KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 360/2014
af 9. april 2014
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ferrosilicium med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Rusland efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 11, stk. 2, 5 og 6, og
ud fra følgende betragtninger:
A. FREMGANGSMÅDE
1. Gældende foranstaltninger
(1)
Efter en antidumpingundersøgelse (»den oprindelige undersøgelse«), der blev indledt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 172/2008 (2), indførte Rådet en endelig antidumpingtold mod import af ferrosilicium (»FeSi«), i øjeblikket henhørende under KN-kode 7202 21 00, 7202 29 10 og 7202 29 90, med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«), Egypten, Kasakhstan, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Rusland (»de endelige antidumpingforanstaltninger«).
(2)
Foranstaltningerne havde form af en værditold på 31,2 % på import fra Kina, med undtagelse af Erdos Xijin Kuangye Co. (15,6 %) og Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co., (29,0 %), 18,0 % på import fra Egypten, med undtagelse af The Egyptian Ferroalloys Co. (15,4 %), 33,9 % på import fra Kasakhstan, 5,4 % på import fra Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og 22,7 % på import fra Rusland, med undtagelse af Bratsk Ferroalloy Plant (17,8 %).
(3)
Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1297/2009 (3) ophævede den ved forordning (EF) nr. 172/2008 indførte antidumpingtold på importen af ferrosilicium med oprindelse i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien.
(4)
Den 30. november 2009 modtog Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en anmodning om en delvis interimsundersøgelse (»interimsundersøgelsen«) i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, der var blevet indgivet af en eksporterende producent fra Rusland, Joint Stock Company Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant og den dermed forretningsmæssigt forbundne virksomhed Joint Stock Company Kuznetsk Ferroalloy Works (begge i det følgende benævnt »den russiske gruppe«). Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 60/2012 (4) afsluttede Rådet interimsundersøgelsen på grund af manglende beviser af varig karakter efter ændrede omstændigheder. Især påviste den russiske gruppe ikke, at gruppens prispolitik var af varig karakter. Derfor blev den dumpingmargen, der var blevet fastsat for den russiske gruppe i den oprindelige undersøgelse, ikke ændret. Det tilsagn, som den russiske gruppe havde afgivet, blev afvist af samme grund.
2. Anmodning om en udløbsundersøgelse
(5)
Efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb (5) af de gældende endelige antidumpingforanstaltninger modtog Kommissionen den 28. november 2012 en anmodning om indledning af en udløbsundersøgelse af disse foranstaltninger i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2. Anmodningen blev indgivet af Euroalliages (»ansøgeren«) på vegne af producenter, der repræsenterer mere end 25 % af den totale EU-produktion af FeSi.
(6)
Anmodningen vedrørte de følgende to lande: Kina og Rusland.
(7)
Anmodningen var begrundet med, at foranstaltningernes udløb sandsynligvis ville medføre fortsat eller fornyet dumping med deraf følgende skade for EU-erhvervsgrenen.
3. Indledning af en udløbsundersøgelse
(8)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en udløbsundersøgelse, og offentliggjorde den 28. februar 2013 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (6) (»indledningsmeddelelsen«) om indledning af en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2.
4. Undersøgelsen
4.1. Nuværende undersøgelsesperiode og den betragtede periode
(9)
Undersøgelsen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping omfattede perioden fra 1. januar 2012 til 31. december 2012 (»den nuværende undersøgelsesperiode« eller »NUP«). Undersøgelsen af tendenser, der er relevante for vurderingen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade, omfattede perioden fra den 1. januar 2009 til 31. december 2012 (»den betragtede periode«).
4.2. Parter, som er berørt af undersøgelsen
(10)
Kommissionen underrettede officielt ansøgerne, andre kendte EU-producenter, de eksporterende producenter i Kina og Rusland, de ikke forretningsmæssigt forbundne importører, de brugere, som den vidste, var berørt af sagen, samt repræsentanterne for eksportlandene om indledningen af udløbsundersøgelsen. De interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var angivet i indledningsmeddelelsen.
(11)
Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(12)
I betragtning af det tilsyneladende store antal eksporterende producenter i Kina og ikke forretningsmæssigt forbundne EU-importører, der var involveret i undersøgelsen, anførtes det i indledningsmeddelelsen, at man påtænkte at anvende stikprøveudtagning i overensstemmelse med grundforordningens artikel 17. For at sætte Kommissionen i stand til at afgøre, om det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i bekræftende fald at udtage en sådan, blev ovennævnte parter anmodet om at give sig til kende senest 15 dage efter indledningen af undersøgelsen og meddele Kommissionen de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen.
(13)
Da kun én eksporterende producent i Kina indgav de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen, og erklærede sig villig til at samarbejde med Kommissionen, blev det besluttet ikke at anvende stikprøver af eksporterende producenter i Kina. Efter at have modtaget spørgeskemaet besluttede den eksporterende producent sig for ikke at samarbejde yderligere. Det fastslås derfor, at der ikke var nogen eksporterende producenter i Kina, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen.
(14)
For så vidt angår Rusland blev alle kendte russiske producenter opfordret til at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen, nemlig Bratsk Ferroalloy Plant, Serov Ferroalloy Plant, NLMK og den russiske gruppe. Kun én russisk gruppe samarbejdede med Kommissionen i den nuværende fornyede undersøgelse.
(15)
Kommissionen modtog ingen svar fra de ikke forretningsmæssigt forbundne importører. Det fastslås derfor, at der ikke var nogen forretningsmæssigt forbundne importører i Unionen, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen.
(16)
Kommissionen modtog svar fra seks ud af syv kendte EU-producenter af FeSi. I betragtning af det relativt begrænsede antal EU-producenter blev det besluttet ikke at anvende stikprøver i den fornyede undersøgelse.
(17)
Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende virksomheder:
a)
EU-producenter:
FERROATLANTICA Group:
Ferroatlantica S.L. - Madrid, Spanien
Ferropem - Chambery, Frankrig
HUTA LAZISKA S.A. - Laziska Gorne, Polen
OFZ a.s. - Istebne, Slovakiet
TDR LEGURE d.o.o. - Ruse, Slovenien
VARGON ALLOYS A.B. - Vargon, Sverige
b)
EU-brugere:
Aperam SA - Luxembourg
Ugitech - Ugine, Frankrig
c)
Eksporterende producent i Rusland:
Den russiske gruppe:
JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant (»JSC CHEMK«) - Chelyabinsk, Rusland
JSC Kuznetsk Ferroalloy Works (»JSC KF«) - Novokuznetsk, Rusland
RFA International LP (»RFAI«) - Mishawaka, USA
d)
Producenter i referencelandet
Elkem AS, Oslo, Norge
FESIL Rana Metall AS, Trondheim, Norge
Finnfjord AS, Finnsnes, Norge.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(18)
Den pågældende vare er ferrosilicium, i øjeblikket henhørende under KN-kode 7202 21 00, 7202 29 10 og 7202 29 90 med oprindelse i Kina og Rusland.
(19)
Ferrosilicium fremstilles ved reduktion af kvarts med kulholdige produkter i en elektrisk lysbueovn. Denne proces er energiintensiv. Ferrosilicium sælges i form af klumper, granulater eller pulver og findes i forskellige kvaliteter alt efter siliciumindhold og indhold af urenheder (f.eks. aluminium). FeSi med et siliciumindhold på mindst 70 % anses for at være et produkt med en høj renhedsgrad. FeSi med et siliciumindhold på mere end 55 % og mindre end 70 % er et produkt med en medium renhedsgrad, og FeSi med et siliciumindhold på mindre end 55 % er et produkt med en lav renhedsgrad. Den pågældende vare anvendes hovedsagelig i jern- og stålindustrien som deoxideringsmiddel og legeringskomponent.
2. Samme vare
(20)
Det konkluderedes, at det FeSi, som EU-erhvervsgrenen fremstillede og solgte i Unionen, og det FeSi, som der blev fremstillet og solgt i Rusland og i Norge (»referencelandet«), da Kina er et land uden markedsøkonomi og ikke er blevet undersøgt i denne undersøgelse, havde stort set have samme fysiske og kemiske egenskaber og samme grundlæggende anvendelsesmuligheder som det FeSi, der blev fremstillet i Kina og Rusland, og som blev solgt til eksport til Unionen. De anses derfor for at være identiske i henhold til grundforordningens artikel 1, stk. 4.
C. SANDSYNLIGHED FOR FORTSAT ELLER FORNYET DUMPING
(21)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 2, blev det undersøgt, om der var sandsynlighed for, at de eksisterende foranstaltningers udløb ville føre til fortsat eller fornyet dumping fra de to pågældende lande.
IMPORT FRA KINA
1. Indledende bemærkninger
(22)
Som nævnt i betragtning 13 var der ingen kinesiske eksporterende producenter, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Da de eksporterende producenter fra Kina ikke samarbejdede, er den overordnede analyse, herunder dumpingberegningen, derfor baseret på de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 18.
(23)
Sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping blev vurderet ud fra den fornyede undersøgelse i kombination med andre informationskilder, som f.eks. handelsstatistikker over import og eksport (fra Eurostat og kinesiske eksportoplysninger) og andre offentligt tilgængelige oplysninger.
(24)
Det manglende samarbejde havde indflydelse på sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen på forskellige varetyper. Som det forklares i betragtning 30, blev det i medfør af grundforordningens artikel 18 anset for hensigtsmæssigt at fastsætte både den normale værdi og eksportprisen på et globalt grundlag, nemlig på basis af én enkelt vare.
(25)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 9, blev der hver gang det konkluderedes, at omstændighederne ikke havde ændret sig, anvendt den samme metode som den, der blev anvendt til at konstatere dumping i den oprindelige undersøgelse.
2. Dumpingimport i NUP
2.1. Fastsættelse af den normale værdi
(26)
I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen alle interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til sit forslag om at anvende Norge som tredjeland med markedsøkonomi med henblik på at fastsætte den normale værdi for Kina. Norge blev anvendt som referenceland i den oprindelige undersøgelse. Da der ikke blev fremsat bemærkninger hertil fra nogen parter, konkluderedes det, at Norge igen skulle vælges som referenceland med henblik på at fastsætte den normale værdi for Kina, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a).
(27)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, blev det først undersøgt, om de norske samarbejdsvillige producenters samlede salg på hjemmemarkedet af samme vare til uafhængige kunder var repræsentativt sammenlignet med det samlede eksportsalg fra Kina til Unionen, dvs. om den samlede mængde af et sådan salg på hjemmemarkedet udgjorde mindst 5 % af det samlede eksportsalg af den pågældende vare til Unionen. På dette grundlag blev det konkluderet, at salget på hjemmemarkedet i referencelandet var repræsentativt.
(28)
Det blev også undersøgt, om salget på hjemmemarkedet af samme vare kunne anses for at have fundet sted i normal handel i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 4. Dette blev gjort ved at fastlægge, hvor stor en andel af salget på hjemmemarkedet til uafhængige kunder på hjemmemarkedet i NUP var rentabel.
(29)
Den normale værdi blev således baseret på den faktiske pris på hjemmemarkedet, der blev beregnet som det vejede gennemsnit af det rentable salg på hjemmemarkedet i NUP.
2.2. Fastsættelse af eksportprisen
(30)
Som nævnt i betragtning 24 samarbejdede kinesiske eksporterende producenter ikke i forbindelse med undersøgelsen. Eksportprisen blev derfor baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18.
(31)
Først blev mængden og importpriserne for de tre KN-koder, der er opført i betragtning 18, hentet fra Eurostats importdatabase, nemlig ud fra forskel i kvaliteten. Da det blev anset for hensigtsmæssigt at fastsætte eksportprisen på et gennemsnitligt grundlag, blev oplysningerne for KN-kode 7202 29 10 og 7202229210290 tilpasset siliciumindholdet i KN-kode 7202 21 00. Denne metode var blevet foreslået i anmodningen om en fornyet undersøgelse for at fastsætte den samlede importmængde på basis af kvalitet FeSi75. Mængden og importprisen på disse tre KN-koder blev lagt sammen og vejet for at afspejle én gennemsnitsværdi.
(32)
Endelig blev denne gennemsnitlige importpris på cif-basis justeret ved at trække især transportomkostningerne fra for at komme frem til værdien ab fabrik. Salgsprisen blev således beregnet på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales i henhold til Eurostats importstatistikker, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8.
2.3. Sammenligning og justeringer
(33)
Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen blev foretaget på ab fabrik-basis. For at sikre en rimelig sammenligning blev der også taget hensyn til forskelle, som berører sammenligneligheden af priser, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev især foretaget justeringer for at afspejle skat ved toldeksport på grundlag af de oplysninger, der blev meddelt i anmodningen om en fornyet undersøgelse, pga. de kinesiske eksporterende producenters manglende samarbejdsvilje.
2.4. Dumping i NUP
(34)
På baggrund af ovenstående konkluderedes dumpingmargen at udgøre 165 %, udtrykt som en procentdel af prisen frit Unionens grænse, ufortoldet.
(35)
Det bemærkes dog, at den samlede importmængde af den pågældende vare til Unionen er faldet kraftigt, efter de oprindelige foranstaltningerne er blevet indført, og at den ovennævnte dumpingmargen er blevet fastsat på grundlag af en begrænset importmængde (nemlig mindre end 2 500 ton i NUP).
(36)
Med henblik på en fuldstændig analyse blev kinesiske eksporterende producenters prispolitik på de tre vigtigste ikke EU-markeder, nemlig Japan, Sydkorea og Amerikas Forenede Stater (»USA«) også undersøgt.
(37)
Til det formål blev de kinesiske eksporttal anvendt til at fastsætte prisen på kinesisk eksport til Japan, Sydkorea og USA. Sammenligningen med den normale værdi, der blev fastsat ovenfor, viste også, at der forekom dumping, der afhængigt af det pågældende bestemmelsesland ligger på mellem 86 % og 92 %.
3. Udvikling i importen ved bortfald af foranstaltningerne
3.1. Produktionskapacitet i Kina
(38)
Kina er langt den største producent af FeSi. Produktionskapaciteten blev vurderet til at udgøre 10-11 mio. ton om året i NUP. Kinas industri udnyttede således omkring 50 % af sin produktionskapacitet. Det betyder, at der på nuværende tidspunkt er en uudnyttet kapacitet på ca. 5,5 mio. ton om året, hvilket udgør næsten syv gange det samlede EU-forbrug. På trods af denne aktuelle overkapacitet og på baggrund af de oplysninger, som ansøgeren havde fremlagt, synes kapaciteten i Kina fortsat at blive større, idet der på nuværende tidspunkt bygges større og mere effektive ovne.
(39)
Der er ingen beviser for, at forbruget på det kinesiske hjemmemarked eller tredjelandsmarkeder vil stige betydeligt og dermed vil kunne absorbere den øgede produktion, der ville opstå, hvis de kinesiske producenters uudnyttede kapacitet blev anvendt.
3.2. EU-markedets tiltrækningskraft
(40)
Efter indførelsen af de endelige foranstaltninger i februar 2008 faldt importen fra Kina støt og blev marginal, idet den repræsenterede mindre end 1 % af EU-forbruget i NUP. Efter at importen toppede med 330 400 ton i 2007, faldt den til mindre end 2 500 ton i 2012. Set ud fra de observerede priser er EU-markedet for FeSi fortsat tiltrækkende for kinesisk eksport.
(41)
Som nævnt ovenfor er der en betydelig produktionsmæssig overkapacitet i Kina, hvilket tyder på, at der er et stærkt incitament til at finde alternative markeder, som kan absorbere denne overskydende produktionskapacitet. Grundet en række eksportrestriktioner, som den kinesiske regering har indført (nemlig 25 % eksportafgift, 17 % ikke-refusionsberettiget moms og eksporttilladelser), er den samlede kinesiske eksport dog faldet til kun 0,4 mio. ton i 2009, efter at den toppede i 2007 med 1,5 mio. ton. Ikke desto mindre blev der fra 2010 observeret et opsving i den samlede eksport, og eksportmængden steg til 0,8 mio. ton og blev vurderet til 0,7 mio. ton i 2013. De nyeste tal viser et stabilt eksportniveau, hvis mængde er større end det samlede EU-forbrug.
(42)
På trods af eksportrestriktionerne eksporterede kinesiske producenter en betydelig mængde FeSi til markeder i hele verden, der ikke var underlagt importrestriktioner (nemlig Japan, Sydkorea og USA).
(43)
Ved første øjekast kunne det asiatiske marked være et alternativ, der kunne absorbere en del af den overskydende produktion i Kina. Ifølge ansøgerens oplysninger kan den seneste udvikling på det asiatiske marked dog muligvis gøre dette mindre interessant for kinesiske eksportører.
(44)
Det asiatiske marked vil ganske rigtig blive alvorligt påvirket, når to nye ferrosilicium-fabrikker i Malaysia (Pertama Ferroalloys og Sarawak Ferroalloys plants) påbegynder deres produktion. Det skønnes, at den årlige produktion af ferrosilicium i Malaysia vil stige med 420 000 ton fra 2014, og at den vil blive solgt til nabolande i Sydøstasien, især Japan, der efterspørger 600 000 ton ferrosilicium om året. Produktionen fra de malaysiske produktionsanlæg vil få negative konsekvenser for Kinas eksport til Sydøstasien. Derudover har japanske stålproducenter og sydkoreanske stålværker allerede indgået aftaler om køb af betydelige mængder af ferrosilicium om året fra de nye producenter i Malaysia, hvilket gør det sværere for den kinesiske eksport at komme ind på markedet.
(45)
I bemærkningerne til fremlæggelsen af oplysninger, påstod den eksporterende producent, at den malaysiske produktion var overvurderet. Efter at have verificeret denne kommentar, blev den malaysiske produktion derfor justeret til omkring 370 000 ton.
(46)
Den ekstra produktion i Malaysia forventes derfor at øge konkurrencen på det allerede mættede marked, hvor Kina og Rusland i dag har en betydelig markedsandel.
(47)
Den kinesiske regerings eksportrestriktioner, som er omhandlet i betragtning 41, var den primære grund til, at de kinesiske varer i mindre grad var til stede på EU-markedet i NUP.
(48)
Pga. priserne på EU-markedet vil det for kinesiske producenter være et tiltrækkende marked til at absorbere den overskydende kapacitet. Den gennemsnitlige pris på EU-markedet i 2012 var rent faktisk mindst lige så høj som de kinesiske producenters eksportpriser til deres vigtigste bestemmelseslande (Japan, Sydkorea og USA), hvilket understreger EU-markedets tiltrækningskraft, når salget til andre markeder bliver for problematisk.
(49)
Det kan derfor konkluderes, at det europæiske marked, som et af de største markeder i verden, fortsat er tiltrækkende for kinesiske producenter.
4. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat dumping
(50)
Den overskydende uudnyttede kapacitet i Kina og det relativt attraktive prisniveau på EU-markedet fører til den konklusion, at der er risiko for, at den kinesiske eksport af den pågældende vare vil stige, hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe.
(51)
I betragtning af den nuværende og potentielle uudnyttede kapacitet i Kina og den kendsgerning, at EU-markedet er et af de største markeder i verden, og det forventede pres på kinesisk eksport i Sydøstasien, kan det konkluderes, at de kinesiske eksportører sandsynligvis vil øge deres eksport til Unionen til dumpingpriser yderligere, hvis antidumpingforanstaltningerne ophæves.
IMPORT FRA RUSLAND
1. Indledende bemærkninger
(52)
Som nævnt i betragtning 14 var der kun én producent, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Det blev dog konkluderet, at den russiske gruppe repræsenterede en betydelig andel af den totale produktion i Rusland, dvs. omkring 78 % af Ruslands totale produktion af FeSi, og det meste af FeSi-importen med oprindelse i Rusland. Derfor blev det besluttet at anvende oplysningerne fra den russiske gruppe samt oplysningerne fra andre kilder, som f.eks. anmodningen om den fornyede undersøgelse og foreliggende handelsstatistikker over importen (fra Eurostat), til at vurdere sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping.
(53)
I forbindelse med beregningen af dumpingmargenen anses virksomhederne JSC CHEMK og JSC KF, der er del af den russiske gruppe, for at være indbyrdes afhængige, jf. artikel 143 i toldkodeksen (7), ligesom det var tilfældet i den oprindelige undersøgelse. Derfor blev der beregnet én enkelt dumpingmargen for hele gruppen ved hjælp af den følgende metode. Dumpingmængden blev beregnet for hver enkel eksporterende producent, før der blev fastsat en vejet gennemsnitlig dumpingmargen for gruppen som helhed. Det bør bemærkes, at denne metode var anderledes end den metode, der blev anvendt i den oprindelige undersøgelse, hvor dumping blev beregnet ved at lægge alle produktions- og salgsoplysninger fra de producerende enheder sammen. Den anderledes metode blev anvendt i den afsluttede interimsundersøgelse. De ændrede omstændigheder, som begrunder denne ændring i metode, skyldes en omlægning af gruppens koncernstruktur, hvilket gjorde det muligt at identificere den enkelte producent inden for gruppen for så vidt angår salg og produktion.
2. Dumpingimport i NUP
2.1. Fastsættelse af den normale værdi
(54)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, blev det først undersøgt, om samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede salg på hjemmemarkedet af samme vare til uafhængige kunder var repræsentativt sammenlignet med deres samlede eksportsalg til Unionen, dvs. om den samlede mængde af sådanne salg udgjorde mindst 5 % af det samlede eksportsalg af den pågældende vare til Unionen.
(55)
Det blev ligeledes undersøgt, om salget på hjemmemarkedet var tilstrækkelig repræsentativt i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2. Undersøgelsen omfattede varetyper, som en eksporterende producent solgte på hjemmemarkedet, og som konkluderedes at kunne sammenlignes direkte med en varetype, der sælges til eksport til Unionen. Salget på hjemmemarkedet af en bestemt varetype blev anset for tilstrækkelig repræsentativt, hvis den samlede mængde af den pågældende varetype, som den eksporterende producent solgte på hjemmemarkedet til uafhængige kunder, udgjorde mindst 5 % af den samlede salgsmængde af den sammenlignelige varetype, der solgtes med henblik på eksport til Unionen.
(56)
Det blev også undersøgt, om salget på hjemmemarkedet af varetyper kunne anses for at have fundet sted i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4. Herved blev andelen af rentable salg på hjemmemarkedet til uafhængige kunder på hjemmemarkedet i NUP fastsat for hver eksporteret type af den pågældende vare.
(57)
For de varetyper, hvor mere end 80 % af salgsmængden på hjemmemarkedet af varetypen lå over produktionsomkostningerne, og den vejede gennemsnitlige salgspris på denne type var lig med eller lå over enhedsproduktionsomkostningerne, blev den normale værdi pr. varetype beregnet som et vejet gennemsnit af de faktiske priser på hjemmemarkedet for det samlede salg af den pågældende type, uanset om salget var rentabelt eller ej.
(58)
I de tilfælde hvor mængden af rentable salg af en varetype udgjorde højst 80 % af den samlede salgsmængde for denne varetype, eller hvor den vejede gennemsnitspris for denne varetype lå under enhedsproduktionsomkostningerne, blev den normale værdi baseret på den faktiske pris på hjemmemarkedet, der blev beregnet som et vejet gennemsnit af kun det rentable salg på hjemmemarkedet for denne varetype i NUP.
(59)
I de tilfælde hvor der ikke solgtes en bestemt varetype på hjemmemarkedet, og hvor der for bestemte varetyper ikke solgtes tilstrækkeligt på hjemmemarkedet, blev den normale værdi fastsat i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 3.
(60)
I forbindelse med fastsættelsen af den normale værdi i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 3, baseres salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA&G) samt fortjeneste på de faktiske oplysninger om produktion og salg i normal handel af samme vare for så vidt angår den eksporterende producent, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 6, eller på de foreliggende faktiske oplysninger.
2.2. Fastsættelse af eksportprisen
(61)
I NUP foretog den russiske gruppe eksportsalg til Unionen via RFAI, gruppens forretningsmæssigt forbundne virksomhed (den forretningsmæssigt forbundne importør), der varetog alle importfunktioner i forbindelse med de varer, der overgik til fri omsætning i Unionen, dvs. de funktioner, som en forretningsmæssigt forbundet importør udfører.
(62)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9, blev eksportprisen beregnet på grundlag af den pris, hvortil de indførte varer første gang blev videresolgt til en uafhængig køber, behørigt justeret for alle de omkostninger, der påløb mellem import og videresalg, samt en rimelig margen til dækning af SA&G samt fortjeneste. Til dette formål blev den faktiske andel af SA&G anvendt, og da der ikke forelå nye oplysninger fra uafhængige importører om forventet fortjeneste, blev der anvendt samme fortjenstmargen som i den oprindelige undersøgelse, dvs. 6 %.
(63)
Den russiske gruppe påstod, at RFAI burde betragtes som del af den samme økonomiske enhed, da begge kontrolleres og administreres af de samme personer, og da virksomhederne agerer som en enkelt økonomisk enhed. I forbindelse med fastsættelsen af eksportpriserne burde SA&G og RFAI's fortjeneste derfor ikke trækkes fra.
(64)
Om den forretningsmæssige forbindelse mellem den russiske gruppe og RFAI var i form af den samme økonomiske enhed eller ikke, er ikke relevant i forbindelse med en justering med henblik på at fastsætte en eksportpris, jf. artikel 2, stk. 9.
(65)
Da eksportsalget fra den russiske gruppe foregik via en forretningsmæssigt forbundet virksomhed (RFAI) skulle eksportpriserne derfor justeres ved at fratrække en rimelig margen til dækning af SA&G samt fortjeneste som udtrykkeligt fastsat i grundforordningens artikel 2, stk. 9. Påstanden må derfor afvises.
(66)
Den eksporterende producent gentog den påstand, at der var tale om samme økonomiske enhed, og at dette forhold udelukkede justeringerne for SA&G samt fortjeneste i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9. Den hævdede også, at selv hvis justeringerne var berettigede, burde den beregnede eksportpris kun omfatte omkostninger forbundet med RFAI's import og udelukke alle SA&G, der var forbundet med eksport fra den samme økonomiske enhed. Til slut erklærede den, at den var uenig med konklusionen om, at der i denne sag ikke er tale om samme økonomiske enhed.
(67)
Om der er tale om samme økonomiske enhed er ikke relevant i forbindelse med fastsættelsen af eksportprisen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9. Så længe betingelserne i grundforordningens artikel 2, stk. 1 og 9, er opfyldt, er graden af kontrol eller integration ikke relevant for vurderingen af justeringernes lovlighed i medfør af artikel 2, stk. 9 (8). I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, skal Kommissionen i visse situationer fastsætte en eksportpris og justere denne beregnede eksportpris for en række parametre, herunder hvis parterne »synes at være forretningsmæssigt forbundne«. Ordlyden af grundforordningens artikel 2, stk. 9, er tydelig i den henseende, at der »skal foretages justeringer« (understregningen er foretaget af Kommissionen). Kommissionen verificerede, at RFAI varetog alle de funktioner, der normalt varetages af en forretningsmæssigt forbundet importør i Unionen. Det er korrekt, at RFAI er tæt involveret i gruppens internationale aktiviteter (kundeservice, logistik og tidsplan for leverancer, indkøb af investeringsgoder og indkøb vigtige råvarer osv.). Dermed er den fornødne betingelse for en justering i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, opfyldt, hvilket berettiger de justeringer, der er foretaget. Det konkluderes derfor, at justeringerne blev foretaget i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9.
(68)
Den eksporterende producent gjorde gældende, at det fremgår af dommen i sagen Nikopolsky/Interpipe (9), at hvis eksportøren og den forretningsmæssigt forbundne forhandler udgør samme økonomiske enhed, er det ikke tilladt at justere eksportprisen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9. Denne påstand er ubegrundet. Det er korrekt, at denne dom vedrører en justering, der er foretaget i henhold til artikel 2, stk. 10, nr. i) for nominale provisioner, som en forhandler har modtaget, hvis funktioner ligner dem, som en agent, der arbejder på provisionsbasis, har. Denne retspraksis er derfor irrelevant i denne sag, hvor den schweiziske virksomhed RFAI varetager alle de funktioner, som en forretningsmæssigt forbundet importør normalt varetager. Om der er tale om samme økonomiske enhed har ikke samme indflydelse på justeringerne i grundforordningens artikel 2, stk. 10, som de påkrævede justeringer i artikel 2, stk. 9, i samme forordning. Endvidere er der ikke noget skøn for, hvorvidt der kan gøres krav på en justering for en rimelig margen til dækning af SA&G. En sådan justering skal foretages i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, når parterne er forretningsmæssigt forbundne.
(69)
For så vidt angår justeringens omfang, kan påstanden vedrørende delvise fradrag for SA&G ikke accepteres, hvis den eksporterende producent ikke fremlægger relevant dokumentation. Justeringerne i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, er naturlige i forbindelse med fastsættelsen af en eksportpris i de mest almindelige aspekter omkring en forretningsmæssig forbindelse. Hvis de globale SA&G samt fortjeneste kun skulle justeres delvist, ville en sådan ændring skulle baseres på den af den eksporterende producent fremlagte dokumentation af omkostningerne, især på om disse omkostninger er særlige udgifter, der påløber i perioden mellem importen og det efterfølgende videresalg i forbindelse med en hvilken som helst aktivitet, der ikke er direkte forbundet med importen af den pågældende vare.
(70)
Den russiske gruppe hævdede også, at eksportpriserne burde beregnes uden fradrag betalt for antidumpingtolden, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 10, eftersom tolden afspejles korrekt i videresalgspriserne og de efterfølgende salgspriser i Unionen.
(71)
Undersøgelsen har især vist, at, for så vidt angår 99 % af de indberettede transaktioner, afspejlede videresalgspriserne af den pågældende vare i Unionen ikke den told, der var blevet betalt. Det kan således konkluderes, at antidumpingtolden ikke var behørigt afspejlet i den russiske gruppes videresalgspriser. Som et resultat heraf kunne den russiske gruppes påstand ikke accepteres, og antidumpingtolden blev i medfør af grundforordningens artikel 2, stk. 9, trukket fra ved beregningen af eksportpriserne.
2.3. Sammenligning og justeringer
(72)
Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen blev foretaget på ab fabrik-basis. For at sikre en rimelig sammenligning blev der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, taget hensyn til forskelle, der påvirker prisernes sammenlignelighed.
(73)
Der blev foretaget justeringer for transport-, forsikrings-, terminal-, håndterings- og kreditomkostninger og provisioner, når dette var relevant og berettiget, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10.
2.4. Dumping i NUP
(74)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12, blev den normale værdi beregnet som et vejet gennemsnit sammenlignet med det vejede gennemsnit af eksportprisen for hver enkelt varetype ab fabrik for hver samarbejdsvillig eksporterende producent, der er del af den russiske gruppe.
(75)
Den pågældende eksporterende producent fremsatte en række påstande vedrørende beregningen af dumpingmargenen.
(76)
For det første blev tillægget af en fortjenstmargen på 5 % til den reviderede salgspris anfægtet i forbindelse med justeringen for kvartsitomkostningerne, som én af gruppens producerende virksomheder havde købt af den anden af gruppens producerende virksomheder. Argumentet var, at begge virksomheder er medlemmer af den samme økonomiske enhed.
(77)
Selv om argumentet om samme økonomiske enhed er irrelevant i forbindelse med justeringen for kvartsitomkostninger, erkendes det, at transaktioner mellem forretningsmæssigt forbundne parter kan afregnes uden en fortjeneste. Ved et manglende salg af kvartsit til eksterne parter ville en fortjeneste heller ikke kunne påvises. Derfor blev avancetillægget til den justerede kvartsitomkostning udeladt, og dumpingaspektet revideret i overensstemmelse hermed.
(78)
Den anden påstand vedrørte Kommissionens anvendelse af henstillingerne fra WTO's tvistbilæggelsesinstans i tvisten med Norge i en sag om laks. I denne sag blev det henstillet, at når salget på hjemmemarkedet af en bestemt varetype ikke var repræsentativt, skulle SA&G samt fortjenesten ved disse transaktioner alligevel anvendes ved beregningen af den normale værdi. Den eksporterende producent påstod ligeledes, at anvendelsen af den nye metode i en udløbsundersøgelse ikke var tilladt, da der ikke var nogen betydelig ændring af omstændigheder, der berettigede dette.
(79)
Panelets metode i sagen om laks forklarede Kommissionen i en høring til de eksporterende producenter, der fortsat så panelets henstilling som en overtrædelse af grundforordningens artikel 2, stk. 4 og 6. Det er dog Kommissionens pligt at gennemføre sådanne afgørelser inden for rammerne af sine forpligtelser over for WTO. En sådan metode har indflydelse på alle sager og ikke kun på undersøgelser, der er blevet indledt i henhold til grundforordningens artikel 5.
(80)
På baggrund af en tredje påstand korrigerede Kommissionen de tilfælde, hvor omkostningerne fra én af gruppens eksporterende producenter blev sammenlignet med visse salg fra andre eksporterende producenter.
(81)
Kommissionen bekræfter derudover, at omsætningen blev justeret for de samme justeringer som produktionsomkostningerne, f.eks. for transportomkostninger og forsikrings- og håndteringsomkostninger, med henblik på at fastlægge rentabilitetstesten samt for emballeringsomkostninger med henblik på at fastsætte dumpingmargenerne.
(82)
I den fjerde påstand mente den eksporterende producent, at den gældende antidumpingtold med urette var blevet fratrukket eksportprisen. For at bevise denne påstand anførtes det, at eksportpriserne var mere end 100 % højere i den fornyede undersøgelsesperiode end i den oprindelige undersøgelsesperiode, hvilket angiveligt beviser, at antidumpingtolden var medtaget i eksportpriserne. Derudover burde en vis importtold og antidumpingtold have været trukket fra, da de angiveligt var forudbetalte og vedrørte en fremtidig periode. Endelig burde Kommissionen heller ikke have taget hensyn til omkostninger til et kontor i Japan eller til schweiziske føderale og kantonale indkomstskatter.
(83)
De beviser, som den eksporterende producent fremlagde, er i denne sag og for så vidt angår denne vare ikke afgørende, når det skal bevises, at antidumpingtolden var behørigt afspejlet i eksportprisen. Både videresalgspriserne og produktionsomkostningerne er steget kraftigt siden den oprindelige undersøgelse. Derfor kan stigningen i eksportpriserne ikke udelukkende tilskrives den påståede afspejling af tolden. For at vise, at de fremlagte beviser ikke var afgørende, sammenlignede Kommissionen eksportpriserne med priserne på varerne, herunder på antidumpingtolden, i den fornyede undersøgelsesperiode, og resultatet viste, at eksportprisen på 99 % af eksporttransaktionerne ikke var høj nok til at dække antidumpingtolden. Endelig, selv hvis tolden ikke fratrækkes, vil dette ikke være nok til at udelukke konklusionen om betydelig dumping, og det vil heller ikke have nogen indflydelse på konklusionen om sandsynligheden for fortsat dumping. Derfor vil det ikke have nogen indvirkning på resultatet af den nuværende udløbsundersøgelse.
(84)
Kommissionen bemærkede, at det ikke er muligt at forudbetale importtold og antidumpingtold, og at en sådan told opkræves ved import. Derudover anvendte gruppen et toldlager, hvilket betyder, at tolden kun skulle betales, når import og salg rent faktisk fandt sted. Endvidere blev det på baggrund af en sammenligning af råbalancen af 31. december 2012 og de reviderede regnskaber klart fastslået, at revisorerne omklassificerede den påståede forudbetalte antidumpingtold til en faktisk betalt antidumpingtold som en omkostning i resultatopgørelsen.
(85)
Omkostningerne til kontoret i Japan vedrørte ikke den pågældende vare og havde derfor ingen indflydelse på Kommissionens beregning. Påstanden blev derfor afvist. Endelig kunne de nævnte schweiziske skatter kun udelukkes, hvis de relaterede til selskabsskat, hvilket på baggrund af svaret på fremlæggelsen af oplysninger synes at være tilfældet. Dumpingberegningen blev derfor justeret i overensstemmelse hermed.
(86)
Den justerede rente på lån fra en koncern på De Britiske Jomfruøer til en anden koncern reviderede Kommissionen som svar på påstanden om, at sådanne lån kan forrentes under markedsvilkår og i korthed kun ville give mening, hvis renten på lånet er mindre, end den man kan få i en bank. Kommissionen bekræfter tillige, at fortjenstmargenen for RFAI blev anvendt for nettofakturaværdien i virksomhedens regnskabsvaluta og ikke på cif-basis, hvortil der var tilføjet visse omkostninger.
(87)
I betragtning af ovenstående overvejelser og ved revision af beregningen, der er baseret på accepten af påstanden om det interne salg af kvartsit, interne lån og de schweiziske føderale og kantonale indkomstskatter, blev dumpingmargenen revideret og konkluderet til at udgøre 43 %, udtrykt som en procentdel af prisen, frit Unionens grænse, ufortoldet.
(88)
Der mindes om, at interimsundersøgelsen, der er omhandlet i betragtning 4, konkluderede, at den russiske gruppe importerede varer til dumpingpriser i perioden oktober 2009 til september 2010.
3. Udvikling i importen ved ophævelse af foranstaltningerne
(89)
I forlængelse af undersøgelsen af, om der fandt dumping sted i NUP, blev sandsynligheden for fornyet dumping også undersøgt.
3.1. Produktionskapacitet i Rusland
(90)
Rusland er verdens andenstørste producent af FeSi. Ifølge markedsanalysevirksomheden Metal Expert udgør Ruslands produktionskapacitet af FeSi omkring 900 000 ton. Dette indbefatter produktion i ovne, der både kan fremstille FeSi og andre slags ferrolegeringer. To producenter (JSC CHEMK og Serov Ferroalloy Plant) råder over produktionsanlæg, hvormed de inden for kort tid faktisk kan skifte mellem produktionen af FeSi og andre slags ferrolegeringer. Det udstyr, der tilhører de andre russiske producenter (dvs. Bratsk Ferroalloy Plant, NLMK og JSC KF), kan dog kun producere FeSi.
(91)
Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod den eneste samarbejdsvillige eksporterende producent, at der var blevet set bort fra dennes oplysninger i beregningen af Ruslands produktionskapacitet. Som nævnt i betragtning 52 var de oplysninger, som den russiske gruppe havde fremlagt, den vigtigste informationskilde. Rapporten fra Metal Expert blev anvendt til at fastsætte andre russiske producenters produktionskapaciteter. Påstanden afvises derfor.
(92)
Derudover påstod den eksporterende producent, at produktionen fra JSC CHEMK var blevet fejlvurderet, da det påstås at være praktisk taget umuligt at skifte fra én produktion af ferrolegering til en anden uden betydelige ekstraomkostninger og forsinkelser. Det bevismateriale, der blev fundet ved kontrolbesøget hos JSC CHEMK, viste dog, at JSC CHEMK's ovne kan skifte fra en ferrolegering til en anden uden de oven for nævnte forsinkelser. Påstanden afvises derfor.
(93)
Den faktiske produktion i NUP blev vurderet til at udgøre omkring 633 000 ton (grundlag FeSi75) med en uudnyttet kapacitet på op til 267 000 ton. Ved anvendelsen af en forsigtig tilgang og under hensyntagen til den produktionskapacitet, der anvendes ved fremstillingen af andre ferrolegeringer, udgør den uudnyttede kapacitet af FeSi mindst 120 000 ton.
(94)
Den russiske gruppe hævdede, at vurderingen af den uudnyttede kapacitet i Rusland ikke var fastsat korrekt, eftersom Kommissionen ikke tog hensyn til, at den russiske gruppe udnyttede 95-100 % af sin produktionskapacitet. Som nævnt i betragtningen ovenfor blev der dog også anvendt en forsigtig tilgang, idet der blev taget hensyn til den faktiske uudnyttede kapacitet. Påstanden afvises derfor.
(95)
Ifølge rapporten fra Metal Expert forklares den store uudnyttede kapacitet med et betydeligt fald i efterspørgslen på hjemmemarkedet på 50 % mellem 2002 og 2009, der efterfølgende var stabil frem til 2012. Derfor er produktionskapaciteten generelt større end efterspørgslen på hjemmemarkedet. Russiske producenter er derfor afhængige af eksporten.
3.2. EU-markedets tiltrækningskraft
(96)
På trods af de gældende foranstaltninger er EU-markedet fortsat tiltrækkende for den russiske eksport. Den importmængde, der blev observeret i NUP, viser, at den russiske import i et vist omfang har været berørt af den indførte antidumpingtold, men at den fortsat var markant tilstede i NUP.
(97)
Én part hævdede, at EU-markedet for FeSi ikke ville være tiltrækkende for en global leverandør som den russiske gruppe, og at importen samlet set falder kraftigt, hvilket også var tilfældet i 2012. Parten påstod, at denne tendens ikke ville kunne udlignes i fremtiden. En undersøgelse af de oplysninger, som er blevet indsamlet fra Eurostat og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 14, stk. 6, viste dog, at den russiske import var relativ stabil fra 2010 til 2012.
(98)
Derudover er den russiske gruppes priser på den pågældende vare til Den Europæiske Union højere, når man sammenligner eksportpriserne til Unionen med priserne for FeSi på tredjelandsmarkeder, afhængigt af bestemmelseslandet.
(99)
Derfor må påstanden om, at EU-markedet ikke er tiltrækkende for russiske producenter, afvises.
(100)
Én part påstod, at det russiske marked er ved at blive mere tiltrækkende som følge af flere nye projekter, som f.eks. De Olympiske Vinterlege i 2014, der bør fremme efterspørgslen på stål på hjemmemarkedet, hvorved forbruget af FeSi på hjemmemarkedet bør stige. Der gøres dog opmærksom på, at denne part ikke fremlagde nogen relevante oplysninger eller vurderinger vedrørende disse projekters indflydelse på forbruget af FeSi på hjemmemarkedet. Hvis en sådan situation ikke desto mindre skulle opstå, ville virkningerne heraf allerede have været synlige i 2012 og 2013. Ifølge de foreliggende oplysninger forblev forbruget på hjemmemarkedet imidlertid stabilt. Endelig ville virkningerne af disse projekter under alle omstændigheder være begrænsede eller midlertidige. Derfor ses der bort fra dette argument. Én part påstod, at den overskydende kapacitet i Rusland hovedsageligt absorberes af eksport til markeder i Asien og USA. I NUP eksporterede russiske producenter rigtig nok mere end 73 % af deres produktion til hele verden. Som dog nævnt i betragtning 93 er der på grund af et faldende forbrug på hjemmemarkedet stadigvæk en vigtig produktionsmæssig overkapacitet i Rusland, der tyder på, at der er et stærkt behov for at finde alternative markeder, som skal kompensere for tabet i salget på hjemmemarkedet, og som skal absorbere den overskydende produktionskapacitet.
(101)
Som nævnt i betragtning 44 vil konkurrencen på de asiatiske markeder stige som følge af de nye anlæg, som bygges i Malaysia, og som påbegynder produktionen af omkring 420 000 ton i 2014. Denne situation vil besværliggøre den russiske eksport til det asiatiske marked.
(102)
Som forklaret i betragtning 45 er produktionen i Malaysia blevet revideret til 370 000 ton.
(103)
I USA, et af landets største eksportmarkeder, er russiske eksportører i forvejen genstand for en antidumpingundersøgelse, der er blevet indledt som følge af en påstand om betydelige dumpingmargener.
(104)
Det må derfor konkluderes, at russiske eksporterende producenter er stærkt afhængige af eksport til tredjelandsmarkeder, hvor der vil være mere konkurrence. Dette vil gøre EU-markedet endnu mere tiltrækkende for de eksporterende producenter i Rusland.
4. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat dumping
(105)
På baggrund af ovenstående resultater kan det konkluderes, at importen fra Rusland stadig finder sted til dumpingpriser, og at der er stor sandsynlighed for fortsat dumping. I betragtning af den nuværende og potentielle fremtidige uudnyttede kapacitet i Rusland, det faktum at EU-markedet er et af de største markeder i verden, og den forventede kapacitetsforøgelse i Sydøstasien, kan det konkluderes, at de russiske eksportører sandsynligvis øger deres eksport til Unionen til dumpingpriser yderligere, hvis antidumpingforanstaltningerne får lov til at udløbe.
5. Konklusion
(106)
Set i lyset af ovenstående betragtninger konkluderes det, at der er en betydelig og reel risiko for fortsat dumping med hensyn til FeSi med oprindelse i Kina og Rusland, hvis de gældende foranstaltninger får lov til at udløbe.
D. DEFINITION AF EU-ERHVERVSGRENEN
(107)
I NUP blev samme vare fremstillet af syv kendte EU-producenter. De udgør EU-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1, og betegnes herefter som »EU-erhvervsgrenen«.
(108)
Som anført i betragtning 16 indgav seks EU-producenter de ønskede oplysninger. De pågældende virksomheder skønnes at repræsentere ca. 90 % af den samlede EU-produktion, og deres situation anses for at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen.
E. SITUATIONEN PÅ EU-MARKEDET
1. EU-forbruget
(109)
EU-forbruget blev fastsat på basis af EU-erhvervsgrenens salg til ikke erhvervsmæssigt forbundne og erhvervsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, et skøn af de ikke samarbejdsvillige producenter (på basis af anmodningen om en undersøgelse) og importoplysninger fra Eurostat på KN-kodeniveau.
(110)
I løbet af den betragtede periode steg EU-forbruget med 40 %. Det skal dog nævnes, at udgangsåret for den betragtede periode (2009) var et enormt dårligt år på grund af de negative følger af den økonomiske krise. På trods af den delvise genrejsning efter 2009 nåede EU-forbruget stadig ikke de niveauer, der blev registreret i den oprindelige undersøgelse, hvor det årlige forbrug lå på over 850 000 ton.
Tabel 1
Forbrug
2009
2010
2011
NUP
Forbrug (ton)
544 093
799 233
841 796
760 128
Indeks (2009 = 100)
100
147
155
140
Kilde: Svar fra spørgeskema, anmodning om udløbsundersøgelse, Eurostat.
2. Mængde, priser og markedsandel af importen fra de pågældende lande
(111)
Mængderne og markedsandelene af importen fra Kina og Rusland blev analyseret ud fra Eurostats oplysninger og de oplysninger, der var blevet indsamlet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 14, stk. 6. Da importmængden fra Kina er meget lav, er importen fra de pågældende lande ikke blevet vurderet kumulativt.
a) Omfang og markedsandel af den pågældende import
(112)
I den betragtede periode udviklede dumpingimporten til Unionen sig for så vidt angår mængde og markedsandele som følger:
Tabel 2
Mængde og markedsandele af den pågældende import
2009
2010
2011
NUP
Kina
Importmængde (ton)
8 105
13 828
5 125
2 516
Indeks (2009 = 100)
100
171
63
31
Markedsandel (%)
1,5
1,7
0,6
0,3
Indeks (2009 = 100)
100
116
41
22
Rusland
Importmængde (ton)
74 678
53 671
29 338
40 725
Indeks (2009 = 100)
100
72
39
55
Markedsandel (%)
13,7
6,7
3,5
5,4
Indeks (2009 = 100)
100
49
25
39
De pågældende lande i alt
Importmængde (ton)
82 783
67 499
34 463
43 241
Indeks (2009 = 100)
100
82
42
52
Markedsandel (%)
15,2
8,4
4,1
5,7
Indeks (2009 = 100)
100
56
27
37
Kilde: Eurostat.
(113)
Importmængden fra de pågældende lande faldt betydeligt med 48 % i den betragtede periode. Deres markedsandel faldt også fra 15,2 % i 2009 til 5,7 % i NUP. Denne tendens resulterede i, at den kinesiske eksport næsten forsvandt fra EU-markedet. Russiske eksporterende producenter har dog stadig en betydelig markedsandel, hvilket gør Rusland til Unionens fjerdestørste eksportør.
b) Importpriser og prisunderbud
(114)
Nedenstående tabel viser gennemsnitsprisen for dumpingimporten. I den betragtede periode faldt den gennemsnitlige importpris fra Kina med 38 %. I samme periode steg den gennemsnitlige importpris fra Rusland med 31 %, men den lå stadig under EU-erhvervsgrenens salgspriser.
Tabel 3
Gennemsnitspris på dumpingimporten
2009
2010
2011
NUP
Kina
Gennemsnitspris (Euro/ton)
991
1 088
873
611
Indeks (2009 = 100)
100
110
88
62
Rusland
Gennemsnitspris (Euro/ton)
716
776
889
999
Indeks (2009 = 100)
100
108
124
140
De pågældende lande i alt
Gennemsnitspris (Euro/ton)
742
840
887
976
Indeks (2009 = 100)
100
113
119
131
Kilde: Eurostat.
(115)
For at fastslå prisunderbuddet i NUP blev de vejede gennemsnitlige salgspriser for hver varetype, som de samarbejdsvillige EU-producenter solgte til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, sammenlignet med de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser pr. varetype for dumpingimport fra de samarbejdsvillige russiske producenter til den første uafhængige kunde på EU-markedet som fastsat på cif-basis med passende justeringer for omkostninger for told.
(116)
Eftersom der ikke var nogen samarbejdsvillige eksporterende producenter i Kina, blev prisunderbuddet for kinesisk eksport fastsat ved at sammenligne EU-producenternes vejede gennemsnitspriser til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet ab fabrik med den ifølge Eurostat gennemsnitlige eksportpris på kinesisk eksport på cif-basis med passende justeringer for told.
(117)
Resultatet af sammenligningen viste en vejet gennemsnitlig underbudsmargen på EU-markedet på mellem 6 % og 39 % fra Rusland og 46 % fra Kina udtrykt som en procentdel af omsætningen i NUP for de samarbejdsvillige EU-producenter.
3. Import fra andre tredjelande, der ikke er omfattet af foranstaltninger
(118)
Importmængden fra tredjelande til EU-markedet steg med 33 % i den betragtede periode og fulgte dermed den stigende tendens i forbruget. Markedsandelen for import fra tredjelande forblev forholdsvis stabil i den betragtede periode og udgjorde ca. 70 % af Unionens forbrug, med en svag tilbagegang i NUP. De større ændringer blev observeret i importens geografiske struktur, idet der var en synlig stigning i importmængder og markedsandele fra Brasilien og Norge, der primært synes at have draget fordel af det stigende forbrug.
(119)
Gennemsnitspriserne for import fra tredjelande steg med 22 % i den betragtede periode, og de ligger stadig langt over prisniveauet på import fra Kina og Rusland.
4. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
(120)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 5, undersøgte Kommissionen alle økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation.
(121)
Med henblik på skadesanalysen undersøges EU-erhvervsgrenens økonomiske situation på baggrund af indikatorer som produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel og vækst, beskæftigelse, produktivitet, størrelsen af den gældende dumpingmargen og genrejsning efter tidligere dumping, gennemsnitlige enhedspriser, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evnen til at rejse kapital, lagerbeholdninger og personaleomkostninger.
a) Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(122)
EU-erhvervsgrenens produktion steg betydeligt i den betragtede periode. Stigningen var særlig markant mellem 2009 og 2011, hvor produktionen steg med 178 %. Bagefter var den stabil i NUP. Det skal erindres, at udgangsåret for den betragtede periode var usædvanligt, da produktionen var ualmindelig lav som følge af den økonomiske krise. På trods af en betydelig genrejsning efter 2009 nåede EU-erhvervsgrenens produktion ikke op på det niveau, den startede på i den oprindelige undersøgelse (2003), hvor der blev registreret en produktion på over 270 000 ton.
Tabel 5
EU-erhvervsgrenens samlede produktion
2009
2010
2011
NUP
Produktion (ton)
81 147
192 495
225 376
224 540
Indeks (2009 = 100)
100
237
278
277
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og anmodningen om en fornyet undersøgelse.
(123)
Produktionskapaciteten forblev forholdsvis stabil i den betragtede periode, dog med en let stigning i NUP. I takt med at produktionen voksede betydeligt i perioden 2009-2011, udviste kapacitetsudnyttelsen en samlet vækst på 179 %. Denne tendens ændrede sig i NUP, hvor kapacitetsudnyttelsen faldt. Denne negative ændring skyldtes dog ikke, at den faktiske produktion faldt, men at selve kapaciteten steg.
Tabel 6
Produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
2009
2010
2011
NUP
Produktionskapacitet (ton)
301 456
301 456
299 914
324 884
Indeks (2009=100)
100
100
99
108
Kapacitetsudnyttelse (%)
27
64
75
69
Indeks (2009=100)
100
237
279
257
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og anmodningen om en fornyet undersøgelse.
b) Salgsmængde, markedsandel og vækst
(124)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde på EU-markedet til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (fastsat på grundlag af salg til både forretningsmæssigt forbundne kunder og ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen) fulgte udviklingen i forbruget i 2009 til 2011. Derudover skyldtes den pludselige stigning i NUP, at EU-erhvervsgrenen det år solgte mere til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder end til forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen. Grunden hertil var, at én af EU-producenterne omlagde deres koncernstruktur.
Tabel 7
EF-erhvervsgrenens salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder
2009
2010
2011
NUP
Mængde (ton)
60 257
113 048
122 860
191 525
Indeks (2009=100)
100
188
204
318
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og anmodningen om en fornyet.
(125)
I takt med at salgsmængden på EU-markedet fulgte udviklingen i forbruget, forblev EU-erhvervsgrenens markedsandel i den betragtede periode forholdsvis stabil efter den første stigning i 2010, dog med en svagt stigende tendens.
Tabel 8
EU-erhvervsgrenens markedsandel
2009
2010
2011
NUP
EU-erhvervsgrenens markedsandel (%)
14
21
22
25
Indeks (2009=100)
100
155
165
187
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og Eurostat.
(126)
Som nævnt i betragtning 111 steg EU-forbruget med 40 % mellem 2009 og NUP. EU-erhvervsgrenen formåede at drage fordel af denne vækst, idet den øgede sin salgsmængde og markedsandel i samme periode.
c) Beskæftigelse og produktivitet
(127)
Den beskæftigelse i EU-erhvervsgrenen, der vedrører den pågældende vare, steg med næsten 50 % i den betragtede periode. Stigningen i antallet af ansatte blev samtidig ledsaget af en endnu større stigning i produktivitet, der blev målt som årlig produktion (i ton) pr. ansat, og som udgjorde 86 % i samme periode.
Tabel 9
Beskæftigelse og produktivitet
2009
2010
2011
NUP
Antal ansatte
701
869
1064
1042
Indeks (2009=100)
100
124
152
149
Produktivitet (enhed/ansat)
116
222
212
216
Indeks (2009=100)
100
191
183
186
Kilde: Spørgeskemabesvarelser og anmodningen om en fornyet undersøgelse.
d) Størrelsen af dumpingmargenen og genrejsning efter tidligere dumping
(128)
Som anført i betragtning 37 og 87 var dumpingmargenerne for import fra de pågældende lande fortsat høj. Analysen af skadesindikatorerne viste, at EU-erhvervsgrenen er ved at rejse sig igen efter tidligere dumpingadfærd. Genrejsningen er dog sket for nylig, og på EU-markedet er der i NUP blevet observeret et vist fald inden for nogle skadesindikatorer som rentabilitet, likviditet og investeringsafkast. Det bør derudover bemærkes, at den positive udvikling finder sted pga. de gældende antidumpingforanstaltninger. Hvis foranstaltningerne ophæves, vil de faktiske dumpingmargener have en betydelig indvirkning på EU-erhvervsgrenen.
e) Gennemsnitlige enhedssalgspriser på EU-markedet og enhedsproduktionsomkostninger
(129)
De gennemsnitlige salgspriser fra de samarbejdsvillige EU-producenter til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder steg med 25 % mellem 2009 og 2011, for derefter at falde igen i NUP. Disse prisbevægelser afspejler generelt ændringer i omkostninger til råmaterialer og energi i samme periode. En lignende tendens, dvs. stigningen mellem 2009 og 2011 og faldet i NUP, kan ses i salgspriserne på import fra tredjelande, der udgør størstedelen af EU-markedet.
Tabel 10
Salgspriser og -omkostninger
2009
2010
2011
NUP
Gennemsnitlig enhedssalgspris i Unionen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (EUR/ton)
1 136
1 282
1 421
1 151
Indeks (2009 = 100)
100
113
125
101
Enhedsproduktionsomkostninger (EUR/ton)
1 094
1 031
1 228
1 063
Indeks (2009 = 100)
100
94
112
97
Kilde: Spørgeskemabesvarelser.
f) Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evnen til at rejse kapital
(130)
I den betragtede periode blev der observeret en udvikling i EU-producenternes likviditet, investeringer, investeringsafkast og evnen til at rejse kapital som følger:
Tabel 11
Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast
2009
2010
2011
NUP
Rentabilitet ved salg i Unionen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder (% af omsætningen)
2,3
27,0
18,3
7,4
Likviditet (EUR)
4 554 714
44 888 689
39 959 668
19 353 017
Investeringer (EUR)
26 599 036
20 962 570
25 274 658
27 076 802
Indeks (2009 = 100)
100
79
95
102
Investeringsafkast (%)
- 62,6
159,2
58,3
24,8
Kilde: Spørgeskemabesvarelser.
(131)
De samarbejdsvillige EU-producenters rentabilitet blev beregnet som nettooverskuddet før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udtrykt i procent af den relevante omsætning. I 2009 var fortjenstmargenen meget lav og for nogle EU-producenter også negativ. I takt med en stigning i forbrug og salg udviste den dog tegn på opsving i 2010. Det bør bemærkes, at fortjenstmargenen faldt i NUP, selv om salgsmængderne fra den samarbejdsvillige EU-erhvervsgren (også under hensyntagen til omlægningen af koncernstrukturen) forblev stabile. Dette vækker bekymring vedrørende den fremtidige udvikling af EU-erhvervsgrenens fortjenstmargen.
(132)
Likviditeten, som er erhvervsgrenens evne til selv at finansiere sine aktiviteter, og som blev beregnet på grundlag af transaktioner, var positiv i den betragtede periode. Denne indikator forbedrede sig dog kun i 2010. I de efterfølgende to år blev den markant forringet. Undersøgelsen viste også, at forringelsen af likviditeten især var udpræget blandt de mindre EU-producenter. Dette giver anledning til bekymring om EU-erhvervsgrenens evne til selv at kunne finansiere sine aktiviteter i den nuværende økonomiske situation.
(133)
Udviklingen i rentabilitet og likviditet i den betragtede periode havde indflydelse på de samarbejdsvillige EU-producenters evne til at investere i sine aktiviteter. Det betød, at investeringsniveauet var forholdsvis højt og stabilt i den betragtede periode. Investeringsafkastet, udtrykt som den procentuelle fortjeneste af den netto bogførte værdi af investeringerne, blev først positivt efter 2009. Ligesom udviklingen i rentabilitet og likviditet toppede denne indikator også i 2010, hvorefter den udviste et konstant fald i 2011 og 2012.
(134)
I lyset af ovenstående kan det konkluderes, at selv om de samarbejdsvillige EU-producenters finansielle resultater var solide i det meste af den betragtede periode, forværredes de mod slutningen af samme periode, især i NUP. Som det fremgår af tabel 11, faldt rentabilitet ved EU-salget betydeligt, og EU-erhvervsgrenens likviditet var lavere end værdien af investeringerne, hvilket typer på, at EU-erhvervsgrenen måtte gribe tilbage på ekstern finansiering i NUP.
(135)
Samtidig blev der udtrykt bekymring om evnen til at rejse kapital. Hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe, kan denne faktor spille en afgørende rolle for, hvor sårbar EU-erhvervsgrenen er. Som den økonomiske situation er lige nu, ville EU-erhvervsgrenen sandsynligvis have problemer med at finde finansielle midler til at modstå tilbagevendende dumpingimport fra de pågældende lande, og den ville hurtigt blive påført alvorlig skade. Denne bekymring vedrører særligt SMV'er, der er del af EU-erhvervsgrenen.
g) Lagerbeholdninger
(136)
Selv om de samarbejdsvillige EU-producenters slutlagre steg med 32 % mellem 2009 og NUP, faldt niveauet set i forhold til produktionsniveauet, og producenterne anså det ikke for ualmindeligt højt.
Tabel 12
Slutlagre
2009
2010
2011
NUP
Slutlagre (ton)
23 946
21 214
26 117
31 504
Indeks (2009 = 100)
100
89
109
132
Kilde: Spørgeskemabesvarelser.
h) Personaleomkostninger
(137)
Mens antallet af ansatte hos de samarbejdsvillige EU-producenter steg med næsten 50 % i den betragtede periode, forblev lønningerne stabile i samme periode.
Tabel 13
Personaleomkostninger
2009
2010
2011
NUP
Gennemsnitlige personaleomkostninger pr. ansat
(Euro)
29 705
30 296
28 991
29 837
Indeks (2009 = 100)
100
102
98
100
Kilde: Spørgeskemabesvarelser.
KONKLUSION OM EU-ERHVERVSGRENENS SITUATION
(138)
Undersøgelsen viste, at importen af dumpingvarer til lave priser fra de pågældende lande på EU-markedet faldt, efter de oprindelige foranstaltninger blev indført i 2008. Hermed kunne EU-erhvervsgrenen opnå et højt produktionsniveau, øge sin salgsmængde, markedsandele og rentabilitet samt forbedre sin overordnede finansielle situation.
(139)
Det konkluderes derfor, at EU-erhvervsgrenen ikke har lidt nogen væsentlig skade i NUP. I betragtning af tilbagegangen i forbruget og forringelsen af visse finansielle indikatorer i NUP, som rentabilitet, likviditet og investeringsafkast, er EU-erhvervsgrenens situation dog stadig sårbar.
F. SANDSYNLIGHED FOR FORNYET SKADE
1. Indledende bemærkninger
(140)
For at kunne vurdere sandsynligheden for fornyet skade, hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe, blev den kinesiske og russiske imports potentielle indvirkning på EU-markedet og EU-erhvervsgrenen analyseret i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2.
(141)
I analysen blev der fokuseret på udviklingen i forbruget på EU-markedet, uudnyttet kapacitet, EU-markedets handelsstrømme og tiltrækningskraft og de pågældende landes prispolitik.
2. Forbruget i Unionen
(142)
Unionens forbrug af den pågældende vare faldt med 10 % i NUP sammenlignet med det forrige år. Samtidig er dette et fald på mere end 25 % sammenlignet med niveauet i 2007 før krisen. Faldet i forbruget af den pågældende vare udvikler sig i kraft af tilbagegangen i Unionens stålproduktion, og produktionen forventes at gå yderligere tilbage de næste år. Dette vil være en udfordring for EU-erhvervsgrenen, der vil blive konfronteret med et stærkt konkurrencepræget miljø. Derfor kan tilstedeværelse af varer importeret til lave dumpingpriser fra Kina og Rusland ikke tolereres. Deres tilstedeværelse vil medføre et nedadgående pres på EU-markedets priser og fordreje konkurrencen, og som en konsekvens heraf vil det forvolde EU-producenterne væsentlig skade.
3. Uudnyttet kapacitet, EU-markedets handelsstrømme og tiltrækningskraft og de pågældende landes prispolitik
a) Kina
(143)
Det skal bemærkes, at den samlede produktionskapacitet af den pågældende vare i Kina vurderes til at udgøre 10-11 mio. ton, hvilket er mere end det globale FeSi-forbrug. Samtidig udgør den samlede kapacitetsudnyttelse omkring 50 %.
(144)
Med 0,8 mio. ton var den kinesiske eksport af FeSi globalt set forholdsvis stabil i den betragtede periode. Dette eksportniveau skyldes hovedsagelig eksportrestriktioner som beskrevet i betragtning 41. Unionen har dog ingen kontrol over disse mekanismer, og den kinesiske regering kan til enhver tid ophæve eksportrestriktionerne, hvorved EU-markedet vil være i alvorlig fare for at blive oversvømmet af eksport af den pågældende vare fra Kina.
(145)
Selv hvis eksportrestriktionerne bliver ved med at bestå, bør det understreges, at den nuværende eksportmængde fra Kina til hele verden er større end det samlede EU-forbrug.
(146)
Grundet EU-markedets tiltrækningskraft som beskrevet i betragtning 40-49 kan det med rimelighed forventes, at mindst en del af den nuværende kinesiske eksport vil blive omdirigeret til EU-markedet, hvis foranstaltningerne ophæves, især fordi Kina meget snart vil støde på yderligere konkurrence på sit traditionelle asiatiske marked, da der udvikles yderligere produktionskapacitet i Malaysia som forklaret i betragtning 44.
(147)
Udløbet af antidumpingtolden i kombination med større konkurrence i Asien vil helt sikkert gøre EU-markedet til et tiltrækkende mål for kinesiske eksportører. I den sammenhæng erindres det, at Kina var en af EU-markedets største eksportører, før foranstaltningerne blev indført.
(148)
Endelig bekræfter eksportprisernes nuværende niveau i Kina, størrelsen af den konstaterede dumpingmargen og det betydelige prisunderbud, at der uden antidumpingforanstaltningerne igen vil opstå en urimelig konkurrence fra den kinesiske eksport, hvilket vil forvolde EU-erhvervsgrenen væsentlig skade.
b) Rusland
(149)
I løbet af undersøgelsen blev det konstateret, at produktionen af den pågældende vare i Rusland i NUP udgjorde 633 000 ton, mens produktionskapaciteten vurderes til 900 000 ton. Herved opstår en uudnyttet kapacitet på 267 000 ton, hvilket i sig selv er nok til at dække en tredjedel af Unionens efterspørgsel.
(150)
For så vidt angår Ruslands eksport af den pågældende vare bør det bemærkes, at Rusland på nuværende tidspunkt eksporterer 73 % af sin produktion. Ud over Unionen hører USA, Japan og Sydkorea til Ruslands traditionelle eksportmarkeder. I betragtning af den stigende konkurrence på det asiatiske marked som beskrevet i betragtning 44, er der tydelige indikatorer for, at de fleste af disse handelsstrømme vil blive omdirigeret til Unionen, hvis foranstaltningerne ophæves. Denne virkning kunne blive yderligere forstærket, hvis USA's nuværende antidumpingundersøgelse af import fra Rusland (som et resultat af den undersøgelse, der blev indledt i juli 2013) fører til, at der indføres foranstaltninger.
(151)
I den henseende hævder én eksporterende producent fra Rusland, at det er usandsynligt, at USA indfører told på ferrosilicium med oprindelse i Rusland. Der blev fremlagt nogle uofficielle konklusioner fra den igangværende undersøgelse for at støtte denne påstand. Producenten har dog ikke fremlagt dokumentation, der støtter denne påstand, og i betragtning af at USA har indledt en antidumpingundersøgelse, der endnu ikke er afsluttet, kan det ikke udelukkes, at der vil blive indført foranstaltninger.
(152)
Udløbet af antidumpingtolden i kombination med større konkurrence på deres vigtigste eksportmarkeder vil gøre EU-markedet til et tiltrækkende mål for russiske eksportører. I den sammenhæng erindres det, at Rusland var en af EU-markedets største eksportører, før foranstaltningerne blev indført, og at Rusland stadig er til stede, selv om foranstaltningerne blev indført for fem år siden.
(153)
Endelig bør det understreges, at truslen fra importen fra Rusland suppleres af landets prispolitik på dets eksportmarkeder. Både den oprindelige undersøgelse og den nuværende udløbsundersøgelse har vist, at den russiske dumpingadfærd synes at være strukturel. Landets eksportpriser ligger systematisk under priserne på det russiske hjemmemarked. Endvidere bekræfter den nuværende undersøgelse, at priserne på importen fra Rusland fortsat underbyder EU-producenternes salgspriser.
4. Konklusion
(154)
I lyset af konklusionerne af undersøgelsen, nemlig den uudnyttede kapacitet i de pågældende lande, den fortsatte dumping og de kinesiske og russiske eksportørers begrænsede muligheder for salg på markeder i andre vigtige tredjelande, hvilket styrker EU-markedets tiltrækningskraft, vurderes det, at hvis foranstaltningerne ophæves, vil det svække EU-erhvervsgrenens position på dens kernemarked, og der vil ske fornyet skade grundet sandsynligheden for kinesisk og russisk import til dumpingpriser.
(155)
Der er ingen grund til at tro, at den forbedring af EU-erhvervsgrenens resultater, der er sket som følge af de gældende foranstaltninger, vil vare ved eller styrkes, hvis foranstaltningerne ophæves. Betingelserne er tværtimod gunstige for, at import fra de pågældende lande omdirigeres til EU-markedet til dumpingpriser og i betydelige mængder, og det vil sandsynligvis underminere den positive udvikling på EU-markedet, som er opnået i den betragtede periode. Den sandsynlige dumpingimport vil medføre et pres på EU-erhvervsgrenens salgspriser og bevirke, at den mister markedsandele, og dumpingimporten vil derfor have en negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens finansielle resultater, der stadig er sårbare.
(156)
I den henseende har Kommissionen modtaget en kommentar fra en russisk eksporterende producent, der hævder, at fornyet skade ikke kan baseres alene på muligheden for fornyet skade, men snarere på sandsynligheden heraf. Undersøgelsen har dog vist en række faktuelle forhold, herunder det faktum, at russiske producenters dumpingadfærd ikke er ophørt, og at der er uudnyttet kapacitet i Rusland. Desuden er det et faktum, at EU-forbruget var lavere i NUP end før den oprindelige undersøgelse. Endelig forventes der globalt set en større produktion af denne vare, især på det asiatiske marked. Betragter man disse forhold samlet og de foreliggende faktiske oplysninger, er der en rimelig sikkerhed for, at foranstaltningernes udløb vil volde EU-erhvervsgrenen fornyet skade som følge af dumpingimport.
G. UNIONENS INTERESSER
1. Indledning
(157)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 21 blev det undersøgt, om det ville være imod Unionens interesser som helhed at opretholde de nuværende foranstaltninger. Unionens interesser blev fastlagt på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, dvs. EU-erhvervsgrenens, importørernes og brugernes interesser. Alle interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger, jf. grundforordningens artikel 21, stk. 2.
(158)
Eftersom denne undersøgelse er en fornyet undersøgelse af de gældende foranstaltninger, tillod den en vurdering af enhver uønsket negativ virkning, som de gældende antidumpingforanstaltninger måtte have på de interesserede parter.
2. EU-erhvervsgrenens interesser
(159)
I betragtning 154 konkluderedes det, at EU-erhvervsgrenen sandsynligvis vil opleve en alvorlig forværring af dens situation, hvis antidumpingforanstaltningerne får lov til at udløbe. Af den grund ville det gavne EU-erhvervsgrenen, hvis foranstaltningerne opretholdes, da EU-producenterne bør kunne opretholde deres salgsmængde, markedsandel, rentabilitet og deres overordnede økonomiske situation. Derimod ville det være en alvorlig trussel mod EU-erhvervsgrenens levedygtighed, hvis foranstaltningerne ikke opretholdes, da der er grund til at forvente, at importen fra Kina og Rusland flyttes til EU-markedet til dumpingpriser og i betydelige mængder, hvilket vil forårsage fornyet skade.
3. Brugernes interesser
(160)
I forbindelse med den nuværende fornyede undersøgelse, samarbejdede ti brugere i Unionen (støberier og stålproducenter) med Kommissionen. Fire af svarene indeholdt generelle bemærkninger, mens kun seks var fuldstændige besvarelser af spørgeskemaet. På baggrund af disse oplysninger blev det konstateret, at omkostningerne for den pågældende vare har en gennemsnitlig indvirkning på ca. 1 % af de totale produktionsomkostninger for brugerne, og den overstiger ikke 2 % for nogen af de samarbejdsvillige brugere. Selv om nogle af brugerne oplevede tab i 2011 og NUP, kan dette ikke henføres til de gældende antidumpingforanstaltninger på importen af FeSi.
(161)
Det skal bemærkes, at Kinas og Ruslands markedsandel i den oprindelige undersøgelse udgjorde ca. 40 % af EU-markedet, og at tolden for disse to lande ligger på mellem 15,6 % og 31,2 %. Derfor kunne den mulige indvirkning på toldens udløb vurderes som en gennemsnitlig omkostningsbesparelse på højst 0,1 % (beregnet på basis af en markedsandel på 40 % for de lande, der er omfattet af foranstaltninger, og en gennemsnitlig værditold på 20 %). Derfor er det usandsynligt, at toldens udløb vil kunne påvirke genoprettelsen af rentabiliteten for så vidt angår de brugere, der de sidste to år af den betragtede periode har oplevet tab. Grundet varetypen samt forskellige leveringskilder på markedet kan brugere derudover nemt skifte leverandør.
4. Importørernes interesser
(162)
Alle kendte importører var blevet oplyst om indledningen af den fornyede undersøgelse. Der var ingen importør af den pågældende vare, der svarede på stikprøvespørgeskemaet, der var vedlagt meddelelsen om indledning. Af undersøgelsen fremgik det, at importører nemt kan foretage indkøb fra forskellige kilder på markedet, særligt fra EU-erhvervsgrenen og fra store eksportører fra tredjelande, der sælger til ikke-dumpingpriser. På grund af importørernes manglende interesse konkluderedes det desuden, at det ikke ville være imod deres interesse at opretholde foranstaltningerne.
5. Konklusion
(163)
I lyset af ovenstående konkluderes det, at der ikke er nogen tvingende grunde i forbindelse med EU's interesser til ikke at opretholde de gældende antidumpingforanstaltninger.
H. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(164)
Alle parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for at anbefale, at de gældende foranstaltninger opretholdes. Parterne fik desuden en frist til at fremsætte bemærkninger til ovennævnte fremlæggelse af oplysninger. Indlæg og bemærkninger blev, hvor det var berettiget, taget i betragtning.
(165)
Det følger af ovenstående, at antidumpingforanstaltningerne over for importen af ferrosilicium med oprindelse i Kina og Rusland, der indførtes ved forordning (EF) nr. 172/2008, bør opretholdes i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2.
(166)
For at minimere risikoen for omgåelse som følge af den store forskel i toldsatser vurderes det, at det i dette tilfælde er nødvendigt med særlige foranstaltninger for at sikre den korrekte anvendelse af antidumpingtolden. Disse særlige foranstaltninger, der kun gælder for virksomheder, for hvilke der er indført individuel toldsats, omfatter forelæggelse for toldmyndighederne i medlemsstaterne af en gyldig handelsfaktura, som skal være i overensstemmelse med kravene i bilaget til denne forordning. Import, der ikke er ledsaget af en sådan faktura, er omfattet af den restantidumpingtold, som gælder for alle andre producenter.
(167)
Det i grundforordningens artikel 15, stk. 1, fastsatte udvalg afgav ikke udtalelse -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af ferrosilicium, i øjeblikket henhørende under KN-kode 7202 21 00, 7202 29 10 og 7202 29 90 og med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Rusland.
2. Den endelige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare fremstillet af følgende virksomheder:
Land
Virksomhed
Antidumpingtold (%)
Taric-tillægskode
Folkerepublikken Kina
Erdos Xijin Kuangye Co. Ltd., Qipanjing Industry Park
15,6
A829
Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co., Ltd., Xicha Villa
29,0
A830
Alle andre virksomheder
31,2
A999
Rusland
Bratsk Ferroalloy Plant, Bratsk
17,8
A835
Alle andre virksomheder
22,7
A999
3. Anvendelsen af de individuelle toldsatser, der er fastsat for de virksomheder, der er nævnt i stk. 2, er betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig handelsfaktura, der overholder kravene i bilaget. Hvis der ikke fremlægges en sådan faktura, anvendes toldsatsen for »alle andre virksomheder«.
4. De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. april 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 360/2014,
annettu 9 päivänä huhtikuuta 2014,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta ja Venäjältä peräisin olevan ferropiin tuonnissa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 11 artiklan 2, 5 ja 6 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti polkumyyntitutkimuksen, jäljempänä ’alkuperäinen tutkimus’, jälkeen asetuksella (EY) N:o 172/2008 (2) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin, jäljempänä ’lopulliset polkumyyntitoimenpiteet’, Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’, Egyptistä, Kazakstanista, entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta ja Venäjältä peräisin olevan ja tällä hetkellä CN-koodeihin 7202 21 00, 7202 29 10 ja 7202 29 90 luokiteltavan ferropiin tuonnissa.
(2)
Toimenpiteet olivat Kiinasta peräisin olevaan tuontiin sovellettava 31,2 prosentin arvotulli, lukuun ottamatta yrityksiä Erdos Xijin Kuangye Co. (15,6 %) ja Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co. (29,0 %), Egyptistä peräisin olevaan tuontiin sovellettava 18,0 prosentin arvotulli, lukuun ottamatta yritystä The Egyptian Ferroalloys Co. (15,4 %), Kazakstanista peräisin olevaan tuontiin sovellettava 33,9 prosentin arvotulli, entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta peräisin olevaan tuontiin sovellettava 5,4 prosentin arvotulli ja Venäjältä peräisin olevaan tuontiin sovellettava 22,7 prosentin arvotulli, lukuun ottamatta yritystä Bratsk Ferroalloy Plant (17,8 %).
(3)
Entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta peräisin olevan ferropiin tuonnissa asetuksella (EY) N:o 172/2008 käyttöön otettu polkumyyntitulli kumottiin neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1297/2009 (3).
(4)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, sai 30 päivänä marraskuuta 2009 perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan nojalla esitetyn osittaista välivaiheen tarkastelua, jäljempänä ’välivaiheen tarkastelu’, koskevan pyynnön, jonka oli toimittanut vientiä harjoittava venäläinen tuottaja Joint Stock Company Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant sekä siihen etuyhteydessä oleva yritys Joint Stock Company Kuznetsk Ferroalloy Works, jäljempänä yhteisellä nimityksellä ’venäläinen yritysryhmä’. Koska muuttuneiden olosuhteiden pysyvästä luonteesta ei ollut riittävästi näyttöä, neuvosto päätti osittaisen välivaiheen tarkastelun täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 60/2012 (4). Venäläinen yritysryhmä ei esimerkiksi osoittanut, että sen hinnoittelukäytäntö on luonteeltaan pysyvää. Alkuperäisessä tutkimuksessa venäläiselle yritysryhmälle vahvistettua polkumyyntimarginaalia ei tämän vuoksi muutettu. Venäläisen yritysryhmän tarjoama sitoumus hylättiin samoista syistä.
2. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelupyyntö
(5)
Lopullisten polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon lähestyvää päättymistä koskevan ilmoituksen julkaisemisen (5) johdosta komissiota pyydettiin 28 päivänä marraskuuta 2012 panemaan vireille perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukainen kyseisten toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu. Pyynnön toimitti Euroalliages, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, sellaisten unionin tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa yli 25 prosenttia ferropiin tuotannosta unionissa.
(6)
Pyyntö koski kahta maata: Kiinaa ja Venäjää.
(7)
Pyyntö perustui siihen, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen johtaisi todennäköisesti polkumyynnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon jatkumiseen tai toistumiseen.
3. Voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepano
(8)
Kun komissio oli neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan todennut, että on olemassa riittävä näyttö toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun panemiseksi vireille, se ilmoitti perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (6)28 päivänä helmikuuta 2013 julkaistulla ilmoituksella, jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’.
4. Tutkimus
4.1 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso ja tarkastelujakso
(9)
Polkumyynnin jatkumista tai toistumista koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 2012 ja 31 päivän joulukuuta 2012 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’. Vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden arvioinnin kannalta merkittävien kehityssuuntien tarkastelu kattoi ajanjakson 1 päivästä tammikuuta 200931 päivään joulukuuta 2012, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
4.2 Tutkimuksen osapuolet
(10)
Komissio ilmoitti toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta virallisesti pyynnön esittäjille, muille tiedossa oleville unionin tuottajille, Kiinan ja Venäjän vientiä harjoittaville tuottajille, etuyhteydettömille tuojille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä viejämaiden edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää mahdollisuutta tulla kuulluiksi vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(11)
Mahdollisuus tulla kuulluksi myönnettiin kaikille asianomaisille osapuolille, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
(12)
Koska tutkimuksessa näytti olevan mukana suuri määrä Kiinassa toimivia vientiä harjoittavia tuottajia ja unionissa toimivia etuyhteydettömiä tuojia, vireillepanoilmoituksessa esitettiin otantamenetelmän käyttöä perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti. Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi edellä mainittuja osapuolia ilmoittautumaan komissiolle 15 päivän kuluessa tarkastelun vireillepanosta ja toimittamaan komissiolle vireillepanoilmoituksessa pyydetyt tiedot.
(13)
Koska ainoastaan yksi vientiä harjoittava kiinalainen tuottaja toimitti vireillepanoilmoituksessa pyydetyt tiedot ja ilmaisi halukkuutensa yhteistyöhön komission kanssa, komissio päätti olla soveltamatta otantaa vientiä harjoittavien kiinalaisten tuottajien osalta. Saatuaan kyselylomakkeen vientiä harjoittava tuottaja päätti, ettei se jatka enää yhteistyötä. Näin ollen katsotaan, ettei yksikään kiinalaisista vientiä harjoittavista tuottajista toiminut tutkimuksessa yhteistyössä.
(14)
Venäjän osalta kaikkia tunnettuja venäläisiä tuottajia eli yrityksiä Bratsk Ferroalloy Plant, Serov Ferroalloy Plant ja NLMK sekä venäläistä yritysryhmää kehotettiin toimimaan yhteistyössä tutkimuksessa. Ainoastaan yksi venäläinen yritysryhmä toimi yhteistyössä komission kanssa tässä tarkastelua koskevassa tutkimuksessa.
(15)
Etuyhteydettömiltä tuojilta ei saatu vastauksia kyselylomakkeeseen. Näin ollen katsotaan, ettei yksikään unionin etuyhteydettömistä tuojista toiminut tutkimuksessa yhteistyössä.
(16)
Unionin seitsemästä tunnetusta ferropiin tuottajasta kuusi antoi vastauksen kyselylomakkeeseen. Koska unionin tuottajien lukumäärä on verrattain vähäinen, otantaa ei suunniteltu käytettävän tarkastelua koskevassa tutkimuksessa.
(17)
Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin:
a)
Unionin tuottajat:
FERROATLANTICA Group:
Ferroatlantica S.L. - Madrid, Espanja
Ferropem - Chambery, Ranska
HUTA LAZISKA SA - Laziska Gorne, Puola
OFZ a.s. - Istebne, Slovakia
TDR LEGURE d.o.o. - Ruse, Slovenia
VARGON ALLOYS A.B. - Vargon, Ruotsi
b)
Unionin käyttäjät:
Aperam SA - Luxemburg
Ugitech - Ugine, Ranska
c)
Venäjällä toimiva vientiä harjoittava tuottaja:
Venäläinen yritysryhmä:
JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant, jäljempänä ’JSC CHEMK’ - Tšeljabinsk, Venäjä
JSC Kuznetsk Ferroalloy Works, jäljempänä ’JSC KF’ - Novokuznetsk, Venäjä
RFA International LP, jäljempänä ’RFAI’ - Mishawaka, Yhdysvallat.
d)
Vertailumaan tuottajat:
Elkem AS, Oslo, Norja
FESIL Rana Metall AS, Trondheim, Norja
Finnfjord AS, Finnsnes, Norja.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(18)
Tarkasteltavana oleva tuote on Kiinasta ja Venäjältä peräisin oleva ja tällä hetkellä CN-koodeihin 7202 21 00, 7202 29 10 ja 7202 29 90 luokiteltava ferropii.
(19)
Ferropiitä valmistetaan valokaariuunissa pelkistämällä kvartsia hiiltä sisältävien tuotteiden avulla. Prosessi on energiavaltainen. Ferropiitä myydään säännöttöminä kappaleina, rakeina tai jauheena, ja sitä on useita eri laatuja piin ja epäpuhtauksien (esimerkiksi alumiini) määrän mukaan. Ferropiitä, jonka piipitoisuus on vähintään 70 prosenttia, pidetään erittäin puhtaana tuotteena. Jos piipitoisuus on yli 55 ja alle 70 prosenttia, kyseessä on puhdas tuote, ja jos piipitoisuus on alle 55 prosenttia, tuote on epäpuhdas. Tarkasteltavana olevaa tuotetta käytetään pääasiassa hapen poistoon sekä seosaineena rauta- ja terästeollisuudessa.
2. Samankaltainen tuote
(20)
Koska Kiina ei ole markkinatalousmaa eikä sitä ole tutkittu tässä tutkimuksessa, todettiin, että unionin tuotannonalan unionissa tuottamalla ja myymällä ferropiillä sekä Norjassa, jäljempänä ’vertailumaa’, ja Venäjällä tuotetulla ja myydyllä ferropiillä on samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet ja käyttötarkoitukset kuin Kiinassa ja Venäjällä tuotetulla ja unioniin vietäväksi myydyllä ferropiillä. Tämän vuoksi niitä pidetään perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
C. POLKUMYYNNIN JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
(21)
Perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkittiin, johtaisiko nykyisten toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti kahdesta tarkasteltavana olevasta maasta tulevan polkumyynnin jatkumiseen tai toistumiseen.
TUONTI KIINASTA
1. Alustavat huomautukset
(22)
Kuten edellä 13 kappaleessa todettiin, yksikään kiinalainen vientiä harjoittava tuottaja ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa. Koska kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät toimineet yhteistyössä, kokonaisanalyysi, myös polkumyyntilaskelmat, pohjautuvat käytettävissä oleviin tietoihin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti.
(23)
Tämän vuoksi polkumyynnin jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyttä arvioitiin käyttämällä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevasta tarkastelusta esitettyä pyyntöä, johon liitettiin muita tietolähteitä, kuten vientiä ja tuontia koskevat kauppatilastot (Eurostat ja Kiinan vientitiedot) sekä muita julkisesti saatavilla olevia tietoja.
(24)
Yhteistyön puuttuminen vaikutti normaaliarvon ja vientihinnan vertailuun useiden tuotelajien kohdalla. Kuten jäljempänä 30 kappaleessa selvitetään, katsottiin asianmukaiseksi määrittää sekä normaalihinta että vientihinta yleiseltä pohjalta eli yhden ainoan tuotteen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti.
(25)
Perusasetuksen 11 artiklan 9 kohdan mukaisesti noudatettiin samaa menetelmää, jota oli käytetty alkuperäisessä tutkimuksessa polkumyynnin vahvistamiseen, aina kun todettiin, että olosuhteet eivät olleet muuttuneet.
2. Polkumyynnillä tapahtunut tuonti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana
2.1 Normaaliarvon määritys
(26)
Vireillepanoilmoituksessa komissio kehotti kaikkia asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia ehdotuksestaan käyttää Norjaa markkinataloutta toteuttavana kolmantena maana, jotta Kiinan osalta voitaisiin vahvistaa normaaliarvo. Norjaa käytettiin vertailumaana alkuperäisessä tutkimuksessa. Koska miltään osapuolelta ei saatu tätä seikkaa koskevia huomautuksia, pääteltiin, että Norja olisi jälleen valittava vertailumaaksi, jotta voidaan määrittää normaaliarvo Kiinaa varten perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti.
(27)
Ensin tarkasteltiin perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti, oliko Norjassa yhteistyössä toimivien tuottajien samankaltaisen tuotteen kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä riippumattomille asiakkaille edustavaa verrattuna Kiinan unioniin suuntautuvan vientimyynnin kokonaismäärään eli edustiko tällaisen kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä vähintään viittä prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen vientimyynnin kokonaismäärästä unioniin. Tältä pohjalta todettiin, että vertailumaan kotimarkkinamyynti oli edustavaa.
(28)
Selvitettiin myös, voidaanko samankaltaisen tuotteen kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti tavanomaisessa kaupankäynnissä. Tätä varten määritettiin tarkasteltavana olevan tuotteen osalta, kuinka suuri osuus tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana riippumattomille asiakkaille kotimarkkinoilla suuntautuneesta myynnistä oli ollut kannattavaa.
(29)
Tämän vuoksi normaaliarvo perustui todelliseen kotimarkkinahintaan, joka laskettiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla toteutuneen kannattavan kotimarkkinamyynnin painotettuna keskimääräisenä hintana.
2.2 Vientihinnan määrittäminen
(30)
Kuten edellä 24 kappaleessa todettiin, kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät toimineet yhteistyössä tutkimuksessa. Tämän vuoksi vientihinta määritettiin parhaiden käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti.
(31)
Ensin selvitettiin edellä 18 kappaleessa lueteltujen kolmen CN-koodin eli laatuerojen mukaiset tuontimäärät ja -hinnat Eurostatin tuontitietokannasta. Koska katsottiin aiheelliseksi määrittää vientihinta keskimääräiseltä pohjalta, CN-koodeista 7202 29 10 ja 7202291090 saadut tiedot oikaistiin CN-koodin 7202 21 00 mukaiseen piipitoisuuteen. Tätä menetelmää ehdotettiin tarkastelupyynnössä, jotta voidaan arvioida tuonnin kokonaismäärä FeSi75-laadun pohjalta. Näiden kolmen CN-koodin määrä ja tuontihinnat aggregoitiin ja painotettiin kuvastamaan yhtä keskiarvoa.
(32)
Lopuksi tätä keskimääräistä tuontihintaa CIF-tasolla oikaistiin vähentämällä siitä erityisesti kuljetuskustannukset, jolloin saatiin noudettuna lähettäjältä -arvo. Myyntihinta laskettiin näin ollen perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti Eurostatin tuontitilastoissa ilmoitettujen maksettujen tai maksettaviksi tulevien hintojen perusteella.
2.3 Vertailu ja oikaisut
(33)
Normaaliarvoa ja vientihintaa verrattiin noudettuna lähettäjältä -tasolla. Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi myös hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat eroavuudet otettiin huomioon perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Oikaisuja tehtiin erityisesti tullin vientimaksujen huomioon ottamiseksi tarkastelupyynnössä mainittujen tietojen pohjalta, koska Kiinan vientiä harjoittavat tuottajat eivät toimineet yhteistyössä.
2.4 Polkumyynti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana
(34)
Edellä esitetyn pohjalta polkumyyntimarginaali prosentteina vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -hinnasta ilmaistuina oli 165 prosenttia.
(35)
On kuitenkin huomattava, että tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaistuontimäärä unioniin on jyrkästi pienentynyt alkuperäisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen ja että edellä mainittu polkumyyntimarginaali määritettiin vähäisen tuontimäärän perusteella (vähemmän kuin 2 500 tonnia tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana).
(36)
Tarkastelun täydellisyyden vuoksi tutkittiin myös Kiinan vientiä harjoittavien tuottajien hinnoittelukäytäntöjä kolmella tärkeimmällä unionin ulkopuolisella markkinalla eli Japanissa, Etelä-Koreassa ja Amerikan yhdysvalloissa, jäljempänä ’Yhdysvallat’.
(37)
Tähän tarkoitukseen käytettiin Kiinan vientilukuja, joilla määritettiin Kiinan vientihinta Japaniin, Etelä-Koreaan ja Yhdysvaltoihin. Myös vertailu edellä määritettyyn normaaliarvoon osoitti polkumyynnin esiintymistä 86-92 prosentin suuruisena kohdemaan mukaan.
3. Tuonnin kehitys siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan
3.1 Kiinan tuotantokapasiteetti
(38)
Kiina on maailman ylivoimaisesti suurin ferropiin tuottajamaa. Vuosittaiseksi tuotantokapasiteetiksi arvioitiin 10-11 miljoonaa tonnia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tämän vuoksi arvioidaan, että Kiinan tuotannonala toimi 50 prosentilla tuotantokapasiteetistaan. Tämä merkitsee, että nykyinen käyttämätön kapasiteetti on noin 5,5 miljoonaa tonnia vuodessa, mikä vastaa unionin kokonaiskulutusta lähes seitsenkertaisesti. Huolimatta nykyisestä käyttämättömästä kapasiteetista ja pyynnön esittäjän toimittamien tietojen pohjalta vaikuttaa siltä, että Kiina edelleen laajentaa tuotantoaan rakentamalla parhaillaan suurempia ja tehokkaampia uuneja.
(39)
Ei ole näyttöä, joka viittaisi siihen, että Kiinan kotimaisten markkinoiden tai kolmansien maiden markkinoiden kulutustaso kasvaisi merkittävästi ja siten ottaisi vastaan lisääntyneen tuotannon, jos Kiinan tuottajien käyttämätöntä tuotantokapasiteettia otettaisiin käyttöön.
3.2 Unionin markkinoiden houkuttelevuus
(40)
Sen jälkeen kun lopulliset toimenpiteet oli otettu käyttöön helmikuussa 2008, tuonti Kiinasta supistui tasaisesti ja asettui erittäin alhaiselle tasolle: tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tuontia oli vähemmän kuin 1 prosentti unionin kulutuksesta. Tuonnin huippuvuosi oli 2007, jolloin tuonnin määrä oli noin 330 400 tonnia; tästä tuonti supistui vuoteen 2012 mennessä alle 2 500 tonniin. EU:n ferropiimarkkinat ovat todettujen hintatasojen perusteella kuitenkin edelleen houkuttelevia kiinalaisten tuottajien kannalta.
(41)
Kuten edellä mainittiin, Kiinassa on huomattavasti käyttämätöntä tuotantokapasiteettia, mikä antaa aihetta olettaa, että vaihtoehtoisten markkinoiden löytämiseen tätä käyttämätöntä tuotantokapasiteettia varten on voimakkaat kannustimet. Kiinan hallituksen määräämien erilaisten vientirajoitusten vuoksi (25 prosentin vientitulli, 17 prosentin arvonlisävero, jota ei palauteta, ja vientilisenssit) Kiinan kokonaisvienti on kuitenkin laskenut vuoden 2007 huippuarvosta, joka oli 1,5 miljoonaa tonnia, vain 0,4 miljoonaan tonniin vuonna 2009. Vuodesta 2010 lähtien on kuitenkin havaittu yleistä viennin vahvistumista ja vientimäärä nousi 0,8 miljoonaan tonniin; vuonna 2013 määräksi arvioitiin 0,7 miljoonaa tonnia. Viimeisimmät luvut osoittavat viennin jatkumisen tasolla, jonka määrä on suurempi kuin unionin kokonaiskulutus.
(42)
Mainituista vientirajoituksista huolimatta Kiinan tuottajat veivät huomattavan määrän ferropiitä maailmanlaajuisille markkinoille, joilla ei ole mitään vientirajoituksia (eli Japaniin, Etelä-Koreaan ja Yhdysvaltoihin).
(43)
Ensi näkemältä Aasian markkinat voisivat olla houkuttelevat Kiinan ylimääräisen tuotannon kannalta. Pyynnön esittäjän toimittamien tietojen mukaan näiden markkinoiden viimeaikainen kehitys on kuitenkin vähentänyt niiden houkuttelevuutta Kiinan viennin kannalta.
(44)
Aasian markkinoihin vaikuttaa nimittäin voimakkaasti kahden uuden ferropiihankkeen eteneminen tuotantovaiheeseen Malesiassa (Pertama Ferroalloys- ja Sarawak Ferroalloys -laitokset). Arvioidaan, että Malesian vuosittainen ferropiituotanto kasvaa 420 000 tonnilla vuodesta 2014 lähtien ja että tuotantoa myydään Kaakkois-Aasian naapurimaihin ja erityisesti Japaniin, joka tarvitsee 600 000 tonnia ferropiitä vuodessa. Malesian tuotantolaitosten tuotannolla on kielteinen vaikutus Kaakkois-Aasiaan suuntautuvaan Kiinan vientiin. Lisäksi japanilaiset teräksen tuottajat ja eteläkorealaiset terästehtaat ovat jo tehneet sopimuksia huomattavien ferropiimäärien vuosittaisista ostoista Malesian uusilta tuottajilta, mikä vaikeuttaa Kiinan viennin pääsyä markkinoille.
(45)
Ilmoitettuihin tietoihin antamissaan huomautuksissa vientiä harjoittava tuottaja väitti, että Malesian tuotanto oli ilmoitettu liian suureksi. Tarkastuksen jälkeen katsottiin, että tämä huomautus oli aiheellinen, ja Malesian tuotanto korjattiin tämän vuoksi noin 370 000 tonniin.
(46)
Tämän vuoksi oletetaan, että Malesian lisääntyvä tuotanto kiristää kilpailua markkinoilla, jotka jo nyt ovat kylläiset ja joilla Kiinan ja Venäjän markkinaosuus on huomattava.
(47)
Kiinan tuotteiden läsnäolon vähentyminen unionin markkinoilla tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla selittyy pääosin edellä 41 kappaleessa mainituilla Kiinan hallituksen määräämillä vientirajoituksilla.
(48)
EU:n markkinoiden hinnat toimisivat myös houkuttimena Kiinan tuottajien käyttämättömän kapasiteetin vastaanottamista varten. Unionin keskimääräinen markkinahinta olikin vuonna 2012 vähintään yhtä korkea kuin Kiinan tuottajien vientihinnat kolmeen tärkeimpään vientimaahan (Japani, Etelä-Korea ja Yhdysvallat), mikä entisestään korostaa unionin markkinoiden houkuttelevuutta, kun myynti muihin kohteisiin tulee ongelmalliseksi.
(49)
Voidaankin päätellä, että Euroopan markkinat, jotka ovat yhdet maailman suurimmista, ovat edelleen houkuttelevat Kiinan tuottajien kannalta.
4. Polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyttä koskevat päätelmät
(50)
Kiinassa oleva käyttämätön kapasiteetti ja unionin markkinoiden verrattain houkutteleva hintataso johtavat päätelmään, jonka mukaan on riski, että tarkasteltavana olevan tuotteen vienti Kiinasta kasvaa, jos voimassa olevien toimenpiteiden annettaisiin päättyä.
(51)
Koska Kiinassa on nyt ja mahdollisesti tulevaisuudessa käyttämätöntä kapasiteettia ja unionin markkinat ovat yhdet maailman suurimmista ja Kiinan vientiin odotetaan kohdistuvan paineita Kaakkois-Aasiassa, voidaan päätellä, että kiinalaiset viejät todennäköisesti lisäävät polkumyyntihintaan tapahtuvaa vientiä unioniin, jos polkumyyntitoimenpiteet kumotaan.
TUONTI VENÄJÄLTÄ
1. Alustavat huomautukset
(52)
Kuten 14 kappaleessa todettiin, vain yksi venäläinen tuottajaryhmä toimi yhteistyössä tutkimuksessa. Todettiin kuitenkin, että kyseinen venäläinen yritysryhmä vastaa huomattavasta osuudesta eli noin 78 prosentista Venäjän ferropiin kokonaistuotannosta ja suurimmasta osasta Venäjältä unioniin suuntautuvasta tuonnista. Tämän vuoksi katsottiin, että oli käytettävä venäläisen yritysryhmän toimittamia tietoja yhdistettyinä muihin lähteisiin, kuten tarkastelupyyntöön sekä tuontia koskeviin kauppatilastoihin (Eurostat), jotta voitiin arvioida polkumyynnin jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyttä.
(53)
Polkumyyntimarginaalin laskemiseksi katsotaan, että venäläiseen yritysryhmään kuuluvat yritykset JSC CHEMK ja JSC KF ovat etuyhteydessä toisiinsa tullikoodeksin soveltamista koskevan asetuksen 143 artiklan merkityksessä (7), kuten alkuperäisessäkin tutkimuksessa. Tämän vuoksi laskettiin yksi polkumyyntimarginaali koko ryhmälle käyttämällä seuraavaa menetelmää. Polkumyynnin määrä laskettiin kullekin vientiä harjoittavalle tuottajalle, minkä jälkeen määritettiin painotettu keskimääräinen polkumyyntimarginaali koko ryhmälle. On huomattava, että tämä menetelmä oli erilainen kuin alkuperäisessä tutkimuksessa noudatettu menetelmä, jossa polkumyyntilaskelma tehtiin aggregoimalla tuotantoyksiköiden kaikki tuotanto- ja myyntitiedot. Päätökseen saadussa välivaiheen tarkastelussa käytettiin eri menettelyä. Tämä menetelmän muutos johtuu olosuhteissa tapahtuneesta muutoksesta eli siitä, että ryhmän yritysrakenne oli muuttunut, jolloin oli mahdollista tunnistaa ryhmän sisäiset eri tuottajat myynnin ja tuotannon osalta.
2. Polkumyynnillä tapahtunut tuonti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana
2.1 Normaaliarvon määritys
(54)
Ensin tarkasteltiin perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti, oliko yhteistyössä toimivien vientiä harjoittavien tuottajien samankaltaisen tuotteen kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä riippumattomille asiakkaille edustavaa verrattuna niiden unioniin suuntautuvan vientimyynnin kokonaismäärään eli edustiko tällaisen myynnin kokonaismäärä vähintään viittä prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen vientimyynnin kokonaismäärästä unioniin.
(55)
Tarkasteltiin myös, onko kotimarkkinamyynti riittävän edustavaa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan tarkoituksia varten. Tämä tarkastelu tehtiin tuotelajeista, joita vientiä harjoittava tuottaja myi kotimarkkinoillaan ja jotka todettiin suoraan vertailukelpoiseksi unioniin vientiä varten myydyn tuotelajin kanssa. Tietyn tuotelajin kotimarkkinamyyntiä pidettiin vientiä harjoittavan tuottajan kohdalla riittävän edustavana, jos sen myynti kotimarkkinoiden riippumattomille asiakkaille oli vähintään 5 prosenttia kyseisen tuottajan unioniin viemän vertailukelpoisen tuotelajin kokonaismyyntimäärästä.
(56)
Tutkimuksessa selvitettiin myös, voidaanko tuotelajien kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Tätä varten määritettiin tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin viedyn tuotelajin osalta, kuinka suuri osuus tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana riippumattomille asiakkaille kotimarkkinoilla suuntautuneesta myynnistä oli ollut kannattavaa.
(57)
Tuotelajeille, joiden kohdalla yli 80 prosenttia kotimarkkinoiden myynnistä ylitti kustannukset ja joiden painotettu keskimääräinen myyntihinta oli sama tai suurempi kuin yksikkökohtainen tuotantokustannus, normaaliarvo määritettiin tuotelajeittain kyseisen lajin koko myynnin tosiasiallisten kotimarkkinahintojen painotettuna keskiarvona riippumatta siitä, oliko myynti kannattavaa vai ei.
(58)
Jos kyseisen tuotelajin kokonaismyyntimäärästä enintään 80 prosenttia oli kannattavaa tai jos kyseisen tuotelajin painotettu keskimääräinen myyntihinta oli yksikkökohtaisia tuotantokustannuksia alempi, normaaliarvon perustana käytettiin tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä yksinomaan kyseisen tuotelajin kannattavan kotimarkkinamyynnin painotettu keskimääräinen myyntihinta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(59)
Jos tiettyä tuotelajia ei myyty kotimarkkinoille tai jos tietyn tuotelajin kotimarkkinamyynti ei ollut riittävää, normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(60)
Kun normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti, myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia sekä voittoa koskevat määrät perustuivat perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti tosiasialliseen tietoon vientiä harjoittavan tuottajan samankaltaisen tuotteen tuotannosta ja myynnistä tavanomaisessa kaupankäynnissä tai käytettävissä oleviin tosiseikkoihin.
2.2 Vientihinnan määrittäminen
(61)
Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla venäläisen yritysryhmän vientimyynti unioniin tapahtui sen osakkuusyrityksen RFAI:n kautta, jäljempänä ’etuyhteydessä oleva tuoja’, joka toteutti kaikki tavaroiden luovuttamista vapaaseen liikkeeseen unionissa koskevat tuontitoimet.
(62)
Tämän vuoksi vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti sen hinnan perusteella, jolla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle, ja sitä oikaistiin kaikkien tuonnin ja jälleenmyynnin välillä aiheutuneiden kustannusten sekä kohtuullisten myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton huomioon ottamiseksi. Tätä varten käytettiin todellista myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten prosenttiosuutta, ja riippumattomilta tuojilta saatavan kertynyttä voittoa koskevan uuden tiedon puutteessa käytettiin jo alkuperäisessä tutkimuksessa käytettyä voittoprosenttia, joka oli 6 prosenttia.
(63)
Venäläinen yritysryhmä väitti, että yritystä RFAI olisi käsiteltävä osana samaa taloudellista yksikköä, sillä kumpikin on samojen henkilöiden hallinnassa ja johdossa ja yritykset toimivat yhtenä taloudellisena yksikkönä. Tämän vuoksi vientihintoja määritettäessä ei pitäisi tehdä vähennyksiä RFAI:n myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton huomioon ottamiseksi.
(64)
Kysymys siitä, oliko venäläisen yritysryhmän ja RFAI:n välinen yhteys muodoltaan yksi taloudellinen yksikkö, on merkityksetön 2 artiklan 9 kohdassa tarkoitetun vientihintojen määrittämiseksi tehtävän oikaisun kannalta.
(65)
Tämän vuoksi, koska venäläisen yritysryhmän vientimyynti tapahtui osakkuusyrityksen (RFAI) kautta, vientihinta oli oikaistava vähentämällä kohtuullinen marginaali myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa varten, kuten perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdassa nimenomaisesti säädetään. Tämän perusteella väite on hylättävä.
(66)
Vientiä harjoittava tuottaja toisti väitteen, jonka mukaan kyseessä on yksi taloudellinen yksikkö, mikä estäisi perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaiset oikaisut myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa varten. Se väitti myös, että vaikka oikaisut olisivat oikeutettuja, laskennalliseen vientihintaan olisi sisällytettävä ainoastaan RFAI:n tuontiin liittyvät kustannukset ja sen ulkopuolelle olisi jätettävä kaikki yhden taloudellisen yksikön vientiin liittyvät myynti- hallinto- ja yleiskustannukset. Lopuksi se ilmoitti olevansa eri mieltä päätelmästä, jonka mukaan tässä tapauksessa ei ollut kyse yhdestä taloudellisesta yksiköstä.
(67)
Yhden taloudellisen yksikön esiintyminen on merkityksetöntä perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisen vientihinnan määrityksen kannalta. Kunhan perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdassa ja 2 artiklan 9 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, valvonnan tai yhdentymisen aste on merkityksetön, kun arvioidaan 2 artiklan 9 kohdan (8) mukaisesti tehtävien oikaisujen laillisuutta. Perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdassa edellytetään, että komissio tietyissä tilanteissa muodostaa vientihinnan ja oikaisee tällaista laskennallista vientihintaa tiettyjen parametrien osalta, mukaan lukien tapaukset, joissa osapuolten välillä ”näyttää olevan yhtiösuhde”. Perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan sanamuoto on selkeä siltä osin, että sen mukaan ”oikaisuja tehdään” (korostus komission yksiköiden lisäämä). Komissio varmisti, että RFAI toteutti kaikki toiminnot, jotka etuyhteydessä oleva tuoja unionissa yleensä hoitaa; RFAI onkin tiiviisti osallisena ryhmän kansainvälisessä toiminnassa (asiakastuki, logistiikka ja toimitusaikataulut, tuotantohyödykkeiden ja keskeisten raaka-aineiden hankinta jne.). Näin ollen perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukainen edellytys oikaisun tekemiselle täyttyi, joten tehdyt oikaisut ovat oikeutettuja. Tämän vuoksi päätellään, että tehtyjä oikaisuja edellytetään perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdassa.
(68)
Vientiä harjoittava tuottaja väitti, että asiassa Nikopolsky/Interpipe (9) annetusta tuomiosta seuraa, että perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaista vientihinnan oikaisua ei voida tehdä, jos viejä ja siihen etuyhteydessä oleva kauppias muodostavat yhden taloudellisen yksikön. Tämä väite on perusteeton. Kyseinen tuomio koskee itse asiassa oikaisua, joka tehtiin 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan nojalla ja joka koski nimellisiä palkkioita, joita saaneen kauppiaan tehtävät olivat samanlaisia kuin palkkioperusteisesti työskentelevän edustajan. Mainittu oikeuskäytäntö on tämän vuoksi merkityksetön nyt käsillä olevassa tapauksessa, jossa sveitsiläinen yritys RFAI vastaa kaikista tehtävistä, jotka tavanomaisesti kuuluisivat etuyhteydessä olevalle tuojalle. Se, että kyseessä on yksi taloudellinen yksikkö, ei vaikuta samalla tavoin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisiin oikaisuihin kuin saman asetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti vaadittuihin oikaisuihin. Siihen, voidaanko vaatia oikaisua kohtuullista marginaalia varten myynti-, yleis- ja hallintokustannusten sekä voiton huomioon ottamiseksi, ei myöskään liity harkintavaltaa. Tällainen oikaisu on tehtävä perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, kun osapuolet ovat yhtiösuhteessa.
(69)
Oikaisun laajuuden osalta ei voida hyväksyä väitettä, joka koskee myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton huomioon ottamiseksi tehtäviä osittaisia oikaisuja, koska vientiä harjoittava tuottaja ei ole esittänyt aiheeseen liittyvää näyttöä. Perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaiset oikaisut ovat luontaisia, kun vientihintaa muodostetaan yleisimmissä yhtiötapauksissa. Jos kaikki myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto oikaistaisiin vain osittain, tällaisen mukautuksen olisi perustuttava näyttöön, jonka vientiä harjoittava tuottaja on toimittanut kustannuksista erityisesti siltä osin, ovatko tällaiset kustannukset erityisiä menoja, jotka ovat koituneet jonkin sellaisen toiminnan osalta, joka ei suoraan liity tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin sen tuonnin ja myöhemmän jälleenmyynnin välillä.
(70)
Venäläinen yritysryhmä väitti myös, ettei polkumyyntitullia pitäisi vähentää vientihintaa laskettaessa perusasetuksen 11 artiklan 10 kohdan mukaisesti, koska tulli siirretään asianmukaisesti jälleenmyyntihintoihin ja myöhempiin myyntihintoihin unionissa.
(71)
Tutkimuksessa vahvistettiin erityisesti, että tarkasteltavana olevan tuotteen jälleenmyyntihinnat unionissa eivät kuvastaneet tullia, jota maksettiin 99 prosentista ilmoittuja tapahtumia. Sen vuoksi voidaan päätellä, että polkumyyntitullia ei siirretä asianmukaisesti venäläisen yritysryhmän jälleenmyyntihintoihin. Tämän seurauksena venäläisen yritysryhmän väitettä ei voitu hyväksyä, ja polkumyyntitullia vastaava määrä on vähennetty määritettäessä vientihintoja perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti.
2.3 Vertailu ja oikaisut
(72)
Normaaliarvoa ja vientihintaa verrattiin noudettuna lähettäjältä -tasolla. Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat eroavuudet otettiin huomioon perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
(73)
Kuljetus-, vakuutus-, terminaali- ja käsittelykustannukset, luottokustannukset sekä palkkiot otettiin oikaisujen muodossa huomioon perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti, jos se oli tarpeellista ja perusteltua.
2.4 Polkumyynti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana
(74)
Kunkin venäläiseen yritysryhmään kuuluvan vientiä harjoittavan tuottajan osalta painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin sen vientihintojen painotettuun keskiarvoon tuotelajeittain noudettuna lähettäjältä -tasolla perusasetuksen 2 artiklan 11 ja 12 kohdan mukaisesti.
(75)
Vientiä harjoittava tuottaja esitti useita väitteitä, jotka koskevat polkumyyntimarginaalin laskemista.
(76)
Ryhmän yhden tuottajayrityksen toiselta ryhmän tuottajayritykseltä ostaman kvartsiitin kustannusten osalta kiistettiin ensinnäkin 5 prosentin voittomarginaalin lisääminen tarkistettuun hankintahintaan. Perusteluna käytettiin sitä, että kumpikin yritys kuuluu samaan taloudelliseen yksikköön.
(77)
Vaikka yhtä taloudellista yksikköä koskeva väite on merkityksetön kvartsiitin hinnan oikaisun yhteydessä, on myönnettävä, että etuyhteydessä olevien osapuolten väliset liiketoimet voidaan tehdä ilman voittoa. Koska kvartsiittia ei myyty ulkopuolisille osapuolille, minkäänlaisen voiton esiintymistä ei myöskään pysytty osoittamaan. Tämän vuoksi jätettiin tekemättä kvartsiitin oikaistun hinnan korotus voittoa vastaavasti ja polkumyynnin määrittämistä muutettiin vastaavasti.
(78)
Toinen väite koski sitä, että komissio sovelsi WTO:n riitojenratkaisuelimen suositusta, joka oli annettu Norjan kanssa käydyssä lohikiistassa. Mainitussa riitatapauksessa suositeltiin, että kun tietyn tuotelajin kotimaanmyynti ei ole edustavaa, tällaisissa liiketoimissa toteutuneita myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa olisi kuitenkin käytettävä normaaliarvon määrittämiseksi. Vientiä harjoittava tuottaja väitti myös, että uuden menetelmän soveltaminen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa ei ollut sallittua, sillä mikään olosuhteiden merkittävä muutos ei mahdollistanut tätä.
(79)
Komissio selvitti lohikiistaa käsitelleen WTO:n paneelin menetelmiä kuulemisessa vientiä harjoittavalle tuottajalle, joka edelleen katsoi, että paneelin suosituksissa rikotaan perusasetuksen 2 artiklan 4 ja 6 kohtaa. On kuitenkin komission velvollisuus panna tällaiset tuomiot täytäntöön osana sen WTO-velvoitteita. Nämä menetelmät koskevat kaikkia tapauksia eivätkä siis ainoastaan perusasetuksen 5 artiklan nojalla vireille pantuja tutkimuksia.
(80)
Kolmannen väitteen pohjalta komissio korjasi niitä tapauksia, joissa yhden ryhmään kuuluvan vientiä harjoittavan tuottajan kustannuksia verrattiin toisen vientiä harjoittavan tuottajan tiettyyn myyntiin.
(81)
Komissio vahvistaa myös, että liikevaihto oikaistiin käyttämällä samoja oikaisuja kuin tuotantokustannuksissakin, kuten kuljetus-, vakuutus- ja käsittelykustannuksia, kun määritettiin kannattavuutta, ja pakkauskustannuksia, kun määritettiin polkumyyntimarginaaleja.
(82)
Neljännessä väitteessään vientiä harjoittava tuottaja katsoo, että voimassa oleva polkumyyntitulli oli asiattomasti vähennetty vientihinnasta. Tämän kohdan osalta todetaan, että vientihinnat olivat yli 100 prosenttia korkeammat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla kuin alkuperäisellä tutkimusajanjaksolla, minkä väitetään osoittavan, että polkumyyntitulli sisällytettiin vientihintoihin. Lisäksi tiettyjä tuontiveroja ja polkumyyntitulleja ei olisi pitänyt vähentää, koska väitettiin, että ne oli maksettu ennakolta ja koskivat tulevaa kautta. Komissio ei olisi myöskään saanut ottaa huomioon Japanin toimiston kustannuksia eikä Sveitsin valtion ja kantonien tuloveroja.
(83)
Vientiä harjoittavan tuottajan esittämä näyttö ei ole ratkaisevaa, kun pyritään osoittamaan, että polkumyyntitulli tässä tapauksessa ja tämän tuotteen osalta otettiin asianmukaisesti huomioon vientihinnassa. Sekä jälleenmyyntihinnat että tuotantokustannukset ovat nousseet voimakkaasti alkuperäisen tutkimuksen jälkeen. Tämän vuoksi vientihintojen nousun ei voida varmasti osoittaa johtuvan tullin siirtämisestä hintoihin. Jotta voidaan tuoda ilmi se, että esitetty näyttö ei ole vakuuttavaa, komissio vertasi vientihintoja tavaroiden kustannuksiin, polkumyyntitulli mukaan luettuna, tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana, ja tulokseksi saatiin, että 99 prosentissa vientitapahtumia vientihinta ei ole riittävän korkea polkumyyntitullin kattamiseksi. Lopuksi voidaan todeta, että tullin vähentämättä jättäminenkään ei riittäisi poistamaan päätelmää huomattavasta polkumyynnistä eikä se myöskään vaikuttaisi päätelmään, joka koskee polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyttä. Tämän vuoksi sillä ei olisi mitään vaikutusta nyt käsillä olevan toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun tulokseen.
(84)
Komissio totesi, että tuontitullien ja polkumyyntitullien ennakkomaksu on mahdotonta ja että tällaiset tullit peritään tuonnin yhteydessä. Lisäksi yritysryhmä käytti tullivarastoa, minkä vuoksi tullit maksetaan vasta, kun tuonti ja myynti tosiasiallisesti tapahtuu. Lisäksi 31 päivän joulukuuta 2012 alustavan tulostilin ja taseen sekä tarkastettujen tilien pohjalta todettiin selkeästi, että tilintarkastajat olivat uudelleenluokitelleet väitetyt ennakkoon maksetut polkumyyntitullit todellisuudessa maksetuiksi polkumyyntitulleiksi kustannuksena tuloslaskelmassa.
(85)
Japanin toimiston kustannukset eivät liittyneet tarkasteltavana olevaan tuotteeseen eivätkä sen vuoksi vaikuttaneet komission tekemään laskelmaan. Tämän vuoksi väite hylättiin. Mainitut Sveitsin verot olisi voitu jättää huomiotta vain, jos ne olivat liittyneet yrityksen tuloveroon, mikä ilmoitettuihin tietoihin saadun vastauksen pohjalta näyttää olevan tilanne. Tämän vuoksi polkumyyntilaskelmaa oikaistiin vastaavasti.
(86)
Komissio tarkisti ryhmään kuuluvan Brittiläisillä Neitsytsaarilla sijaitsevan yrityksen toiselle ryhmän yritykselle antaman lainan oikaistun koron vastauksena väitteeseen, jonka mukaan tällaiset lainat voidaan myöntää markkinaolosuhteita matalammalla tasolla, ja ne ovat tarkoituksenmukaisia ainoastaan, jos lainan korko on pienempi kuin pankista saatavassa lainassa. Komissio vahvistaa lisäksi, että RFAI:n voittomarginaalia sovellettiin laskun nettoarvoon yrityksen kirjanpitovaluutassa eikä se perustunut CIF-hintaan, johon lisätään tiettyjä kustannuksia.
(87)
Edellä esitettyjen huomioiden mukaisesti, kun laskelmat oli tarkistettu siltä pohjalta, että ryhmänsisäistä kvartsiitin myyntiä, ryhmäsisäistä lainaa ja Sveitsin valtiollisia ja kantonin tuloveroja koskevat väitteet hyväksyttiin, polkumyyntimarginaalia prosentteina vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -hinnasta ilmaistuna tarkistettiin ja sen todettiin olevan 43 prosenttia.
(88)
On muistettava, että edellä 4 kappaleessa mainitun välivaiheen tarkastelussa pääteltiin, että venäläisen yritysryhmän tuonti tapahtui polkumyyntihinnoin lokakuun 2009 ja syyskuun 2010 välisen jakson aikana.
3. Tuonnin kehitys siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan
(89)
Sen lisäksi, että analysoitiin, esiintyikö polkumyyntiä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, tutkittiin myös polkumyynnin jatkumisen tai toistumisen todennäköisyys.
3.1 Tuotantokapasiteetti Venäjällä
(90)
Venäjä on maailman toiseksi suurin ferropiin tuottaja. Metal Expert -markkinatutkimusyrityksen mukaan Venäjän ferropiin tuotantokapasiteetti on noin 900 000 tonnia. Tähän sisältyy tuotanto uuneissa, joissa voidaan ferropiin lisäksi tuottaa myös muita ferroseoksia. Näiden kahden tuottajan (JSC CHEMK ja Serov Ferroalloy Plant) tuotantolaitteistot mahdollistavat itse asiassa tuotannon nopean vaihtamisen ferropiin ja muiden ferroseosten välillä. Muiden venäläisten tuottajien (Bratsk Ferroalloy Plant, NLMK ja JSC KF) laitteistot mahdollistavat ainoastaan ferropiin tuotannon.
(91)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen ainoa yhteistyössä toiminut tuottaja väitti, että sen omat tiedot oli jätetty huomiotta Venäjän tuotantokapasiteettia koskevissa laskelmissa. Kuten 52 kappaleessa kuitenkin mainittiin, tärkein käytetty tiedonlähde oli tämän venäläisen yritysryhmän tarjoama. Metal Expert -raporttia käytettiin muiden Venäjän tuottajien tuotantokapasiteetin määrittämiseen. Sen vuoksi väite hylättiin.
(92)
Lisäksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että JSC CHEMK:in tuotanto oli arvioitu väärin, sillä sen mukaan on käytännöllisesti katsoen mahdotonta siirtyä yhden rautaseoksen tuotannosta toiseen ilman merkittäviä lisäkustannuksia ja viivästyksiä. JSC CHEMK:in tiloihin tehdyn tarkastuskäynnin aikana saatiin kuitenkin näyttöä siitä, että uunit voidaan siirtää yhden rautaseoksen tuotannosta toiseen ilman edellä kuvattuja viivästyksiä. Sen vuoksi väite hylättiin.
(93)
Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tosiasiallinen tuotanto arvioitiin noin 633 000 tonniksi (FeSi75) ja saatavilla oleva kapasiteetti enintään 267 000 tonniksi. Kun käytetään melko varovaista lähestymistapaa ja otetaan huomioon muiden ferroseosten valmistukseen käytetty tuotantokapasiteetti, käyttämätön ferropiin valmistuskapasiteetti on vähintään 120 000 tonnia.
(94)
Venäläinen yritysryhmä väitti, että Venäjän käyttämätöntä kapasiteettia koskeva arvio oli laadittu väärin, sillä komissio ei ottanut huomioon, että venäläinen yritysryhmä käytti 95-100 prosenttia tuotantokapasiteetistaan. Kuten edellisessä kappaleessa kuitenkin mainittiin, on noudatettu varovaista lähestymistapaa ottamalla huomioon todellinen käyttämätön kapasiteetti. Sen vuoksi väite hylättiin.
(95)
Metal Expert -raportin mukaan suurta käyttämätöntä kapasiteettia selittää kotimaisen kysynnän huomattava supistuminen (50 %) vuosina 2002-2009 ja sen pysyminen vakaana vuoteen 2012 asti. Tuotantokapasiteetti siis ylittää reilusti kotimarkkinoiden kysynnän. Tämän vuoksi Venäjän tuottajat ovat riippuvaisia viennistä.
3.2 Unionin markkinoiden houkuttelevuus
(96)
Voimassa olevista toimenpiteistä huolimatta EU:n markkinat ovat edelleen houkuttelevia Venäjän viennin kannalta. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla havaittu tuonnin taso osoittaa, että käyttöön otetut polkumyyntitullit ovat jossain määrin vaikuttaneet Venäjän tuontiin mutta sitä esiintyi edelleen merkittävästi markkinoilla tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(97)
Yksi osapuoli väitti, että Euroopan unionin ferropiin markkinat eivät olisi houkuttelevia maailmanlaajuista toimintaa harjoittavalle toimittajalle, kuten venäläiselle yritysryhmälle, ja että tuonti on yleisesti vähentynyt jyrkästi, suuntauksen jatkuessa myös vuonna 2012. Se väitti myös, että tämä kehityssuuntaus jatkuisi vastaisuudessakin. Eurostatin keräämien kauppatietojen tarkastelu perusasetuksen 14 artiklan 6 kohdan mukaisesti osoitti kuitenkin, että Venäjän tuonti pysyi melko vakaana vuosina 2010-2012.
(98)
Kun lisäksi verrataan tarkasteltavana olevan tuotteen vientihintoja Euroopan unioniin niihin hintoihin, joita ferropiistä maksetaan kolmansien maiden markkinoilla, ilmenee, että venäläisen yritysryhmän hinnat viennissä EU:hun ovat korkeampia, kohdemaan mukaisesti.
(99)
Tämän vuoksi oli hylättävä väite, jonka mukaan unionin markkinat eivät ole houkuttelevia venäläisten tuottajien kannalta.
(100)
Eräs osapuoli väitti, että Venäjän markkinat olivat tulossa yhä houkuttelevammiksi useiden uusien hankkeiden, kuten vuoden 2014 talviolympialaisten vuoksi, jotka lisäisivät kotimaista teräksen kysyntää ja sitä myötä kotimaista ferropiin kulutusta. Ensinnä olisi kuitenkin huomattava, että kyseinen osapuoli ei toimittanut mitään aiheeseen liittyviä tietoja tai arvioita, jotka koskevat näiden hankkeiden vaikutusta kotimaiseen ferropiin kulutukseen. Jos tällainen tilanne kuitenkin toteutuisi, sen vaikutusten olisi pitänyt olla havaittavissa jo vuosina 2012 ja 2013. Saatavilla olevat tiedot osoittavat kuitenkin, että kotimainen kulutus pysyi vakaana. Lisäksi tällaisten hankkeiden vaikutus olisi joka tapauksessa luonteeltaan rajallista ja tilapäistä. Näin ollen tämä väite hylätään. Eräs osapuoli väitti, että Venäjän ylikapasiteetti ohjautuu suurelta osin Aasian markkinoille ja Yhdysvaltoihin. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla Venäjän tuottajat veivätkin yli 73 prosenttia tuotannostaan maailmanlaajuisesti. Kuten edellä 93 kappaleessa todettiin, Venäjällä oli kuitenkin supistuvan kotimaisen kulutuksen vuoksi edelleen merkittävää tuotannon ylikapasiteettia, mikä viittaa siihen, että on suuri tarve korvata kotimaisen myynnin menetystä ja ylimääräistä tuotantokapasiteettia etsimällä uusia markkinoita.
(101)
Kuten edellä 44 kappaleessa todettiin, kilpailu Aasian markkinoilla lisääntyy, kun uudet Malesiaan rakennettavat laitokset aloittavat vuonna 2014 noin 420 000 tonnin suuruisen tuotantonsa. Tilanne vaikeuttaa Venäjän vientiä Aasian markkinoille.
(102)
Kuten edellä 45 kappaleessa todettiin, Malesian tuotannon määräksi on tarkistettu 370 000 tonnia.
(103)
Lisäksi Venäjän viejät ovat jo nyt polkumyyntitutkimuksen kohteena Yhdysvalloissa, joka on yksi Venäjän tärkeimpiä vientimarkkinoita, ja tässä yhteydessä on esitetty väite merkittävistä polkumyyntimarginaaleista.
(104)
Tämän vuoksi päätellään, että Venäjän vientiä harjoittavat tuottajat ovat suurelta osin riippuvaisia viennistä kolmansiin maihin, joissa kilpailu lisääntyy. Tämä lisää unionin markkinoiden houkuttelevuutta niiden kannalta entisestään.
4. Polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyttä koskevat päätelmät
(105)
Edellä kuvattujen havaintojen perusteella voidaan päätellä, että tuonti Venäjältä tapahtuu edelleen polkumyynnillä ja että polkumyynnin jatkuminen on erittäin todennäköistä. Koska Venäjällä on nyt ja mahdollisesti tulevaisuudessa käyttämätöntä kapasiteettia ja unionin markkinat ovat yhdet maailman suurimmista ja koska Kaakkois-Aasian kapasiteetin odotetaan kasvavan, voidaan päätellä, että venäläiset viejät todennäköisesti lisäävät polkumyyntihintaan tapahtuvaa vientiä unioniin, jos polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon annetaan päättyä.
5. Päätelmät
(106)
Edellä esitetyn perusteella päätellään, että Kiinasta ja Venäjältä peräisin olevan ferropiin tuonnissa on merkittävä ja todellinen polkumyynnin jatkumisen riski, jos toimenpiteiden voimassaolo päättyy.
D. UNIONIN TUOTANNONALAN MÄÄRITELMÄ
(107)
Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla samankaltaista tuotetta valmisti seitsemän tiedossa olevaa unionin tuottajaa. Ne muodostavat unionin tuotannonalan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja niistä käytetään jäljempänä nimitystä ”unionin tuotannonala”.
(108)
Kuten edellä 16 kappaleessa todettiin, kuusi unionin tuottajaa toimitti pyydetyt tiedot. Kyseisten yritysten arvioidaan vastaavan noin 90 prosentista unionin kokonaistuotannosta, ja niiden tilanteen katsotaan edustavan unionin tuotannonalaa.
E. TILANNE UNIONIN MARKKINOILLA
1. Unionin kulutus
(109)
Unionin kulutus määritettiin unionin tuotannonalan etuyhteydessä oleville ja etuyhteydettömille asiakkaille unionin markkinoilla tapahtuneen myynnin määrien, yhteistyöhön osallistumatonta tuottajaa koskevan arvion (jonka perustana oli tarkastelupyyntö) sekä Eurostatin tuontitietojen perusteella CN-kooditasolla.
(110)
Unionin kulutus kasvoi tarkastelujaksolla 40 prosenttia. Olisi kuitenkin otettava huomioon, että tarkastelujakson aloitusvuosi (2009) oli erittäin heikko talouskriisin kielteisten vaikutusten vuoksi. Vaikka osittaista toipumista tapahtui vuoden 2009 jälkeen, unionin kulutus ei edelleenkään saavuttanut alkuperäisen tutkimuksen aikana havaittuja tasoja, jolloin kulutus oli jokaisena vuotena yli 850 000 tonnia.
Taulukko 1
Kulutus
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Kulutus (tonnia)
544 093
799 233
841 796
760 128
Indeksi (2009 = 100)
100
147
155
140
Lähde: Kyselylomakkeeseen saadut vastaukset, voimassaolon päättymistä koskevasta tarkastelusta esitetty pyyntö, Eurostat.
2. Asianomaisista maista tulevan tuonnin määrä, hinnat ja markkinaosuus
(111)
Kiinasta ja Venäjältä tulevan tuonnin määrä ja markkinaosuus analysoitiin Eurostatin ja perusasetuksen 14 artiklan 6 kohdan mukaisesti kerättyjen tietojen perusteella. Koska Kiinan tuontimäärät olivat hyvin pieniä, asianomaisista maista peräisin olevaa tuontia ei ole arvioitu kumulatiivisesti.
a) Tarkasteltavana olevan tuonnin määrä ja markkinaosuus
(112)
Tarkastelujaksolla unioniin polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin havaittiin kehittyneen määrältään ja markkinaosuuksiltaan seuraavasti:
Taulukko 2
Tarkasteltavana olevan tuonnin määrä ja markkinaosuudet
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Kiina
Tuonti (tonnia)
8 105
13 828
5 125
2 516
Indeksi (2009 = 100)
100
171
63
31
Markkinaosuus (%)
1,5
1,7
0,6
0,3
Indeksi (2009 = 100)
100
116
41
22
Venäjä
Tuonti (tonnia)
74 678
53 671
29 338
40 725
Indeksi (2009 = 100)
100
72
39
55
Markkinaosuus (%)
13,7
6,7
3,5
5,4
Indeksi (2009 = 100)
100
49
25
39
Asianomaiset maat yhteensä
Tuonti (tonnia)
82 783
67 499
34 463
43 241
Indeksi (2009 = 100)
100
82
42
52
Markkinaosuus (%)
15,2
8,4
4,1
5,7
Indeksi (2009 = 100)
100
56
27
37
Lähde: Eurostat
(113)
Asianomaisista maista tulevan tuonnin määrä vähentyi merkittävästi (48 %) tarkastelujaksolla. Markkinaosuus laski vuoden 2009 tasosta eli 15,2 prosentista tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson 5,7 prosenttiin. Tämän kehityssuuntauksen seurauksena Kiinan vienti lähes katosi unionin markkinoilta. Vientiä harjoittavilla venäläisillä tuottajilla on sitä vastoin edelleen huomattava markkinaosuus, ja Venäjä onkin neljänneksi suurin viejä unionin markkinoille.
b) Tuonnin hinta ja hinnan alittavuus
(114)
Seuraavassa taulukossa esitetään polkumyyntituonnin keskimääräinen hinta. Tarkastelujaksolla keskimääräinen tuontihinta Kiinasta laski 38 prosenttia. Keskimääräinen tuontihinta Venäjältä nousi 31 prosenttia tällä jaksolla mutta oli edelleen unionin tuotannonalan myyntihintoja alhaisempi.
Taulukko 3
Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin keskihinta
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Kiina
Keskihinta (euroa/tonni)
991
1 088
873
611
Indeksi (2009 = 100)
100
110
88
62
Venäjä
Keskihinta (euroa/tonni)
716
776
889
999
Indeksi (2009 = 100)
100
108
124
140
Asianomaiset maat yhteensä
Keskihinta (euroa/tonni)
742
840
887
976
Indeksi (2009 = 100)
100
113
119
131
Lähde: Eurostat
(115)
Tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikaisen hinnan alittavuuden määrittämiseksi verrattiin yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien unionin markkinoilla etuyhteydettömiltä asiakkailta veloittamia tuotelajikohtaisia painotettuja keskimääräisiä myyntihintoja, jotka oli oikaistu noudettuna lähettäjältä -tasolle, vastaaviin yhteistyössä toimineilta venäläisiltä tuottajilta tulevassa polkumyyntituonnissa ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta unionin markkinoilla veloitettuihin tuotelajikohtaisiin painotettuihin keskimääräisiin hintoihin, jotka oli määritetty CIF-tasolla ja oikaistu asianmukaisesti tullien huomioon ottamiseksi.
(116)
Koska yksikään kiinalainen vientiä harjoittava tuottaja ei toiminut yhteistyössä tässä tarkastelua koskevassa tutkimuksessa, Kiinan vientihinnan alittavuus määritettiin vertaamalla unionin tuottajien unionin markkinoilla etuyhteydettömiltä asiakkailta veloittamia painotettuja keskimääräisiä myyntihintoja noudettuna lähettäjältä -tasolla Eurostatilta saatuun Kiinan viennin kesimääräiseen hintaan CIF-tasolla asianmukaisesti oikaistuna tullien huomioon ottamiseksi.
(117)
Vertailun tulos osoitti polkumyyntituonnin painotetun keskimääräisen hinnan alittavuuden marginaalin olevan 6-39 prosenttia Venäjän ja 46 prosenttia Kiinan osalta ilmaistuna osuutena yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien liikevaihdosta tutkimusajanjaksolla.
3. Tuonti muista kolmansista maista, joihin ei sovelleta toimenpiteitä
(118)
Tuonnin määrä kolmansista maista unioniin kasvoi 33 prosenttia tarkastelujaksolla, mikä noudatteli kulutuksen kasvusuuntausta. Kolmansien maiden tuonnin markkinaosuus pysyi verrattain vakaana tarkastelujaksolla eli noin 70 prosentissa unionin kulutuksesta supistuen hieman tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tuonnin maantieteellinen rakenne vaihteli kuitenkin enemmän. Brasilian ja Norjan tuonnin määrä ja markkinaosuus kasvoivat merkittävästi, ja pääasiassa nämä maat näyttävätkin hyötyneen kulutuksen kasvusta.
(119)
Kolmansista maista tulevan tuonnin keskimääräiset hinnat kohosivat 22 prosenttia tarkastelujaksolla ja ne pysyivät selvästi korkeammalla tasolla kuin Kiinasta ja Venäjältä tulevan tuonnin hinnat.
4. Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne
(120)
Komissio tutki perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikkia sellaisia taloudellisia tekijöitä ja osoittimia, joilla on vaikutusta unionin tuotannonalan tilanteeseen.
(121)
Vahinkoanalyysia varten arvioitiin unionin tuotannonalan taloudellista tilannetta tuotannon, tuotantokapasiteetin, kapasiteetin käyttöasteen, myyntimäärän, markkinaosuuden sekä kasvun, työllisyyden, tuottavuuden, tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin suuruuden ja aiemmasta polkumyynnistä toipumisen, keskimääräisten yksikköhintojen, yksikkökustannusten, kannattavuuden, kassavirran, investointien, investointien tuoton ja pääoman saannin, varastojen ja työvoimakustannusten kaltaisten indikaattoreiden pohjalta.
a) Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(122)
Unionin tuotannonalan tuotanto kasvoi tarkastelujakson aikana huomattavasti. Kasvu oli erityisen merkittävää vuodesta 2009 vuoteen 2011, jolloin tuotanto kasvoi 178 prosenttia. Tämän jälkeen tuotanto pysyi vakaana tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Palautetaan mieliin, että tarkastelujakson aloitusvuotta on pidettävä poikkeuksellisena talouskriisin vuoksi, joten sille on tyypillistä epätavallisen alhainen tuotantotaso. Vaikka vuoden 2009 jälkeen tapahtui merkittävää elpymistä, on syytä muistaa, että unionin tuotannonalan tuotanto ei edelleenkään saavuttanut alkuperäisen tutkimuksen aloitustasoa (vuonna 2003), jolloin tuotannoksi ilmoitettiin yli 270 000 tonnia.
Taulukko 5
Unionin tuotannonalan kokonaistuotanto
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tuotanto (tonnia)
81 147
192 495
225 376
224 540
Indeksi (2009 = 100)
100
237
278
277
Lähde: Kyselyvastaukset ja tarkastelupyyntö
(123)
Tuotantokapasiteetti pysyi suhteellisen vakaana tarkastelujaksolla, vaikka se kasvoikin hiukan tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Koska tuotanto kasvoi merkittävästi ajanjaksolla 2009-2011, kapasiteetin käyttöaste nousi 179 prosenttia. Kehityssuuntaus muuttui tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, kun kapasiteetin käyttöaste pienentyi. Kielteinen muutos ei kuitenkaan johtunut niinkään varsinaisen tuotannon supistumisesta vaan itse kapasiteetin kasvusta.
Taulukko 6
Tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tuotantokapasiteetti (tonnia)
301 456
301 456
299 914
324 884
Indeksi (2009 = 100)
100
100
99
108
Kapasiteetin käyttöaste (%)
27
64
75
69
Indeksi (2009 = 100)
100
237
279
257
Lähde: Kyselyvastaukset ja tarkastelupyyntö
b) Myynnin määrä, markkinaosuus ja kasvu
(124)
Unionin tuotannonalan myyntimäärät etuyhteydettömille asiakkaille unionin markkinoilla (määritetty sekä etuyhteydessä oleville että etuyhteydettömille asiakkaille unionissa tapahtuneen myynnin pohjalta) noudattivat kulutuksen kehityssuuntausta vuosina 2009-2011. Äkillinen kasvu tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla johtui unionin tuotannonalan myynnin siirtymisestä etuyhteydessä olevilta asiakkailta etuyhteydettömille asiakkaille unionissa, mikä tapahtui kyseisenä vuonna. Tämä johtui yhden unionin tuottajan yritysrakenteen muutoksesta.
Taulukko 7
Unionin tuotannonalan myynti etuyhteydettömille asiakkaille
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Määrä (tonnia)
60 257
113 048
122 860
191 525
Indeksi (2009=100)
100
188
204
318
Lähde: Kyselyvastaukset ja tarkastelupyyntö
(125)
Koska myyntimäärät unionin markkinoilla noudattelivat kulutuksen kehitystä, unionin tuotannonalan markkinaosuus pysyi tarkastelujakson ajan vuonna 2010 tapahtuneen äkillisen kasvun jälkeen melko vakaana ja kehitys oli hieman kasvusuuntaista.
Taulukko 8
Unionin tuotannonalan markkinaosuus
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Unionin tuotannonalan markkinaosuus (%)
14
21
22
25
Indeksi (2009=100)
100
155
165
187
Lähde: Kyselyvastaukset ja Eurostat
(126)
Kuten edellä 111 kappaleessa todetaan, unionin kulutus kasvoi 40 prosenttia vuoden 2009 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Samalla ajanjaksolla unionin tuotannonala pystyi hyötymään tästä kasvusta ja kasvattamaan myyntimääräänsä ja markkinaosuuttaan.
c) Työllisyys ja tuottavuus
(127)
Tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyvä unionin tuotannonalan työllisyys kasvoi lähes 50 prosenttia tarkastelujaksolla. Työntekijöiden määrän kasvuun liittyi samanaikaisesti vieläkin suurempi tuottavuuden kasvu, joka mitattuna tuotoksella (tonneina) työntekijää ja vuotta kohden oli samalla jaksolla 86 prosenttia.
Taulukko 9
Työllisyys ja tuottavuus
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Työntekijöiden lukumäärä
701
869
1064
1042
Indeksi (2009 = 100)
100
124
152
149
Tuottavuus (yksikköä/työntekijä)
116
222
212
216
Indeksi (2009 = 100)
100
191
183
186
Lähde: Kyselyvastaukset ja tarkastelupyyntö
d) Tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin suuruus ja toipuminen aiemmasta polkumyynnistä
(128)
Kuten edellä 37 ja 87 kappaleessa todetaan, asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin polkumyyntimarginaalit olivat edelleen korkeat. Vahinkoindikaattoreiden analyysi antoi näyttöä siitä, että tuotannonala olisi toipumassa aiemmista polkumyyntikäytännöistä. Toipuminen on kuitenkin tapahtunut hiljattain, ja joidenkin vahinkoindikaattoreiden, kuten kannattavuuden, kassavirran ja investointien tuoton, osalta unionin markkinoilla oli tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla nähtävissä heikentymistä. Lisäksi on huomattava, että tällainen myönteinen kehitys tapahtuu nykyisten polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden suojassa. Jos toimenpiteet kumotaan, nykyisten polkumyyntimarginaalien vaikutus unionin tuotannonalaan on huomattava.
e) Keskimääräiset yksikkömyyntihinnat unionin markkinoilla ja yksikkökohtaiset tuotantokustannukset
(129)
Yhteistyössä toimivien unionin tuottajien keskimääräiset hinnat unionissa etuyhteydettömille asiakkaille nousivat 25 prosenttia vuosina 2009-2011 ja laskivat jälleen tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Nämä hinnanmuutokset kuvastavat yleistä raaka-aine- ja energiakustannusten muutosta samalla jaksolla. Samanlainen kehityssuuntaus, eli nousua vuosina 2009-2011 ja laskua tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, voidaan havaita myös niistä kolmansista maista peräisin olevan tuonnin markkinahinnoissa, jotka hallitsevat suurinta osaa unionin markkinoista.
Taulukko 10
Myyntihinnat ja kustannukset
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Keskimääräinen yksikkökohtainen myyntihinta etuyhteydettömille asiakkaille unionissa (euroa/tonni)
1 136
1 282
1 421
1 151
Indeksi (2009 = 100)
100
113
125
101
Yksikkökohtaiset tuotantokustannukset (euroa/tonni)
1 094
1 031
1 228
1 063
Indeksi (2009 = 100)
100
94
112
97
Lähde: Kyselyvastaukset
f) Kannattavuus, kassavirta, investoinnit, investointien tuotto ja pääoman saanti
(130)
Unionin tuottajien kassavirta, investoinnit, investointien tuotto ja pääoman saanti kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 11
Kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja investointien tuotto
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Etuyhteydettömille asiakkaille unionissa tapahtuneen myynnin kannattavuus (% liikevaihdosta)
2,3
27,0
18,3
7,4
Kassavirta (euroa)
4 554 714
44 888 689
39 959 668
19 353 017
Investoinnit (euroa)
26 599 036
20 962 570
25 274 658
27 076 802
Indeksi (2009 = 100)
100
79
95
102
Investointien tuotto (%)
- 62,6
159,2
58,3
24,8
Lähde: Kyselyvastaukset
(131)
Yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien kannattavuus määritettiin ilmaisemalla samankaltaisen tuotteen myynnistä unionissa etuyhteydettömille asiakkaille saatu nettovoitto ennen veroja prosentteina asiaan liittyvästä liikevaihdosta. Vuonna 2009 voittomarginaali oli hyvin pieni, ja joillakin unionin tuottajilla myös negatiivinen. Toipuminen alkoi kuitenkin vuonna 2010, kun kulutus ja myynti kasvoivat. On kuitenkin huomattava, että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla voittomarginaali pienentyi vaikka yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien myyntimäärät pysyivät vakaina (myös kun otetaan huomioon yritysrakenteen muutokset). Tämä nostaa esiin huolenaiheita, jotka liittyvät EU:n tuotannonalan voittomarginaalien tulevaan kehitykseen.
(132)
Kassavirta, jolla tarkoitetaan tuotannonalan kykyä rahoittaa itse toimintaansa ja joka laskettiin liiketoimien pohjalta, oli positiivinen koko tarkastelujaksolla. Tämä indikaattori kohentui kuitenkin ainoastaan vuonna 2010, minkä jälkeen se heikentyi merkittävästi kahtena seuraavana vuonna. Tutkimus osoitti lisäksi, että kassavirran heikkeneminen oli selkeämpää unionin pienempien tuottajien kohdalla. Tämä tuo esiin huolenaiheita, jotka liittyvät EU:n tuotannonalan kykyyn rahoittaa omaa toimintaansa tarvittavissa määrin nykyisessä taloudellisessa tilanteessa.
(133)
Kannattavuuden ja kassavirran kehitys tarkastelujaksolla vaikutti yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien kykyyn investoida toimintaansa. Tämän seurauksena investointien taso oli edelleen verrattain korkea ja vakaa tarkastelujakson aikana. Investointien tuotto ilmaistuna voittona prosentteina investointien nettokirjanpitoarvosta muuttui positiiviseksi vasta vuoden 2009 jälkeen. Kannattavuuden ja kassavirran kehityssuuntauksen mukaisesti tämä indikaattori saavutti huippunsa vuonna 2010 ja on jatkuvasti heikentynyt vuosina 2011 ja 2012.
(134)
Edellä esitetyn pohjalta voidaan päätellä, että yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien rahoitustulos pysyi hyvänä suurimman osan tarkastelujaksoa mutta alkoi kuitenkin heiketä kyseisen jakson loppua kohden ja erityisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Kuten taulukosta 11 ilmenee, EU:hun myynnin kannattavuus heikentyi huomattavasti ja unionin tuotannonalan synnyttämä kassavirta oli pienempi kuin investointien arvo, mikä osoittaa, että tuotannonalan oli turvauduttava ulkoiseen rahoitukseen tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(135)
Samaan aikaan tuotiin esiin pääoman hankkimiseen liittyviä ongelmia. Tämä on tekijä, joka saattaa muodostua kriittiseksi unionin tuotannonalan kannalta, jos toimenpiteiden voimassaolon annetaan päättyä. On todennäköistä, että unionin tuotannonalan olisi nykyisessä taloustilanteessa vaikea löytää rahoituskeinoja, joilla voidaan vastata asianomaisista maista peräisin olevan polkumyynnin palaamiseen, ja sille voisi jälleen hyvin lyhyessä ajassa koitua vakavaa vahinkoa. Tämä huolenaihe koskee erityisesti unionin tuotannonalan pk-yrityksiä.
g) Varastot
(136)
Vaikka yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien loppuvarastot kasvoivat 32 prosenttia vuoden 2009 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä, ne supistuivat suhteessa tuotantotasoon, eivätkä tuottajat pidä niitä epätavallisen suurena.
Taulukko 12
Loppuvarastot
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Loppuvarastot (tonnia)
23 946
21 214
26 117
31 504
Indeksi (2009 = 100)
100
89
109
132
Lähde: Kyselyvastaukset
h) Työvoimakustannukset
(137)
Vaikka yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien työllistämien henkilöiden lukumäärä kasvoi lähes 50 prosenttia tarkastelujakson aikana, heidän keskimääräiset palkkansa pysyivät vakaina.
Taulukko 13
Työvoimakustannukset
2009
2010
2011
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti
(euroa)
29 705
30 296
28 991
29 837
Indeksi (2009 = 100)
100
102
98
100
Lähde: Kyselyvastaukset
UNIONIN TUOTANNONALAN TILANNETTA KOSKEVAT PÄÄTELMÄT
(138)
Tutkimus osoitti, että asianomaisista maista peräisin olevien tuotteiden polkumyynnillä tapahtuva tuonti unionin markkinoille vähentyi vuonna 2008 tapahtuneen alkuperäisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen. Tämän vuoksi unionin tuotannonala pystyi saavuttamaan korkean tuotannon tason, lisäämään myyntimääriään, kasvattamaan markkinaosuuttaan ja lisäämään kannattavuuttaan sekä parantamaan yleisesti taloudellista tilannettaan.
(139)
Sen vuoksi katsotaan, että unionin tuotannonalalle ei aiheutunut merkittävää vahinkoa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Kun kuitenkin otetaan huomioon kulutuksen supistuminen ja tiettyjen rahoitusindikaattoreiden, kuten kannattavuuden, kassavirran ja investointien tuoton heikkeneminen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana, unionin tuotannonalan asema on edelleen haavoittuva.
F. VAHINGON TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
1. Alustavat huomautukset
(140)
Jotta voitiin arvioida vahingon toistumisen todennäköisyys siinä tapauksessa, että toimenpiteiden voimassaolon annetaan päättyä, Kiinasta ja Venäjältä tulevan tuonnin mahdollisia vaikutuksia unionin markkinoihin ja unionin tuotannonalaan tarkasteltiin perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(141)
Tarkastelussa keskityttiin kulutuksen kehityssuuntaukseen unionin markkinoilla, käyttämättömään kapasiteettiin, kauppavirtoihin ja unionin markkinoiden houkuttelevuuteen sekä asianomaisten maiden hinnoittelukäytäntöön.
2. Kulutus unionissa
(142)
Tarkasteltavana olevan tuotteen kulutus unionissa on supistunut 10 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla edeltävään vuoteen verrattuna. Tämä merkitsee samalla yli 25 prosentin vähennystä verrattuna vuoden 2007 tasoon ennen kriisiä. Tarkasteltavana olevan tuotteen kulutusta ohjaa unionin heikkenevä teräksen tuotanto, ja lähivuosina heikkenemisen voidaan odottaa jatkuvan edelleen. Tämä on vaikeaa unionin tuotannonalalle, joka joutuu toimimaan erittäin kilpaillussa ympäristössä. Tämän vuoksi katsotaan, että Kiinasta ja Venäjältä polkumyynnillä alhaisiin hintoihin tapahtuva tuonti on kestämätöntä. Se aiheuttaa markkinoilla hintojen laskupainetta ja vääristää kilpailua, mistä seuraa merkittävää vahinkoa unionin tuottajille.
3. Käyttämätön kapasiteetti, kauppavirrat ja unionin markkinoiden houkuttelevuus sekä asianomaisten maiden hinnoittelukäytäntö
a) Kiina
(143)
On huomattava, että tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaiskapasiteetti Kiinassa on arvioitu 10-11 miljoonaan tonniin, mikä on enemmän kuin ferropiin maailmanlaajuinen kulutus. Samanaikaisesti kapasiteetin kokonaiskäyttöaste on noin 50 prosenttia.
(144)
Ferropiin vienti Kiinasta maailmanlaajuisesti pysyi tarkastelujakson aikana melko vakaana eli noin 0,8 miljoonan tonnin tasolla. Tällainen vientimäärä on pääosin seurausta 41 kappaleessa kuvatuista vientirajoituksista. Unionilla ei ole kuitenkaan mitään valtaa näihin mekanismeihin, ja Kiinan hallitus voi milloin hyvänsä poistaa vientirajoitukset, jolloin tarkasteltavana olevan tuotteen laajamittainen vienti Kiinasta uhkaa unionin markkinoita vakavasti.
(145)
Vaikka vientirajoitukset pysyisivät voimassa, on silti korostettava, että Kiinan maailmanlaajuinen vientimäärä on tällä hetkellä suurempi kuin unionin kokonaiskulutus.
(146)
Voidaan kohtuudella odottaa, että edellä 40-49 kappaleessa kuvatun EU:n markkinoiden houkuttelevuuden vuoksi ainakin osa Kiinan nykyisestä viennistä ohjautuisi uudelleen unionin markkinoille, jos toimenpiteet kumotaan, erityisesti siksi, että Kiina kohtaa hyvin pian lisäkilpailua perinteisillä Aasian markkinoillaan, kun edellä 44 kappaleessa selvitetty Malesian lisääntynyt tuotantokapasiteetti otetaan käyttöön.
(147)
Polkumyyntitullien voimassaolon päättyminen yhdistettynä kiristyvään kilpailuun Aasiassa lisää epäilemättä unionin markkinoiden houkuttelevuutta Kiinan viejien kannalta. Tässä yhteydessä palautetaan mieliin, että ennen toimenpiteiden käyttöönottoa Kiina oli merkittävä viejä unionin markkinoille.
(148)
Kiinan vientihintojen nykytaso, todetun polkumyyntimarginaalin suuruus ja merkittävän hintojen alittavuuden esiintyminen vahvistavat lopuksi sen, että ilman polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä Kiinan vienti aiheuttaa uudelleen merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle.
b) Venäjä
(149)
Tarkastelua koskevassa tutkimuksessa vahvistettiin, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuotanto Venäjällä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 633 000 tonnia ja arvioitu tuotantokapasiteetti 900 000 tonnia. Tämä tarkoittaa noin 267 000 tonnin käyttämätöntä kapasiteettia, mikä itsessään riittää kattamaan kolmanneksen unionin kysynnästä.
(150)
Mitä tulee tarkasteltavana olevan tuotteen vientiin Venäjältä, olisi huomattava, että Venäjä vie tätä nykyä 73 prosenttia tuotannostaan. Unionin lisäksi sen muita perinteisiä vientimarkkinoita ovat Yhdysvallat, Japani ja Etelä-Korea. Kun otetaan huomioon edellä 44 kappaleessa kuvattu Aasian markkinoiden kasvava kilpailu, on vahvoja viitteitä siitä, että valtaosa näistä kauppavirroista suuntautuu uudestaan unioniin, jos polkumyynnin vastaiset toimenpiteet kumotaan. Tällainen vaikutus saattaa entisestään voimistua, jos Yhdysvalloissa parhaillaan käynnissä olevan Venäjältä peräisin olevaa tuontia koskevan polkumyyntitutkimuksen (heinäkuussa 2013 vireille pannun tutkimuksen tuloksena) tuloksena otetaan käyttöön toimenpiteitä.
(151)
Tältä osin yksi vientiä harjoittava venäläinen tuottaja väitti, että on epätodennäköistä, että Yhdysvalloissa otetaan käyttöön Venäjältä peräisin olevaa ferropiitä koskevia tulleja. Tämän väitteen tueksi esitettiin joitakin käynnissä olevasta tutkimuksesta saatuja epävirallisia havaintoja. Koska tuottaja ei kuitenkaan esitä mitään asiakirjatodisteita väitteidensä tueksi ja Yhdysvaltojen polkumyyntitutkimus on pantu vireille ja on edelleen käynnissä, toimenpiteiden käyttöönottoa ei voida sulkea pois.
(152)
Polkumyyntitullien voimassaolon päättyminen yhdistettynä kiristyvään kilpailuun tärkeimmillä vientimarkkinoilla lisää unionin markkinoiden houkuttelevuutta Venäjän viejien kannalta. Tässä yhteydessä palautetaan mieliin, että ennen toimenpiteiden käyttöönottoa Venäjä oli merkittävä viejä unionin markkinoille ja että se on yhä läsnä markkinoilla toimenpiteiden viisivuotisesta kestosta huolimatta.
(153)
Lopuksi on korostettava, että Venäjän määrällistä uhkaa täydentää sen hinnoittelupolitiikka vientimarkkinoilla. Sekä alkuperäisessä tutkimuksessa että nykyisessä toimenpiteiden päättymistä koskevassa tarkastelussa on käynyt ilmi, että Venäjän polkumyyntikäytäntö vaikuttaa olevan rakenteellista: sen vientihinta on järjestelmällisesti alhaisempi kuin Venäjän kotimarkkinahinta. Lisäksi nyt käsillä olevassa tutkimuksessa vahvistetaan, että Venäjän tuonti tapahtui edelleen unionin tuottajien myyntihinnat alittavalla tasolla.
4. Päätelmät
(154)
Tutkimuksessa tehtyjen huomioiden perusteella, joita ovat asianomaisissa maissa käytettävissä oleva ylimääräinen kapasiteetti, polkumyynnin jatkuminen sekä kiinalaisten ja venäläisten viejien rajoitetut mahdollisuudet myydä muille tärkeille kolmansien maiden markkinoille, mikä lisää unionin markkinoiden houkuttelevuutta, katsotaan, että toimenpiteiden kumoaminen heikentäisi unionin tuotannonalan asemaa sen ydinmarkkinoilla ja että sille aiheutunut vahinko todennäköisesti toistuisi Kiinasta ja Venäjältä polkumyynnillä tulevan tuonnin seurauksena.
(155)
Ei ole syytä uskoa, että toimenpiteiden voimassaolosta johtunut unionin tuotannonalan tuloksen paraneminen jatkuisi tai lisääntyisi, jos toimenpiteet kumotaan. Päinvastoin olosuhteiden perusteella on todennäköistä, että asianomaisista maista tuleva tuonti kohdennettaisiin unionin markkinoille polkumyyntihinnoin ja laajamittaisena, mikä heikentäisi unionin markkinoilla tarkastelujaksolla saavutettua myönteistä kehitystä. Todennäköisesti polkumyyntihinnoin tapahtuva tuonti aiheuttaisi painetta laskea unionin tuotannonalan myyntihintoja ja pienentäisi sen markkinaosuutta, mikä puolestaan vaikuttaisi kielteisesti unionin tuotannonalan taloudelliseen tulokseen sen ollessa edelleen haavoittuva.
(156)
Tältä osin venäläiseltä vientiä harjoittavalta tuottajalta saatiin huomautus, jonka mukaan vahingon toistumista ei voida perustaa pelkkään vahingon toistumisen mahdollisuuteen vaan pikemminkin sen todennäköisyyteen. Tutkimuksessa on kuitenkin ilmennyt useita tosiseikkoja, kuten Venäjän tuottajien polkumyyntikäytäntöjen jatkuminen ja käyttämättömän kapasiteetin esiintyminen Venäjällä. Tosiseikka on sekin, että unionin kulutus on tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla pienempi kuin ennen alkuperäistä tutkimusta. Lopuksi maailmanlaajuisella tasolla on odotettavissa tuotteen tuotannon kasvua, erityisesti Aasian markkinoilla. Näiden tekijöiden tarkastelu yhdessä johtaa kohtuullisella varmuudella päätelmään, jonka mukaan polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon päättyminen aiheuttaisi unionin tuotannonalalle jälleen vahinkoa polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista.
G. UNIONIN ETU
1. Johdanto
(157)
Perusasetuksen 21 artiklan mukaisesti tutkittiin, onko nykyisten toimenpiteiden voimassa pitäminen kaiken kaikkiaan unionin edun mukaista. Unionin edun määrittäminen perustuu kaikista asiaan liittyvistä etunäkökohdista, kuten unionin tuotannonalan, tuojien ja käyttäjien eduista, tehtyyn arviointiin. Kaikille asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa perusasetuksen 21 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(158)
Koska kyseessä on voimassa olevia toimenpiteitä koskeva tarkastelu, siinä voitiin arvioida voimassa olevien toimenpiteiden mahdollisia kielteisiä vaikutuksia eri osapuoliin.
2. Unionin tuotannonalan etu
(159)
Edellä 154 kappaleessa todettiin, että unionin tuotannonalan tilanne todennäköisesti heikentyisi voimakkaasti, jos polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon annettaisiin päättyä. Sen vuoksi toimenpiteiden voimassaolon jatkaminen hyödyttäisi unionin tuotannonalaa, koska tällöin unionin tuottajien myyntimäärät, markkinaosuus, kannattavuus ja niiden myönteinen yleinen taloudellinen tilanne todennäköisesti pysyisivät ennallaan. Sen sijaan toimenpiteiden voimassaolon päättyminen uhkaisi vakavasti unionin tuotannonalan elinkelpoisuutta, koska on syytä olettaa, että Kiinasta ja Venäjältä tuleva tuonti kohdennettaisiin unionin markkinoille polkumyyntihinnoin ja laajamittaisena, mikä johtaisi vahingon toistumiseen.
3. Käyttäjien etu
(160)
Nyt käsillä olevassa tarkastelussa kymmenen unionin käyttäjää (valimoa ja teräksentuottajaa) toimi yhteistyössä komission kanssa. Neljä vastausta koostui yleisistä huomautuksista, ja vain kuudessa vastauksessa annettiin täydelliset vastaukset kyselylomakkeeseen. Näiden tietojen pohjalta todettiin, että tarkasteltavana olevan tuotteen kustannuksilla on keskimäärin noin 1 prosentin vaikutus käyttäjien kokonaistuotantokustannuksiin ja että niiden vaikutus on alle 2 prosenttia kaikilla yhteistyössä toimineilla käyttäjillä. Näin ollen vaikka osa käyttäjistä teki tappiota vuoden 2011 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana, tätä ei voida lukea ferropiitä koskevien polkumyyntitullien syyksi.
(161)
Olisi otettava huomioon, että Kiinan ja Venäjän markkinaosuus alkuperäisen tutkimuksen aikana oli noin 40 prosenttia unionin markkinoista ja näiden kahden maan tullit ovat suuruudeltaan 15,6-31,2 prosenttia. Tämän vuoksi tullien voimassaolon päättymisen potentiaalinen vaikutus voitaisiin arvioida keskimäärin enintään 0,1 prosentin kustannussäästöksi (laskettuna toimenpiteiden kohteena olevien maiden 40 prosentin markkinaosuuden ja keskimäärin 20 prosentin suuruisen arvotullin pohjalta). Tämän vuoksi on epätodennäköistä, että tullin voimassaolon päättyminen vaikuttaisi sellaisten tuottajien paluuseen kannattaviksi, jotka ovat tarkastelujakson kahden viimeisen vuoden aikana kärsineet tappioita. Lisäksi tuotteen luonteesta ja siitä johtuen, että tuotetta on saatavilla useista eri lähteistä, käyttäjät voivat helposti vaihtaa toimittajaa.
4. Tuojien etu
(162)
Kaikille tiedossa oleville tuojille ilmoitettiin tarkastelun vireillepanosta. Yksikään tarkasteltavana olevan tuotteen tuoja ei vastannut vireillepanoilmoitukseen liitettyyn otantakyselylomakkeeseen. Tutkimuksessa kävi ilmi, että tuojat voivat helposti ostaa eri lähteistä, joita markkinoilla on tällä hetkellä tarjolla, muun muassa unionin tuotannonalalta ja merkittäviltä muuhun kuin polkumyyntihintaan myyviltä kolmansien maiden viejiltä. Koska tuojat eivät osoittaneet kiinnostusta, katsottiin myös, että toimenpiteiden voimassa pitäminen ei olisi vastoin niiden etua.
5. Päätelmät
(163)
Edellä esitetyn perusteella päätellään, ettei ole pakottavia unionin etua koskevia syitä olla jatkamatta nykyisten polkumyyntitoimenpiteiden voimassaoloa.
H. POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET
(164)
Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä oleellisista seikoista ja huomioista, joiden perusteella voimassa olevien toimenpiteiden soveltamisen jatkamista aiottiin suositella. Lisäksi asetettiin määräaika, jonka kuluessa osapuolilla oli mahdollisuus esittää huomautuksia ilmoitettujen tietojen johdosta. Toimitetut tiedot ja huomautukset otettiin asianmukaisesti huomioon aina, kun se oli perusteltua.
(165)
Edellä selostetun perusteella ja perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti voidaan todeta, että Kiinasta ja Venäjältä peräisin olevan ferropiin tuonnissa neuvoston asetuksella (EY) N:o 172/2008 käyttöön otettujen polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden soveltamista olisi jatkettava.
(166)
Tullien väliset suuret erot aiheuttavat toimenpiteiden kiertämisen riskin, ja sen minimoimiseksi katsotaan tässä tapauksessa tarvittavan erityisiä toimenpiteitä, joiden avulla voidaan varmistaa polkumyyntitullien asianmukainen soveltaminen. Näitä erityissäännöksiä sovelletaan vain yrityksiin, joiden osalta otetaan käyttöön yksilöllinen tulli, ja ne käsittävät sellaisen pätevän kauppalaskun esittämisen jäsenvaltioiden tulliviranomaisille, joka täyttää tämän asetuksen liitteessä esitetyt vaatimukset. Tuontiin, jonka yhteydessä ei esitetä tällaista kauppalaskua, on sovellettava kaikkiin muihin tuottajiin sovellettavaa jäännöspolkumyyntitullia.
(167)
Perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdalla perustettu komitea ei antanut lausuntoa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli Kiinan kansantasavallasta ja Venäjältä peräisin olevan, tällä hetkellä CN-nimikkeisiin 7202 21 00, 7202 29 10 ja 7202 29 90 kuuluvan ferropiin tuonnissa.
2. Alla lueteltujen yritysten valmistamien, 1 kohdassa mainittujen tuotteiden vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen polkumyyntitulli on seuraava:
Maa
Yritys
Polkumyyntitulli (%)
Taric-lisäkoodi
Kiinan kansantasavalta
Erdos Xijin Kuangye Co. Ltd., Qipanjing Industry Park
15,6
A829
Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co., Ltd., Xicha Villa
29,0
A830
Kaikki muut yritykset
31,2
A999
Venäjä
Bratsk Ferroalloy Plant, Bratsk
17,8
A835
Kaikki muut yritykset
22,7
A999
3. Edellä 2 kohdassa mainituille yrityksille määritettyjen yksilöllisten polkumyyntitullien soveltaminen edellyttää, että jäsenvaltioiden tulliviranomaisille esitetään pätevä kauppalasku, joka täyttää liitteessä esitetyt vaatimukset. Jos tällaista kauppalaskua ei esitetä, asianomaiseen yritykseen sovelletaan ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 9 päivänä huhtikuuta 2014.