
Kuten taulukossa 5 esitetään, tuensaajan omaisuuden myynnin todennäköinen tuotto oli 435 miljoonaa Slovakian korunaa. Kun otetaan huomioon, että verovirasto olisi saanut lähes 100 prosenttia kyseisen myynnin tuloista (37), ja vaikka konkurssimenettelyn kustannukset olisivat jopa 18 prosenttia näistä tuloista, kuten tuensaaja esittää, verovirasto olisi silti saanut 132,4 miljoonaa enemmän kuin velkasaneerauksen perusteella.
(106)
Vaikka tuensaajan omaisuuserien arvoon kesäkuussa 2004 lisäksi sovellettaisiin EKORDAn esittämiä erittäin alhaisia likvidaatiokertoimia, näiden omaisuuserien myynnin todennäköinen tuotto (sen jälkeen kun siitä on vähennetty konkurssimenettelyjen kustannukset eli 18 prosenttia) olisi 225,5 miljoonaa euroa. Se on yhä enemmän kuin summa, jonka verovirasto hyväksyi velkasaneerauksen perusteella (38).
(107)
Lopuksi on todettava, että Slovakian viranomaiset eivät ole tukeneet tuensaajan väitettä siitä, että verovirastolla olisi ollut EKORDAn raportti käytettävissään ennen velkojien kokousta 9 päivänä heinäkuuta 2004 ja että se olisi näin ollen perustanut päätöksensä siihen. Verovirastolla oli kuitenkin käytettävissään kesäkuussa 2004 tekemänsä tarkastuksen tulokset, jotka osoittivat, että Fruconalla oli huomattavasti omaisuutta, kuten taulukossa 3 esitetään. Slovakian verohallituksen 6 päivänä heinäkuuta 2004 päivätyssä kirjeessä verovirastolle esitettiin näiden tietojen perusteella, että veroviraston ei pitäisi suostua tuensaajan ehdottamaan velkasaneeraukseen, koska se ei olisi ollut valtion edun mukainen.
(108)
Muut tuensaajan toimittamat asiantuntijaraportit eivät saavuttaneet vaadittua tasoa sen osoittamiseksi, että markkinataloudessa toimivan velkojan kriteeri täyttyy. Missään näissä raporteissa ei selvitetä, millä perusteella toisinaan poikkeuksellisen alhaiset likvidaatiokertoimet on määritetty. Lisäksi voidaan todeta, että Kochován raportin päätelmät poikkesivat huomattavasti EKORDAn päätelmistä eikä ole selvää, mitä tarkoitusta varten Kochován raportti on laadittu, mitä ajanjaksoa se käsittelee ja mitä oletuksia käyttäen se on tehty. Konkurssipesänhoitajan Holovačovan raportissa todetaan vain yleisesti, että velkasaneerausmenettely on velkojille edullisempi kuin konkurssi. Tämän vuoksi näissä kahdessa raportissa esitettyjä tietoja ei voi käyttää puoltamaan tai kiistämään tuensaajan kantaa siitä, että markkinataloudessa toimivan velkojan kriteeri täyttyi.
(109)
Kun lisäksi tarkastellaan konkurssimenettelyn kestoa koskevia perusteluja, tämän tapauksen olosuhteet on otettava huomioon arvioitaessa vaikutusta, joka konkurssimenettelyn kestolla voisi olla mahdollisen yksityisen velkojan päätöksentekoprosessiin.
(110)
Valtio oli etuoikeutetussa asemassa muihin velkojiin nähden, koska sen velan vakuuksina oli tuensaajan pitkäaikaisia varoja. Myös tämä on tärkeä seikka käsiteltävänä olevassa asiassa. Asiassa HAMSA tuomioistuin vahvisti, että vakuusvelkojan asema on merkittävä tekijä, joka on otettava huomioon yksityisen velkojan kriteeriä sovellettaessa (39). Slovakian konkurssilain 31(1)(e) §:n mukaan erillisen velkojan saatavat voidaan kattaa missä tahansa konkurssimenettelyn vaiheessa vakuuksina olevien omaisuuserien myynnistä saatavilla tuloilla. Kun tarkastellaan verovirastolle pantattua omaisuutta, konkurssimenettelyn yleisellä kestolla ei komission mielestä ole tämän vuoksi merkitystä, koska nämä saatavat olisi voitu kattaa menettelyn etenemisestä riippumatta.
(111)
Vaikka lähtökohdaksi otettaisiin tuensaajan määrittämä vakuutena olevan omaisuuden arvo, verovirasto olisi voinut saada varhaisessa vaiheessa saataviaan takaisin vakuuksien myynnin perusteella vähintään 194 miljoonan Slovakian korunan arvosta, mikä vastaa 86 prosenttia velkojainsopimuksen mukaisesta määrästä. Vain siinä tapauksessa, että olisi ollut mahdollista, ettei verovirasto saisi velkasaneerauksen mukaista määrää kokonaisuudessaan takaisin, sen olisi pitänyt arvioida, kannattaisiko odottaa konkurssimenettelyn loppuun asti. Varojen lopullisessa jaossa velkojille verovirasto olisi saanut noin 99 prosenttia jäljellä olevien omaisuuserien myynnin tuotosta (heikoimmassa skenaariossa 185 miljoonaa Slovakian korunaa eli soveltamalla EKORDAn likvidaatiokertoimia, ks. taulukko 4). Verovirastolle olisi pitänyt olla selvää, että tilanteesta seuraava velkojen takaisinperintä olisi ylittänyt selvästi velkasaneerauksen perusteella tarjotun summan ja että vain pientä osaa tästä kokonaissummasta olisi pitänyt odottaa pidempään kuin velkasaneerauksessa.
(112)
Tämän vuoksi voidaan päätellä, että konkurssimenettelyn kestoa Slovakiassa koskevat tiedot eivät olisi vaikuttaneet mahdollisen yksityisen velkojan päätökseen merkittävällä tavalla.
(113)
Lisäksi tuensaajalla oli velkasaneerauksen aikana i) vain vähän velkojia ja ii) omaisuutta, jonka likvidaatioarvo oli suurempi kuin määrä, josta valtion kanssa oli sovittu velkasaneerauksessa (kuten taulukosta 5 ilmenee, pelkästään muiden kuin vakuuksina olevien omaisuuserien myynnin todennäköinen tuotto oli 241 miljoonaa Slovakian korunaa).
(114)
Velkasaneeraukseen osallistuvien velkojien määrä oli vähäinen, sillä velkojia oli vain viisi. Näistä viidestä neljä oli yksityisiä velkojia ja niiden osuus kokonaisvelasta oli vain 0,6 prosenttia (3 797 608 Slovakian korunaa yhteensä 644 166 949 Slovakian korunasta), kuten taulukossa 2 osoitetaan. Tämän vuoksi valtio oli selvästi suurin velkoja, ja sen osuus kaikista saatavista oli 99,4 prosenttia. Nämä olosuhteet vähentäisivät merkittävästi velkojien välisten riitojen ja niistä seuraavien oikeudenkäyntien riskiä ja olisivat tämän vuoksi omiaan lyhentämään konkurssimenettelyn kestoa.
(115)
Kun tarkastellaan tuensaajan Maailmanpankin ”Doing business in 2004” -selvitykseen perustuvaa väitettä siitä, että konkurssimenettelyt Slovakiassa kestävät keskimäärin 4,8 vuotta, olisi huomattava, että selvityksessä viitataan yleiseen liiketoiminnan päättämistä koskevaan indikaattoriin (closing a business indicator). Sillä mitataan konkurssimenettelyn läpikäymiseen kuluvaa keskimääräistä aikaa sekä tuomioistuinten toimivaltaa konkurssimenettelyissä. Tämä aika ei ole täysin sama kuin konkurssimenettelyn keskimääräinen kesto. Slovakian viranomaiset olivat itse sitä mieltä, että tämän tapauksen olosuhteet huomioiden konkurssimenettely olisi keskimääräistä lyhyempi (ks. 60 kappale). Slovakian viranomaisten arvio on erityisen merkityksellinen, kun otetaan huomioon, että kyseinen menettely toteutettaisiin Slovakian konkurssilainsäädännön ja -käytännön mukaisesti. Lisäksi Slovakian hallitus oli itse tuensaajan velkoja.
(116)
Tuensaajan toimittamissa raporteissa konkurssimenettelyn kestoa koskevat arviot vaihtelevat huomattavasti kahdesta vuodesta yli kuuteen vuoteen (40). Tämän vuoksi tuensaajan komissiolle toimittamat konkurssimenettelyn kestoa Slovakiassa koskevat arviot olivat yleistyksiä, eikä niissä otettu huomioon kyseisen tapauksen erityispiirteitä. Osa arvioista oli vain viitteellisiä ja myös jossain määrin ristiriitaisia keskenään.
(117)
Kun tarkastellaan esimerkkitapausta tuensaajan kanssa samalla toimialalla toimivasta slovakialaisesta yrityksestä, jonka konkurssimenettely kesti yli viisi vuotta, tuensaaja ei onnistunut osoittamaan, miten kyseinen esimerkki liittyy käsiteltävään asiaan eikä etenkään sitä, oliko kyseinen yritys samanlaisessa tai hyvin samankaltaisessa oikeudellisessa ja aineellisessa asemassa kuin tuensaaja (41). Kun otetaan huomioon, että tuensaajalla oli yksi etuoikeutetussa asemassa oleva suuri velkoja eli valtio ja sen omaisuuserien arvo oli arvioitu merkittäväksi, konkurssimenettely olisi tuensaajan tapauksessa saatu päätökseen suhteellisen nopeasti ja olisi näin ollen suurimman velkojan eli valtion suosima toimintavaihtoehto.
(118)
Vaikka oletettaisiin, että konkurssimenettely olisi kestänyt neljästä viiteen vuotta, kuten tuensaaja esittää, todennäköisesti takaisin saatavien summien ja velkasaneerauksessa sovittujen summien välinen erotus oli niin suuri, että konkurssimenettelyn kestolla ei olisi ollut suurta vaikutusta yksityisen velkojan päätöksessä siitä, hyväksyisikö se velkasaneerauksen. Kun otetaan huomioon diskonttokorko, joka oli 5,14 prosenttia (42), 356,7 miljoonan Slovakian korunan tulevan kassavirran nykyarvo on vielä viiden vuoden kuluttuakin 277,6 miljoonaa Slovakian korunaa, eli selkeästi enemmän kuin velkasaneerauksessa sovittu määrä. Tällöin konkurssimenettelyn olisi pitänyt kestää yli yhdeksän vuotta, jotta nykyarvo olisi alhaisempi kuin velkasaneerauksessa sovittu määrä. Yksityinen markkinatoimija ei kuitenkaan olisi pitänyt niin pitkää likvidaatiomenettelyä todennäköisenä käsiteltävänä olevassa tapauksessa. Lisäksi takaisin saatavan kokonaismäärän nykyarvo olisi tätäkin suurempi, kun otetaan huomioon, että merkittävä osa velasta olisi todennäköisesti maksettu takaisin aikaisemmin vakuutena olleen omaisuuden myynnin perusteella (ks. 111) kappale).
(119)
Käytettävissä olevien todisteiden perusteella voidaan päätellä, että yksityinen velkoja ei olisi hyväksynyt velkasaneerausta veroviraston hyväksymillä ehdoilla käsiteltävänä olevassa tapauksessa. Kun otetaan huomioon, että verovirasto voisi saada saatavansa takaisin missä konkurssimenettelyn vaiheessa tahansa, koska se on erillinen velkoja, ja saisi lisäksi yli 99 prosenttia jäljellä oleville velkojille jaettavasta tuotosta (suhteessa sen saatavien määrään muihin velkojiin verrattuna), voidaan päätellä, että konkurssimenettelyssä saatava tuotto menisi lähes kokonaan verovirastolle. Kuten edellä on osoitettu, tuoton määrä olisi suurempi kuin velkasaneerauksessa sovittu summa.
2.2 Velkasaneerauksen ja veroulosoton vertailu
(120)
Verovirastolla oli yksityisistä velkojista poiketen oikeus käynnistää omasta aloitteestaan veroulosotto kiinteän omaisuuden, koneiden ja laitteiden tai koko yrityksen myynnillä. Sellaisia edellä 82 kappaleessa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettuja todisteita ei toimitettu, jotka olisivat osoittaneet, että verovirasto olisi harkinnut tätä toimintavaihtoehtoa ja päätellyt, että se olisi heikompi vaihtoehto kuin velkasaneerauksen hyväksyminen.
(121)
Komission mielestä tuensaajan väitteellä siitä, että velkasaneerauksen tuotot suojasivat yritystä veroulosotolta, ei ole merkitystä. Kuten Slovakian viranomaiset totesivat, veroulosotto oli soveltuva vaihtoehto verovirastolle joko ennen velkasaneerausmenettelyn aloittamista tai sen jälkeen kun verovirasto olisi hylännyt ehdotetun velkasaneerauksen veto-oikeudellaan. Siksi tätä vaihtoehtoa on tarkasteltava selvitettäessä, täyttyikö markkinataloudessa toimivan velkojan periaate. Tuensaaja ei ole verrannut ehdotettua velkasaneerausta veroulosoton mahdolliseen tulokseen.
(122)
Komission analyysin perustana ovat sekä tuensaajan että Slovakian viranomaisten antamat tiedot. Tässä yhteydessä on syytä mainita Slovakian viranomaisten vahvistaneen, että verovirastolle annettujen vakuuksien arvo oli 397 miljoonaa Slovakian korunaa, kuten muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä mainitaan. Komissiolle on kerrottu, että kyseinen arvo perustuu tuensaajan kirjanpitoon. Tuensaaja puolestaan toteaa, että ”asiantuntijahintoina” ilmaistu vakuutena olevan omaisuuden arvo on 194 miljoonaa Slovakian korunaa (ks. 22 kappale). Komissio voi kuitenkin tehdä seuraavat päätelmät tarvitsematta tarkistaa, kumpi tieto pitää paikkansa.
(123)
Ensinnäkin vakuudet olivat verohallintolaissa edellytetty vastike tuensaajan verovelan lykkäykselle. Jos tuensaajan omaisuuden tosiasiallinen arvo oli vain puolet vakuuksien arvosta, kuten tuensaajan esittämässä asiantuntija-arviossa esitettiin, valtio ei vaatinut riittäviä vakuuksia verolykkäyksille. Näissä olosuhteissa veroviraston hyväksymät verolykkäykset marraskuun 2002 ja marraskuun 2003 välisenä aikana, joiden määrä oli yhteensä 477 miljoonaa Slovakian korunaa, eivät siten todennäköisimmin täyttäneet markkinataloudessa toimivan velkojan kriteeriä. Komission ei myöskään tarvitse käsiteltävänä olevassa tapauksessa tarkistaa, olivatko nämä toimenpiteet valtiontukea. Riippumatta siitä, olivatko aikaisemmat lykkäykset valtiontukea, markkinataloudessa toimivan velkojan periaatteeseen ei voida enää vedota, jos lykätty määrä myöhemmin jätetään (osittain) perimättä.
(124)
Vaikka veroulosotosta saatavan tuoton laskennassa käytettäisiin tuensaajan ilmoittamaa alempaa arvoa, markkinataloudessa toimiva velkoja olisi asettanut etusijalle veroulosoton eikä velkasaneerausta, jos sillä olisi ollut tämä mahdollisuus.
(125)
Veroulosotossa verovirasto voi myydä suoraan velallisen omaisuuden (saatavat ja muut lyhytaikaiset varat, irtaimen omaisuudet ja kiinteistöt). Ajankohtana, jolloin verovirasto äänesti velkasaneerauksen puolesta, tuensaajalla oli 43 miljoonan Slovakian korunan arvoiset varastot, vähintään 37 miljoonaa Slovakian korunaa perittävissä olevia saatavia ja 161 miljoonaa Slovakian korunaa käteisvaroja (ks. taulukko 5). On syytä huomata, että pelkästään kyseisten lyhytaikaisten varojen määrä (241 miljoonaa Slovakian korunaa eli 6,3 miljoonaa euroa) (43) ylittäisi velkasaneerauksessa ehdotetun tuoton (224,3 miljoonaa Slovakian korunaa eli 5,93 miljoonaa euroa). Lisäksi tuensaajalla on muita pitkäaikaisia varoja, joiden arvo oli vähintään 194 miljoonaa Slovakian korunaa.
(126)
Veroulosottoon ei lisäksi liittyisi hallinnollisia maksuja kuten konkurssimenettelyyn. Veroulosoton panee alulle ja toteuttaa verovirasto itse, minkä vuoksi voidaan myös olettaa, että se toteutetaan nopeasti.
(127)
Komissio päätteli näin ollen, että tuensaajan omaisuuden veroulosotto olisi johtanut suurempaan tuottoon kuin velkasaneeraus.
2.3 Muu näyttö
(128)
Komissio ottaa huomioon Slovakian viranomaisten esittämän kirjeen, jonka Slovakian verohallituksen johtaja lähetti alaisuudessaan olevalle kyseisen veroviraston johtajalle (ks. 63 kappale). Kirje osoittaa selvästi, että verohallitus (joka oli aiemmin ollut suoraan yhteydessä tuensaajaan) vastusti ehdotettua velkasaneerausta ja esitti paikalliselle verovirastolle selkeästi, ettei sen pitäisi äänestää velkasaneerauksen puolesta. Kirjeessä mainittu syy oli se, että ehdotettu velkasaneeraus ei olisi valtion kannalta edullinen vaihtoehto.
(129)
Slovakian viranomaiset osoittivat myös, että veroviranomaisilla oli valtiovarainministeriön vuoden 2004 alussa antamat selkeät ohjeet olla hyväksymättä velkasaneerauksia, joissa ehdotetaan veroviranomaisten saatavien perimättä jättämistä (44). Tästä toimintalinjasta tiedotettiin samassa yhteydessä, kun verohallintolakia muutettiin 1 päivänä tammikuuta 2004 tavoitteena tiukentaa veronkantojärjestelmää.
(130)
Lisäksi on todettava, että verovirasto itse haki muutosta velkasaneeraukseen jo 2 päivänä elokuuta 2004 eli vajaa kuukausi sen jälkeen, kun se oli hyväksytty.
(131)
Tuensaajan mukaan verovirasto oli antanut hyväksyntänsä velkasaneeraukselle jo ennen kuin tuensaaja käynnisti menettelyn. Komissio katsoo, että tuensaajan esittämä näyttö viittaa täysin päinvastaiseen. Veroviraston johtaja kirjoittaa 3 päivänä helmikuuta 2004 päivätyssä kirjeessään tuensaajalle, että vaikka hän ei periaatteessa vastusta velkasaneerauksen käyttöä, hän ei hyväksy tuensaajan ehdotusta velkasaneerauksesta, jossa velasta maksetaan 35 prosenttia.
(132)
Slovakian viranomaiset vastustivat tuensaajan ehdottamaa velkasaneerausta jo ennen velkasaneerausmenettelyn aloittamista 8 päivänä maaliskuuta 2004, ennen velkojien äänestystä 9 päivänä heinäkuuta 2004 ja myös sen jälkeen, kun tuomioistuin oli hyväksynyt velkasaneerauksen.
(133)
Tuensaaja katsoi, että olisi otettava huomioon pitkän aikavälin näkökohdat, kuten verotulojen jatkuvuus valtiolle (ks. 52 kappale).
(134)
Ensiksikin on painotettava, että markkinataloudessa toimivan velkojan periaate poikkeaa markkinataloudessa toimivan sijoittajan periaatteesta. Markkinataloudessa toimiva sijoittaja on tilanteessa, jossa se voi itse päättää, luoko se suhteen tietyn yrityksen kanssa, minkä lisäksi sitä ohjaavat pitkän aikavälin strategiset näkymät investoinnista saatavalle kohtuulliselle tuotolle (45). Sen sijaan ”markkinataloudessa toimiva velkoja”, joka on jo kauppa- tai julkisoikeudellisessa suhteessa maksukyvyttömän yrityksen kanssa, pyrkii saamaan sille jo kuuluvat velkasaatavat takaisin (46) mahdollisimman edullisin ehdoin niin takaisinmaksun laajuuden kuin aikataulunkin osalta. Hypoteettisen markkinataloudessa toimivan velkojan ja markkinataloudessa toimivan sijoittajan motiivit ovat näin ollen erilaiset. Oikeuskäytännössä on vastaavasti määritelty eri periaatteet sovellettaviksi näissä kahdessa tilanteessa.
(135)
Kun tilannetta verrataan sellaisen velkojan tilanteeseen, joka on velallisen tavarantoimittaja, on tärkeä huomata, että tällaisen velkojan saatavat ja valtion saatavat ovat luonteeltaan olennaisesti erilaisia. Koska tavarantoimittajalla on yksinomaan sopimusperusteinen suhde maksukyvyttömään yritykseen, on totta, että se voisi kärsiä kauppakumppanin menettämisen vuoksi. Jos maksukyvytön yritys puretaan tai myydään, toimittaja joutuu etsimään uuden asiakkaan tai tekemään sopimuksen uuden omistajan kanssa. Riski on suurempi, jos toimittaja on merkittävästi riippuvainen maksukyvyttömästä yrityksestä. Tällaista velkojaa ohjaavat tosiaankin tulevat näkymät. Sen sijaan valtion suhteet maksukyvyttömään yritykseen ovat julkisoikeudellisia, jolloin ne eivät riipu osapuolten tahdosta. Mikä tahansa uusi omistaja, joka ottaa haltuunsa puretun yrityksen omaisuuden, on automaattisesti verovelvollinen. Lisäksi valtio ei ole koskaan riippuvainen yhdestä ainoasta veronmaksajasta. Tärkein peruste on kuitenkin se, että valtiota eivät veronkannossa ohjaa kannattavuusnäkymät eikä se tällöin toimi liiketaloudellisesti eikä liiketaloudellisin motiivein. Mainittu vertaus ei näin ollen ole perusteltu.
(136)
Komissio katsoo, että valtion tilannetta tässä tapauksessa ei voida verrata hypoteettisen markkinataloudessa toimivan sijoittajan tai hypoteettisen markkinataloudessa toimivan, riippuvuussuhteessa olevan velkojan tilanteeseen. Tulevien verojen menetystä ei voida ottaa huomioon sovellettaessa markkinataloudessa toimivan velkojan periaatetta (47).
(137)
Tuensaajan esittämästä veroselonteosta käy ilmi, että suuri enemmistö tuensaajan vuodesta 1995 maksamista veroista on ollut välillisiä veroja (valmistevero ja alv). Koska nämä verot maksaa loppukuluttaja, tuensaajan purkamisella ei olisi vaikutusta niiden kantamiseen, koska kuluttaja jatkaisi veronalaisten tuotteiden (tässä tapauksessa erityisesti alkoholijuomien ja alkoholin) ostamista muilta tuottajilta. Tuensaajan perustelu huomattavasta tulevien verojen menetyksestä ei näin ollen ole uskottava.
(138)
Komissio päättelee, että mikään muista tuensaajan toimittamista todisteista ei osoita, että hypoteettisen yksityisen velkojan toimintaan olisi aiheutunut vaikutusta. Tämän vuoksi tässä jaksossa esitetyt seikat eivät muuta 2.1 ja 2.2 jaksossa esitettyä komission arviota yksityisen velkojan toiminnasta.
2.4 Päätelmät
(139)
Komissio arvioi edellä mainitun näytön pohjalta, ettei markkinataloudessa toimivan velkojan periaate täyttynyt tässä tapauksessa ja että valtio on myöntänyt tuensaajalle edun, jota se ei olisi voinut saada markkinaolosuhteissa.
(140)
Tämän vuoksi komissio päättelee, että velan perimättä jättäminen, johon verovirasto suostui velkasaneerauksen perusteella, on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
3. TUEN SOVELTUVUUS SISÄMARKKINOILLE: SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 3 KOHDASSA TARKOITETTU POIKKEUS
(141)
Toimenpiteen ensisijaisena tarkoituksena on auttaa vaikeuksissa olevaa yritystä. Tällaisissa tapauksissa voidaan soveltaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta, jonka mukaan valtiontuki tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseen voidaan hyväksyä, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla ja jos asianmukaiset ehdot täyttyvät.
(142)
Komissio arvioi tuensaajan tuotevalikoiman perusteella, voidaanko tässä tapauksessa soveltaa maatalouden alaan sovellettavia erityissääntöjä. Slovakian viranomaisten toimittamien, tuensaajan liikevaihtoa koskevien tietojen perusteella komissio päätteli muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä, että suurin osa tuensaajan tuotteista ei kuulu SEUT-sopimuksen liitteessä I määriteltyihin tuotteisiin. Tämän vuoksi niihin sovelletaan yleisiä valtiontukisääntöjä.
(143)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehtyä päätöstä koskevissa huomautuksissaan tuensaaja kiisti Slovakian viranomaisten ennakolta toimittamat liikevaihtotiedot (ks. taulukko 1). Tuensaaja ei kuitenkaan vastustanut komission päätöstä perustaa arviointinsa yleisiin valtiontukisääntöihin. Tarkistamatta sitä, olivatko tuensaajan toimittamat tiedot paikkansapitäviä (48), komissio tarkisti ensin, olisiko sen tekemä edellä mainittu päätelmä asianmukainen myös uusien tietojen tarkastelun jälkeen. Komissio päätteli, että tuensaajan liikevaihto muodostuu pääosin tuotteista, jotka eivät kuulu SEUT-sopimuksen liitteessä I määriteltyihin tuotteisiin. Tämän vuoksi niihin sovelletaan yleisiä - ei alakohtaisia - valtiontukisääntöjä.
(144)
Vaikeuksissa olevan yrityksen rakenneuudistus- ja pelastamistukeen sovelletaan valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettuja yhteisön suuntaviivoja (49), jäljempänä ’uudet suuntaviivat’. Uudet suuntaviivat korvasivat edellisen vuonna 1999 hyväksytyn version (50), jäljempänä ’vuoden 1999 suuntaviivat’.
(145)
Uusia suuntaviivoja sovelletaan niiden siirtymäsääntöjen mukaan jokaisen ilman komission lupaa myönnetyn pelastamis- tai rakenneuudistustuen (sääntöjenvastaisen tuen) arviointiin, jos tuki on myönnetty kokonaan tai osittain 1 päivän lokakuuta 2004 jälkeen eli sen jälkeen, kun uudet suuntaviivat julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (104 kohdan ensimmäinen alakohta). Jos sääntöjenvastainen tuki on kuitenkin myönnetty ennen 1 päivää lokakuuta 2004, arviointi tapahtuu tuen myöntämishetkellä voimassa olleiden suuntaviivojen perusteella (104 kohdan toinen alakohta).
(146)
Veroviraston hyväksyntä velkasaneeraukselle annettiin 9 päivänä heinäkuuta 2004, ja se tuli voimaan 23 päivänä heinäkuuta 2004. Toisin sanoen tuki myönnettiin sääntöjenvastaisesti ennen 1 päivää lokakuuta 2004. Näin ollen sovelletaan vuoden 1999 suuntaviivoja, jotka olivat voimassa tukea myönnettäessä.
(147)
Tuensaaja on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 70/2001 (51) tarkoitettu keskisuuri yritys.
3.1 Yrityksen tukikelpoisuus
(148)
Vuoden 1999 suuntaviivojen 5 kohdan c alakohdan mukaan yritys katsotaan vaikeuksissa olevaksi yritykseksi, jos se täyttää kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut edellytykset yrityksen asettamiselle yleistäytäntöönpanomenettelyyn maksukyvyttömyyden vuoksi.
(149)
Tuensaaja oli velkasaneerauksessa, jota Slovakian konkurssilainsäädännön mukaan sovelletaan ainoastaan maksukyvyttömiin yrityksiin. Se voi näin ollen saada pelastamis- ja rakenneuudistustukea.
3.2 Pelastamistuki
(150)
Slovakian viranomaiset kuvasivat kiistanalaista toimenpidettä alun perin pelastamistueksi. Komission esitti vuoden 1999 suuntaviivojen perusteella epäilyjä tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille pelastamistukena syistä, jotka mainitaan III jaksossa.
(151)
Slovakian viranomaiset ja tuensaaja eivät ole esittäneet huomautuksia näistä epäilyistä. Komissiolle ei esitetty tältä osin uutta asia-aineistoa.
(152)
Koska mainittuja epäilyjä ei kumottu, komissio päätteli, ettei tuki sovellu sisämarkkinoille pelastamistukena vuoden 1999 suuntaviivoissa tarkoitetulla tavalla.
3.3 Rakenneuudistustuki
(153)
Komissio esitti epäilyjä tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille vuoden 1999 suuntaviivoissa tarkoitettuna rakenneuudistustukena syistä, jotka mainitaan III jaksossa.
(154)
Komissio toteaa, että Slovakian viranomaiset, joilla on todistustaakka osoittaa, että valtiontuki soveltuu sisämarkkinoille, eivät ole esittäneet uutta asia-aineistoa tällaisen päätelmän tueksi. Komissio on ottanut tuensaajan huomautukset asianmukaisesti huomioon.
3.3.1 Pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttaminen
(155)
Vuoden 1999 suuntaviivojen mukaan rakenneuudistustukeen on yhdistettävä ja sen myöntämisen ehtona on oltava toteuttamiskelpoinen ja johdonmukainen rakenneuudistussuunnitelma, jonka toteutuksen myötä voidaan palauttaa yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuus. Jäsenvaltio sitoutuu kyseiseen suunnitelmaan, jolle on saatava komission hyväksyntä. Jos yritys ei toteuta suunnitelmaa, tämä katsotaan tuen väärinkäytöksi.
(156)
Tuensaajan on voitava rakenneuudistussuunnitelman avulla palauttaa pitkän aikavälin elinkelpoisuus kohtuullisessa ajassa ja tulevien toimintaedellytysten kannalta realistisin oletuksin. Suunnitelmassa on kuvattava olosuhteet, jotka johtivat yrityksen vaikeuksien syntymiseen, ja esitettävä toimenpiteet näiden ongelmien ratkaisemiseksi. Rakenneuudistustoimenpiteet eivät voi rajoittua taloudelliseen tukeen, jolla katetaan velkoja ja menneitä tappiota, vaan niillä on puututtava myös syihin, joista nämä vaikeudet johtuvat.
(157)
Tukialueilla toimivien yritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten osalta vuoden 1999 suuntaviivoissa määrätään, että tuen hyväksymisen ehdot voivat olla väljemmät vastasuoritteiden asettamisen ja seurantakertomusten sisällön osalta. Tämä ei kuitenkaan vapauta tällaisia yrityksiä velvoitteesta laatia rakenneuudistussuunnitelma eikä jäsenvaltioita sitoumuksesta myöntää rakenneuudistustuki ainoastaan sillä ehdolla, että yritys toteuttaa rakenneuudistussuunnitelman.
(158)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Slovakian viranomaiset vahvistivat, että liiketoimintasuunnitelman - joka tuensaajan oli laadittava ehtona velkasaneerauksen aloittamiselle - tutki ainoastaan toimivaltainen tuomioistuin, ei tuen myöntävä viranomainen. Tuomioistuin tai verovirasto eivät valvoneet suunnitelman täytäntöönpanoa.
(159)
Tuensaaja esitti sitä vastoin, että verovirasto tutki pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttamiseen tähtäävän liiketoimintasuunnitelman ennen velkasaneerauksen hyväksymistä. Tuensaaja ei kuitenkaan esittänyt näyttöä väitteensä tueksi.
(160)
Tuensaaja katsoi myös, että muodollisen rakenneuudistussuunnitelman puuttumisella ei ole merkitystä komission suorittaman tuen jälkiarvioinnin kannalta, koska komissio pystyy siinä vaiheessa jo arvioimaan, onko tuensaaja tullut tosiasiallisesti elinkelpoiseksi. Tuensaajan mukaan muodollista rakenneuudistussuunnitelmaa voidaan edellyttää ainoastaan tehtäessä ennakkoarviointi, johon voidaan soveltaa ainoastaan vuoden 1999 suuntaviivoja.
(161)
Tämä väite ei pidä paikkaansa. Vuoden 1999 suuntaviivoja sovelletaan sekä ennakolta ilmoitetun että sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen sisämarkkinoille soveltuvuuden arviointiin. Arvioinnin kannalta pätee aina se ehto, että rakenneuudistustuki on yhdistettävä toteuttamiskelpoiseen rakenneuudistussuunnitelmaan. Komissio tekee arvioinnin niiden tietojen perusteella, jotka olivat käytettävissä tuen myöntämishetkellä.
(162)
Voidaan päätellä, ettei ollut olemassa rakenneuudistussuunnitelmaa, jonka verovirasto olisi voinut arvioida tuen myöntävänä viranomaisena ja jonka täytäntöönpanon ja asianmukaisen seurannan se olisi voinut asettaa ehdoksi saataviensa jättämiselle perimättä. Tästä seuraa, että ensimmäinen muodollinen vaatimus, jota sovelletaan täysimääräisesti myös jälkiarvioinnissa, ei täyttynyt.
(163)
Kun tarkastellaan liiketoimintasuunnitelman sisältöä, Slovakian viranomaiset eivät esittäneet tietoja, jotka olisivat poistaneet komission epäilyt sitä, onko suunnitelma vuoden 1999 suuntaviivoissa edellytetty todellinen rakenneuudistussuunnitelma.
(164)
Komissiolla ei ole muuta mahdollisuutta kuin pysyä päätelmässään, jonka se esitti muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä. Esitetty liiketoimintasuunnitelma on pelkästään tuensaajan akuuttia ongelmaa (velan kasvua valtiolle) koskeva suunnitelma. Suunnitelmassa ei mitenkään analysoida tuensaajan vaikeuksiin johtaneita olosuhteita, yrityksen taloudellista tilannetta kyseisenä aikana eikä sen tulevia näkymiä. Tämän analyysin puuttuessa tuensaaja ei myöskään ehdota erillisiä toimenpiteitä vaikeuksiin johtaneiden yksittäisten syiden ratkaisemiseksi. Ainoa yksityiskohtaisesti kuvattu toimenpide on ehdotettu velkasaneerauksen muodossa toteutettava taloudellinen rakenneuudistus.
(165)
Suunnitelmassa ei mainita lainkaan tuensaajan oman pääoman korotusta, jonka tuensaaja esitti yhtenä rakenneuudistustoimenpiteenä. Mikään asiakirjaan sisältyvistä tiedoista ei viittaa siihen, että Hydree Slovakia -yhtiön toteuttama pääomankorotus olisi katsottava toimenpiteeksi, jolla voidaan varmistaa, ettei tuensaaja pitkällä aikavälillä toistaisi strategiaansa rahoittaa tuotantoaan alv- ja valmisteveroveloilla, mikä viime kädessä johti sen vaikeuksiin. Slovakian viranomaiset vahvistivat, että pääomankorotus ei mitenkään vähennä riskiä taloudellisten ongelmien toistumisesta. Nämä epäilyt vahvistuvat, kun otetaan huomioon, että pääomankorotus oli 21 miljoonaa Slovakian korunaa ja rakenneuudistuksen mukainen velka 644 miljoonaa Slovakian korunaa.
(166)
Pääomakorotus ei sinänsä ole osoitus siitä, että markkinat luottaisivat tuensaajan elinkelpoisuuden palautumiseen pitkällä aikavälillä. Komissio huomauttaa, että tuensaajan ei aktiivisista ponnisteluista huolimatta onnistunut saada luottoa yksityiseltä pankilta.
(167)
Lisäksi laitteiston vuokraaminen tuensaajan kilpailijalle Old Herold s.r.o. -yritykselle johtui selvästikin siitä, että tuensaaja menetti luvan alkoholin ja alkoholijuomien valmistukseen, eikä siitä, että mainittu tuotanto olisi ollut tappiollista ja niin muodoin rakenneuudistusta edellyttävää. Tuensaaja olisi itse voinut hakea uutta lupaa velkasaneerauksen jälkeen, mutta se ei toiminut näin. Komissio toteaa kuitenkin, että tuensaaja jatkaa Old Herold -yrityksen tuensaajan laitteistolla valmistamien tuotteiden myyntiä omalla tuotemerkillään ja aikoo jopa laajentaa tätä myyntiä, kuten 29 päivän huhtikuuta 2004 ja 30 päivän joulukuuta 2004 välisen ajan kattamassa vuosikertomuksessa todetaan. Tuotantolaitteiston myyntiä ei näin ollen voida pitää rakenneuudistustoimenpiteenä, koska kaikkien käytettävissä olevien tietojen mukaan rakenneuudistuksen ei tarvinnut koskea kyseistä osaa tuotannosta.
(168)
Komission muita liiketoimintasuunnitelmassa ehdotettuja toimenpiteitä koskevat epäilyt eivät ole poistuneet. Kyseiset toimenpiteet ovat järkeistämistoimenpiteiden sijaan pelkästään tavanomaiseen liiketoimintaan kuuluvia toimenpiteitä (vanhan laitteiston ja ajoneuvojen myynti). Ehdotetut kaksi rakenteellista toimenpidettä (kannattamattoman alkoholittomien juomien valmistuksen lopettaminen ja joidenkin kiinteistöjen myynti) oli kuvattu hyvin epämääräisesti, mainitsematta varsinaisia tuotteita tai aikataulua. Slovakian viranomaiset vahvistivat, että myyntiin tarkoitettuja kiinteistöjä (hallintorakennus, myymälä ja virkistysrakennus) ei ollut myyty 10 päivään lokakuuta 2005 mennessä. Toisin sanoen kyseistä suunniteltua rakenneuudistustoimenpidettä ei ollut toteutettu ilmoitetulla tavalla.
(169)
Koska virallinen rakenneuudistussuunnitelma ja todellinen analyysi vaikeuksista, näiden vaikeuksien ratkaisemiseksi tarvittavista toimenpiteistä sekä markkinaolosuhteista ja -näkymistä puuttuivat, komissio päättelee, että tuensaajan esittämä liiketoimintasuunnitelma ei ole vuoden 1999 suuntaviivoissa edellytetty aito rakenneuudistussuunnitelma (52). Tuensaajan pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palautumiseen liittyvät komission epäilyt eivät näin ollen ole poistuneet.
3.3.2 Tuen rajaaminen välttämättömään
(170)
Komission päätelmät, joiden mukaan aidon rakenneuudistussuunnitelman puuttuessa sen epäilyt pitkän aikavälin elinkelpoisuudesta eivät ole poistuneet, riittäisivät jo sellaisenaan päättelemään, että tuki ei sovellu sisämarkkinoille. Tästä huolimatta komissio arvioi myös toista vuoden 1999 suuntaviivoihin sisältyvää keskeistä kriteeriä eli tuen rajaamista välttämättömään vähimmäismäärään.
(171)
Vuoden 1999 suuntaviivojen 40 kohdan mukaan tukimäärä ja -intensiteetti on rajattava määrään, joka on ehdottomasti välttämätön rakenneuudistuksen toteuttamiseksi ottaen huomioon yrityksen käytettävissä olevat varat. Tuensaajan on osallistuttava rakenneuudistussuunnitelmaan merkittävällä määrällä omia varojaan.
(172)
Rakenneuudistuksen kustannukset olivat yhtä suuret kuin velkasaneerauksen mukaan uudelleenjärjesteltävien velkojen kokonaismäärä. Tuensaaja maksoi 35 prosenttia tästä määrästä.
(173)
Slovakian viranomaiset eivät antaneet lisäselityksiä komission tässä yhteydessä esittämiin epäilyihin. Tuensaaja selitti, miten se rahoitti velkasaneerauksen jälkeen jäljellä olleen velan maksun (ks. 30-35 kappale). Tuensaajan mukaan se osallistui rakenneuudistukseen 231 miljoonalla Slovakian korunalla (6,1 miljoonaa euroa).
(174)
Ensinnäkin tuensaajan käytettävissä olleet varat ylittivät velkasaneerauksen jälkeen jäljellä olleen velkamäärän. Tämä viittaa siihen, ettei tukea ollut rajattu välttämättömään vähimmäismäärään.
(175)
Tärkeämpää on kuitenkin se, että komissio katsoo, että Old Herold -yrityksen myöntämä luotto ei täytä vuoden 1999 suuntaviivoissa tuensaajan omalle rahoitukselle asetettuja ehtoja. Maksettavat ovat jatkuva rahoituslähde yrityksen toiminnalle. Ne ovat lyhytaikaisia luottoja, jotka on maksettava takaisin. Yrityksellä on käytettävissään ylimääräisiä varoja rakenneuudistukseen vain siinä tapauksessa, että tavarantoimittajat sitoutuvat yleistä käytäntöä pitempään maksuaikaan. Tämä viive osoittaa, että markkinat uskovat elinkelpoisuuden palauttamisen olevan toteutettavissa.
(176)
Tuensaaja ei millään tavoin näyttänyt toteen, että Old Herold -yrityksen sallima maksujen lykkäys olisi merkittävästi mennyt tuensaajan ja sen tavarantoimittajien välistä yleistä liiketoimintakäytäntöä pidemmälle. Neljänkymmenen päivän maksuaikaa voidaan pitää yleisenä käytäntönä, eritoten kun otetaan huomioon, että se myönnettiin tuensaajalle velkasaneerauksen jälkeen. Tuensaaja ei näin ollen enää ollut taloudellisissa vaikeuksissa. Velkasaneerauksen päätavoite oli nimenomaan auttaa tuensaaja pois taloudellisista vaikeuksista.
(177)
Komissio päättelee tämän vuoksi, että kyseistä pidempää maksuaikaa ei voida pitää ulkoisista lähteistä tulevaksi tuensaajan osallistumiseksi rakenneuudistukseen.
(178)
Ilman tätä lykkäystä tuensaajan oma rahoitus on vuoden 1999 suuntaviivoissa tarkoitetulla tavalla 131 miljoonaa Slovakian korunaa (3,4 miljoonaa euroa), mikä vastaa 20:tä prosenttia rakenneuudistuksen kustannuksista.
(179)
Vuoden 1999 suuntaviivoissa ei ole määritetty raja-arvoa, jonka ylittyessä tuensaajan oma osallistuminen katsotaan merkittäväksi.
(180)
Kun otetaan huomioon komission käytäntö vuoden 1999 suuntaviivojen soveltamisessa sekä raja-arvojen käyttöönottoon vuoden 2004 suuntaviivoissa (53) johtanut komission politiikan muutos, komissio pitää tuensaajan 20 prosentin osallistumista suhteellisen vähäisenä. Tällainen osuus voitaisiin hyväksyä vuoden 1999 suuntaviivojen perusteella ainoastaan siinä tapauksessa, että kaikki muut tuen hyväksymisedellytykset täyttyvät. Komission olisi sen jälkeen otettava huomioon muita arviointiperusteita, kuten toimiiko yritys tukialueella, missä määrin rahoituslähteet kuvaavat markkinoiden luottamusta (tuensaajaa ja sen osakkaita laajemmalla tasolla) yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuuteen, tai muita asiaan liittyviä erityispiirteitä.
(181)
Edellä esitetyistä syistä komissio ei voi tässä tapauksessa olla samaa mieltä siitä, että tuensaajan osallistuminen olisi ollut merkittävää. Komissio katsoo, että sen epäilyt siitä, oliko tuensaajan oma osallistuminen merkittävää tai rajoittuiko tuki välttämättömään vähimmäismäärään, eivät ole poistuneet.
3.4 Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille - päätelmä
(182)
Komissio katsoo, että tuki ei sovellu sisämarkkinoille pelastamis- tai rakenneuudistustukena. Lisäksi tapaukseen ei voida soveltaa SEUT-sopimuksessa tarkoitettuja poikkeuksia.
VII PÄÄTELMÄ
(183)
Komissio katsoo, että Slovakian tasavalta on myöntänyt sääntöjenvastaisesti Frucona Košice a.s.:lle vapautuksen verosaatavien maksusta ja rikkonut SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa. Kyseinen tuki ei sovellu sisämarkkinoille minkään SEUT-sopimuksessa määrätyn poikkeuksen perusteella.
(184)
Vaikka verovirasto on keskeyttänyt perimättä jättämisen täytäntöönpanon kunnes tämä menettely on saatettu päätökseen, komissio katsoo, että tuensaajan etu syntyi hetkellä, jolloin verovirasto päätti luopua osasta saataviaan ja sitä kautta myöntää tuen tuensaajalle. Kyseinen ajankohta oli velkojainsopimuksen voimaantulo 23 päivänä heinäkuuta 2004. Tuensaajan etu kilpailijoihin nähden johtui siitä, ettei verovirasto tästä hetkestä lähtien perinyt verosaataviaan.
(185)
Jotta tukea edeltäneet olosuhteet voidaan palauttaa, tuki on perittävä takaisin. Kun otetaan huomioon, että tuki myönnettiin velkojainsopimuksen tullessa voimaan eli 23 päivänä heinäkuuta 2004, takaisinperittävän tuen määrä on kyseisessä sopimuksessa vahvistettu perimättä jätettävien saatavien määrä.
(186)
Slovakian korkein oikeus kuitenkin päätti, että erääntyneet ajoneuvoverot, joiden määrä oli 424 490 Slovakian korunaa, oli virheellisesti sisällytetty velkasaneeraukseen. Tämän vuoksi sopimuksen mukaista velkaa supistettiin kyseisellä määrällä, ja sopimukseen kirjattu yrityksen verovelka verovirastolle oli korjattuna 640 369 341 Slovakian korunaa.
(187)
Erääntyneet ajoneuvoverot, joita oli siihen asti pidetty saatavina, joita ei tarvitse maksaa takaisin, maksettiin kokonaisuudessaan 2 päivänä elokuuta 2006. Tämä maksu olisi pitänyt ottaa huomioon laskettaessa vielä takaisin perintää edellyttävän tuen määrää ja sille kertynyttä korkoa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kumotaan päätös 2007/254/EY.
2 artikla
Valtiontuki, jonka Slovakian tasavalta on myöntänyt Frucona Košice, a. s. -yritykselle ja jonka määrä on 416 515 990 Slovakian korunaa, ei sovellu sisämarkkinoille.
3 artikla
1. Slovakian tasavallan on toteutettava aiheelliset toimenpiteet 2 artiklassa tarkoitetun sääntöjenvastaisen tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta, ja sen on otettava huomioon, että erääntyneitä ajoneuvoveroja vastaavat 424 490 Slovakian korunaa maksettiin paikallisen veroviraston tilille 2 päivänä elokuuta 2006.
2. Tuki on perittävä takaisin viipymättä kansallisen oikeuden menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan tämän päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano.
3. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin Frucona Košice, a.s. -yrityksen käyttöön, tuen tosiasialliseen takaisinperintään asti.
4. Korko lasketaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (54) V kappaleen säännösten mukaisesti. Korkoprosenttia sovelletaan koko 3 kohdassa tarkoitetun kauden perusteella.
4 artikla
Slovakian tasavallan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta päätöksen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet. Slovakian on toimitettava tiedot käyttämällä tämän päätöksen liitteessä olevaa lomaketta.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu Slovakian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 16 päivänä lokakuuta 2013.