KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 897/2014
af 18. august 2014
om specifikke bestemmelser for gennemførelsen af grænseoverskridende samarbejdsprogrammer, der finansieres inden for rammerne af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 232/2014 om oprettelse af et europæisk naboskabsinstrument
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 291,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 232/2014 af 11. marts 2014 om oprettelse af et europæisk naboskabsinstrument (1), særlig artikel 12,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2014 af 11. marts 2014 om fælles regler og procedurer for gennemførelse af instrumenterne til finansiering af Unionens optræden udadtil (2), særligt artikel 6, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Et af områderne i forordning (EU) nr. 232/2014 vedrører samarbejdet mellem på den ene side en eller flere medlemsstater og på den anden side et eller flere partnerlande som defineret i bilag I og/eller Den Russiske Føderation, som finder sted langs den del af Unionens ydre grænser, som de deler, med henblik på at øge det grænseoverskridende samarbejde.
(2)
Forordning (EU) nr. 236/2014 fastsætter regler for gennemførelse af bistand, som er fælles for alle instrumenter, der vedrører foranstaltninger over for tredjelande.
(3)
Forordning (EU) nr. 232/2014 fastsætter, at der skal vedtages gennemførelsesbestemmelser, der fastlægger de specifikke bestemmelser for gennemførelsen af grænseoverskridende samarbejdsprogrammer. Disse bestemmelser skal blandt andet omfatte bestemmelser om samfinansieringssatsen og metoden, indhold, forberedelse, ændring og afslutning af fælles operationelle programmer, programstrukturernes rolle og funktion, herunder deres stilling, en effektiv fastlæggelse af deres struktur, ansvarlighed og ansvarsområder, en beskrivelse af forvaltnings- og kontrolsystemer og betingelser, som gælder for den tekniske og økonomiske forvaltning af EU-støtten, tilbagebetalingsprocedurer i alle deltagende lande, overvågning og evaluering, synliggørelse og informationsaktiviteter samt delt og indirekte forvaltning.
(4)
Det programmeringsdokument, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 232/2014, fastsætter de strategiske mål, der skal forfølges i forbindelse med det grænseoverskridende samarbejde, og de tematiske mål og forventede vejledende resultater af det pågældende samarbejde og indeholder den liste over de fælles operationelle programmer, der skal opstilles.
(5)
Det grænseoverskridende samarbejde skal gennemføres via flerårige fælles operationelle programmer, der dækker samarbejdet om en grænse eller en gruppe af grænser, og som omfatter flerårige prioriteter, der forfølger et ensartet sæt tematiske mål, og som kan gennemføres med EU-støtte.
(6)
Det er nødvendigt at fastsætte gennemførelsesbestemmelser, der fastlægger de detaljerede bestemmelser for gennemførelsen af grænseoverskridende samarbejdsprogrammer, der finansieres inden for rammerne af forordning (EU) nr. 232/2014, og som sikrer de deltagende lande en vis fleksibilitet med hensyn til fastsættelsen af de nærmere detaljer i forbindelse med tilrettelæggelsen og gennemførelsen af hvert enkelt program under hensyntagen til dets særlige karakter. På grundlag af dette princip og i overensstemmelse med denne forordning skal de deltagende lande i fællesskab forelægge forslag til fælles operationelle programmer for Kommissionen til vedtagelse i overensstemmelse med artikel 10, stk. 4, i forordning (EU) nr. 232/2014.
(7)
Under hensyntagen til at alle deltagende lande skal inddrages i programmets beslutningsstrukturer, men at gennemførelsesopgaver normalt overdrages til en forvaltningsmyndighed i en medlemsstat, er der behov for bestemmelser, der regulerer organisationsstrukturen og dækker forvaltningsmyndighedens funktioner og opdelingen af funktioner mellem og i hvert organ, der indgår i programstrukturerne.
(8)
På grundlag af erfaringerne fra programmeringsperioden 2007-2013 har Kommissionen ikke automatisk det endelige ansvar for inddrivelse i partnerlandene. Der er derfor i gennemførelsesbestemmelserne fastsat nye bestemmelser, der giver de deltagende lande større ansvar med hensyn til forvaltning, kontrol og revision. Programmerne skal fastlægge deres egne forvaltnings- og kontrolsystemer på grundlag af disse bestemmelser. Partnerlandene skal bistå forvaltningsmyndighederne i forbindelse med gennemførelsen af programmerne ved at etablere nationale myndigheder, kontrolkontaktsteder og grupper af revisorer.
(9)
I overensstemmelse med artikel 10, stk. 8, i forordning (EU) nr. 232/2014 skal der om nødvendigt indgås aftaler mellem de deltagende lande og forvaltningsmyndigheden for at fastsætte bestemmelser, der ikke er omfattet af de finansieringsaftaler, der er indgået med partnerlandene og Den Russiske Føderation.
(10)
På grundlag af erfaringerne fra programmeringsperioden 2007-2013 er de procedurer og regler for tildeling af tilskud, som Kommissionen har udformet i forbindelse med foranstaltninger over for tredjelande, ikke længere obligatoriske. Programmer bør kunne anvende procedurer udviklet af de deltagende lande, forudsat at visse standarder i denne forordning er opfyldt.
(11)
I overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, i forordning (EU) nr. 232/2014 kan midler ydet efter denne forordning lægges sammen med midler ydet efter andre relevante EU-forordninger. Det gør det muligt at overføre støtte fra forordning (EU) nr. 232/2014 til programmer, der er finansieret inden for rammerne af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1299/2013 (3). I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 231/2014 (4) findes en tilsvarende bestemmelse om støtte, der overføres til programmer under forordning (EU) nr. 232/2014, for at omfatte deltagelsen af støttemodtagere under sidstnævnte forordning i de grænseoverskridende programmer, der er underlagt denne forordning. Disse nye bestemmelser forenkler forvaltningsprocedurerne for disse landes deltagelse i programmerne.
(12)
Da programmerne normalt gennemføres ved delt forvaltning, bør forvaltnings- og kontrolsystemerne være i overensstemmelse med Unionens bestemmelser, især Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (5) og Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 (6) samt Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (7). Kommissionen bør i forbindelse med programmernes gennemførelse sikre, at EU-midlerne anvendes i overensstemmelse med de gældende bestemmelser.
(13)
Disse foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er nedsat ved forordning (EU) nr. 232/2014.
(14)
For at sikre en rettidig programmering og gennemførelse af programmerne bør denne forordning træde i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
FØRSTE DEL
GENSTAND OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter detaljerede bestemmelser for gennemførelsen af grænseoverskridende samarbejdsprogrammer som fastsat i artikel 12 i forordning (EU) nr. 232/2014 og artikel 6, stk. 2, i forordning (EU) nr. 236/2014.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »program«: et fælles operationelt program som omhandlet i artikel 10 i forordning (EU) nr. 232/2014
b) »deltagende lande«: alle medlemsstater, partnerlande, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, og ethvert land i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, der deltager i et program
c) »programmeringsdokument«: dokument som omhandlet i artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 232/2014, og som fastsætter de strategiske mål, listen over programmer samt programmernes vejledende flerårige bevilling og geografiske støtteberettigelse
d) »programområde«: kerneregioner, tilstødende regioner, større sociale, økonomiske eller kulturelle centre og territoriale enheder som omhandlet i artikel 8, stk. 3 og 4, i forordning (EU) nr. 232/2014
e) »kerneregioner«: de territoriale enheder, som er omhandlet i artikel 8, stk. 1, i forordning (EU) nr. 232/2014, og grænseområder i geografiske enheder, der er omfattet af instrumentet til førtiltrædelsesbistand, og i lande i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som fastlagt i programmeringsdokumentet
f) »tilstødende regioner«: de territoriale enheder, som er omhandlet i artikel 8, stk. 2, i forordning (EU) nr. 232/2014, og territoriale enheder, der støder op til kerneregioner i geografiske enheder, der er omfattet af instrumentet til førtiltrædelsesbistand, og i lande i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde
g) »fælles overvågningsudvalg«: det fælles udvalg, der er ansvarligt for overvågning af programmets gennemførelse
h) »forvaltningsmyndighed«: den myndighed eller det organ, der af de deltagende lande er udpeget som ansvarlig for forvaltningen af programmet
i) »national myndighed«: den enhed, der er udpeget af hvert deltagende land, og som har det endelige ansvar for at bistå forvaltningsmyndigheden i forbindelse med gennemførelsen af programmet på landets eget område
j) »fælles teknisk sekretariat«: det organ, som de deltagende lande opretter for at bistå programorganerne
k) »finansielle instrumenter«: EU-foranstaltninger i form af finansiel støtte, der ydes som supplement med henblik på at opfylde et eller flere af Unionens specifikke politikmål. Sådanne instrumenter kan have form af egenkapital- eller kvasiegenkapitalinvesteringer, lån eller garantier eller andre risikodelingsinstrumenter og kan, hvor det er relevant, kombineres med tilskud
l) »partnerlande, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde«: lande og territorier, der er opført på listen i bilag I til forordning (EU) nr. 232/2014, Den Russiske Føderation og støttemodtagere, der er opført på listen i bilag I til forordning (EU) nr. 231/2014, i tilfælde af samfinansiering inden for rammerne af sidstnævnte
m) »uregelmæssigheder«: enhver overtrædelse af en finansieringsaftale, en kontrakt eller gældende lov, som kan tilskrives en økonomisk aktørs handling eller undladelse i forbindelse med gennemførelsen af programmet, og som skader eller vil kunne skade Unionens budget ved afholdelse af en uretmæssig udgift over Unionens budget
n) »Unionens bidrag«: den del af programmets eller projektets støtteberettigede udgifter, som finansieres af Unionen
o) »kontrakt«: enhver indkøbs- eller tilskudskontrakt, der indgås inden for rammerne af et program
p) »store infrastrukturprojekter«: projekter, der består af et sæt af arbejder, aktiviteter eller tjenesteydelser, der har til formål at udfylde en udelelig og nøje defineret funktion, som har klart fastlagte mål af fælles interesse med henblik på gennemførelsen af investeringer med grænseoverskridende virkninger og fordele, og hvor en budgetandel på mindst 2,5 mio. EUR er tildelt til køb af infrastruktur
q) »bemyndiget organ«: ethvert offentligt eller privat organ, der handler under en forvaltningsmyndigheds ansvar eller udfører opgaver på dennes vegne i forbindelse med støttemodtagere, som gennemfører projekter
r) »kontrahent«: en fysisk eller juridisk person, med hvem der er indgået en indkøbskontrakt
s) »støttemodtager«: en fysisk eller juridisk person, med hvem der er indgået en tilskudskontrakt
t) »regnskabsår«: perioden fra den 1. juli til den 30. juni, undtagen for det første regnskabsår, hvor perioden regnes fra begyndelsesdatoen for udgifternes støtteberettigelse til den 30. juni 2015. Det sidste regnskabsår er perioden fra den 1. juli 2023 til den 30. september 2024. I tilfælde af indirekte forvaltning med en international organisation som omhandlet i artikel 80 er regnskabsåret finansåret
u) »finansår«: perioden fra den 1. januar til den 31. december.
ANDEN DEL
FÆLLES BESTEMMELSER
AFSNIT I
GENERELLE RAMMER FOR GENNEMFØRELSE
KAPITEL 1
Programmer
Artikel 3
Forberedelse
Hvert program forberedes efter fælles aftale mellem alle de deltagende lande i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 232/2014, programmeringsdokumentet og denne forordning.
Artikel 4
Indhold
Hvert program skal navnlig indeholde følgende information:
1.
en indledning: en kort beskrivelse af programmets forberedelsestrin, herunder information om høringer og tiltag, der er iværksat for at inddrage de deltagende lande og andre interessenter i forberedelsen af programmet
2.
en beskrivelse af programområdet:
a)
kerneregioner: en liste over støtteberettigede territoriale enheder som fastsat i programmeringsdokumentet og, hvor det er relevant, enhver udvidelse i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) nr. 232/2014 og i overensstemmelse med de krav, der er fastsat i programmeringsdokumentet
b)
tilstødende regioner, hvor det er relevant: en liste over tilstødende regioner, en begrundelse for inddragelsen af dem i overensstemmelse med kravene i programmeringsdokumentet og betingelserne for deres deltagelse i programmet som fastlagt af de deltagende lande
c)
større sociale, økonomiske eller kulturelle centre som omhandlet i artikel 8, stk. 3, i forordning (EU) nr. 232/2014, hvor det er relevant: en liste over centre, der er udpeget efter prioritet, en begrundelse for deres inddragelse i overensstemmelse med kravene i programmeringsdokumentet og betingelserne for deres deltagelse i programmet som fastsat af de deltagende lande
d)
et kort over programområdet med angivelse af navnet på hver territorial enhed, og hvor der, såfremt det er relevant, skelnes mellem de territoriale enheder i henhold til litra a), b) og c)
e)
ud over beskrivelsen af programområdet, og hvor det er relevant, skal en intention om at anvende artikel 10, stk. 5, i forordning (EU) nr. 232/2014 under de betingelser, der er fastlagt i programmeringsdokumentet, anføres i programmet.
3.
en programstrategi:
a)
en beskrivelse af programstrategien, herunder valget af tematiske mål og tilsvarende prioriteter i overensstemmelse med bestemmelserne i programmeringsdokumentet
b)
en begrundelse for den valgte strategi på grundlag af:
-
en analyse af den socioøkonomiske og miljømæssige situation i programområdet med hensyn til styrker og svagheder og de behov på mellemlang sigt, der udledes af denne analyse
-
en beskrivelse af tidligere erfaringer med grænseoverskridende programmer
-
en bredere høring af interessenter information om sammenhængen med andre EU-finansierede programmer i de berørte lande og regioner samt en analyse af sammenhængen med nationale og regionale strategier og politikker
-
en risikoanalyse og afbødende foranstaltninger
c)
en beskrivelse af objektivt verificerbare indikatorer, især:
-
de forventede resultater for hver prioritet og de tilsvarende resultatindikatorer med en referenceværdi og en målværdi
-
outputindikatorer for hver prioritet, herunder den kvantificerede målværdi, som forventes at bidrage til resultaterne
d)
en beskrivelse af måder, hvorpå følgende grænseoverskridende spørgsmål kan integreres, hvor det er relevant: demokrati og menneskerettigheder, miljømæssig bæredygtighed, lighed mellem kønnene og HIV/AIDS.
4.
strukturer og udpegning af de kompetente myndigheder og forvaltningsorganer:
a)
det fælles overvågningsudvalgs sammensætning og opgaver
b)
forvaltningsmyndigheden og dens udpegningsproces
c)
nationale myndigheder i alle deltagende lande, især den i artikel 20 og 31 omhandlede myndighed i hvert deltagende land, og, hvor det er relevant, andre støttestrukturer end dem, der er omhandlet i litra e) og f)
d)
proceduren for oprettelse af det fælles tekniske sekretariat og afdelingskontorer og deres opgaver, hvor det er relevant
e)
revisionsmyndigheden og medlemmerne af gruppen af revisorer
f)
det organ eller de organer, der udpeges som kontrolkontaktsteder i alle de deltagende lande og dets/deres opgaver i henhold til artikel 32.
5.
gennemførelse af programmet:
a)
en sammenfattende beskrivelse af forvaltnings- og kontrolsystemerne i henhold til artikel 30
b)
en tidsramme for programmets gennemførelse
c)
en beskrivelse af projektudvælgelsesprocedurerne i overensstemmelse med artikel 30
d)
en beskrivelse efter prioritet af støttens karakter i overensstemmelse med artikel 38, herunder en liste over projekter, der skal udvælges efter en direkte tildelingsprocedure, eller bidrag til finansielle instrumenter. Det skal også omfatte en vejledende tidsplan for de projekter, der skal finansieres i henhold til artikel 41
e)
en beskrivelse af planlagt brug af teknisk bistand og gældende kontrakttildelingsprocedurer
f)
en beskrivelse af overvågnings- og evalueringssystemerne sammen med en vejledende overvågnings- og evalueringsplan for hele programmets varighed
g)
kommunikationsstrategien for hele programperioden og en vejledende informations- og kommunikationsplan for det første år
h)
information om opfyldelse af de forskriftsmæssige krav, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF (8)
i)
en vejledende finansieringsplan, der indeholder to tabeller (uden nogen opdeling efter de deltagende lande):
-
en tabel, der specificerer de årlige foreløbige finansielle bevillinger for forpligtelser og betalinger, der ventes for EU-støtten for hvert tematisk mål og teknisk bistand. Det første års bevillinger skal omfatte omkostningerne til forberedende arbejde i henhold til artikel 16
-
en tabel, der specificerer de foreløbige beløb til de finansielle støttebevillinger fra Unionen og samfinansiering i hele programmeringsperioden for hvert tematisk mål og teknisk bistand
j)
bestemmelser om udgifternes støtteberettigelse i henhold til artikel 48 og 49
k)
ansvarsfordelingen mellem de deltagende lande i henhold til artikel 74
l)
reglerne for overførsel, anvendelse og overvågning af samfinansiering
m)
en beskrivelse af it-systemer til rapportering og udveksling af elektroniske data mellem forvaltningsmyndigheden og Kommissionen
n)
det eller de sprog, der anvendes i programmet i henhold til artikel 7.
Artikel 5
Vedtagelse
1. Senest et år efter godkendelsen af programmeringsdokumentet forelægger de deltagende lande i fællesskab et forslag til et program for Kommissionen, der indeholder alle de elementer, som er nævnt artikel 4. De deltagende lande bekræfter skriftligt, at de er indforstået med programmets indhold, inden det forelægges for Kommissionen.
2. Kommissionen kontrollerer, om programmet indeholder alle de i artikel 4 omhandlede elementer. Kommissionen vurderer, om programmet er i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 232/2014, programmeringsdokumentet, denne forordning og anden relevant EU-lovgivning. I vurderingen tages der navnlig stilling til følgende:
a)
kvaliteten af analysen og dens overensstemmelse med de foreslåede prioriteter og med andre EU-finansierede programmer
b)
finansieringsplanens nøjagtighed
c)
overensstemmelsen med direktiv 2001/42/EF.
3. Senest tre måneder fra datoen for programmets forelæggelse fremsætter Kommissionen sine bemærkninger og anmoder om, at der foretages de nødvendige ændringer. Senest to måneder fra Kommissionens anmodning stiller de deltagende lande al nødvendig information til rådighed. Senest seks måneder fra datoen for programmets forelæggelse godkender Kommissionen programmet, forudsat at der er taget behørigt hensyn til alle Kommissionens bemærkninger. Kommissionen kan forlænge disse frister, hvis karakteren af de nødvendige ændringer kræver det.
4. Hvert program vedtages i overensstemmelse med artikel 10, stk. 4, i forordning (EU) nr. 232/2014 ved kommissionsafgørelse, der dækker hele programmets varighed.
Artikel 6
Tilpasninger og ændringer
1. Tilpasninger af programmet, som ikke påvirker programmets karakter og mål i væsentlig grad, anses ikke for at være substantielle. Der er navnlig tale om følgende:
a)
samlede ændringer på op til 20 % af det oprindeligt tildelte EU-bidrag til hvert tematisk mål eller teknisk bistand eller som ændret i henhold til stk. 2, der indebærer overførsler mellem tematiske mål eller overførsler fra teknisk bistand til tematiske mål
b)
samlede ændringer på op til 20 % af det oprindeligt tildelte EU-bidrag til hvert tematisk mål eller som ændret i henhold til stk. 2, der indebærer overførsler fra tematiske mål til teknisk bistand.
Forvaltningsmyndigheden kan direkte foretage ændringer af programmets finansieringsplan i henhold til litra a) efter det fælles overvågningsudvalgs forudgående godkendelse. Forvaltningsmyndigheden underretter Kommissionen om enhver sådan ændring senest i den næste årlige rapport og giver Kommissionen alle nødvendige yderligere oplysninger.
Hvis programmets finansieringsplan ændres i henhold til litra b), søger forvaltningsmyndigheden forudgående godkendelse fra både det fælles overvågningsudvalg og Kommissionen.
2. Efter begrundet anmodning fra det fælles overvågningsudvalg eller på Kommissionens initiativ efter at have konsulteret det fælles overvågningsudvalg kan programmer ændres som et resultat af et af følgende forhold:
a)
en gennemgang af programmeringsdokumentet
b)
større socioøkonomiske ændringer eller væsentlige ændringer i programmets område
c)
gennemførelsesvanskeligheder
d)
ændringer af finansieringsplanen, der rækker ud over fleksibilitetsgrænsen som omhandlet i stk. 1, eller enhver ændring, der påvirker programmets karakter og mål i væsentlig grad
e)
revision, overvågning og evaluering.
3. Anmodninger om ændring af programmer skal være behørigt begrundede og skal afspejle ændringernes forventede indvirkning på programmet.
4. Kommissionen vurderer de forelagte oplysninger i henhold til stk. 2 og 3. Hvis Kommissionen har bemærkninger, skal forvaltningsmyndigheden indsende alle nødvendige yderligere oplysninger til Kommissionen. Senest fem måneder fra indgivelsen af ændringsanmodningen godkender Kommissionen den, forudsat at der er taget behørigt hensyn til alle Kommissionens bemærkninger.
5. Enhver ændring af et program i de tilfælde, der er beskrevet i stk. 2 eller i artikel 66, stk. 5, vedtages ved en kommissionsafgørelse og kan kræve en ændring af finansieringsaftalerne som omhandlet i artikel 8 og 9.
Artikel 7
Sprog
1. Som arbejdssprog skal hvert program anvende et eller flere af Unionens officielle sprog. Derudover kan de deltagende lande vælge at anvende sprog, der ikke er officielle EU-sprog, som arbejdssprog. Valget af arbejdssprog beskrives i programmet i overensstemmelse med artikel 4.
2. Af hensyn til programmernes partnerskabsaspekt kan støttemodtagerne indsende dokumenter til forvaltningsmyndigheden vedrørende deres projekt på deres nationale sprog, hvis denne mulighed udtrykkeligt er nævnt i programmet, og det fælles overvågningsudvalg via forvaltningsmyndigheden sørger for at træffe de nødvendige tolknings- og oversættelsesforanstaltninger.
3. Udgifter til tolkning og oversættelse for alle de sprog, der anvendes i programmet, dækkes enten over det tekniske bistandsbudget på programniveau eller over budgettet for det enkelte projekt på projektniveau.
KAPITEL 2
Finansieringsaftaler
Artikel 8
Finansieringsaftaler med partnerlande, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde
1. Kommissionen indgår finansieringsaftaler med hvert partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde. Finansieringsaftalerne kan også undertegnes af andre deltagende lande og af forvaltningsmyndigheden eller af det land, hvor forvaltningsmyndigheden har hjemsted.
2. Finansieringsaftalerne indgås senest ved udgangen af det år, som følger efter året, hvor Kommissionen træffer afgørelse om vedtagelse af programmet. Hvis et program omfatter mere end et partnerland, skal alle parter dog undertegne mindst én finansieringsaftale inden denne dato. De andre partnerlande, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, kan efterfølgende undertegne deres respektive finansieringsaftaler. Den eksterne komponent af programmet med dette partnerland må ikke påbegyndes, før finansieringsaftalen er trådt i kraft. Hvis et program er samfinansieret efter forordning (EU) nr. 231/2014, og der er mere end et partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, skal alle parter undertegne mindst én finansieringsaftale med et deltagende partnerland, der er opført på listen i bilag I til forordning (EU) nr. 232/2014, eller Den Russiske Føderation senest ved udgangen af det år, som følger efter året, hvor Kommissionen træffer afgørelse om vedtagelse af programmet.
Artikel 9
Finansieringsaftaler med partnerlande, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, og som yder samfinansiering
1. Hvis samfinansiering fra et partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, overføres til forvaltningsmyndigheden, skal finansieringsaftalen som omhandlet i artikel 8 også undertegnes af de andre deltagende medlemsstater og partnerlande og af forvaltningsmyndigheden eller af det land, hvor forvaltningsmyndigheden har hjemsted.
2. Denne finansieringsaftale skal indeholde bestemmelser om samfinansieringen fra det partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, bl.a.:
a)
beløb
b)
påtænkt anvendelse og betingelser for anvendelse, herunder ansøgningsbetingelser
c)
betalingsbetingelser
d)
finansiel forvaltning
e)
registrering
f)
rapporteringsforpligtelser
g)
verificering og kontrol
h)
uregelmæssigheder og inddrivelse.
KAPITEL 3
Andre aftaler eller aftalememoranda
Artikel 10
Indhold
Forvaltningsmyndigheden kan med de deltagende lande indgå aftalememoranda eller andre aftaler, der beskriver programbestemmelserne, især hvad angår national samfinansiering, særlige finansielle ansvar, revision og inddrivelse.
Indholdet i disse aftalememoranda eller enhver anden aftale skal være i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning og i finansieringsaftalerne.
KAPITEL 4
Gennemførelse
Artikel 11
Gennemførelsesmetoder
Programmer gennemføres normalt ved delt forvaltning med medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 59 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. De deltagende lande kan foreslå gennemførelse ved indirekte forvaltning forestået af et partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, eller en international organisation i overensstemmelse med artikel 60 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
Programmer, der gennemføres ved indirekte forvaltning, er reguleret af denne forordnings tredje del.
AFSNIT II
SAMFINANSIERING
Artikel 12
Samfinansieringssats
1. Samfinansieringen udgør mindst 10 % af EU-bidraget.
2. Samfinansieringen fordeles om muligt jævnt over hele programmets varighed for at sikre, at målet om minimum 10 % er nået ved programmets afslutning.
3. Bistand, der er tildelt inden for rammerne af programmet, skal overholde de gældende EU-regler om statsstøtte som omhandlet i artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
Artikel 13
Samfinansieringskilder
1. Samfinansieringen skal komme fra andre kilder end Unionen.
2. Inden for hvert program kan de deltagende lande frit fastsætte samfinansieringens kilde, størrelse og fordeling.
3. Hvis et partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, overfører sin samfinansiering til forvaltningsmyndigheden, skal ordningerne for at yde, anvende og overvåge samfinansieringen fastlægges i finansieringsaftalen som omhandlet i artikel 9, og, hvis det er relevant, i aftalerne som omhandlet i artikel 10.
4. I alle andre tilfælde kan de ordninger, der gælder for samfinansiering, fastlægges i aftalerne som omhandlet i artikel 10.
Artikel 14
Naturalydelser
1. Enhver vederlagsfri ydelse af ikke-finansielle ressourcer fra en tredjepart anses for at være naturalydelser på program- eller projektniveau. De personaleomkostninger, der er henført til et projekt eller et program, anses ikke for at være naturalydelser, men kan medregnes i samfinansieringen på minimum 10 % som omhandlet i artikel 12, når den betales af støttemodtagere eller deltagende lande.
2. Naturalydelser er ikke støtteberettigede udgifter og kan ikke medregnes i samfinansieringen på minimum 10 % som omhandlet i artikel 12.
AFSNIT III
GENNEMFØRELSESPERIODE
Artikel 15
Gennemførelsesperiode
Hvert programs gennemførelsesperiode starter tidligst på datoen for Kommissionens vedtagelse af programmet og slutter senest den 31. december 2024.
Artikel 16
Programmets startfase
1. Ved delt forvaltning starter programmet i de deltagende medlemsstater ved modtagelsen af meddelelsen som omhandlet i artikel 25, stk. 4, hvorved Kommissionen meddeler, at den ikke har til hensigt at anmode om de dokumenter, der er omhandlet i denne artikel, eller at den ikke har nogen bemærkninger. De deltagende lande kan forinden begynde at træffe de forberedende foranstaltninger, der er nødvendige for at etablere forvaltnings- og kontrolsystemerne. De relaterede omkostninger skal være støtteberettigede i overensstemmelse med artikel 36.
2. Ved indirekte forvaltning som omhandlet i artikel 80 og 82 starter programmet i de deltagende medlemsstater efter ikrafttrædelsen af aftalen om overdragelse af budgetgennemførelsesopgaver til en international organisation eller til et partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde.
3. Derudover kan følgende andre forberedende foranstaltninger, der er nødvendige for at påbegynde programmet, træffes:
a)
oprettelsen af forvaltningsmyndigheden og, hvor det er relevant, af det fælles tekniske sekretariat
b)
afholdelsen af det fælles overvågningsudvalgs første møder, også med deltagelse af repræsentanter fra de partnerlande, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, men som endnu ikke har undertegnet en finansieringsaftale, eller hvor finansieringsaftalen endnu ikke er trådt i kraft
c)
forberedelsen eller iværksættelsen af projektudvælgelses- eller kontrakttildelingsprocedurerne med en suspensionsklausul, der er knyttet til finansieringsaftalernes ikrafttræden.
4. Indtil de respektive finansieringsaftaler er trådt i kraft, må der kun træffes forberedende foranstaltninger som omhandlet i stk. 1 og 3 med det relevante partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde.
Artikel 17
Afbrydelse af programmet
1. Hvis ingen af de partnerlande, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, har undertegnet den relevante finansieringsaftale inden fristen som omhandlet i artikel 8, stk. 2, afbrydes programmet.
Årlige rater fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, som allerede er bevilget, forbliver tilgængelige i deres oprindeligt fastsatte gyldighedsperiode, men kan udelukkende anvendes til aktiviteter, der finder sted i den berørte medlemsstat, og kun forudsat at de relevante kontrakter er indgået, før Kommissionen traf afgørelse om at afbryde programmet. Forvaltningsmyndigheden skal indgive den endelige rapport til Kommissionen senest tre måneder efter afslutningen af kontrakterne, og Kommissionen skal følge proceduren i stk. 2 og 3.
2. Hvis programmet ikke kan gennemføres på grund af problemer, der opstår i forholdet mellem de deltagende lande, og i andre behørigt begrundede tilfælde, kan Kommissionen beslutte at afbryde programmet inden udløbet af gennemførelsesperioden efter anmodning fra det fælles overvågningsudvalg eller på eget initiativ efter samråd med det fælles overvågningsudvalg.
3. Hvis programmet afbrydes, skal forvaltningsmyndigheden indgive den endelige rapport senest seks måneder efter Kommissionens afgørelse. Når Kommissionen har afsluttet tidligere forfinansieringsbetalinger, betaler den saldoen eller udsteder i givet fald et tilbagebetalingskrav. Kommissionen frigør desuden de resterende forpligtelser.
Alternativt kan den beslutte at reducere programmets budgettildeling i overensstemmelse med artikel 6, stk. 2, litra c).
4. Støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling svarende til de årlige rater, der endnu ikke er indgået forpligtelser for, eller de årlige rater, der er indgået forpligtelser for, men som helt eller delvist er blevet frigjort inden for det samme budgetår, og som ikke er blevet omfordelt til et andet program inden for den samme kategori af eksterne samarbejdsprogrammer, fordeles i de tilfælde, der er omhandlet i stk. 1 og 2, til de interne grænseoverskridende samarbejdsprogrammer i overensstemmelse med artikel 4 i forordning (EU) nr. 1299/2013.
Støtte ydet efter forordning (EU) nr. 232/2014 svarende til de årlige rater, der endnu ikke er indgået forpligtelser for, eller de årlige rater, der er indgået forpligtelser for, men som helt eller delvist er blevet frigjort inden for det samme budgetår, anvendes til at finansiere andre programmer eller projekter, der er støtteberettigede efter forordning (EU) nr. 232/2014.
Artikel 18
Projekter
1. En kontrakt for store infrastrukturprojekter, der er udvalgt ved direkte tildeling, undertegnes, og bidraget til finansielle instrumenter ydes, inden den 30. juni 2019.
2. Alle andre kontrakter undertegnes inden den 31. december 2021.
3. Alle projektaktiviteter, der finansieres via programmet, afsluttes senest den 31. december 2022.
Artikel 19
Afslutning af programmet
1. Kun aktiviteter, der er knyttet til afslutningen af programmet, må gennemføres mellem den 1. januar 2023 og den 30. september 2024.
2. Et program anses for at være afsluttet, når:
a)
alle kontrakter, der er indgået inden for rammerne af programmet, er afsluttet
b)
den endelige saldo er betalt eller tilbagebetalt
c)
Kommissionen har frigivet resterende forpligtelser.
3. Afslutningen af programmet berører ikke Kommissionens ret til på et senere tidspunkt at foretage finansielle korrektioner over for forvaltningsmyndigheden eller støttemodtagerne, hvis det endelige beløb til programmet eller projekterne skal tilpasses som følge af kontroller eller revisioner foretaget efter afslutningsdatoen.
AFSNIT IV
PROGRAMSTRUKTURER
Artikel 20
Udpegning af myndigheder og forvaltningsorganer
1. En national, regional eller lokal offentlig myndighed eller organ eller et privatretligt organ, der har fået overdraget offentlige serviceopgaver, vælges som forvaltningsmyndighed af de deltagende lande. Den samme forvaltningsmyndighed kan vælges til mere end et program.
2. De deltagende lande udpeger en national, regional eller lokal offentlig myndighed eller organ, der fungerer uafhængigt af forvaltningsmyndigheden, som den fælles revisionsmyndighed. Revisionsmyndigheden skal have hjemsted i den medlemsstat, hvor forvaltningsmyndigheden har hjemsted. Den samme revisionsmyndighed kan udpeges til mere end et program.
3. Et eller flere bemyndigede organer kan udpeges til at udføre bestemte opgaver for forvaltningsmyndigheden under dennes ansvar. De relevante ordninger mellem forvaltningsmyndigheden og de bemyndigede organer registreres formelt og skriftligt. Det bemyndigede organ skal garantere sin solvens og sin kompetence på det pågældende område samt sin administrative og finansielle forvaltningskapacitet.
4. De deltagende lande skal i forvaltnings- og kontrolsystemerne og, hvor det er relevant, i de finansieringsaftaler, der er omhandlet i artikel 8 og 9, og/eller de aftaler, der er omhandlet i artikel 10, fastsætte de regler, som regulerer deres forhold til forvaltningsmyndigheden og revisionsmyndigheden, forholdet mellem disse myndigheder og forholdet mellem disse myndigheder og Kommissionen.
5. Den medlemsstat, i hvilken forvaltningsmyndigheden er beliggende, kan på eget initiativ udpege et koordineringsorgan, der har ansvaret for kontakten med og underretningen af Kommissionen, koordineringen af de andre relevante udpegede organers aktiviteter og fremme af en harmoniseret anvendelse af gældende ret.
6. Hvert deltagende land udpeger:
a)
en national myndighed, der skal bistå forvaltningsmyndigheden i forbindelse med forvaltningen af programmet i overensstemmelse med princippet om forsvarlig finansiel forvaltning
b)
et kontrolkontaktsted, der skal bistå forvaltningsmyndigheden i forbindelse med dens kontrol med programforpligtelserne
c)
en repræsentant til gruppen af revisorer som omhandlet i artikel 28, stk. 2
d)
repræsentanter til det fælles overvågningsudvalg som omhandlet i artikel 21.
KAPITEL 1
Det fælles overvågningsudvalg
Artikel 21
Det fælles overvågningsudvalg
Senest tre måneder fra datoen for Kommissionens vedtagelse af programmet skal de deltagende lande oprette det fælles overvågningsudvalg.
Artikel 22
Det fælles overvågningsudvalgs sammensætning
1. Det fælles overvågningsudvalg sammensættes af en eller flere repræsentanter, der er udpeget af hvert deltagende land. Repræsentanterne udpeges på et funktionelt grundlag og ikke på et personligt grundlag. Det fælles overvågningsudvalg kan udpege andre personer som observatører.
2. Når det er muligt og hensigtsmæssigt, sørger de deltagende lande for, at alle berørte aktører og især lokale interessenter, herunder civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder, inddrages på passende vis for at sikre deres deltagelse i programmets gennemførelse.
3. Kommissionen deltager i det fælles overvågningsudvalgs arbejde som observatør. Den inviteres til alle møder i det fælles overvågningsudvalg samtidig med repræsentanterne for de deltagende lande. Kommission kan beslutte, om den vil deltage i hele eller dele af hvert møde i det fælles overvågningsudvalg.
4. Formanden for det fælles overvågningsudvalg er enten et af udvalgets medlemmer, repræsentanten for forvaltningsmyndigheden eller en anden person som fastlagt i forretningsordenen.
5. En repræsentant for forvaltningsmyndigheden, for det fælles tekniske sekretariat eller for det bemyndigede organ som omhandlet i artikel 20, stk. 3, udpeges som sekretær for det fælles overvågningsudvalg.
Artikel 23
Opgaver
1. Det fælles overvågningsudvalg udarbejder og vedtager sin forretningsorden med enstemmighed.
2. Det fælles overvågningsudvalg skal søge at træffe beslutninger ved konsensus. Det kan holde afstemning om bestemte beslutninger, især dem, der vedrører den endelige udvælgelse af projekter og de støttebeløb, der skal tildeles dem, i overensstemmelse med forretningsorden.
3. De deltagende lande har samme stemmerettigheder, uanset hvor mange repræsentanter de har udpeget.
4. Sekretæren, Kommissionen eller andre observatører har ikke stemmeret.
5. Formanden for det fælles overvågningsudvalg fungerer som ordstyrer og leder drøftelserne. Formanden har stemmeret, hvis vedkommende er repræsentant for et deltagende land.
6. Det fælles overvågningsudvalg mødes mindst en gang om året. Formanden indkalder til møde efter anmodning fra forvaltningsmyndigheden eller efter behørigt begrundet anmodning fra et deltagende land eller fra Kommissionen. Det kan også træffe beslutninger ved skriftlig procedure efter initiativ fra formanden, forvaltningsmyndigheden eller ethvert deltagende land i overensstemmelse med forretningsordenen.
7. Efter hvert møde i det fælles overvågningsudvalg udarbejdes et referat, der undertegnes af formanden og sekretæren. En kopi af referatet sendes til de deltagende landes repræsentanter, Kommissionen og alle andre observatører.
Artikel 24
Det fælles overvågningsudvalgs opgaver
1. Det fælles overvågningsudvalg følger gennemførelsen af programmet og opfyldelsen af prioriteterne ved hjælp af de objektivt verificerbare indikatorer og relaterede målværdier, der er fastsat i programmet. Det fælles overvågningsudvalg undersøger alle spørgsmål, der berører programmets resultater.
2. Det fælles overvågningsudvalg kan udstede anbefalinger til forvaltningsmyndigheden vedrørende gennemførelsen og evalueringen af programmet. Det overvåger de tiltag, der er iværksat som følge af dets anbefalinger.
3. Det fælles overvågningsudvalg skal navnlig:
a)
godkende forvaltningsmyndighedens arbejdsprogram og finansieringsplan, herunder planlagt anvendelse af teknisk bistand
b)
overvåge forvaltningsmyndighedens gennemførelse af arbejdsprogrammet og finansieringsplanen
c)
godkende kriterierne for udvælgelse af de projekter, der skal finansieres via programmet
d)
bære ansvaret for den evaluerings- og udvælgelsesprocedure, der gælder for projekter, som skal finansieres via programmet
e)
godkende ethvert forslag om ændring af programmet
f)
undersøge alle rapporter, der forelægges af forvaltningsmyndigheden, og, hvis det er nødvendigt, træffe passende foranstaltninger
g)
undersøge alle stridsspørgsmål, som forvaltningsmyndigheden gør udvalget opmærksom på
h)
undersøge og godkende den årlige rapport som omhandlet i artikel 77
i)
undersøge og godkende den årlige overvågnings- og evalueringsplan som omhandlet i artikel 78
j)
undersøge og godkende de årlige informations- og kommunikationsplaner som omhandlet i artikel 79.
4. Uanset stk. 3, litra d), kan det fælles overvågningsudvalg nedsætte et projektudvælgelsesudvalg, der fungerer under dets ansvar.
KAPITEL 2
Forvaltningsmyndigheden
Artikel 25
Udpegning
1. Den forvaltningsmyndighed, som er blevet valgt af programmets deltagende lande, skal gennemgå en udpegningsprocedure, hvor der træffes beslutning på passende niveau, i den medlemsstat, hvor forvaltningsmyndigheden er beliggende.
2. Udpegningsproceduren skal være baseret på en rapport og en udtalelse fra et uafhængigt revisionsorgan, som vurderer, om forvaltnings- og kontrolsystemerne, herunder bemyndigede organers rolle heri, opfylder de udpegningskriterier, der er fastsat i bilag I til denne forordning. Revisionsorganet skal, hvor det er relevant, tage hensyn til, om forvaltnings- og kontrolsystemerne for programmet er de samme som i den forudgående programmeringsperiode samt til enhver form for dokumentation for, at de fungerer effektivt.
Det uafhængige revisionsorgan er revisionsmyndigheden eller et andet offentlig- eller privatretligt organ, som har den fornødne revisionskapacitet, og som fungerer uafhængigt af forvaltningsmyndigheden. Det udfører sit arbejde i overensstemmelse med internationalt anerkendte revisionsstandarder.
3. Medlemsstaten indsender den formelle beslutning som omhandlet i stk. 1 til Kommissionen hurtigst muligt efter Kommissionens vedtagelse af programmet.
4. Indtil to måneder efter modtagelsen af den formelle beslutning som omhandlet i stk. 1 kan Kommissionen anmode om det uafhængige revisionsorgans rapport og vurdering samt beskrivelsen af forvaltnings- og kontrolsystemet med hensyn til især de dele, der vedrører projektudvælgelsen. Hvis Kommissionen ikke agter at anmode om disse dokumenter, meddeler den medlemsstaten dette hurtigst muligt. Hvis Kommissionen anmoder om disse dokumenter, kan den fremsætte bemærkninger indtil to måneder efter modtagelsen af disse dokumenter, som skal ændres under hensyntagen til bemærkningerne. Hvis Kommissionen ikke har nogen foreløbige eller yderligere bemærkninger, meddeler den medlemsstaten dette hurtigst muligt.
5. Hvis eksisterende revisions- og kontrolresultater viser, at den udpegede myndighed ikke længere opfylder kriterierne som omhandlet i stk. 2, fastsætter medlemsstaten på passende niveau de fornødne korrigerende foranstaltninger og fastsætter en undersøgelsesperiode, der står i forhold til problemets alvor, og inden for hvilken den korrigerende foranstaltning skal gennemføres.
Gennemfører den udpegede myndighed ikke den krævede korrigerende foranstaltning inden for den undersøgelsesperiode, som medlemsstaten har fastsat, kan medlemsstaten på passende niveau trække udpegelsen tilbage.
Medlemsstaten underretter straks Kommissionen, når:
-
en udpeget myndighed er genstand for en undersøgelse, og giver oplysninger om de korrigerende foranstaltninger og den respektive undersøgelsesperiode
-
undersøgelsen er afsluttet efter gennemførelsen af de korrigerende foranstaltninger
-
udpegningen af en myndighed trækkes tilbage.
Underretningen om, at en udpeget myndighed undersøges af medlemsstaten, afbryder ikke behandlingen af betalingsanmodninger, jf. dog artikel 61.
Hvis udpegningen af en forvaltningsmyndighed trækkes tilbage, udpeger de deltagende lande en ny myndighed eller et nyt organ som omhandlet i artikel 20, stk. 1, som overtager forvaltningsmyndighedens opgaver. Dette organ eller denne myndighed skal gennemgå udpegningsproceduren som fastsat i stk. 2, og Kommission underrettes herom i overensstemmelse med stk. 4. Denne ændring kræver en ændring af programmet i overensstemmelse med artikel 6.
Artikel 26
Forvaltningsmyndighedens opgaver
1. Forvaltningsmyndigheden er ansvarlig for at forvalte programmet i overensstemmelse med princippet om forsvarlig finansiel forvaltning og for at sikre, at det fælles overvågningsudvalgs beslutninger er i tråd med gældende love og bestemmelser.
2. Hvad angår forvaltningen af programmet, skal forvaltningsmyndigheden:
a)
bistå det fælles overvågningsudvalg i dets arbejde og forsyne det med de oplysninger, som det behøver for at udføre sine opgaver, især oplysninger om fremskridtene med at nå programmets forventede resultater og mål
b)
udarbejde og efter det fælles overvågningsudvalgs godkendelse forelægge den årlige rapport og den endelige rapport for Kommissionen
c)
dele information med bemyndigede organer, det fælles tekniske sekretariat, revisionsmyndigheden og støttemodtagerne, som er relevant for udførelsen af deres opgaver eller projektets gennemførelse
d)
etablere og vedligeholde et elektronisk system til registrering og lagring af data om de enkelte projekter, der er nødvendig med henblik på overvågning, evaluering, finansiel forvaltning, kontrol og revision, herunder data om individuelle deltagere i projekter, hvor det er relevant. Forvaltningsmyndigheden skal navnlig registrere og lagre tekniske og finansielle rapporter for hvert projekt. Systemet skal levere alle de data, der er nødvendige for at udarbejde betalingsanmodninger og årsregnskab, herunder registreringer af beløb, der kan inddrives, beløb, der er inddrevet, og beløb, der er reduceret efter hel eller delvis annullering af bidraget til et projekt eller et program
e)
foretage miljøkonsekvensvurderinger på programniveau, hvor det er relevant
f)
gennemføre informations- og kommunikationsplanerne som omhandlet i artikel 79
g)
gennemføre overvågnings- og evalueringsplanerne som omhandlet i artikel 78.
3. Hvad angår udvælgelse og forvaltning af projekter, skal forvaltningsmyndigheden:
a)
udarbejde og iværksætte udvælgelsesprocedurerne
b)
forvalte projektudvælgelsesprocedurerne
c)
forsyne den ledende støttemodtager med et dokument, der fastsætter støttebetingelserne for det enkelte projekt, herunder finansieringsplanen og gennemførelsesfristerne
d)
underskrive kontrakter med støttemodtagere
e)
forvalte projekter.
4. Hvad angår teknisk bistand, skal forvaltningsmyndigheden:
a)
forvalte kontrakttildelingsprocedurerne
b)
underskrive kontrakter med kontrahenter
c)
forvalte kontrakter.
5. Hvad angår den finansielle forvaltning og kontrol af programmet, skal forvaltningsmyndigheden:
a)
verificere, at tjenesteydelser, leveringer og arbejder er udført, leveret og/eller installeret, og om de udgifter, som støttemodtagerne har anmeldt, er blevet betalt af dem, og at dette er i tråd med gældende love, programregler og betingelser for støtte til projekterne
b)
sørge for, at støttemodtagere, der er involveret i projektgennemførelsen, enten har et separat regnskabssystem eller en passende kontokode for alle transaktioner vedrørende et projekt
c)
indføre effektive foranstaltninger til bekæmpelse af svig, der står i et rimeligt forhold til de konstaterede risici
d)
etablere procedurer til sikring af, at alle de udgifts- og revisionsbilag, som er nødvendige for at sikre et passende revisionsspor, opbevares i overensstemmelse med kravene i artikel 30
e)
udarbejde forvaltningserklæringen og den årlige sammenfatning som omhandlet i artikel 68
f)
udarbejde og indsende betalingsanmodninger til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 60
g)
udarbejde årsregnskabet
h)
tage højde for resultaterne af alle revisioner udført af revisionsmyndigheden eller under dennes ansvar i forbindelse med udarbejdelse og indsendelse af betalingsanmodninger
i)
foretage elektronisk bogføring af udgifter, der er anmeldt til Kommissionen, og af betalinger til støttemodtagere
j)
føre regnskab over beløb, der kan inddrives, og beløb, der trækkes tilbage efter hel eller delvis annullering af støtten.
6. Verificering i henhold til stk. 5, litra a), skal omfatte følgende procedurer:
a)
administrativ verificering af hver betalingsanmodning fra støttemodtagere
b)
projektverificering på stedet.
Hyppigheden og omfanget af verificeringen på stedet skal stå i et rimeligt forhold til størrelsen af tilskuddet til et projekt og det risikoniveau, der efter denne verificering og revisionsmyndighedens revision er konstateret for forvaltnings- og kontrolsystemerne som helhed.
7. Projektverificering på stedet i overensstemmelse med stk. 6, litra b), kan udføres på grundlag af stikprøver.
8. Hvis den institution, der huser forvaltningsmyndigheden, også er støttemodtager inden for rammerne af programmet, skal ordningerne for verificering som omhandlet i stk. 5, litra a), sikre en passende adskillelse af funktioner.
Artikel 27
Fælles teknisk sekretariat og afdelingskontorer
1. De deltagende lande kan beslutte at oprette et fælles teknisk sekretariat, der skal beskrives i programmet i overensstemmelse med artikel 4.
2. Det fælles tekniske sekretariat bistår forvaltningsmyndigheden, det fælles overvågningsudvalg og, hvor det er relevant, revisionsmyndigheden i forbindelse med udførelsen af deres respektive opgaver. Det skal især oplyse mulige støttemodtagere om støttemulighederne inden for rammerne af programmer og hjælpe støttemodtagere i forbindelse med gennemførelsen af projekter. Det kan også udpeges som bemyndiget organ som omhandlet i artikel 20, stk. 3.
3. Efter beslutning fra de deltagende lande kan der oprettes afdelingskontorer i de deltagende lande. Deres rolle skal beskrives i programmet og kan omfatte kommunikation, information, bistand til forvaltningsmyndigheden i forbindelse med evaluering af projekter og opfølgning af gennemførelsen. Afdelingskontoret må under ingen omstændigheder få overdraget en opgave, der indebærer udøvelse af offentlig myndighed eller brug af skønsbeføjelser i forbindelse med projekter.
4. Det tekniske bistandsbudget finansierer driften af det fælles tekniske sekretariat og afdelingskontorerne.
KAPITEL 3
Revisionsmyndighed
Artikel 28
Revisionsmyndighedens opgaver
1. Programmets revisionsmyndighed skal sørge for, at der foretages revision af forvaltnings- og kontrolsystemerne, af et passende udsnit af projekterne og af programmets årsregnskab.
2. Revisionsmyndigheden bistås af en gruppe af revisorer, der omfatter en repræsentant fra hvert deltagende land i programmet.
3. Hvis revisionerne foretages af et andet organ end revisionsmyndigheden, sørger revisionsmyndigheden for, at dette organ besidder den nødvendige funktionelle uafhængighed.
4. Revisionsmyndigheden sørger for, at revisionsarbejdet opfylder internationalt anerkendte revisionsstandarder.
5. Senest ni måneder fra undertegnelsen af den første finansieringsaftale i henhold til artikel 8, stk. 2, forelægger revisionsmyndigheden en revisionsstrategi for gennemførelsen af revisioner for Kommissionen. Revisionsstrategien fastlægger revisionsmetoden for årsregnskabet og projekterne, stikprøvemetoden for revision af projekter og planlægningen af revisioner i indeværende regnskabsår og i de efterfølgende to regnskabsår. Revisionsstrategien ajourføres årligt fra 2017 frem til udgangen af 2024. Hvis det samme forvaltnings- og kontrolsystem anvendes på mere end et program, kan der udarbejdes en enkelt revisionsstrategi for de pågældende programmer. Den ajourførte revisionsstrategi forelægges for Kommissionen sammen med den årlige rapport for programmet.
6. Revisionsmyndigheden udarbejder i overensstemmelse med artikel 68:
a)
en revisionserklæring for årsregnskabet for det foregående regnskabsår
b)
en årlig revisionsrapport.
Hvis det samme forvaltnings- og kontrolsystem anvendes på mere end et program, kan de oplysninger, der kræves i henhold til litra b), samles i en enkelt rapport.
Artikel 29
Samarbejde med revisionsmyndigheden
Kommissionen samarbejder med revisionsmyndigheden for at koordinere dennes revisionsplaner og -metoder og deler resultaterne af de revisioner, der er foretaget af det berørte programs forvaltnings- og kontrolsystemer.
AFSNIT V
FORVALTNINGS- OG KONTROLSYSTEMER
Artikel 30
Generelle principper for forvaltnings- og kontrolsystemer
1. Forvaltnings- og kontrolsystemer skal omfatte:
a)
opgaverne for hvert organ, der er involveret i forvaltningen og kontrollen, herunder fordelingen af opgaver inden for hvert organ, og deres interne organisation i overensstemmelse med princippet om adskillelse af opgaver mellem og inden for sådanne organer
b)
procedurer til sikring af, at de anmeldte udgifter er korrekte og formelt rigtige
c)
elektroniske datasystemer til regnskabsføring, lagring, overvågning og rapportering
d)
systemer til overvågning og rapportering, når det ansvarlige organ overdrager udførelsen af opgaver til et andet organ
e)
ordninger for revision af forvaltnings- og kontrolsystemernes funktion
f)
systemer og procedurer til sikring af et passende revisionsspor
g)
procedurer for forebyggelse, konstatering og korrektion af uregelmæssigheder, herunder svig og inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb, inklusive eventuelle renter
h)
kontrakttildelingsprocedurer for teknisk bistand og projektudvælgelsesprocedurer
i)
nationale myndigheders rolle og deltagende landes ansvar i overensstemmelse med artikel 31.
2. Forvaltningsmyndigheden skal sørge for, at forvaltnings- og kontrolsystemerne for programmet etableres i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning, og at systemerne fungerer effektivt.
Artikel 31
Nationale myndigheder og deltagende landes ansvar
1. Den nationale myndighed, som er blevet udpeget i henhold til artikel 20, stk. 6, litra a), skal bl.a.:
a)
bære ansvaret for etableringen af forvaltnings- og kontrolsystemer på nationalt plan og for, at de fungerer effektivt
b)
sørge for den overordnede koordinering af de institutioner, der er involveret i gennemførelsen programmer på nationalt plan, herunder bl.a. de institutioner, der fungerer som kontrolkontaktsteder og som medlem af gruppen af revisorer
c)
repræsentere dets land i det fælles overvågningsudvalg.
For partnerlande, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, bærer den nationale myndighed det endelige ansvar for gennemførelsen af bestemmelserne i den finansieringsaftale, der er omhandlet i artikel 8 og 9.
2. De deltagende lande bistår forvaltningsmyndigheden i forbindelse med dens forpligtelser i henhold til artikel 30, stk. 2.
3. De deltagende lande skal forebygge, konstatere og korrigere uregelmæssigheder, herunder svig og inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb, inklusive eventuelle renter, i overensstemmelse med artikel 74 på deres eget område. De skal straks meddele disse uregelmæssigheder til forvaltningsmyndigheden og Kommissionen og holde dem underrettet om udviklingen i relaterede administrative og retlige procedurer.
4. De deltagende landes ansvar for beløb, der er uretmæssigt udbetalt til en støttemodtager, er fastlagt i artikel 74.
5. En finansiel korrektion foretaget af Kommissionen tilsidesætter hverken forvaltningsmyndighedens forpligtelse til at foretage inddrivelse efter artikel 74 og 75 eller medlemsstaters forpligtelse til at inddrive statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og efter artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (9).
Artikel 32
Revisions- og kontrolstrukturer
1. Udgifter, som støttemodtageren har anmeldt i forbindelse med en betalingsanmodning, undersøges af en revisor eller af en kompetent offentlig embedsmand, der er uafhængig af støttemodtageren. Revisoren eller den kompetente offentlige embedsmand undersøger, om de udgifter, som støttemodtageren har anmeldt, og indtægterne fra projektet er faktiske, korrekt registreret og støtteberettigede i overensstemmelse med kontrakten.
Denne undersøgelse foretages på grundlag af en aftalt procedure, som gennemføres i overensstemmelse med:
a)
den internationale standard om beslægtede opgaver - ISRS 4400 - Aftalte arbejdshandlinger vedrørende regnskabsmæssige oplysninger som offentliggjort af International Federation of Accountants (IFAC)
b)
IFAC's etiske regler for revisorer (Code of Ethics for Professional Accountants) udviklet og udstedt af IFAC's International Ethics Standards Board for Accountants.
For offentlige embedsmænd fastsættes disse procedurer og standarder på nationalt plan under hensyntagen til internationale standarder.
Revisoren skal opfylde mindst et af følgende krav:
a)
være medlem af et nationalt regnskabs- eller revisionsorgan eller en national regnskabs- eller revisionsinstitution, som er medlem af IFAC
b)
være medlem af et nationalt regnskabs- eller revisionsorgan eller en national regnskabs- eller revisionsinstitution. Hvis denne organisation ikke er medlem af IFAC, skal revisoren forpligte sig til at arbejde i henhold til IFAC's standarder og etiske regler
c)
være registreret som godkendt revisor i det offentlige register tilhørende et offentligt tilsynsorgan i en medlemsstat i overensstemmelse med principperne for offentligt tilsyn som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF (10)
d)
være registreret som godkendt revisor i det offentlige register tilhørende et offentligt overvågningsorgan i et partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, forudsat at dette register er underlagt principperne for offentligt tilsyn som fastsat i det pågældende lands lovgivning.
Den offentlige embedsmand skal have den nødvendige tekniske ekspertise til at udføre sit undersøgelsesarbejde.
2. Derudover foretager forvaltningsmyndigheden sine egne verificeringer i henhold til artikel 26, stk. 5, litra a), og artikel 26, stk. 6. Med henblik på gennemførelsen af verificeringer i hele programområdet kan forvaltningsmyndigheden bistås af kontrolkontaktstederne.
De deltagende lande træffer enhver mulig foranstaltning for at bistå forvaltningsmyndigheden i forbindelse med dens kontrolopgaver.
3. Revisionsmyndigheden sørger for, at der foretages revision af forvaltnings- og kontrolsystemerne, af et passende udsnit af projekterne og af programmets årsregnskab som omhandlet i artikel 28. Gruppen af revisorer som omhandlet i artikel 28, stk. 2, nedsættes senest tre måneder efter udpegningen af forvaltningsmyndigheden. Den fastsætter sin egen forretningsorden. Den ledes af den revisionsmyndighed, der er udpeget for programmet.
Hvert deltagende land kan give revisionsmyndigheden tilladelse til direkte at udføre sit arbejde på dets område.
4. Uafhængigheden af de organer, der er nævnt i stk. 1-3, skal garanteres.
Artikel 33
Kontrol udført af Unionen
1. Kommissionen, Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, Den Europæiske Revisionsret og enhver ekstern revisor, der er godkendt af disse institutioner og organer, kan kontrollere, hvordan EU-midler er blevet anvendt af forvaltningsmyndigheden, støttemodtagere, kontrahenter, underleverandører og tredjeparter, der modtager økonomiske støtte, ved at undersøge dokumenter og/eller gennemføre kontrol på stedet. I alle kontrakter skal det udtrykkeligt være anført, at disse institutioner og organer kan udøve deres kontrolbeføjelser for så vidt angår lokaler, dokumenter og oplysninger, uanset hvilket medie de er lagret på.
2. På grundlag af de tilgængelige oplysninger, herunder udpegningsbeslutningen, den årlige forvaltningserklæring, de årlige kontrolrapporter, den årlige revisionserklæring, den årlige rapport og de revisioner, der er foretaget af nationale organer og EU-organer, sikrer Kommissionen sig, at forvaltnings- og kontrolsystemerne er i overensstemmelse med denne forordning, og at de fungerer effektivt.
3. Kommissionen kan anmode forvaltningsmyndigheden om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at forvaltnings- og kontrolsystemerne fungerer effektivt, og at udgifterne er korrekte.
AFSNIT VI
TEKNISK BISTAND
Artikel 34
Budget for teknisk bistand
1. Højst 10 % af det samlede EU-bidrag må gå til teknisk bistand. I behørigt begrundede tilfælde og efter aftale med Kommissionen kan denne procentsats forhøjes.
2. Den tekniske bistand bør afspejle programmets faktiske behov og især tage højde for faktorer såsom programmets samlede budget, størrelsen af det geografiske område, som programmet dækker, og antallet af deltagende lande.
Artikel 35
Formål
1. Tekniske bistandsaktiviteter omfatter forberedelse, forvaltning, overvågning, evaluering, oplysning, kommunikation, netværksarbejde, tvistbilæggelse, kontrol- og revisionsaktiviteter, der er knyttet til programmets gennemførelse, samt aktiviteter, der skal styrke den administrative kapacitet til at gennemføre programmet.
2. Teknisk bistand til aktiviteter, der er nævnt i stk. 1, bør anvendes til at dække både programstrukturernes og støttemodtagernes behov.
3. Udgifter til aktiviteter vedrørende fremme og kapacitetsopbygning, der er afholdt uden for programområdet, kan dækkes inden for den grænse, der er angivet i artikel 39, stk. 2, forudsat at betingelserne i denne bestemmelse er opfyldt.
Artikel 36
Støtteberettigelse
1. De betingelser for støtteberettigelse, der er fastsat i artikel 48, finder tilsvarende anvendelse på udgifter til teknisk bistand. Udgifter med relation til de deltagende landes embedsmænd, som er tilknyttet programmet, kan betragtes som støtteberettigede udgifter til teknisk bistand. Parallelle aflønningsordninger og tillæg skal undgås. Udgifter som omhandlet i artikel 49 er ikke støtteberettigede udgifter til teknisk bistand.
2. Udgifter til forberedende foranstaltninger som omhandlet i artikel 16 er støtteberettigede efter forelæggelse af programmet for Kommissionen i henhold til artikel 4, dog tidligst fra den 1. januar 2014, forudsat at programmet er godkendt af Kommissionen i henhold til artikel 5.
Artikel 37
Regler for offentlige indkøb
1. Hvis gennemførelsen af den årlige plan for anvendelsen af det tekniske bistandsbudget kræver offentlige indkøb, skal kontrakten tildeles i overensstemmelse med følgende regler:
a)
hvis den enhed, der får tildelt kontrakten, er etableret i en medlemsstat, finder enten de nationale love og administrative bestemmelser, der er vedtaget i forbindelse med EU-lovgivning vedrørende offentlige indkøb, eller de regler om offentlige indkøb, der er fastsat i anden del, afsnit IV, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og anden del, afsnit II, i den delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012, anvendelse
b)
i alle andre tilfælde beskrives de relevante regler for offentlige indkøb i finansieringsaftalen som omhandlet i artikel 8 og 9 eller i de aftaler, der er omhandlet i artikel 81 og 82.
2. Under alle omstændigheder finder de regler om nationalitet og oprindelse, der er fastsat i artikel 8 og 9 i forordning (EU) nr. 236/2014, anvendelse.
3. Offentlige indkøb foretaget af afdelingskontorer skal begrænses til almindelige driftsudgifter og udgifter til kommunikation og synliggørende aktiviteter.
AFSNIT VII
PROJEKTER
KAPITEL 1
Almindelige bestemmelser
Artikel 38
Støttens art
1. Et projekt er en række aktiviteter, der defineres og forvaltes i henhold til de mål, output, resultater og virkninger, som det har til formål at opnå inden for et bestemt tidsrum og inden for et vist budget. Målene, outputtene, resultaterne og virkningerne skal bidrage til de prioriteter, der er fastsat i programmet.
2. Finansielle bidrag fra et program til projekter tildeles i form af tilskud og undtagelsesvist i form af overførsler til finansielle instrumenter. Projekter, der finansieres via tilskud, er underlagt kapitel 2-4.
3. Tilskud tildeles projekter, der er udvalgt via indkaldelser af forslag i overensstemmelse med de regler, som er fastsat i programmet, undtagen i de behørigt dokumenterede særlige tilfælde i artikel 41.
4. Den andel af EU-bidraget, der tildeles store infrastrukturprojekter, og bidrag til finansielle instrumenter som omhandlet i artikel 42, må ikke overstige 30 %.
Artikel 39
Betingelser for finansiering
1. Projekter kan modtage finansielle bidrag fra et program, forudsat at de opfylder alle de følgende betingelser:
a)
de har klare positive indvirkninger på det grænseoverskridende samarbejde som beskrevet i programmeringsdokumentet og udgør en merværdi for Unionens strategier og programmer
b)
de gennemføres i programområdet
c)
de falder ind under en af følgende kategorier:
i)
integrerede projekter, hvor hver støttemodtager gennemfører en del af projektets aktiviteter på sit eget område
ii)
symmetriske projekter, hvor ens aktiviteter gennemføres parallelt i de deltagende lande
iii)
enkeltlandsprojekter, hvor projekter hovedsageligt eller udelukkende gennemføres i et af de deltagende lande, men til fordel for alle eller nogle af de deltagende lande, og hvor der kan konstateres grænseoverskridende virkninger og fordele.
2. Projekter, som opfylder kriterierne i stk. 1, kan delvist gennemføres uden for programområdet, forudsat at alle de følgende betingelser er opfyldt:
a)
projekterne er nødvendige for at nå programmets mål, og de gavner programområdet
b)
det samlede beløb, der inden for rammerne af programmet tildeles aktiviteter uden for programområdet, overstiger ikke 20 % af Unionens bidrag på programniveau
c)
forvaltnings- og revisionsmyndighedernes forpligtelser med hensyn til forvaltning, kontrol og revision i forbindelse med projekterne er opfyldt enten af programmyndighederne eller i kraft af aftaler med myndighederne i de lande, hvor aktiviteten gennemføres.
3. Hvis et projekt omfatter en infrastrukturkomponent, skal EU-bidraget tilbagebetales, hvis projektet inden for fem år efter dets afslutning eller, hvis det er relevant, inden for den tidsperiode, der er fastsat i statsstøttereglerne, er genstand for en væsentlig ændring, der påvirker projektets karakter, formål eller gennemførelsesbetingelser, og som vil føre til en undergravning af dets oprindelige formål. Uretmæssigt udbetalte beløb i forbindelse med projektet inddrives af forvaltningsmyndigheden for den periode, hvor betingelserne ikke har været opfyldt.
4. Forvaltningsmyndigheden skal søge at undgå overlappende aktiviteter blandt projekter, der finansieres af Unionen. Til dette formål kan forvaltningsmyndigheden foretage enhver høring, som, den skønner, er hensigtsmæssig, og de hørte parter, herunder Kommissionen, skal yde den nødvendige støtte.
5. For hvert udvalgt projekt forelægger forvaltningsmyndigheden den ledende støttemodtager et dokument med angivelse af betingelserne for støtte til projektet, herunder de specifikke krav vedrørende de produkter og tjenesteydelser, der skal leveres i forbindelse med projektet, finansieringsplanen og gennemførelsesfristen.
Artikel 40
Forslagsindkaldelser
I forbindelse med hver forslagsindkaldelse forsyner forvaltningsmyndigheden ansøgerne med et dokument med angivelse af betingelserne for at deltage i indkaldelsen, udvælgelsen og gennemførelsen af projektet. Dette dokument skal også indeholde de specifikke krav vedrørende projektleverancerne, finansieringsplanen samt gennemførelsesfristen.
Artikel 41
Direkte tildeling
1. Projekter kan kun tildeles uden en forslagsindkaldelse i følgende tilfælde, og forudsat at det er behørigt begrundet i tildelingsbeslutningen:
a)
det organ, som et projekt tildeles, har et retligt eller faktisk monopol
b)
projektet vedrører foranstaltninger med specifikke karakteristika, der kræver, at det gennemføres af en særlig type organ som følge af dette organs tekniske kompetence, høje specialiseringsgrad eller administrative beføjelser.
2. Programmet skal omfatte en endelig liste over store infrastrukturprojekter, der er blevet foreslået til udvælgelse uden forslagsindkaldelse. Efter programmets vedtagelse, men ikke senere end den 31. december 2017, forelægger forvaltningsmyndigheden Kommissionen de fuldstændige projektansøgninger, inklusive de oplysninger, der er nævnt i artikel 43, samt begrundelsen for en direkte tildeling.
3. Programmet skal omfatte en vejledende liste over andre projekter end store infrastrukturprojekter, der er foreslået til udvælgelse uden forslagsindkaldelse. Det fælles overvågningsudvalg kan efter programmets vedtagelse til enhver tid beslutte at udvælge yderligere projekter uden en forslagsindkaldelse. I begge tilfælde skal der søges om forudgående godkendelse fra Kommissionen. Til dette formål skal forvaltningsmyndigheden forelægge Kommissionen de oplysninger, som er nævnt i artikel 43, samt en begrundelse for direkte tildeling.
4. Projekter, der er foreslået til udvælgelse uden forslagsindkaldelse, godkendes af Kommissionen på grundlag af en totrinsprocedure, som består af indsendelsen af en kortfattet beskrivelse af projektet efterfulgt af en fuldstændig projektansøgning. Kommissionen skal for hvert trin meddele sin afgørelse til forvaltningsmyndigheden senest to måneder fra datoen for dokumentets indsendelse. Denne tidsfrist kan om nødvendigt forlænges. Hvis Kommissionen afviser et foreslået projekt, skal den meddele en begrundelse til forvaltningsmyndigheden.
Artikel 42
Bidrag til finansielle instrumenter
1. Programmet kan bidrage til et finansielt instrument, forudsat at sidstnævnte opfylder programmets prioriteter.
2. Der skal i programmet opstilles en endelig beskrivende liste over bidrag til finansielle instrumenter. Efter vedtagelsen af programmet, men ikke senere end den 31. december 2017, forelægger forvaltningsmyndigheden Kommissionen de oplysninger, som nævnt i artikel 43.
3. Kommissionen undersøger det foreslåede bidrag for at vurdere dets merværdi og forenelighed med programmet.
4. Godkendelsesprocessen skal følge reglerne for disse finansielle instrumenter. Hvis Kommissionen afviser et foreslået bidrag, skal den meddele en begrundelse til forvaltningsmyndigheden.
5. Bidrag til disse finansielle instrumenter er underlagt de regler, som gælder for disse finansielle instrumenter.
Artikel 43
Projekternes indhold
1. Projektansøgningsdokumenter skal som minimum indeholde:
a)
en analyse af de problemer og behov, som berettiger projektet, under hensyntagen til programstrategien og projektets forventede bidrag til den relevante prioritet
b)
en vurdering af projektets grænseoverskridende virkning
c)
en målorienteret projektplan
d)
en vurdering af, hvor holdbare projektets forventede resultater vil være efter projektets afslutning
e)
objektivt verificerbare indikatorer
f)
oplysninger om projektets geografiske dækning og målgrupper
g)
projektets forventede gennemførelsesperiode og en detaljeret arbejdsplan
h)
en analyse af projektets indvirkning på de grænseoverskridende spørgsmål, som er nævnt i artikel 4, stk. 3, litra d), hvis det er relevant
i)
projektgennemførelseskravene, herunder følgende:
i)
identificering af støttemodtagerne og udpegning af den ledende støttemodtager, idet der gives garantier for dennes kompetencer på det pågældende område og dennes administrative og finansielle forvaltningskapacitet
ii)
beskrivelse af strukturen for projektforvaltningen og -gennemførelsen
iii)
ordninger blandt støttemodtagere i overensstemmelse med artikel 46
iv)
overvågnings- og evalueringsordninger
v)
informations- og kommunikationsplaner, navnlig foranstaltninger til anerkendelse af EU-støtten til projektet
j)
en detaljeret finansieringsplan og et budget.
2. Projektansøgninger til projekter, som omfatter en infrastrukturkomponent til en værdi af mindst 1 mio. EUR, skal desuden indeholde:
a)
en detaljeret beskrivelse af infrastrukturinvesteringen og dens beliggenhed
b)
en detaljeret beskrivelse af projektets kapacitetsopbygningskomponent, undtagen i behørigt begrundede tilfælde
c)
en fuldstændig gennemførlighedsundersøgelse eller en tilsvarende gennemført undersøgelse, herunder analysen af alternativer, resultaterne og en uafhængig kvalitetsvurdering
d)
en vurdering af projektets virkninger på miljøet i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU (11) og, for de deltagende lande, som er parter i projektet, en vurdering i overensstemmelse med FN/ECE's Esbokonvention af 25. februar 1991 om vurdering af virkningerne på miljøet på tværs af landegrænserne
e)
dokumentation for støttemodtagernes ejerskab eller adgang til området
f)
en byggetilladelse.
3. Undtagelsesvist og i behørigt begrundede tilfælde kan forvaltningsmyndigheden acceptere en senere indsendelse af de dokumenter, der er nævnt i litra f).
Artikel 44
Offentliggørelse af liste over projekter
1. Med henblik på at sikre gennemsigtighed i forbindelse med de projekter, som støttes via programmet, fører forvaltningsmyndigheden en liste over de tildelte projekter i et regnearksformat, som gør det muligt at sortere datene, søge i dem, udtrække data, sammenligne dem og let offentliggøre dem på internettet. Listen over projekterne skal være tilgængelig på programmets websted og ajourføres mindst hvert sjette måned. Med henblik på at tilskynde den private sektor, civilsamfundet eller nationale offentlige myndigheder til at genbruge listen over projekter kan webstedet indeholde en tydelig henvisning til de licensregler, der gælder for de offentliggjorte oplysninger.
2. Listen skal som minimum indeholde følgende oplysninger:
-
støttemodtagerens navn (kun juridiske personer; navne på fysiske personer angives ikke)
-
projektets navn
-
en kortfattet beskrivelse af projektet
-
projektgennemførelsesperioden
-
de samlede støtteberettigede udgifter
-
EU-medfinansieringssatsen
-
projektets postnummer eller en anden tilsvarende stedsindikator
-
den geografiske dækning
-
datoen for den seneste ajourføring af listen over projekter.
3. Listen over projekter forelægges for Kommissionen senest den 30. juni i året efter det regnskabsår, hvor projekterne blev udvalgt. Disse oplysninger offentliggøres på en af EU-institutionernes hjemmesider.
KAPITEL 2
Støttemodtagere
Artikel 45
Deltagelse i projekter
1. Projekter skal have deltagelse af støttemodtagere fra mindst en af de deltagende medlemsstater og et af de deltagende partnerlande, der er opført på listen i bilag I til forordning (EU) nr. 232/2014, eller Den Russiske Føderation.
2. Støttemodtagere er fysiske eller juridiske personer, som har fået tildelt et tilskud til et projekt. Fysiske personer kan være støttemodtagere, hvis dette er nødvendigt på grund af aktionens art eller karakteristika eller på grund af den målsætning, som ansøgeren forfølger. Fysiske personers deltagelse bestemmes på programniveau.
3. Støttemodtagere som omhandlet i stk. 1 skal opfylde alle følgende betingelser:
a)
være statsborgere i et af de deltagende lande eller juridiske personer, som er veletablerede i programområdet, eller internationale organisationer, der opererer i programområdet. Støttemodtageren kan være en europæisk gruppering for territorialt samarbejde, uanset hvor den er etableret, forudsat at dens geografiske dækning er inden for programområdet
b)
opfylde kriterierne for støtteberettigelse som fastsat for hver udvælgelsesprocedure
c)
ikke befinde sig i en situation, der medfører udelukkelse, jf. artikel 106, stk. 1, og artikel 107 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
4. Støttemodtagere, som ikke opfylder kriterierne i stk. 3, litra a), kan deltage sammen med støttemodtagere som omhandlet i stk. 1, forudsat at alle de følgende betingelser er opfyldt:
a)
de kan deltage i overensstemmelse med artikel 8 og 9 i forordning (EU) nr. 236/2014
b)
deres deltagelse er påkrævet som følge af projektets art og formål og er nødvendig for at sikre en effektiv gennemførelse
c)
det samlede beløb, der inden for rammerne af programmet tildeles støttemodtagere, som ikke opfylder kriterierne i stk. 3, litra a), overskrider ikke den grænse, der er anført i artikel 39, stk. 2, litra b).
Artikel 46
Støttemodtageres forpligtelser
1. For hvert projekt udpeges en ledende støttemodtager som repræsentant for partnerskabet.
2. Alle støttemodtagere skal samarbejde aktivt om at udvikle og gennemføre projektet. De skal desuden samarbejde om at finde personale til projekterne og/eller finansiere dem. Hver støttemodtager er juridisk og økonomisk ansvarlig for de aktiviteter, som den gennemfører, samt for den andel af EU-midler, som den modtager. Støttemodtagernes specifikke forpligtelser samt økonomiske ansvar fastlægges i aftalen som omhandlet i stk. 3, litra c).
3. Den ledende støttemodtager:
a)
modtager det finansielle bidrag fra forvaltningsmyndigheden til gennemførelsen af projektaktiviteterne
b)
sørger for, at støttemodtagerne modtager det samlede støttebeløb hurtigst muligt og i sin helhed i henhold til bestemmelserne i litra c). Der foretages ikke fradrag eller tilbageholdelse af noget beløb, og der pålægges ikke nogen specifik afgift med tilsvarende virkning, der kan mindske beløbene til modtagerne
c)
fastlægger partnerskabsordninger med andre støttemodtagere i en aftale, der omfatter bestemmelser, som bl.a. sikrer en forsvarlig finansiel forvaltning af de midler, der er tildelt projektet, herunder bestemmelser om inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb
d)
påtager sig ansvaret for at sikre, at hele projektet gennemføres
e)
sikrer, at de udgifter, som støttemodtagerne anmelder, er afholdt med henblik på projektets gennemførelse og svarer til de aktiviteter, der er fastlagt i kontrakten og aftalt mellem alle støttemodtagerne
f)
verificerer, at de udgifter, som støttemodtagerne anmelder, er blevet undersøgt i henhold til artikel 32, stk. 1.
KAPITEL 3
Udgifternes støtteberettigelse
Artikel 47
Former for tilskud
1. Der kan ydes tilskud i form af følgende:
a)
godtgørelse af en nærmere bestemt andel af faktisk afholdte støtteberettigede omkostninger som omhandlet i artikel 48
b)
finansiering efter en fast takst bestemt ved anvendelse af en procentsats på en eller flere nærmere afgrænsede omkostningskategorier
c)
faste beløb
d)
godtgørelse på grundlag af enhedsomkostninger
e)
en kombination af tilskudsformerne som nævnt i litra a) til d), forudsat at de hver især dækker forskellige omkostningskategorier.
2. Tilskud i den form, der er nævnt i stk. 1, litra a), beregnes på grundlag af de støtteberettigede omkostninger, som støttemodtageren faktisk har afholdt, i henhold til et foreløbigt budgetoverslag, som er indsendt sammen med forslaget og er indeholdt i kontrakten. Finansiering efter en fast takst som nævnt i stk. 1, litra b), omfatter specifikke kategorier af støtteberettigede omkostninger, som på forhånd er klart fastlagt ved anvendelse af en procentsats. Faste beløb som nævnt i stk. 1, litra c), omfatter overordnet set alle eller visse specifikke kategorier af støtteberettigede omkostninger, som på forhånd er klart fastlagt. Enhedsomkostninger som nævnt i stk. 1, litra d), omfatter alle eller visse specifikke kategorier af støtteberettigede omkostninger, som på forhånd er klart fastlagt ved hjælp af et beløb pr. enhed.
3. Tilskud må ikke have det formål eller den virkning, at de genererer en fortjeneste inden for rammerne af projektet. Undtagelserne som omhandlet i artikel 125, stk. 4, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.
Artikel 48
Støtteberettigede omkostninger
1. Tilskuddene må ikke overstige et samlet loft udtrykt som en procentsats og en absolut værdi beregnet på grundlag af de anslåede støtteberettigede omkostninger. Tilskuddene må ikke overstige de støtteberettigede omkostninger.
2. Støtteberettigede omkostninger er omkostninger, som støttemodtageren faktisk har afholdt, og som opfylder alle de følgende kriterier:
a)
de er afholdt i løbet af projektets gennemførelsesperiode. Navnlig gælder følgende:
i)
omkostninger til tjenesteydelser og arbejder skal vedrøre aktiviteter, der udføres i gennemførelsesperioden. Omkostninger til leverancer skal vedrøre levering og installering af varer i gennemførelsesperioden. Undertegnelse af en kontrakt, ordreafgivelse eller indgåelse af en given udgiftsforpligtelse i gennemførelsesperioden med henblik på fremtidig levering af tjenesteydelser, arbejder eller leverancer efter gennemførelsesperiodens udløb opfylder ikke dette krav; kontantoverførsler mellem den ledende støttemodtager og de andre støttemodtagere kan ikke betragtes som afholdte omkostninger
ii)
afholdte omkostninger bør være betalt inden forelæggelsen af de endelige rapporter. De kan betales senere, forudsat at de opføres på en liste i den endelige rapport med angivelse af den forventede betalingsdato
iii)
undtaget herfra er omkostninger vedrørende endelige rapporter, bl.a. udgiftskontrol, revision og endelig evaluering af projektet, som kan afholdes efter projektets gennemførelsesdato
iv)
procedurerne for tildeling af kontrakter som omhandlet artikel 52 ff. kan være indledt, og kontrakter kan være afsluttet af støttemodtageren eller støttemodtagerne, før projektets gennemførelsesperiode er startet, forudsat at bestemmelserne i artikel 52 ff. er overholdt
b)
de er anført i projektets samlede budgetoverslag
c)
de er nødvendige af hensyn til projektets gennemførelse
d)
de kan identificeres og bekræftes, navnlig ved bogføring i støttemodtagerens regnskab og opgørelse i henhold til regnskabsstandarderne og den almindelige praksis for omkostningsberegning, som gælder for støttemodtageren
e)
de opfylder kravene i den gældende skatte- og sociallovgivning
f)
de er rimelige og berettigede og opfylder kravene til forsvarlig økonomisk forvaltning, navnlig med hensyn til økonomisk ansvarlighed og omkostningseffektivitet
g)
de er underbygget af fakturaer eller dokumenter med tilsvarende beviskraft.
3. Et tilskud kan tildeles med tilbagevirkende kraft i følgende tilfælde:
a)
hvis ansøgeren kan påvise behovet for at påbegynde projektet, før kontrakten er underskrevet. Finansieringsberettigede omkostninger må dog ikke have været afholdt før datoen for indsendelse af ansøgningen om tilskud
b)
hvis der er tale om omkostninger vedrørende undersøgelser og dokumentation for projekter, herunder en infrastrukturkomponent.
Tilskud kan ikke tildeles med tilbagevirkende kraft til allerede afsluttede projekter.
4. For at give mulighed for at forberede stærke partnerskaber er omkostninger, der er afholdt efter indsendelsen af ansøgningen om tilskud i forbindelse med projekter, som har fået tildelt et tilskud, støtteberettigede, forudsat at følgende betingelser også er opfyldt:
a)
de er afholdt efter offentliggørelsen af forslagsindkaldelsen
b)
de er begrænset til omkostninger til rejse og ophold for personale ansat af støttemodtagerne, forudsat at de opfylder betingelserne i stk. 5, litra b)
c)
de overstiger ikke det maksimumbeløb, der er fastsat på programniveau.
5. Med forbehold af stk. 1 og 2 er følgende direkte omkostninger afholdt af støttemodtageren støtteberettigede:
a)
personaleomkostninger vedrørende projektet på følgende kumulative betingelser:
-
de vedrører omkostninger til aktiviteter, som støttemodtageren ikke ville have udført, hvis projektet ikke skulle have været gennemført
-
de overstiger ikke de omkostninger, som støttemodtageren normalt bærer, medmindre det påvises, at det er afgørende for at kunne gennemføre projektet
-
de vedrører faktiske bruttolønninger, herunder udgifter til social sikring og andre lønrelaterede omkostninger
b)
omkostninger til rejse og ophold for personale og andre personer, som deltager i projektet, forudsat at omkostningerne hverken overstiger de omkostninger, som støttemodtageren normalt bærer i overensstemmelse med sine regler og bestemmelser, eller de satser, som Kommissionen offentliggør på tidspunktet for opgaven, hvis de godtgøres i form af faste beløb, enhedsomkostninger eller finansiering efter en fast takst
c)
købs- og lejeomkostninger til udstyr (nyt eller brugt) og leverancer specifikt til projektets formål, forudsat at de svarer til markedspriserne
d)
omkostninger til forbrugsvarer specifikt indkøbt til projektet
e)
omkostninger, der følger af kontrakter, som støttemodtagerne har tildelt for at nå projektets mål
f)
omkostninger, der er en direkte følge af krav i nærværende forordning og i projektet (f.eks. foranstaltninger til oplysning og synliggørelse, evalueringer, eksterne revisioner, oversættelser), herunder omkostninger til finansielle tjenester (f.eks. omkostninger til bankoverførsler og finansielle garantier).
6. I medfør af artikel 4 kan der i et program fastsættes yderligere regler om støtteberettigelse for programmet som helhed.
Artikel 49
Ikke-støtteberettigede omkostninger
1. Følgende omkostninger vedrørende projektets gennemførelse er ikke støtteberettigede:
a)
gæld og gældsomkostninger (renter)
b)
hensættelser til dækning af tab eller forpligtelser
c)
omkostninger, der er anmeldt af støttemodtageren og allerede er finansieret over Unionens budget
d)
køb af jord eller bygninger for et beløb, der overstiger 10 % af det pågældende projekts støtteberettigede udgifter
e)
kurstab
f)
afgifter, skatter og gebyrer, herunder moms, undtagen hvis de ikke kan refunderes i henhold til den relevante nationale skattelovgivning, medmindre andet er fastlagt i relevante bestemmelser, som er indgået med partnerlande, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde
g)
lån til tredjeparter
h)
bøder, finansielle sanktioner og sagsomkostninger
i)
naturalydelser som defineret i artikel 14, stk. 1.
2. I henhold til artikel 4 kan det i et program fastsættes, at andre omkostningskategorier ikke er støtteberettigede.
Artikel 50
Faste beløb, enhedsomkostninger og finansiering efter en fast takst
1. Det samlede finansieringsbeløb på grundlag af faste beløb, enhedsomkostninger og finansiering efter en fast takst må ikke overstige 60 000 EUR pr. støttemodtager og pr. projekt, medmindre andet er fastsat i programmet i henhold til artikel 4, dog højst 100 000 EUR.
2. Anvendelsen af faste beløb, enhedsomkostninger og finansiering efter en fast takst skal som minimum understøttes af følgende:
a)
en begrundelse for hensigtsmæssigheden af sådanne former for finansiering, hvad angår projekternes art, risiciene for uregelmæssigheder og svig samt omkostninger til kontrol
b)
en angivelse af de omkostninger eller omkostningskategorier, der er dækket af faste beløb, enhedsomkostninger eller finansiering efter en fast takst, som ikke må omfatte ikke-støtteberettigede omkostninger som omhandlet i artikel 49
c)
en beskrivelse af metoderne til fastsættelse af faste beløb, enhedsomkostninger og finansiering efter en fast takst samt af betingelserne for på rimelig vis at sikre, at princippet om medfinansiering og forbud mod fortjeneste er overholdt, og at dobbeltfinansiering undgås. Disse metoder baseres på:
i)
statistiske data eller lignende objektive oplysninger eller
ii)
en individuel tilgang til den enkelte støttemodtager under hensyntagen til støttemodtagerens godkendte eller kontrollerbare historiske data eller sædvanlige praksis for omkostningsberegning.
3. Når beløbene er blevet vurderet og godkendt af forvaltningsmyndigheden, kan de ikke anfægtes i forbindelse med efterfølgende kontrol.
Artikel 51
Indirekte omkostninger
1. Indirekte omkostninger kan beregnes ved hjælp af en fast takst på op til 7 % af de støtteberettigede direkte omkostninger, eksklusive omkostninger afholdt i forbindelse med etableringen af infrastruktur, forudsat at taksten er beregnet på grundlag af en rimelig, retfærdig og kontrollerbar beregningsmetode.
2. Indirekte omkostninger til et projekt er de støtteberettigede omkostninger, som ikke kan identificeres som specifikke omkostninger, der er direkte forbundet med gennemførelsen af projektet, og som ikke må bogføres projektet direkte i henhold til betingelserne for støtteberettigelse som omhandlet i artikel 48. De må ikke omfatte ikke-støtteberettigede omkostninger som omhandlet i artikel 49 eller omkostninger, som allerede er opført under en anden udgiftspost eller et andet udgiftsområde i projektets budget.
KAPITEL 4
Afsnit 1
Udbud
Artikel 52
Gældende regler
1. Hvis støttemodtageren for at kunne gennemføre projektet er nødt til at indkøbe varer, arbejder eller tjenesteydelser, gælder følgende regler:
a)
hvis støttemodtageren er en ordregivende myndighed eller ordregivende enhed som defineret i EU's udbudsregler, kan den anvende de nationale love og administrative bestemmelser, der er vedtaget i forbindelse med EU-reglerne, eller bestemmelserne i stk. 2
b)
hvis støttemodtageren er en international organisation, kan den anvende egne udbudsregler, hvis disse giver samme garantier som internationalt anerkendte standarder
c)
hvis støttemodtageren er en offentlig myndighed i et partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, og hvis medfinansiering er overført til forvaltningsmyndigheden, kan den anvende de nationale love og administrative bestemmelser, forudsat at finansieringsaftalen tillader det, og de almindelige principper som omhandlet i stk. 2, litra a), er overholdt.
2. I alle andre tilfælde skal følgende forpligtelser være overholdt:
a)
kontrakten tildeles det bud, der sikrer den bedste pris i forhold til kvaliteten, eller eventuelt det billigste bud, idet interessekonflikter undgås.
b)
for kontrakter til en værdi af over 60 000 EUR gælder følgende regler:
i)
der nedsættes et evalueringsudvalg, som skal evaluere ansøgninger og/eller bud på grundlag af de udelukkelses-, udvælgelses- og tildelingskriterier, som støttemodtageren på forhånd har offentliggjort i udbudsmaterialet. Udvalget skal være sammensat af et ulige antal medlemmer, der alle har den nødvendige tekniske og administrative ekspertise til at give en kvalificeret udtalelse om buddene/ansøgningerne
ii)
der skal sikres en tilstrækkelig gennemsigtighed, fair konkurrence og passende forudgående omtale
iii)
der skal sikres ligebehandling, proportionalitet og ikke-forskelsbehandling
iv)
der skal udarbejdes et udkast til udbudsmateriale i henhold til international bedste praksis
v)
fristerne for indsendelsen af ansøgninger og bud skal være tilstrækkelig lang til at sikre interesserede parter en rimelig periode til at forberede deres bud
vi)
kandidater eller tilbudsgivere skal udelukkes fra deltagelse i et udbud, hvis de befinder sig i en af de situationer, der er beskrevet i artikel 106, stk. 1, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Kandidater eller tilbudsgivere skal godtgøre, at de ikke befinder sig i en af disse situationer. Endvidere må kontrakter ikke tildeles kandidater eller tilbudsgivere, som i løbet af udbuddet kommer i en af de situationer, som er omhandlet i artikel 107 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
vii)
udbudsbestemmelserne i artikel 53 til 56 skal overholdes.
3. I alle tilfælde finder reglerne for nationalitet og oprindelse i artikel 8 og 9 i forordning (EU) nr. 236/2014 anvendelse.
Artikel 53
Udbud i forbindelse med tjenesteydelseskontrakter
1. Tjenesteydelseskontrakter til en værdi af 300 000 EUR eller derover tildeles ved et internationalt begrænset udbud med forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse. Udbudsbekendtgørelsen skal offentliggøres i alle passende medier, også uden for programområdet, med angivelse af antallet af kandidater, mindst fire og højst otte, der vil blive opfordret til at give et bud, og den skal sikre fair konkurrence.
2. Tjenesteydelseskontrakter til en værdi af mellem 60 000 EUR og 300 000 EUR tildeles ved et udbud med forhandling på konkurrencevilkår uden offentliggørelse. Støttemodtageren skal tage kontakt til mindst tre tjenesteudbydere efter eget valg og forhandle kontraktbetingelserne med en eller flere af dem.
Artikel 54
Udbud i forbindelse med vareindkøbskontrakter
1. Vareindkøbskontrakter til en værdi af 300 000 EUR eller derover tildeles ved et internationalt offentligt udbud med forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse, som skal offentliggøres i alle relevante medier, også uden for programområdet.
2. Vareindkøbskontrakter til en værdi af mellem 100 000 EUR og 300 000 EUR tildeles ved et offentligt udbud, som offentliggøres i programområdet. Enhver støtteberettiget tilbudsgiver skal gives de samme muligheder som lokale firmaer.
3. Vareindkøbskontrakter til en værdi af mellem 60 000 EUR og 100 000 EUR tildeles ved et udbud efter forhandling på konkurrencevilkår uden offentliggørelse. Støttemodtageren skal tage kontakt til mindst tre leverandører efter eget valg og forhandle kontraktbetingelserne med en eller flere af dem.
Artikel 55
Udbud i forbindelse med bygge- og anlægskontrakter
1. Bygge- og anlægskontrakter til en værdi af 5 000 000 EUR eller derover tildeles ved et internationalt offentligt udbud, eller af hensyn til visse arbejders særlige karakteristika ved et begrænset udbud, med forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse, som skal offentliggøres i alle relevante medier, også uden for programområdet.
2. Bygge- og anlægskontrakter til en værdi af mellem 300 000 EUR og 5 000 000 EUR tildeles ved et offentligt udbud, som offentliggøres i programområdet. Enhver støtteberettiget tilbudsgiver skal gives de samme muligheder som lokale firmaer.
3. Bygge- og anlægskontrakter til en værdi af mellem 60 000 EUR og 300 000 EUR tildeles ved et udbud med forhandling på konkurrencevilkår uden offentliggørelse. Støttemodtageren skal tage kontakt til mindst tre kontrahenter efter eget valg og forhandle kontraktbetingelserne med en eller flere af dem.
Artikel 56
Anvendelse af udbud med forhandling
Støttemodtageren kan vælge at anvende udbud med forhandling på grundlag af kun ét bud i de tilfælde, som er omhandlet i artikel 266, 268 og 270 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012.
Afdeling 2
Finansiel støtte til tredjeparter
Artikel 57
Finansiel støtte til tredjeparter
1. Hvis projektet kræver, at tredjeparter tildeles finansiel støtte, kan der ydes støtte på betingelse af, at:
a)
den enkelte tredjepart stiller tilstrækkelige garantier med henblik på eventuel inddrivelse af tildelte beløb
b)
principperne om proportionalitet, gennemsigtighed, forsvarlig økonomisk forvaltning, ligebehandling og ikke-forskelsbehandling er opfyldt
c)
interessekonflikter undgås
d)
den finansielle støtte ikke er kumuleret eller tildeles med tilbagevirkende kraft; den skal i princippet omfatte medfinansiering og må ikke have det formål eller den virkning, at den genererer en fortjeneste til den enkelte tredjepart
e)
betingelserne for at yde den finansielle støtte er klart defineret i kontrakten for at undgå, at støttemodtageren foretager skøn. Af kontrakten skal det navnlig fremgå, hvilke kategorier af personer, der kan modtage støtte, og hvilke tildelingskriterier, der finder anvendelse (herunder kriterierne for fastsættelse af det nøjagtige beløb), og den skal indeholde en fast liste over de forskellige typer aktiviteter, som kan tildeles denne form for finansiel støtte
f)
det højeste beløb, der kan udbetaltes i finansiel støtte, må ikke overstige 60 000 EUR pr. tredjepart, medmindre den finansielle støtte er projektets primære formål.
2. Reglerne om nationalitet og oprindelse i artikel 8 og 9 i forordning (EU) nr. 236/2014 finder anvendelse. Hvis et kaskadetilskud overstiger 60 000 EUR, finder de regler for deltagelse, der er fastsat i artikel 52, litra b), nr. vi), tilsvarende anvendelse.
AFSNIT VIII
BETALINGER, REGNSKABSAFLÆGGELSE OG REGNSKABSGODKENDELSE, FINANSIELLE KORREKTIONER OG INDDRIVELSER
KAPITEL 1
Betalinger
Artikel 58
Årlige forpligtelser
1. Ved delt forvaltning indgår Kommissionen de indledende forpligtelser efter Kommissionens vedtagelse af programmet som omhandlet i artikel 5.
2. Ved indirekte forvaltning indgår Kommissionen de indledende forpligtelser efter vedtagelse af programmet og efter ikrafttrædelsen af aftalen om overdragelse af budgetgennemførelsesopgaver til en international organisation eller et partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, som omhandlet i artikel 81 og 82.
3. Efterfølgende indgår Kommissionen den tilsvarende forpligtelse senest den 1. maj i hvert finansår. Omfanget af årlige forpligtelser fastlægges i overensstemmelse med finansieringsplanen under hensyntagen til fremskridtene med programmet og de tilgængelige midler. Kommissionen underretter forvaltningsmyndigheden, når de årlige forpligtelser er indgået.
Artikel 59
Fælles regler for betalinger
1. Betalinger til forvaltningsmyndigheder kan have form af forfinansiering eller betaling af den endelige saldo.
2. Der skal åbnes en bankkonto i euro specifikt for programmet. Når betalinger fra Kommissionen overføres via en anden bankkonto end den, der tilhører programmet, skal de pågældende fulde beløb og alle påløbne renter straks overføres til bankkontoen for programmet.
3. Der foretages ikke fradrag eller tilbageholdelse af noget beløb, og der pålægges ikke noget specifikt gebyr eller lignende med tilsvarende virkning på disse beløb eller påløbne renter.
Artikel 60
Fælles regler for beregning af forfinansiering
1. Hvert finansår kan forvaltningsmyndigheden, når den er blevet underrettet om de årlige forpligtelser, anmode om en overførsel i form af forfinansiering på op til 80 % af EU-støtten for det pågældende finansår. Fra det andet finansår skal anmodninger om forfinansiering ledsages af det foreløbige budget med specificering af forvaltningsmyndighedens forpligtelser og betalinger for de to regnskabsår, der følger efter den seneste revisionserklæring som nævnt i artikel 68. Kommissionen skal efter gennemgang af det foreløbige budget, der indeholder en vurdering af programmets faktiske finansieringsbehov og en verificering af, at midlerne er til rådighed, foretage betalingen af hele eller dele af den ønskede forfinansiering senest 60 dage efter den dato, hvor Kommissionen registrerede betalingsanmodningen.
2. I løbet af finansåret kan forvaltningsmyndigheden anmode om overførsel af alle eller dele af de midler, der allerede er indgået forpligtelser for, som yderligere forfinansiering. Forvaltningsmyndigheden skal til støtte for sin anmodning indgive en foreløbig økonomisk rapport, der dokumenterer, at de udgifter, som faktisk er afholdt eller ventes at blive afholdt inden udløbet af det pågældende finansår, overstiger de forfinansieringsbeløb, der allerede er udbetalt. Sådanne efterfølgende overførsler udgør yderligere forfinansiering, såfremt de ikke støttes af en revisionserklæring som nævnt i artikel 68.
3. Hvert finansår under programmets gennemførelse afslutter Kommissionen tidligere forfinansieringsbetalinger på grundlag af de faktisk afholdte støtteberettigede udgifter støttet af en revisionserklæring som nævnt i artikel 68 efter godkendelse af regnskabet som beskrevet i artikel 69, stk. 2. Kommissionen kan på baggrund heraf foretage de nødvendige finansielle tilpasninger.
Artikel 61
Afbrydelse af betalingsfristen
1. Den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede som omhandlet i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 kan afbryde betalingsfristen for en betalingsanmodning i en periode på op til seks måneder under enhver af følgende omstændigheder:
a)
der er på grundlag af oplysninger fra et nationalt revisionsorgan eller et EU-revisionsorgan en klar begrundet mistanke om, at der er en væsentlig mangel i forvaltnings- og kontrolsystemets funktionsmåde
b)
den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede skal foretage supplerende kontrol efter at have modtaget oplysninger, der gør denne opmærksom på, at udgifterne knytter sig en uregelmæssighed med alvorlige økonomiske konsekvenser
c)
et af de dokumenter, der kræves i henhold til artikel 77, er ikke forelagt
d)
et af de dokumenter, der kræves i henhold til artikel 60 og 64, er ikke forelagt.
Forvaltningsmyndigheden kan indvilge i at forlænge afbrydelsen med yderligere tre måneder.
2. Den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede skal begrænse afbrydelsen til den del af udgifterne, som er omfattet af den betalingsanmodning, der er berørt af de elementer, der er nævnt i stk. 1, første afsnit, medmindre det ikke er muligt at identificere den berørte del af udgifterne. Den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede underretter straks den medlemsstat, der huser forvaltningsmyndigheden, og forvaltningsmyndigheden om årsagerne til afbrydelsen og anmoder dem om at afhjælpe situationen. Den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede bringer afbrydelsen til ophør, så snart de fornødne foranstaltninger er truffet. Afbrydelsen kan forlænges til over seks måneder, hvis de nødvendige foranstaltninger ikke er blevet truffet.
Artikel 62
Suspension af betalinger
1. Kommissionen kan suspendere alle eller dele af betalingerne under enhver af følgende omstændigheder:
a)
der er en alvorlig mangel ved den måde, som programmets forvaltnings- og kontrolsystemer fungerer på, og denne mangel har bragt EU-bidraget i fare og har ikke været genstand for korrigerende foranstaltninger
b)
de deltagende lande har i alvorlig grad misligholdt deres forpligtelser i henhold til artikel 31
c)
udgifterne er forbundet med en uoverensstemmelse, der ikke er blevet korrigeret, hvilket har alvorlige økonomiske konsekvenser
d)
evaluerings- og overvågningssystemet er behæftet med en alvorlig mangel med hensyn til kvalitet og pålidelighed
e)
efter overvågning, evaluering eller revision af programmet er der dokumentation for, at gennemførelsen af programmet ikke er i overensstemmelse med tidsrammerne som omhandlet i artikel 4 og meddelt i overensstemmelse med artikel 77.
2. Kommissionen kan beslutte at suspendere alle eller en del af forfinansieringsbetalingerne efter at have givet forvaltningsmyndigheden mulighed for at fremsætte bemærkninger.
3. Kommissionen bringer suspensionen af alle eller en del af betalingerne til ophør, når forvaltningsmyndigheden har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at kunne ophæve suspensionen.
Artikel 63
Betaling til ledende støttemodtagere
1. Betalinger til ledende støttemodtagere kan have en af følgende former:
a)
forfinansiering,
b)
mellemliggende betaling
c)
betaling af den endelige saldo.
2. Forvaltningsmyndigheden skal sikre, at betalingerne til de ledende støttemodtagere gennemføres så hurtigt som muligt i henhold til den indgåede kontrakt. Der foretages ikke fradrag eller tilbageholdelse af noget beløb, medmindre dette finder støtte i den indgåede kontrakt, og der pålægges ikke noget specifikt gebyr eller andet gebyr med tilsvarende virkning, der mindsker disse betalinger.
Artikel 64
Betaling af den endelige saldo
1. Forvaltningsmyndigheden forelægger senest den 30. september 2024 betalingsanmodningen for den endelige saldo sammen med de dokumenter, der er nævnt i artikel 77, stk. 5.
2. Den endelige saldo udbetales senest tre måneder efter datoen for regnskabsafslutningen for det sidste regnskabsår eller senest en måned efter datoen for godkendelsen af den endelige gennemførelsesrapport, hvis dette tidspunkt indtræffer senere.
Artikel 65
Undtagelse fra frigørelsen
1. Det beløb, som frigørelsen berører, nedsættes med de beløb, som forvaltningsmyndigheden ikke har været i stand til at anmelde til Kommissionen på grund af:
a)
projekter, der er suspenderet som følge af en retlig procedure eller en administrativ klage med opsættende virkning, eller
b)
force majeure, der i væsentlig grad berører gennemførelsen af hele eller en del af programmet
c)
anvendelsen af artikel 61 og 62.
2. Hvis forvaltningsmyndigheden påberåber sig force majeure i henhold til stk. 1, litra b), skal den påvise force majeure-forholdets direkte konsekvenser for gennemførelsen af hele eller en del af programmet. Med henblik på stk. 1, litra a) og b), kan der anmodes om nedsættelse én gang, hvis suspensionen eller force majeure-forholdet har varet i højst et år, eller et antal gange svarende til varigheden af force majeure-forholdet eller antallet af år mellem datoen for den retlige eller administrative beslutning om at suspendere gennemførelsen af projektet og datoen for den endelige retlige eller administrative afgørelse.
3. Senest den 15. februar sender forvaltningsmyndigheden Kommissionen oplysninger om de undtagelser, der er nævnt i stk. 1, for beløbet, som skal anmeldes senest den 31. december i det foregående finansår.
Artikel 66
Frigørelsesprocedure
1. Kommissionen underretter rettidigt forvaltningsmyndigheden, når der er risiko for frigørelse i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 236/2014.
2. På grundlag af de oplysninger, som Kommissionen har modtaget pr. 15. februar, underretter den forvaltningsmyndigheden om frigørelsesbeløbet på grundlag af disse oplysninger.
3. Forvaltningsmyndigheden har to måneder til at godkende frigørelsesbeløbet eller fremsætte bemærkninger.
4. Senest den 30. juni forelægger forvaltningsmyndigheden en ændret finansieringsplan for Kommissionen, der afspejler det reducerede støttebeløbs indvirkning på programmets tematiske målsætninger eller tekniske bistand for det pågældende finansår. Hvis der ikke forelægges en ændret finansieringsplan, ændrer Kommissionen finansieringsplanen ved at reducere EU-bidraget for det pågældende finansår. Reduktionen skal have en forholdsmæssig indvirkning på de tematiske målsætninger og den tekniske bistand.
5. Kommissionen ændrer afgørelsen om vedtagelse af programmet.
Artikel 67
Anvendelse af euroen
1. Afholdte udgifter i en anden valuta end euro omregnes til euro af forvaltningsmyndigheden og af støttemodtageren ved anvendelse af Kommissionens månedlige regnskabsvekselkurs i en af følgende:
a)
den måned, hvor udgiften er afholdt
b)
den måned, hvor udgiften blev forelagt til undersøgelse i overensstemmelse med artikel 32, stk. 1
c)
den måned, hvor udgiften blev meddelt til den ledende støttemodtager.
2. Den valgte metode fastsættes i programmet og finder anvendelse i hele programmets levetid. Der kan anvendes forskellige metoder på teknisk bistand og på projekter.
KAPITEL 2
Regnskabsaflæggelse og regnskabsgodkendelse
Artikel 68
Regnskabsaflæggelse
1. Regnskabet for programmet udarbejdes af forvaltningsmyndigheden. Regnskabet er uafhængigt og særskilt og omfatter kun transaktioner, der vedrører programmet. Det skal føres på denne måde for at gøre det muligt at gennemføre en analytisk overvågning af programmet efter prioritet og teknisk bistand.
2. Senest den 15. februar forelægger forvaltningsmyndigheden sin årlige rapport for Kommissionen med følgende finansielle oplysninger:
a)
regnskabet for det foregående regnskabsår
b)
en forvaltningserklæring underskrevet af repræsentanten for forvaltningsmyndigheden, der bekræfter at
i)
oplysningerne er korrekt udformet, fuldstændige og nøjagtige
ii)
udgifterne blev brugt til det fastsatte formål
iii)
de indførte kontrolsystemer giver de nødvendige garantier med hensyn til de underliggende transaktioners lovlighed
c)
en årlig oversigt over den kontrol, som forvaltningsmyndigheden har udført, herunder en analyse af arten og omfanget af de fejl og svagheder, der er konstateret i systemerne, samt de korrigerende foranstaltninger, der er truffet eller planlagt
d)
en revisionserklæring vedrørende årsregnskabet
e)
en årlig revisionsberetning udarbejdet af revisionsmyndigheden, der giver en oversigt over de gennemførte revisioner, herunder en analyse af arten og omfanget af de fejl og svagheder, der er konstateret, både på systemniveau og for projekter, samt de korrigerende foranstaltninger, der er truffet eller planlagt
f)
et overslag over de omkostninger, der er afholdt fra den 1. juli til den 31. december i det foregående år
g)
en liste over de projekter, der er afsluttet i løbet af regnskabsåret.
3. Det regnskab, der er nævnt i stk. 2, litra a), forelægges for hvert program og skal for hver prioritet og for den tekniske bistand omfatte:
a)
de udgifter, som forvaltningsmyndigheden har afholdt og betalt, og de indtægter, som den har genereret og modtaget
b)
de beløb, som er frafaldet eller inddrevet i løbet af regnskabsåret, de beløb, der skal inddrives inden udgangen af regnskabsåret, og de beløb, der ikke kan inddrives.
4. Af den revisionserklæring, der er nævnt i stk. 2, litra d), skal det fremgå, om regnskabet giver et retvisende billede, om de relaterede transaktioner er lovlige og formelt rigtige, og om det indførte kontrolsystem fungerer ordentligt. Det skal også fremgå af udtalelsen, om revisionsarbejdet rejser tvivl om de påstande, der er fremsat i forvaltningserklæringen som nævnt i stk. 2, litra b).
Artikel 69
Regnskabsgodkendelse
1. Kommissionen gennemgår regnskabet og oplyser senest den 31. maj i det år, der følger efter regnskabsåret, forvaltningsmyndigheden om, hvorvidt den godtager, at regnskabet er fuldstændigt, præcist og korrekt.
2. På baggrund af de afholdte støtteberettigede udgifter som bekræftet i revisionserklæringen som nævnt i artikel 68, stk. 2, litra d), afslutter Kommissionen forfinansieringen.
3. Regnskabsgodkendelsen sker med forbehold af efterfølgende finansielle korrektioner i overensstemmelse med artikel 72.
Artikel 70
Opbevaring af dokumentation
1. Forvaltningsmyndigheden og støttemodtagerne skal opbevare samtlige dokumenter med relation til programmet eller et projekt i fem år fra datoen for betalingen af saldoen for programmet. De skal navnlig opbevare rapporter, støttedokumenter samt regnskaber, regnskabsdokumenter og ethvert andet dokument med relation til finansieringen af programmet (herunder samtlige dokumenter med relation til tildelingen af kontrakter) og projekter.
2. Uanset stk. 1 skal dokumenter vedrørende revision, klager, retssager eller fremsættelse af krav, der opstår i forbindelse med programmet eller projektets gennemførelse, opbevares indtil sådanne revisioner, klager, retssager eller krav er afsluttet eller færdigbehandlet.
KAPITEL 3
Finansielle korrektioner og inddrivelser
Afsnit 1
Finansielle korrektioner
Artikel 71
Forvaltningsmyndighedens finansielle korrektioner
1. Forvaltningsmyndigheden har i første række ansvaret for at forebygge og undersøge uregelmæssigheder og for at foretage de nødvendige finansielle korrektioner og foretage inddrivelse. Hvis der er tale om systembetingede uregelmæssigheder, udvider forvaltningsmyndigheden sin undersøgelse til at omfatte alle operationer, som vil kunne være berørt.
Forvaltningsmyndigheden foretager de finansielle korrektioner, der er nødvendige i forbindelse med enkeltstående eller systembetingede uregelmæssigheder, som konstateres i forbindelse med projekter, teknisk bistand eller i programmet. Finansielle korrektioner består i helt eller delvist at annullere EU-bidraget til et projekt eller teknisk bistand. Forvaltningsmyndigheden tager hensyn til uregelmæssighedernes art og alvor og det økonomiske tab og anvender en forholdsmæssig finansiel korrektion. Forvaltningsmyndigheden registrerer de finansielle korrektioner i årsregnskabet for det regnskabsår, hvor der træffes beslutning om annulleringen.
2. Det EU-bidrag, der annulleres i overensstemmelse med stk. 1, kan genanvendes inden for det pågældende program med forbehold af stk. 3.
3. Det bidrag, som er annulleret i henhold til stk. 1, kan ikke genanvendes til det projekt, som var genstand for en finansiel korrektion, eller hvor der er foretaget en finansiel korrektion i forbindelse med en systembetinget uregelmæssighed, eller til et projekt, der er berørt af den systembetingede uregelmæssighed.
Artikel 72
Kommissionens finansielle korrektioner
1. Kommissionen foretager finansielle korrektioner ved at annullere hele eller en del af EU-bidraget til et program og foretage inddrivelse fra forvaltningsmyndigheden for at udelukke udgifter fra EU-finansiering, når de er i strid med gældende ret eller er knyttet til mangler i programmets forvaltnings- og kontrolsystemer som konstateret af Kommissionen eller Den Europæiske Revisionsret.
2. En overtrædelse af gældende ret medfører kun en finansiel korrektion i forbindelse med udgifter, som er blevet anmeldt til Kommissionen, og hvis en af følgende betingelser er opfyldt:
a)
overtrædelsen har påvirket udvælgelsen af et projekt eller en teknisk bistandskontrakt, eller der er i tilfælde, hvor det på grund af overtrædelsens art ikke er muligt at påvise denne påvirkning, begrundet risiko for, at overtrædelsen har haft en sådan virkning
b)
overtrædelsen har påvirket størrelsen af det udgiftsbeløb, som er anmeldt i forbindelse med programmet, eller der i tilfælde, hvor det på grund af overtrædelsens art ikke er muligt at opgøre dens finansielle virkning, begrundet risiko for, at overtrædelsen har haft en sådan virkning.
3. Kommissionen foretager navnlig finansielle korrektioner i de tilfælde, hvor den, efter at have gennemført den nødvendige undersøgelse, drager en af følgende konklusioner:
a)
der er en alvorlig mangel i programmets forvaltnings- og kontrolsystemer, som har bragt det EU-bidrag, der allerede er udbetalt, i fare
b)
forvaltningsmyndigheden har ikke overholdt sine forpligtelser i henhold til artikel 71 forud for indledningen af den finansielle korrektionsprocedure i henhold til dette stykke
c)
de udgifter, der er anført i den årlige eller den endelig rapport, er ukorrekte og er ikke blevet korrigeret af forvaltningsmyndigheden forud for den finansielle korrektionsprocedure i henhold til dette stykke.
Kommissionen baserer sine finansielle korrektioner på konstaterede individuelle tilfælde af uregelmæssigheder og tager hensyn til, om en uregelmæssighed er systembetinget. Hvis det ikke er muligt præcist at fastslå størrelsen af de uregelmæssige udgifter, anvender Kommissionen en fast takst eller en ekstrapoleret finansiel korrektion.
4. Når Kommissionen træffer afgørelse om størrelsen af en finansiel korrektion i henhold til stk. 3, overholder den proportionalitetsprincippet, idet den tager hensyn til uregelmæssighedens art og alvor samt omfanget og de finansielle virkninger af de mangler i forvaltnings- og kontrolsystemerne, der er konstateret i programmet.
5. Hvis Kommissionen baserer sin holdning på rapporter fra andre revisorer end revisorerne i dens egne tjenestegrene, drager den sine egne konklusioner om de finansielle følger efter samråd med forvaltningsmyndigheden og revisorerne.
6. Afslutningen af programmet berører ikke Kommissionens ret til på et senere tidspunkt at foretage finansielle korrektioner over for forvaltningsmyndigheden.
7. Kriterierne for fastsættelse af niveauet for den finansielle korrektion, der skal anvendes, samt kriterierne for anvendelse af faste takster eller ekstrapoleret finansiel korrektion er de kriterier, der er fastsat i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1303/2013 (12), særlig artikel 144, samt de, der er indeholdt i Kommissionens afgørelse af 19. december 2013 (13).
Artikel 73
Procedure
1. Før Kommissionen træffer afgørelse om en finansiel korrektion, meddeler den forvaltningsmyndigheden de foreløbige konklusioner af sin undersøgelse og anmoder forvaltningsmyndigheden om at fremsætte sine bemærkninger inden for to måneder.
2. Hvis Kommissionen foreslår en finansiel korrektion på grundlag af en ekstrapolation eller en fast takst, skal forvaltningsmyndigheden have mulighed for ved en gennemgang af de pågældende dokumenter at påvise, at uregelmæssighedens faktiske omfang er mindre end anslået i Kommissionens vurdering. Forvaltningsmyndigheden kan efter aftale med Kommissionen begrænse denne gennemgang til kun at omfatte en passende andel eller stikprøver af de pågældende dokumenter. Medmindre det drejer sig om behørigt begrundede tilfælde, må den tid, der afsættes til denne gennemgang, ikke overskride en periode på yderligere to måneder efter den i stk. 1 nævnte periode på to måneder.
3. Kommissionen tager hensyn til alle beviser, som forvaltningsmyndigheden forelægger inden for fristerne i stk. 1 og 2.
4. Hvis forvaltningsmyndigheden ikke godtager Kommissionens foreløbige konklusioner, kalder Kommissionen forvaltningsmyndigheden i samråd for at sikre, at alle relevante oplysninger og bemærkninger foreligger som grundlag for Kommissionens konklusioner om anvendelsen af den finansielle korrektion.
5. I tilfælde af enighed og med forbehold af stk. 6 kan forvaltningsmyndigheden genanvende det annullerede bidrag til det pågældende program i overensstemmelse med artikel 71, stk. 2.
6. For at anvende finansielle korrektioner træffer Kommissionen en afgørelse senest seks måneder efter datoen for samrådet eller efter datoen for modtagelse af supplerende oplysninger, når forvaltningsmyndigheden efter samrådet indvilliger i at fremlægge sådanne yderligere oplysninger. Kommissionen tager hensyn til alle de oplysninger og bemærkninger, der er fremkommet under proceduren. Hvis der ikke finder noget samråd sted, påbegyndes perioden på seks måneder to måneder efter datoen for modtagelsen af Kommissionens indkaldelse til samråd.
7. Hvis Kommissionen eller Den Europæiske Revisionsret konstaterer uregelmæssigheder, der afspejler en alvorlig mangel, som forhindrer forvaltnings- og kontrolsystemerne i at fungere effektivt, skal der ved den deraf følgende finansielle korrektion ske en reduktion af EU-bidraget.
Første afsnit finder ikke anvendelse i tilfælde af en alvorlig mangel, som forhindrer forvaltnings- og kontrolsystemerne i at fungere effektivt, og som inden den dato, hvor den blev opdaget af Kommissionen eller Den Europæiske Revisionsret:
a)
var blevet konstateret i forvaltningserklæringen, den årlige kontrolrapport eller revisionserklæringen forelagt for Kommissionen i overensstemmelse med artikel 68 eller i andre revisionsberetninger fra revisionsmyndigheden forelagt for Kommissionen og relevante indførte foranstaltninger eller
b)
havde været genstand for passende afhjælpende foranstaltninger truffet af forvaltningsmyndigheden.
Vurderingen af alvorlige mangler, som forhindrer forvaltnings- og kontrolsystemerne i at fungere effektivt, skal baseres på gældende lovgivning på det tidspunkt, hvor de relevante forvaltningserklæringer, årlige kontrolrapporter og revisionserklæringer blev forelagt.
Når der træffes afgørelse om en finansiel korrektion, skal Kommissionen:
a)
overholde proportionalitetsprincippet ved at tage hensyn til arten og alvoren af den væsentlige mangel, som forhindrer et forvaltnings- og kontrolsystem i at fungere effektivt, samt dens finansielle virkninger for Unionens budget
b)
med henblik på anvendelse af en fast takst eller ekstrapoleret korrektion udelukke uregelmæssige udgifter, der tidligere er konstateret af forvaltningsmyndigheden, og som har været genstand for en justering af regnskabet, samt udgifter, der er genstand for en igangværende vurdering af deres lovlighed og formelle rigtighed
c)
i forbindelse med vurderingen af den resterende risiko for Unionens budget tage hensyn til en fast takst eller ekstrapolerede korrektioner, som forvaltningsmyndigheden har anvendt på udgifterne i forbindelse med andre alvorlige mangler, som forvaltningsmyndigheden har konstateret.
Afdeling 2
Inddrivelse
Artikel 74
Finansielt ansvar og inddrivelse
1. Forvaltningsmyndigheden er ansvarlig for at inddrive uretmæssigt udbetalte beløb.
2. I de tilfælde, hvor inddrivelsen vedrører forvaltningsmyndighedens overtrædelse af sine juridiske forpligtelser i henhold til denne forordning og forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, er forvaltningsmyndigheden ansvarlig for tilbagebetaling af de pågældende beløb til Kommissionen.
3. I de tilfælde, hvor inddrivelsen vedrører systembetingede mangler i programmets forvaltnings- og kontrolsystemer, er forvaltningsmyndigheden ansvarlig for tilbagebetaling af de pågældende beløb til Kommissionen i overensstemmelse med ansvarsfordelingen blandt de deltagende lande som fastlagt i programmet.
4. I de tilfælde, hvor inddrivelsen vedrører et krav mod en støttemodtager, der er etableret i en medlemsstat, og forvaltningsmyndigheden ikke er i stand til at inddrive gælden, betaler den medlemsstat, i hvilken støttemodtageren er etableret, det skyldige beløb til forvaltningsmyndigheden og søger fyldestgørelse hos støttemodtageren.
5. I de tilfælde, hvor inddrivelsen vedrører et krav mod en støttemodtager, der er etableret i et partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, og forvaltningsmyndigheden ikke er i stand til at inddrive gælden, er det partnerland, i hvilket støttemodtageren er etableret, ansvarlig som fastlagt i de relevante finansieringsaftaler, der er omhandlet i artikel 8 og 9.
Artikel 75
Tilbagebetaling til forvaltningsmyndigheden
1. Forvaltningsmyndigheden inddriver uretmæssigt udbetalte beløb, herunder eventuelle morarenter fra den ledende støttemodtager. Den pågældende støttemodtager skal tilbagebetale de uretmæssigt udbetalte beløb til den ledende støttemodtager i overensstemmelse med den partnerskabsaftale, som de har indgået. Hvis den ledende støttemodtager ikke formår at sikre tilbagebetaling fra den pågældende støttemodtager, underretter forvaltningsmyndigheden formelt vedkommende om, at der skal foretages tilbagebetaling til den ledende støttemodtager. Hvis den pågældende støttemodtager ikke tilbagebetaler beløbet, anmoder forvaltningsmyndigheden deltagerlandet, i hvilket den pågældende støttemodtager er etableret, om at refundere de uretmæssigt udbetalte beløb i overensstemmelse med artikel 74, stk. 2-5.
2. Forvaltningsmyndigheden skal udvise behørig omhu for at sikre fyldestgørelse af tilbagebetalingskravene med hjælp fra de deltagende lande. Forvaltningsmyndigheden skal i særdeleshed sikre, at kravet er berettiget, udgør et fastlagt beløb og er forfaldent til betaling. Hvis forvaltningsmyndigheden påtænker at frafalde sit krav, skal den sikre sig, at dette formelt er i orden og i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning og proportionalitetsprincippet. Beslutningen om at frafalde kravet skal forelægges for det fælles overvågningsudvalg til forhåndsgodkendelse.
3. Forvaltningsmyndigheden skal holde Kommissionen orienteret om alle de foranstaltninger, den har truffet for at inddrive de forfaldne beløb. Kommissionen kan til enhver tid overtage opgaven med at inddrive beløbene enten direkte fra støttemodtageren eller fra det pågældende deltagende land.
4. Den dokumentation, som overføres til et deltagende land eller til Kommissionen, skal omfatte samtlige dokumenter, der er nødvendige med henblik på inddrivelse, samt dokumentation for de skridt, som forvaltningsmyndigheden har taget for at inddrive de forfaldne beløb.
5. Kontrakter indgået af forvaltningsmyndigheden skal indeholde en klausul, der giver Kommissionen eller det deltagende land, i hvilket støttemodtageren er etableret, tilladelse til at inddrive ethvert beløb, som forvaltningsmyndigheden har til gode, og som sidstnævnte ikke har været i stand til at inddrive.
Artikel 76
Tilbagebetaling til Kommissionen
1. Enhver tilbagebetaling til Kommissionen foretages før den forfaldsdato, der er anført i tilbagebetalingskravet. Forfaldsdatoen er 45 dage regnet fra datoen for udstedelsen af debetnotaen.
2. Enhver forsinkelse i tilbagebetalingen udløser morarenter fra forfaldsdatoen og indtil datoen for den faktiske betaling. Rentesatsen er treogethalvt procentpoint over den sats, som Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine primære markedsoperationer, på den første arbejdsdag i den måned, hvor forfaldsdatoen falder. Beløb, der skal tilbagebetales, kan modregnes ethvert beløb, der tilkommer støttemodtageren eller det deltagende land. Dette påvirker ikke parternes ret til at aftale betaling i rater.
AFSNIT IX
RAPPORTERING, OVERVÅGNING OG EVALUERING
Artikel 77
Forvaltningsmyndighedens årlige rapporter
1. Forvaltningsmyndigheden forelægger senest den 15. februar en årsrapport for Kommissionen, der er godkendt af det fælles overvågningsudvalg. Årsrapporten skal indeholde en teknisk og en finansiel del, der dækker det foregående regnskabsår.
2. Den tekniske del skal beskrive:
a)
de fremskridt, der er gjort med gennemførelsen af programmet og dets prioriteter
b)
den detaljerede liste over underskrevne kontrakter samt listen over udvalgte projekter, der endnu ikke er indgået kontrakter om, herunder reservelister
c)
de udførte tekniske bistandsaktiviteter
d)
de foranstaltninger, der er truffet med henblik på overvågning og evaluering af projekter, projektresultater og foranstaltninger, der er gennemført for at afhjælpe de konstaterede problemer
e)
de gennemførte informations- og kommunikationsaktiviteter.
3. Den finansielle del udarbejdes i overensstemmelse med artikel 68, stk. 2.
4. Årsrapporten skal desuden indeholde en plan for de aktiviteter, der skal gennemføres i det efterfølgende regnskabsår. Den skal omfatte:
a)
en ajourført revisionsstrategi
b)
arbejdsprogrammet, finansieringsplanen og en beskrivelse af den planlagte brug af teknisk bistand
c)
den årlige overvågnings- og evalueringsplan i overensstemmelse med artikel 78, stk. 2
d)
den årlige informations- og kommunikationsplan i overensstemmelse med artikel 79, stk. 4.
5. Forvaltningsmyndigheden forelægger senest den 30. september 2024 en endelig rapport for Kommissionen, der er godkendt af det fælles overvågningsudvalg. Den endelige rapport skal tilsvarende indeholde de krævede oplysninger i henhold til stk. 2 og 3 for det seneste regnskabsår og for hele programmets varighed.
Artikel 78
Overvågning og evaluering
1. Formålet med overvågningen og evalueringen af programmet er at forbedre kvaliteten af udformningen og gennemførelsen samt vurdere og forbedre dets sammenhæng, effektivitet og virkning. Der skal tages hensyn til resultaterne af overvågningen og evalueringen i programmerings- og gennemførelsesforløbet.
2. Programmet skal omfatte en vejledende overvågnings- og evalueringsplan for hele dets varighed. For hvert program udarbejdes der efterfølgende en årlig overvågnings- og evalueringsplan, som gennemføres af forvaltningsmyndigheden, i overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer og evalueringsmetode. Den årlige plan skal forelægges for Kommissionen senest den 15. februar.
3. Forvaltningsmyndigheden foretager en resultatorienteret program- og projektovervågning i tilknytning til den daglige overvågning.
4. Kommissionen skal have adgang til alle overvågnings- og evalueringsrapporter.
5. Kommissionen kan på et hvilket som helst tidspunkt iværksætte en evaluering eller overvågning af programmet eller en del af det. Resultaterne af disse foranstaltninger, der meddeles det fælles overvågningsudvalg og forvaltningsmyndigheden for programmet, kan føre til ændringer af programmet.
AFSNIT X
SYNLIGGØRELSE
Artikel 79
Synliggørelse
1. Ansvaret for at sikre, at offentligheden får relevante oplysninger, ligger hos både forvaltningsmyndigheden og støttemodtagerne.
2. Forvaltningsmyndigheden og støttemodtagerne skal sikre en tilstrækkelig synliggørelse af EU-bidraget til programmer og projekter for at styrke den offentlige bevidsthed om Unionens tiltag og skabe et sammenhængende billede af EU-støtten i alle deltagende lande.
3. Forvaltningsmyndigheden skal sikre, at dens synliggørelsesstrategi og synliggørende foranstaltninger, som gennemføres af støttemodtagerne, er i overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer.
4. Programmet skal indeholde en kommunikationsstrategi for hele programmets varighed samt en vejledende informations- og kommunikationsplan for det første år, herunder synliggørende foranstaltninger. For hvert program skal der efterfølgende udarbejdes en årlig informations- og kommunikationsplan, der gennemføres af forvaltningsmyndigheden. Planen forelægges for Kommissionen senest den 15. februar.
TREDJE DEL
SÆRLIGE BESTEMMELSER
AFSNIT I
INDIREKTE FORVALTNING MED INTERNATIONALE ORGANISATIONER
Artikel 80
Internationale organisationer som forvaltningsmyndighed
1. De deltagende lande kan foreslå, at programmet forvaltes af en international organisation.
2. Kun internationale organisationer som omhandlet i artikel 43 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 kan foreslås som forvaltningsmyndighed.
3. En international organisation skal opfylde kravene som fastsat i artikel 60 i forordning (EU) nr. 966/2012.
4. Inden Kommissionen vedtager et program skal den indhente dokumentation for, at kravene i stk. 3 er opfyldt.
Artikel 81
Regler for programmer, der forvaltes af en international organisation
1. Kommissionen og den internationale organisation indgår en aftale, der i detaljer beskriver de ordninger, der gælder for programmet. Hvis der via programmet ydes støtte til et finansielt instrument i henhold til artikel 42, skal de betingelser og rapporteringskrav, der er fastsat i artikel 140 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, være overholdt.
2. Bestemmelserne indeholdt i anden del finder anvendelse på programmer, der forvaltes af en international organisation, medmindre andet er bestemt i aftalen som omhandlet i stk. 1.
AFSNIT II
INDIREKTE FORVALTNING MED ET PARTNERLAND, DER DELTAGER I DET GRÆNSEOVERSKRIDENDE SAMARBEJDE
Artikel 82
Partnerlande som forvaltningsmyndighed
1. De deltagende lande kan foreslå, at programmet forvaltes af partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde.
2. Arten af den opgave, der overdrages til det udpegede partnerland, der deltager i det grænseoverskridende samarbejde, fastlægges i den aftale, som Kommissionen og partnerlandet indgår i henhold til bestemmelserne vedrørende indirekte forvaltning som omhandlet i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012.
3. Aftalen som omhandlet i stk. 2 skal i detaljer fastlægge de ordninger, der gælder for programmet. Den skal navnlig fastlægge, hvilke bestemmelser i anden del der finder anvendelse med hensyn til arten af de opgaver, der overdrages til forvaltningsmyndigheden, og de pågældende beløb.
FJERDE DEL
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 83
Overgangsbestemmelser
Kommissionens forordning (EF) nr. 951/2007 (14) finder fortsat anvendelse på retsakter og forpligtelser i forbindelse med gennemførelse i budgetårene før 2014.
Artikel 84
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. august 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 897/2014,
annettu 18 päivänä elokuuta 2014,
Euroopan naapuruusvälineen perustamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 232/2014 nojalla rahoitettavien rajatylittävän yhteistyön ohjelmien täytäntöönpanoa koskevien erityissäännösten vahvistamisesta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 291 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan naapuruusvälineen perustamisesta 11 päivänä maaliskuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 232/2014 (1) ja erityisesti sen 12 artiklan,
ottaa huomioon unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden täytäntöönpanoa koskevista yhteisistä säännöistä ja menettelyistä 11 päivänä maaliskuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 236/2014 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yksi asetuksen (EU) N:o 232/2014 osa-alue on yhden tai useamman Euroopan unionin jäsenvaltion ja yhden tai useamman, asetuksen liitteessä I määritellyn kumppanimaan ja/tai Venäjän federaation välinen yhteistyö, jota tehdään maiden yhteisenä rajana olevalla unionin ulkorajan osalla rajatylittävän yhteistyön tehostamiseksi.
(2)
Asetuksella (EU) N:o 236/2014 vahvistetaan avun täytäntöönpanosäännöt, jotka ovat yhteiset kaikille ulkoisen toiminnan rahoitusvälineille.
(3)
Asetuksessa (EU) N:o 232/2014 säädetään rajatylittävän yhteistyön ohjelmien toteuttamista koskevat erityissäännökset sisältävien täytäntöönpanosääntöjen vahvistamisesta. Kyseisissä säännöissä säädetään muun muassa osarahoituksen määrästä ja menetelmistä; yhteisten toimintaohjelmien sisällöstä, laadinnasta, muuttamisesta ja päättämisestä; ohjelman rakenteiden tehtävästä, mukaan lukien niiden asema, tosiasiallinen määrittely, vastuuvelvollisuus ja vastuu, hallinnointi- ja valvontajärjestelmien kuvaus sekä unionin tuen teknistä hallinnointia ja varainhoitoa koskevat edellytykset; takaisinperintämenettelyistä kaikissa osallistujamaissa; seurannasta ja arvioinnista; näkyvyydestä ja tiedottamisesta; yhteistyössä suoritettavasta ja välillisestä hallinnoinnista.
(4)
Asetuksen (EU) N:o 232/2014 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitetään strategiset tavoitteet, joihin rajatylittävällä yhteistyöllä pyritään, yhteistyön temaattiset tavoitteet ja odotettavissa olevat alustavat tulokset sekä luettelo perustettavista yhteisistä toimintaohjelmista.
(5)
Rajatylittävää yhteistyötä olisi toteutettava monivuotisina yhteisinä toimintaohjelmina, jotka kattavat johonkin rajaan tai useamman rajan kokonaisuuteen liittyvän yhteistyön ja joihin sisältyy monivuotisia ensisijaisia tavoitteita, jotka edistävät johdonmukaisesti asetettuja temaattisia tavoitteita ja jotka voidaan toteuttaa unionin tuella.
(6)
On tarpeen laatia täytäntöönpanosäännöt, joissa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännökset asetuksen (EU) N:o 232/2014 nojalla rahoitettavien rajatylittävän yhteistyön ohjelmien toteuttamiseen ja joissa osallistujamaille suodaan tietty liikkumavara kunkin ohjelman organisoinnin ja toteutuksen yksityiskohtien suhteen ohjelman erityispiirteet huomioon ottaen. Tämän periaatteen ja tämän asetuksen mukaisesti osallistujamaiden olisi yhdessä tehtävä ehdotuksia yhteisiksi toiminta-ohjelmiksi komissiolle, joka hyväksyy ne asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
(7)
Ottaen huomioon, että kaikki osallistujamaat on otettava mukaan ohjelman päätöksentekorakenteisiin, kun taas täytäntöönpanotehtävät annetaan yleensä jäsenvaltiossa toimivalle hallintoviranomaiselle, tarvitaan organisaatiorakennetta sääteleviä sääntöjä, jotka kattavat hallintoviranomaisen tehtävät sekä tehtävänjaon ohjelman rakenteisiin kuuluvien elinten välillä ja kunkin elimen sisällä.
(8)
Vuosien 2007-2013 ohjelmakaudelta saatujen kokemusten perusteella komissio ei automaattisesti kanna lopullista vastuuta kumppanimaissa suoritettavasta takaisinperinnästä. Siksi täytäntöönpanosääntöihin sisältyy uusia säännöksiä, joilla osallistujamaille annetaan enemmän hallinnointi-, valvonta- ja tarkastusvastuuta. Ohjelmissa on määriteltävä niiden hallinto- ja valvontajärjestelmät, jotka perustuvat näihin sääntöihin. Kumppanimaiden on avustettava hallintoviranomaisia ohjelmien toteutuksessa perustamalla kansalliset viranomaiset, valvonnan yhteyspisteet ja tarkastajaryhmä.
(9)
Asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklan 8 kohdan mukaisesti osallistujamaiden on tarvittaessa tehtävä hallintoviranomaisen kanssa sopimus, joka sisältää kumppanimaiden tai Venäjän federaation kanssa tehtyihin rahoitussopimuksiin sisältymättömiä määräyksiä.
(10)
Vuosien 2007-2013 ohjelmakaudelta saatujen kokemusten perusteella ei ole enää pakollista noudattaa avustusten myöntämistä koskevia menettelyjä ja sääntöjä, jotka komissio on laatinut ulkoista toimintaa varten. Ohjelmissa pitäisi olla lupa soveltaa osallistujamaiden kehittämiä menettelyjä edellyttäen, että tiettyjä tässä asetuksessa säädettyjä normeja noudatetaan.
(11)
Asetuksen (EU) N:o 232/2014 7 artiklan 7 kohdan mukaisesti tämän asetuksen perusteella myönnettävä rahoitus voidaan yhdistää rahoitukseen, jota myönnetään muiden asiaankuuluvien unionin asetusten perusteella. Tämä mahdollistaa asetuksen (EU) N:o 232/2014 nojalla myönnetyn rahoituksen siirtämisen ohjelmiin, joita rahoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1299/2013 (3) nojalla. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 231/2014 (4) on vastaavanlaiset säännöt rahoituksen siirtämisestä asetukseen (EU) N:o 232/2014, jotta voitaisiin kattaa jälkimmäisen asetuksen edunsaajien osallistuminen rajatylittävään yhteistyöhön tässä asetuksessa säädetyllä tavalla. Näillä uusilla säännöillä yksinkertaistetaan menettelyjä, joita sovelletaan näiden maiden osallistumiseen kyseisiin ohjelmiin.
(12)
Koska ohjelmat pannaan yleensä täytäntöön yhteistyössä hallinnoiden, hallinto- ja valvontajärjestelmien pitäisi olla linjassa unionin sääntöjen, varsinkin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (5), komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 (6) ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (7), kanssa. Komission olisi varmistettava, että unionin varoja käytetään ohjelmien täytäntöönpanon aikana asiassa sovellettavien sääntöjen mukaisesti.
(13)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksella (EU) N:o 232/2014 perustetun komitean lausunnon mukaisia.
(14)
Jotta ohjelmat voidaan suunnitella ja panna täytäntöön hyvissä ajoin, tämän asetuksen olisi tultava voimaan sitä päivää seuraavana kolmantena päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
ENSIMMÄINEN OSA
KOHDE JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Kohde
Tällä asetuksella annetaan rajatylittävän yhteistyön ohjelmien täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännökset asetuksen (EU) N:o 232/2014 12 artiklassa ja asetuksen (EU) N:o 236/2014 6 artiklan 2 kohdassa esitetyn mukaisesti.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’ohjelmalla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklassa tarkoitettua yhteistä toimintaohjelmaa;
b)
’osallistujamailla’ kaikkia ohjelmaan osallistuvia jäsenvaltioita, rajatylittävän yhteistyön kumppanimaita ja Euroopan talousalueen maita;
c)
’ohjelmasuunnitteluasiakirjalla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua asiakirjaa, jossa vahvistetaan strategiset tavoitteet, luettelo ohjelmista, niiden alustavat monivuotiset määrärahat ja maantieteellinen tukikelpoisuus;
d)
’ohjelma-alueella’ ydinalueita, rajoittuvia alueita, asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja merkittäviä yhteiskunta-, talous- ja kulttuurielämän keskuksia ja 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja alueyksikköjä;
e)
’ydinalueilla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja alueyksikköjä sekä liittymistä valmistelevan tukivälineen maantieteellisissä yksiköissä ja Euroopan talousalueen maissa sijaitsevia raja-alueita ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitetyn mukaisesti;
f)
’rajoittuvilla alueilla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja alueyksikköjä sekä liittymistä valmistelevan tukivälineen maantieteellisissä yksiköissä ja Euroopan talousalueen maissa sijaitseviin ydinalueisiin rajoittuvia alueyksikköjä;
g)
’yhteisellä seurantakomitealla’ yhteistä komiteaa, jonka tehtävänä on seurata ohjelman täytäntöönpanoa;
h)
’hallintoviranomaisella’ viranomaista tai elintä, jonka osallistujamaat ovat nimenneet vastaamaan ohjelman hallinnoinnista;
i)
’kansallisella viranomaisella’ kunkin osallistujamaan nimeämää tahoa, jolla on ylin vastuu hallintoviranomaisen tukemisesta ohjelman täytäntöönpanossa omalla alueellaan;
j)
’yhteisellä teknisellä sihteeristöllä’ osallistujamaiden perustamaa elintä, joka avustaa ohjelman eri elimiä;
k)
’rahoitusvälineillä’ unionin rahoitustukea, jota myönnetään täydentävyyden pohjalta yhden tai useamman unionin toimintapoliittisen tavoitteen tukemiseen. Tällaiset välineet voivat olla muodoltaan pääomasijoituksia tai oman pääoman luonteisia sijoituksia, lainoja tai vakuuksia taikka muita riskinjakovälineitä, ja niitä voidaan tarvittaessa yhdistää avustuksiin;
l)
’rajatylittävän yhteistyön kumppanimailla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 liitteessä I lueteltuja maita ja alueita, Venäjän federaatiota ja asetuksen (EU) N:o 231/2014 liitteessä I lueteltuja edunsaajia, kun jälkimmäisestä asetuksesta myönnetään osarahoitusta;
m)
’sääntöjenvastaisuudella’ mitä tahansa rahoitussopimuksen, muun sopimuksen tai sovellettavan lain rikkomista, joka johtuu ohjelman täytäntöönpanoon osallistuvan talouden toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja joka tuottaa tai voisi tuottaa vahinkoa unionin talousarviolle siihen kohdistuvan perusteettoman menoerän vuoksi;
n)
’unionin rahoitusosuudella’ ohjelman tai hankkeen tukikelpoisten menojen sitä osaa, jonka unioni rahoittaa;
o)
’sopimuksella’ mitä tahansa ohjelman puitteissa tehtyä hankinta- tai avustussopimusta;
p)
’suurilla infrastruktuurihankkeilla’ hankkeita, joihin sisältyy työ-, toimi- tai palvelukokonaisuus, jolla on tarkkaan määritetty jakamaton tarkoitus ja selvästi määritetyt yhteisen edun mukaiset tavoitteet sellaisten investointien toteuttamiseksi, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia ja hyötyjä, ja joiden talousarviosta vähintään 2,5 miljoonaa euroa on osoitettu infrastruktuurin hankintaan;
q)
’välittävällä toimielimellä’ julkista tai yksityistä elintä, joka toimii hallintoviranomaisen alaisuudessa tai hoitaa sen puolesta edunsaajien täytäntöönpanohankkeisiin liittyviä tehtäviä;
r)
’toimeksisaajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka kanssa on tehty hankintasopimus;
s)
’edunsaajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka kanssa on tehty avustussopimus;
t)
’tilivuodella’ 1 päivänä heinäkuuta alkavaa ja 30 päivänä kesäkuuta päättyvää jaksoa, lukuun ottamatta ensimmäistä tilivuotta, jonka osalta tarkoitetaan menojen tukikelpoisuuden alkamispäivänä alkavaa ja 30 päivänä kesäkuuta 2015 päättyvää jaksoa. Viimeinen tilivuosi on 1 päivänä heinäkuuta 2023 alkava ja 30 päivänä syyskuuta 2024 päättyvä jakso. Kun on kyse välillisestä hallinnoinnista 80 artiklassa tarkoitetun kansainvälisen järjestön kanssa, tilivuosi on sama kuin varainhoitovuosi;
u)
’varainhoitovuodella’ 1 päivänä tammikuuta alkavaa ja 31 päivänä joulukuuta päättyvää jaksoa.
TOINEN OSA
YHTEISET SÄÄNNÖKSET
I OSASTO
YLEINEN TÄYTÄNTÖÖNPANOKEHYS
1 LUKU
Ohjelmat
3 artikla
Laadinta
Kaikki osallistujamaat osallistuvat ohjelmien laadintaan yhteisymmärryksessä asetuksen (EU) N:o 232/2014, ohjelmasuunnitteluasiakirjan ja tämän asetuksen mukaisesti.
4 artikla
Sisältö
Kunkin ohjelman on sisällettävä seuraavat tiedot:
1.
Johdanto: lyhyt kuvaus ohjelman laadintavaiheista, myös tiedot kuulemisista ja toimista, joilla osallistujamaita ja muita sidosryhmiä on kannustettu osallistumaan ohjelman laadintaan.
2.
Ohjelma-alueen kuvaus:
a)
ydinalueet: luettelo ohjelmasuunnitteluasiakirjassa vahvistetuista tukikelpoisista alueyksiköistä ja tapauksen mukaan niiden laajennuksista asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 4 kohdan ja ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti;
b)
rajoittuvat alueet tapauksen mukaan: luettelo rajoittuvista alueista, perustelut niiden mukaan ottamiselle ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti ja osallistujamaiden päättämät ehdot niiden ohjelmaan osallistumiselle;
c)
asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut merkittävät yhteiskunta-, talous- ja kulttuurielämän keskukset tapauksen mukaan: luettelo keskuksista ensisijaisten tavoitteiden mukaisesti jaoteltuina, perustelut niiden mukaan ottamiselle ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti ja osallistujamaiden päättämät ehdot niiden ohjelmaan osallistumiselle;
d)
ohjelma-alueen kartta, jossa mainitaan kunkin alueyksikön nimi ja tehdään tapauksen mukaan ero a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen alueyksiköiden välillä;
e)
ohjelma-alueen kuvauksen lisäksi ohjelmassa on tapauksen mukaan ilmoitettava aikomus hyödyntää asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklan 5 kohtaa ohjelmasuunnitteluasiakirjassa vahvistetuin ehdoin.
3.
Ohjelmastrategia:
a)
kuvaus ohjelmastrategiasta, mukaan lukien temaattisten tavoitteiden valinta ja niitä vastaavat ensisijaiset tavoitteet ohjelmasuunnitteluasiakirjan vaatimusten mukaisesti;
b)
valitun strategian perustelut seuraavien pohjalta:
-
analyysi ohjelma-alueen sosioekonomisesta tilanteesta ja ympäristön tilasta: vahvuudet, heikkoudet ja analyysiin perustuvat keskipitkän aikavälin tarpeet;
-
kuvaus rajatylittävän yhteistyön ohjelmista saaduista kokemuksista;
-
sidosryhmien laajempaan kuulemiseen perustuvat tiedot yhdenmukaisuudesta muiden ohjelmien kanssa, joita unioni rahoittaa asianomaisissa maissa ja asianomaisilla alueilla, ja analyysi yhdenmukaisuudesta kansallisten ja alueellisten strategioiden ja politiikkojen kanssa;
-
riskianalyysi ja hillitsemistoimenpiteet;
c)
kuvaus objektiivisesti todennettavissa olevista indikaattoreista, erityisesti seuraavista:
-
kunkin ensisijaisen tavoitteen osalta odotettavissa olevat tulokset sekä vastaavat tulosindikaattorit lähtö- ja tavoitearvoineen;
-
kunkin ensisijaisen tavoitteen osalta tuotosindikaattorit, joiden oletetaan vaikuttavan tulosten syntymiseen, kvantifioitu tavoitearvo mukaan lukien;
d)
kuvaus keinoista, joilla seuraavat monialaiset kysymykset voidaan tapauksen mukaan valtavirtaistaa: demokratia ja ihmisoikeudet, ympäristön kestävyys, sukupuolten tasa-arvo ja hiv/aids.
4.
Toimivaltaisten viranomaisten ja hallintoelinten rakenteet ja nimittäminen:
a)
yhteisen seurantakomitean kokoonpano ja tehtävät;
b)
hallintoviranomainen ja sen nimitysprosessi;
c)
kaikkien osallistujamaiden kansalliset viranomaiset, erityisesti kunkin osallistujamaan 20 ja 31 artiklassa tarkoitettu viranomainen ja tapauksen mukaan muut kuin e ja f alakohdassa tarkoitetut tukirakenteet;
d)
menettely yhteisen teknisen sihteeristön ja tapauksen mukaan sivutoimipisteiden perustamiseksi ja niiden tehtävien määrittelemiseksi;
e)
tarkastusviranomainen ja tarkastajaryhmän jäsenet;
f)
valvonnan yhteyspisteeksi kussakin osallistujamaassa nimetty elin (nimetyt elimet) ja sen (niiden) tehtävät 32 artiklan mukaisesti.
5.
Ohjelman täytäntöönpano:
a)
lyhyt kuvaus hallinto- ja valvontajärjestelmistä 30 artiklan mukaisesti,
b)
ohjelman täytäntöönpanon aikataulu;
c)
kuvaus hankkeiden valintamenettelyistä 30 artiklan mukaisesti;
d)
kuvaus tuen luonteesta kunkin ensisijaisen tavoitteen osalta 38 artiklan mukaisesti, mukaan lukien luettelo hankkeista, jotka valitaan ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella, tai rahoitusvälineisiin maksettavista rahoitusosuuksista. Kuvaus sisältää myös alustavan aikataulun 41 artiklan mukaisesti rahoitettavien hankkeiden valinnalle;
e)
kuvaus teknisen avun suunnitellusta käytöstä ja sovellettavista sopimuksentekomenettelyistä;
f)
kuvaus seuranta- ja arviointijärjestelmistä sekä ohjelman koko keston kattava alustava seuranta- ja arviointisuunnitelma;
g)
viestintästrategia koko ohjelmakaudelle ja alustava tiedotus- ja viestintäsuunnitelma ensimmäiselle vuodelle;
h)
tiedot Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/42/EY (8) vahvistettujen sääntelyvaatimusten täyttymisestä;
i)
alustava rahoitussuunnitelma, johon sisältyy kaksi taulukkoa (ilman jaottelua osallistujamaittain):
-
taulukko, jossa eritellään alustavat vuotuiset maksusitoumus- ja maksumäärärahat tuelle, jota unioni aikoo myöntää kuhunkin temaattiseen tavoitteeseen ja tekniseen tukeen. Ensimmäisen vuoden määrärahoihin sisältyvät 16 artiklassa tarkoitettujen valmistelutoimien kustannukset;
-
taulukko, jossa eritellään alustavat määrät unionin tuelle ja osarahoitukselle koko ohjelmakauden ajaksi kunkin temaattisen tavoitteen ja teknisen tuen osalta;
j)
48 ja 49 artiklassa tarkoitetut menojen tukikelpoisuussäännöt;
k)
vastuiden jakaminen osallistujamaiden kesken 74 artiklan mukaisesti;
l)
osarahoituksen siirtoa, käyttöä ja seurantaa koskevat säännöt;
m)
kuvaus hallintoviranomaisen ja komission välisessä raportoinnissa ja tiedonvaihdossa käytettävistä IT-järjestelmistä;
n)
ohjelman kieli/kielet 7 artiklan mukaisesti.
5 artikla
Hyväksyminen
1. Vuoden kuluessa ohjelmasuunnitteluasiakirjan hyväksymisestä osallistujamaat tekevät yhdessä komissiolle ohjelmaehdotuksen, joka sisältää kaikki 4 artiklassa tarkoitetut osat. Ennen ehdotuksen jättämistä komissiolle osallistujamaat vahvistavat kirjallisesti hyväksyvänsä ohjelman sisällön.
2. Komissio todentaa, että ohjelma sisältää kaikki 4 artiklassa tarkoitetut osat. Komissio arvioi ohjelman johdonmukaisuutta suhteessa asetukseen (EU) N:o 232/2014, ohjelmasuunnitteluasiakirjaan, tähän asetukseen ja mihin tahansa unionin asiaankuuluvaan säädökseen. Arvioinnissa tarkastellaan erityisesti seuraavia:
a)
analyysin laatu ja johdonmukaisuus suhteessa ehdotettuihin ensisijaisiin tavoitteisiin ja muihin unionin rahoittamiin ohjelmiin;
b)
rahoitussuunnitelmaan tarkkuus;
c)
direktiivin 2001/42/EY vaatimusten mukaisuus.
3. Kolmen kuukauden kuluessa ohjelman jättöpäivästä komissio esittää siitä huomautuksia ja pyytää tarvittaessa sen tarkistamista. Osallistujamaiden on toimitettava kaikki tarvittavat tiedot kahden kuukauden kuluessa komission pyynnöstä. Komissio hyväksyy ohjelman kuuden kuukauden kuluessa sen jättöpäivästä edellyttäen, että kaikki sen esittämät huomautukset on otettu asianmukaisesti huomioon. Komissio voi tarvittavien tarkistusten luonteesta riippuen pidentää näitä määräaikoja.
4. Jokainen ohjelma hyväksytään komission päätöksellä ohjelman koko keston ajaksi asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
6 artikla
Mukautukset ja tarkistaminen
1. Mukautuksia, jotka eivät merkittävästi muuta ohjelman luonnetta ja tavoitteita, ei pidetä olennaisina. Tällaisia ovat erityisesti
a)
enintään 20 prosentin kumulatiiviset muutokset kuhunkin temaattiseen tavoitteeseen tai tekniseen apuun alun perin kohdennettuun unionin rahoitusosuuteen tai 2 kohdan mukaiset muutokset, joissa on kyse siirrosta temaattisten tavoitteiden välillä tai siirrosta teknisestä tuesta temaattisiin tavoitteisiin;
b)
enintään 20 prosentin kumulatiiviset muutokset kuhunkin temaattiseen tavoitteeseen alun perin kohdennettuun unionin rahoitusosuuteen tai 2 kohdan mukaiset muutokset, joissa on kyse siirrosta temaattisista tavoitteista tekniseen tukeen.
Hallintoviranomainen voi tehdä suoraan a alakohdassa tarkoitetut muutokset ohjelman rahoitussuunnitelmaan, kunhan yhteinen seurantakomitea on ne ensin hyväksynyt. Hallintoviranomaisen on ilmoitettava komissiolle näistä muutoksista viimeistään seuraavassa vuosikertomuksessa ja annettava komissiolle kaikki tarvittavat lisätiedot.
Kun on kyse b alakohdassa tarkoitetuista muutoksista ohjelman rahoitussuunnitelmaan, hallintoviranomaisen on saatava ennakkohyväksyntä sekä yhteiseltä seurantakomitealta että komissiolta.
2. Ohjelmia voidaan tarkistaa seuraavista syistä ja yhteisen seurantakomitean perustellusta pyynnöstä tai komission aloitteesta sen jälkeen, kun se on kuullut yhteistä seurantakomiteaa:
a)
ohjelmasuunnitteluasiakirjan uudelleentarkastelu;
b)
suuret sosioekonomiset muutokset tai olennaiset muutokset ohjelma-alueella;
c)
täytäntöönpano-ongelmat;
d)
edellä 1 kohdassa tarkoitettua joustomarginaalia suuremmat muutokset rahoitussuunnitelmassa tai mikä tahansa muutos, joka muuttaa merkittävästi ohjelman luonnetta tai tavoitteita;
e)
tarkastukset, seuranta ja arviointi.
3. Ohjelmien tarkistuspyynnöt on perusteltava asianmukaisesti ja niissä on huomioitava muutosten odotettavissa oleva vaikutus ohjelmaan.
4. Komissio arvioi sille 2 ja 3 kohdan mukaisesti toimitettuja tietoja. Jos komissio esittää huomautuksia, hallintoviranomaisen on toimitettava kaikki tarvittavat lisätiedot komissiolle. Komissio hyväksyy tarkistuspyynnön viiden kuukauden kuluessa sen esittämisestä edellyttäen, että kaikki sen esittämät huomautukset on otettu asianmukaisesti huomioon.
5. Ohjelman tarkistus 2 kohdassa tai 66 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa hyväksytään komission päätöksellä, ja se saattaa edellyttää 8 ja 9 artiklassa tarkoitettujen rahoitussopimusten muuttamista.
7 artikla
Kielten käyttö
1. Kunkin ohjelman työkielenä on käytettävä yhtä tai useampaa unionin virallista kieltä. Osallistujamaat voivat myös päättää käyttää muita kuin unionin virallisia kieliä työkielinä. Työkiel(t)en valinta on kuvattava ohjelmassa 4 artiklan mukaisesti.
2. Ohjelmien kumppanuusaspektin huomioon ottaen edunsaajat voivat toimittaa hallintoviranomaiselle hankettaan koskevat asiakirjat kansallisella kielellään, jos tämä mahdollisuus on erikseen mainittu ohjelmassa ja yhteinen seurantakomitea huolehtii mahdollisesti tarvittavien tulkkaus- ja käännöspalvelujen järjestämisestä hallintoviranomaisen välityksellä.
3. Ohjelmaan valittujen kaikkien kielten tulkkaus- ja käännöskulut katetaan ohjelmatasolla teknisen avun määrärahoista ja hanketasolla yksittäisten hankkeiden määrärahoista.
2 LUKU
Rahoitussopimukset
8 artikla
Rahoitussopimukset rajatylittävän yhteistyön kumppanimaiden kanssa
1. Komissio tekee rahoitussopimuksen kunkin rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan kanssa. Rahoitussopimuksen voivat allekirjoittaa myös muut osallistujamaat ja hallintoviranomainen tai maa, jossa hallintoviranomainen sijaitsee.
2. Rahoitussopimus allekirjoitetaan viimeistään sitä vuotta seuraavan vuoden lopussa, jona komissio tekee päätöksen ohjelman hyväksymisestä. Jos ohjelmaan osallistuu useampi kuin yksi rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa, kaikki osapuolet allekirjoittavat kuitenkin vähintään yhden rahoitussopimuksen ennen kyseistä ajankohtaa. Muut rajatylittävän yhteistyön kumppanimaat voivat allekirjoittaa rahoitussopimuksensa myöhemmin. Rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan kanssa sovitun ohjelman ulkoista osiota ei voi aloittaa ennen kuin rahoitussopimus kyseisen kumppanimaan kanssa on tullut voimaan. Jos ohjelma osarahoitetaan asetuksen (EU) N:o 232/2014 mukaisesti ja siihen osallistuu useampi kuin yksi rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa, kaikki osapuolten on allekirjoitettava vähintään yksi rahoitussopimus yhden, asetuksen (EU) N:o 232/2014 liitteessä I luetellun osallistuvan kumppanimaan tai Venäjän federaation kanssa viimeistään sitä vuotta seuraavan vuoden lopussa, jona komissio tekee päätöksen ohjelman hyväksymisestä.
9 artikla
Rahoitussopimukset rahoitukseen osallistuvien rajatylittävän yhteistyön kumppanimaiden kanssa
1. Jos rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan osarahoitusosuus siirretään hallintoviranomaiselle, 8 artiklassa tarkoitetun rahoitussopimuksen allekirjoittavat myös muut osallistuvat jäsenvaltiot ja rajatylittävän yhteistyön kumppanimaat sekä hallintoviranomainen tai maa, jossa hallintoviranomainen sijaitsee.
2. Rahoitussopimuksen on sisällettävä määräyksiä rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan osarahoitusosuudesta, esimerkiksi
a)
määrä;
b)
aiottu käyttö ja käyttöehdot, myös ehdot rahoituksen hakemiselle;
c)
maksuehdot;
d)
varainhoito;
e)
tietojen säilyttäminen;
f)
raportointivelvoitteet;
g)
tarkastukset;
h)
sääntöjenvastaisuudet ja takaisinperintä.
3 LUKU
Muut sopimukset tai yhteisymmärryspöytäkirjat
10 artikla
Sisältö
Hallintoviranomainen voi tehdä osallistujamaiden kanssa yhteisymmärryspöytäkirjan tai minkä tahansa muun ohjelmaa koskevan sopimuksen, joka sisältää määräyksiä varsinkin kansallisesta osarahoituksesta, rahoitusvastuista, tarkastuksesta ja takaisinperinnästä.
Tällaisen yhteisymmärryspöytäkirjan tai muun sopimuksen sisällön on oltava tämän asetuksen säännösten ja rahoitussopimuksen/-sopimusten määräysten mukainen.
4 LUKU
Täytäntöönpano
11 artikla
Täytäntöönpanotavat
Ohjelmat pannaan yleensä täytäntöön jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä hallinnoiden asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 59 artiklan mukaisesti. Osallistujamaat voivat ehdottaa täytäntöönpanoa niin, että rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa tai kansainvälinen organisaatio hallinnoi sitä välillisesti asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 60 artiklan mukaisesti.
Ohjelmiin, jotka pannaan täytäntöön välillisesti hallinnoiden, sovelletaan tämän asetuksen kolmatta osaa.
II OSASTO
OSARAHOITUS
12 artikla
Osarahoitusosuus
1. Osarahoituksen määrä on vähintään 10 prosenttia unionin rahoitusosuudesta.
2. Osarahoitus jaetaan mahdollisuuksien mukaan tasapuolisesti koko ohjelman keston ajalle sen varmistamiseksi, että 10 prosentin vähimmäistavoite saavutetaan ohjelman loppuun mennessä.
3. Ohjelmasta myönnetyn avun on oltava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettujen unionin valtiontukisääntöjen mukaista.
13 artikla
Osarahoituslähteet
1. Osarahoituksen on oltava peräisin muista lähteistä kuin unionilta.
2. Osallistujamaat voivat kussakin ohjelmassa päättää vapaasti osarahoituksen lähteen, määrän ja jakautumisen.
3. Jos rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa sitoutuu siirtämään osarahoitusosuutensa hallintoviranomaiselle, järjestelyt osarahoituksen myöntämiseksi, käyttämiseksi ja seuraamiseksi on vahvistettava 9 artiklassa tarkoitetussa rahoitussopimuksessa ja tapauksen mukaan 10 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa.
4. Kaikissa muissa tapauksissa osarahoitukseen sovellettavat järjestelyt voidaan vahvistaa 10 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa.
14 artikla
Luontoissuoritukset
1. Kolmannen osapuolen maksutta tarjoamat muut kuin taloudelliset resurssit katsotaan luontoissuorituksiksi ohjelma- tai hanketasolla. Hankkeeseen tai ohjelmaan osoitetusta henkilöstöstä aiheutuvia kustannuksia ei katsota luontoissuorituksiksi, mutta ne voidaan katsoa osaksi 12 artiklassa tarkoitettua osarahoituksen 10 prosentin vähimmäismäärää, kun maksajana ovat edunsaajat tai osallistujamaat.
2. Luontoissuoritukset eivät ole tukikelpoisia kustannuksia, eikä niitä voida katsoa osaksi 12 artiklassa tarkoitettua osarahoituksen 10 prosentin vähimmäismäärää.
III OSASTO
TÄYTÄNTÖÖNPANOJAKSO
15 artikla
Täytäntöönpanojakso
Kunkin ohjelman täytäntöönpanojakso alkaa aikaisintaan päivänä, jona komissio hyväksyy ohjelman, ja loppuu viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2024.
16 artikla
Ohjelman aloitusvaihe
1. Yhteistyössä hallinnoitaessa ohjelma alkaa osallistuvissa jäsenvaltioissa siitä, kun ne vastaanottavat 25 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen, jonka mukaan komissio ei aio pyytää kyseisessä artiklassa tarkoitettuja asiakirjoja tai esittää huomautuksia. Osallistujamaat voivat aloittaa sitä ennen hallinto- ja valvontajärjestelmien perustamisen edellyttämät valmistelutoimet. Kustannukset ovat tukikelpoisia 36 artiklan mukaisesti.
2. Kun ohjelmaa hallinnoidaan välillisesti 80 ja 82 artiklassa tarkoitetulla tavalla, se alkaa osallistuvissa jäsenvaltioissa sen jälkeen, kun sopimus, jolla talousarvion toteutustehtäviä siirretään kansainväliselle organisaatiolle tai rajatylittävän yhteistyön kumppanimaalle, on tullut voimaan.
3. Lisäksi voidaan toteuttaa seuraavat ohjelman aloittamisen edellyttämät valmistelutoimet:
a)
hallintoviranomaisen ja tapauksen mukaan yhteisen teknisen sihteeristön perustaminen;
b)
yhteisen seurantakomitean ensimmäiset kokoukset, joihin osallistuu myös edustajia sellaisista rajatylittävän yhteistyön kumppanimaista, jotka eivät ole vielä allekirjoittaneet rahoitussopimusta tai joiden rahoitussopimus ei ole vielä tullut voimaan;
c)
hankevalinnan tai sopimusten tekomenettelyiden valmistelu ja käynnistäminen, joihin sovelletaan rahoitussopimusten voimaantuloon sidottua keskeyttämislauseketta.
4. Ennen rahoitussopimusten voimaantuloa rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan kanssa voidaan aloittaa ainoastaan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetut valmistelutoimet.
17 artikla
Ohjelman keskeyttäminen
1. Jos yksikään rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa ei ole allekirjoittanut rahoitussopimusta ennen 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua päivää, ohjelma keskeytetään.
Euroopan aluekehitysrahaston jo sidotut vuotuiset erät ovat käytettävissä tavanomaisen ajan, mutta niitä voidaan käyttää ainoastaan asianomaisissa jäsenvaltioissa toteutettavaan toimintaan ja niistä on täytynyt tehdä sopimus ennen komission keskeyttämispäätöstä. Hallintoviranomainen toimittaa loppukertomuksen kolmen kuukauden kuluessa sopimusten päättämisestä komissiolle, joka toimii asiassa 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
2. Jos ohjelmaa ei voida toteuttaa osallistujamaiden välisissä suhteissa ilmenevien ongelmien vuoksi tai muista perustelluista syistä, komissio voi päättää keskeyttää ohjelman ennen täytäntöönpanojakson päättymispäivää yhteisen seurantakomitean pyynnöstä tai omasta aloitteestaan yhteistä seurantakomiteaa kuultuaan.
3. Jos ohjelma päätetään keskeyttää, hallintoviranomainen toimittaa loppukertomuksen kuuden kuukauden kuluessa komission päätöksestä. Komissio suorittaa loppumaksun tai antaa tarvittaessa perintämääräyksen sen jälkeen, kun aiemmat ennakkorahoitusmaksut on tarkastettu ja hyväksytty. Komissio vapauttaa myös sitoumusten jäljellä olevan määrän.
Vaihtoehtoisesti se voi päättää vähentää ohjelman määrärahoja 6 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti.
4. Euroopan aluekehitysrahaston tuki, joka vastaa vielä sitomattomia vuotuisia eriä tai sidottuja ja saman varainhoitovuoden aikana kokonaan tai osittain vapautettuja vuotuisia eriä, joita ei ole uudelleen kohdennettu toiseen, samaan ulkoisen yhteistyön ohjelmien luokkaan kuuluvaan ohjelmaan, on 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa kohdennettava sisäisiin rajatylittävän yhteistyön ohjelmiin asetuksen (EU) N:o 1299/2013 4 artiklan mukaisesti.
Asetuksesta (EU) N:o 232/2014 myönnettävä tuki, joka vastaa vielä sitomattomia vuotuisia eriä tai sidottuja ja saman varainhoitovuoden aikana kokonaan tai osittain vapautettuja vuotuisia eriä, on käytettävä toisten, asetuksen (EU) N:o 232/2014 nojalla tukikelpoisten ohjelmien tai hankkeiden rahoittamiseen.
18 artikla
Hankkeet
1. Sopimukset suurista infrastruktuurihankkeista, jotka valitaan ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella, on allekirjoitettava ja maksut rahoitusvälineisiin suoritettava ennen 30 päivää kesäkuuta 2019.
2. Kaikki muut sopimukset on allekirjoitettava ennen 31 päivää joulukuuta 2021.
3. Hankkeiden kaikkien ohjelmasta rahoitettavien toimien on loputtava viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2022.
19 artikla
Ohjelman päättäminen
1. Ainoastaan ohjelman päättämiseen liittyviä toimia voidaan toteuttaa 1 päivän tammikuuta 2023 ja 30 päivän syyskuuta 2024 välisenä aikana.
2. Ohjelma katsotaan päätetyksi, kun
a)
kaikki ohjelman puitteissa tehdyt sopimukset on päätetty;
b)
loppumaksu on maksettu tai palautettu;
c)
komissio on vapauttanut jäljellä olevat määrärahat.
3. Ohjelman päättäminen ei vaikuta komission oikeuteen tehdä myöhemmin hallintoviranomaisen tai edunsaajien osalta rahoitusoikaisuja, jos ohjelman tai hankkeiden loppusummaa on tarkistettava päättämispäivän jälkeen suoritetun valvonnan tai tarkastuksen johdosta.
IV OSASTO
OHJELMAN RAKENTEET
20 artikla
Viranomaisten ja hallintoelinten nimittäminen
1. Osallistujamaat valitsevat hallintoviranomaiseksi kansallisen, alueellisen tai paikallisen viranomaisen tai julkisoikeudellisen yhteisön taikka julkisen palvelun tehtäviä suorittavan yksityisoikeudellisen elimen. Sama hallintoviranomainen voidaan valita useampaan kuin yhteen ohjelmaan.
2. Osallistujamaat nimeävät yhdeksi ainoaksi tarkastusviranomaiseksi kansallisen, alueellisen tai paikallisen viranomaisen tai elimen, jonka toiminta on riippumatonta hallintoviranomaisesta. Tarkastusviranomaisen on sijaittava samassa jäsenvaltiossa kuin hallintoviranomainen. Sama tarkastusviranomainen voidaan valita useampaan kuin yhteen ohjelmaan.
3. Tiettyjä hallintoviranomaisen tehtäviä suorittamaan voidaan nimetä yksi tai useampi välittäjäelin, joka toimii hallintoviranomaisen alaisuudessa. Hallintoviranomaisen ja välittäjäelinten väliset järjestelyt on vahvistettava kirjallisesti. Välittäjäelimen on osoitettava vakavaraisuutensa ja asianomaista alaa koskeva pätevyytensä sekä hallinnolliset ja varainhoidolliset valmiutensa.
4. Osallistujamaiden on vahvistettava hallinto- ja valvontajärjestelmissä ja tapauksen mukaan 8 ja 9 artiklassa tarkoitetuissa rahoitussopimuksissa ja/tai 10 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa säännöt, joita sovelletaan niiden suhteisiin hallintoviranomaiseen ja tarkastusviranomaiseen, kyseisten viranomaisten välisiin suhteisiin sekä kyseisten viranomaisten ja komission välisiin suhteisiin.
5. Jäsenvaltio, jossa hallintoviranomainen sijaitsee, voi omasta aloitteestaan nimetä koordinointielimen, jonka tehtävänä on pitää yhteyttä komissioon ja toimittaa sille tietoja, koordinoida muiden nimettyjen elinten toimintaa ja edistää lainsäädännön yhdenmukaista soveltamista.
6. Kunkin osallistujamaan on nimettävä
a)
kansallinen viranomainen tukemaan hallintoviranomaista ohjelman hallinnoinnissa moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti;
b)
valvonnan yhteyspiste tukemaan hallintoviranomaista ohjelmasta johtuvien velvoitteiden valvonnassa;
c)
edustaja 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun tarkastajien ryhmään;
d)
edustajat 21 artiklassa tarkoitettuun yhteiseen seurantakomiteaan.
1 LUKU
Yhteinen seurantakomitea
21 artikla
Yhteinen seurantakomitea
Osallistujamaiden on perustettava yhteinen seurantakomitea kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona komissio on hyväksynyt ohjelman.
22 artikla
Yhteisen seurantakomitean kokoonpano
1. Yhteinen seurantakomitea koostuu kunkin osallistujamaan nimeämästä yhdestä tai useammasta edustajasta. Edustajia ei nimetä yksityishenkilöinä vaan tehtävien perusteella. Yhteinen seurantakomitea voi nimetä muita henkilöitä tarkkailijoiksi.
2. Osallistujamaiden on huolehdittava kaikkien asianomaisten toimijoiden ja varsinkin paikallisten sidosryhmien, myös kansalaisjärjestöjen ja paikallisviranomaisten, soveltuvasta osallistumisesta aina, kun se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, sen varmistamiseksi, että ne osallistuvat ohjelman täytäntöönpanoon.
3. Komissio osallistuu yhteisen seurantakomitean työhön tarkkailijana. Se on kutsuttava yhteisen seurantakomitean jokaiseen kokoukseen samanaikaisesti osallistujamaiden edustajien kanssa. Komissio päättää kunkin yhteisen seurantakomitean kokouksen osalta, osallistuuko se kokoukseen ja miltä osin.
4. Yhteisen seurantakomitean puheenjohtajana toimii joku sen jäsenistä, hallintoviranomaisen edustaja tai kuka tahansa muu henkilö työjärjestyksessä esitetyn mukaisesti.
5. Yhteisen seurantakomitean sihteeriksi nimetään hallintoviranomaisen, yhteisen teknisen sihteeristön tai 20 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun välittäjäelimen edustaja.
23 artikla
Toiminta
1. Yhteinen seurantakomitea laatii ja hyväksyy työjärjestyksensä yksimielisesti.
2. Yhteinen seurantakomitea pyrkii tekemään päätöksensä yksimielisesti. Tietyistä, varsinkin hankkeiden lopulliseen valintaan ja niille myönnettävien avustusten määriin liittyvistä päätöksistä voidaan järjestää äänestys työjärjestyksen mukaisesti.
3. Jokaisella osallistujamaalla on yhtäläinen äänioikeus sen nimeämien edustajien lukumäärästä riippumatta.
4. Sihteerillä, komissiolla ja muilla tarkkailijoilla ei ole äänioikeutta.
5. Yhteisen seurantakomitean puheenjohtaja toimii moderaattorina ja johtaa puhetta. Puheenjohtajalla on osallistujamaata edustaessaan äänioikeus.
6. Yhteinen seurantakomitea kokoontuu vähintään kerran vuodessa. Puheenjohtaja kutsuu sen koolle hallintoviranomaisen pyynnöstä tai minkä tahansa osallistujamaan tai komission asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä. Komitea voi myös tehdä päätöksiä kirjallisessa menettelyssä puheenjohtajan, hallintoviranomaisen tai minkä tahansa osallistujamaan aloitteesta työjärjestyksensä mukaisesti.
7. Yhteisen seurantakomitean kokousten päätteeksi laaditaan pöytäkirja, jonka puheenjohtaja ja sihteeri allekirjoittavat. Pöytäkirjasta toimitetaan jäljennös osallistujamaiden edustajille, komissiolle ja mahdollisille muille tarkkailijoille.
24 artikla
Yhteisen seurantakomitean tehtävät
1. Yhteinen seurantakomitea seuraa ohjelman täytäntöönpanoa ja edistymistä sen ensisijaisissa tavoitteissa käyttäen objektiivisesti todennettavissa olevia indikaattoreita ja niihin liittyviä tavoitearvoja, jotka on määritelty ohjelmassa. Yhteinen seurantakomitea tarkastelee kaikkia ohjelman tuloksiin vaikuttavia kysymyksiä.
2. Yhteinen seurantakomitea voi antaa hallintoviranomaiselle suosituksia ohjelman täytäntöönpanosta ja arvioinnista. Sen on seurattava antamiensa suositusten pohjalta toteutettuja toimia.
3. Erityisesti yhteinen seurantakomitea
a)
hyväksyy hallintoviranomaisen työohjelman ja rahoitussuunnitelman, mukaan lukien teknisen avun suunniteltu käyttö;
b)
seuraa, miten hallintoviranomainen toteuttaa työohjelmaa ja rahoitussuunnitelmaa;
c)
hyväksyy ohjelmasta rahoitettavien hankkeiden valintakriteerit;
d)
vastaa ohjelmasta rahoitettaviin hankkeisiin sovellettavasta arviointi- ja valintamenettelystä;
e)
hyväksyy ohjelman tarkistamista koskevat ehdotukset;
f)
käy läpi kaikki hallintoviranomaisen toimittamat kertomukset ja ryhtyy tarvittaessa aiheellisiin toimenpiteisiin;
g)
tutkii kaikki hallintoviranomaisen sen tietoon saattamat riita-asiat;
h)
tarkastaa ja hyväksyy 77 artiklassa tarkoitetun vuosikertomuksen;
i)
tarkastaa ja hyväksyy 78 artiklassa tarkoitetun vuotuisen seuranta- ja arviointisuunnitelman;
j)
tarkastaa ja hyväksyy 79 artiklassa tarkoitetut vuotuiset tiedotus- ja viestintäsuunnitelmat.
4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdan d alakohdassa säädetään, yhteinen seurantakomitea voi perustaa alaisuuteensa hankkeiden valintakomitean.
2 LUKU
Hallintoviranomainen
25 artikla
Nimittäminen
1. Osallistujamaiden valitsema hallintoviranomainen käy sijaintijäsenvaltiossaan läpi nimitysmenettelyn, joka vahvistetaan asianmukaisella tasolla tehtävällä päätöksellä.
2. Nimitysmenettely perustuu riippumattoman tarkastuselimen kertomukseen ja lausuntoon. Tarkastuselin arvioi, vastaavatko hallinto- ja valvontajärjestelmät, mukaan lukien välittäjäelinten rooli niissä, tämän asetuksen liitteessä I vahvistettuja nimityskriteerejä. Tarkastuselin ottaa tapauksen mukaan huomioon sen, ovatko ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmät samankaltaisia kuin edellisellä ohjelmakaudella käytössä olleet järjestelmät, sekä kaiken näytön järjestelmien tehokkaasta toiminnasta.
Riippumattomana tarkastuselimenä toimii tarkastusviranomainen tai muu julkis- tai yksityisoikeudellinen elin, jolla on tarvittavat tarkastusvalmiudet, ja sen toiminta on riippumatonta hallintoviranomaisesta. Se hoitaa tehtävänsä kansainvälisesti hyväksyttyjä tilintarkastusstandardeja noudattaen.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava 1 kohdassa tarkoitettu muodollinen päätös komissiolle mahdollisimman pian sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt ohjelman.
4. Komissio voi pyytää riippumattoman tarkastuselimen kertomusta ja lausuntoa sekä kuvausta hallinto- ja valvontajärjestelmistä, erityisesti niiden hankevalintaa koskevista osista, kahden kuukauden kuluessa 1 kohdassa tarkoitetun muodollisen päätöksen vastaanottamisesta. Jos komissio ei aio pyytää näitä asiakirjoja, se ilmoittaa asiasta jäsenvaltiolle mahdollisimman pian. Jos komissio pyytää näitä asiakirjoja, se voi esittää niistä huomautuksia kahden kuukauden kuluessa niiden vastaanottamisesta, ja asiakirjoihin on tehtävä tarvittavat tarkistukset huomautusten huomioon ottamiseksi. Jos komissiolla ei ole alustavia tai myöhemmässä vaiheessa esitettäviä huomautuksia, se ilmoittaa asiasta jäsenvaltiolle mahdollisimman pian.
5. Jos olemassa olevat tarkastus- ja valvontatulokset osoittavat, että nimetty viranomainen ei enää täytä 2 kohdassa tarkoitettuja kriteerejä, jäsenvaltion on asianmukaisella tasolla vahvistettava tarvittavat korjaavat toimet ja asetettava ongelman vakavuuden mukainen koeaika, jonka kuluessa korjaavat toimet on toteutettava.
Jos nimetty viranomainen ei toteuta tarvittavia korjaavia toimia jäsenvaltion asettaman koeajan puitteissa, jäsenvaltion on asianmukaisella tasolla peruttava sen nimitys.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä
-
nimetyn viranomaisen asettamisesta koeajalle sekä korjaavista toimista ja niitä koskevasta koeajasta; tai
-
koeajan päättymisestä, kun korjaavat toimenpiteet on toteutettu; tai
-
viranomaisen nimityksen perumisesta.
Jäsenvaltion ilmoitus siitä, että nimetty elin on asetettu koeajalle, ei johda maksupyyntöjen käsittelyn keskeyttämiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 61 artiklan soveltamista.
Jos hallintoviranomaisen nimitys perutaan, osallistujamaiden on nimitettävä uusi 20 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu viranomainen tai elin jatkamaan hallintoviranomaisen tehtäviä. Kyseinen elin tai viranomainen käy läpi 2 kohdassa tarkoitetun nimitysmenettelyn, ja komissiolle on ilmoitettava asiasta 4 kohdan mukaisesti. Tämä muutos edellyttää ohjelman tarkistamista 6 artiklan mukaisesti.
26 artikla
Hallintoviranomaisen tehtävät
1. Hallintoviranomainen vastaa ohjelman hallinnoinnista moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen ja huolehtii siitä, että yhteisen seurantakomitean päätökset noudattavat asiassa sovellettavia lakeja ja määräyksiä.
2. Ohjelman hallinnoinnin osalta hallintoviranomainen
a)
tukee yhteisen seurantakomitean työtä ja toimittaa sille tietoja, joita se tarvitsee tehtäviensä hoitamiseksi, erityisesti tiedot edistymisestä ohjelman oletettujen tulosten ja tavoitteiden saavuttamisessa;
b)
laatii vuosikertomuksen ja loppukertomuksen ja toimittaa ne komissiolle saatuaan yhteisen seurantakomitean hyväksynnän;
c)
jakaa välittäjäelinten, yhteisen teknisen sihteeristön, tarkastusviranomaisen ja edunsaajien kanssa tietoja, jotka ovat olennaisia niiden tehtävien hoitamisen tai hankkeiden täytäntöönpanon kannalta;
d)
ottaa käyttöön tietokonejärjestelmän sellaisten tietojen syöttämistä ja tallentamista varten, joita tarvitaan kunkin hankkeen seurannassa, arvioinnissa, varainhoidossa, valvonnassa ja tarkastamisessa, tapauksen mukaan myös tiedot hankkeen yksittäisistä osallistujista, ja ylläpitää kyseistä järjestelmää. Erityisesti järjestelmään syötetään ja tallennetaan kunkin hankkeen tekniset kertomukset ja varainhoitokertomukset. Järjestelmästä saa kaikki tiedot, joita tarvitaan maksupyyntöjen ja tilinpäätösten tekemiseen, myös tiedot perittävistä ja perityistä määristä sekä hankkeelle tai ohjelmalle myönnetyn rahoitusosuuden koko määrän tai osan peruuttamisen seurauksena vähennetyistä määristä;
e)
toteuttaa tapauksen mukaan ympäristövaikutusten arviointeja ohjelmatasolla;
f)
panee tiedotus- ja viestintäsuunnitelmat täytäntöön 79 artiklan mukaisesti;
g)
panee seuranta- ja arviointisuunnitelmat täytäntöön 78 artiklan mukaisesti.
3. Hankkeiden valinnan ja hallinnoinnin osalta hallintoviranomainen
a)
laatii ja käynnistää valintamenettelyt:
b)
hallinnoi hankkeiden valintamenettelyjä;
c)
toimittaa johtavalle edunsaajalle asiakirjan, jossa esitetään hankekohtaiset tukiehdot, mukaan lukien rahoitussuunnitelma ja täytäntöönpanon määräajat;
d)
allekirjoittaa sopimukset edunsaajien kanssa;
e)
hallinnoi hankkeita.
4. Teknisen avun osalta hallintoviranomainen
a)
hallinnoi sopimusten tekomenettelyjä;
b)
allekirjoittaa sopimukset toimeksisaajien kanssa;
c)
hallinnoi sopimuksia.
5. Ohjelman varainhoidon ja valvonnan osalta hallintoviranomainen
a)
todentaa, että palvelut, tavaratoimitukset ja urakat on suoritettu, toimitettu ja/tai asennettu, että edunsaajien ilmoittamat menot on maksettu niille ja että asiassa on noudatettu sovellettavaa lakia, ohjelman sääntöjä ja hanketuen ehtoja;
b)
varmistaa, että hankkeen täytäntöönpanoon osallistuvilla edunsaajilla on käytössään joko erillinen kirjanpitojärjestelmä tai soveltuva kirjanpitokoodi kaikille hankkeeseen liittyville tapahtumille;
c)
ottaa käyttöön tehokkaita ja oikeasuhteisia petostentorjuntatoimenpiteitä havaitut riskit huomioon ottaen;
d)
ottaa käyttöön menettelyt, joilla varmistetaan, että kaikki menoja ja tarkastuksia koskevat asiakirjat, joita tarvitaan asianmukaisen jäljitysketjun turvaamiseksi, säilytetään 30 artiklan vaatimusten mukaisesti;
e)
laatii 68 artiklassa tarkoitetut johdon vahvistuslauman ja vuotuisen yhteenvedon;
f)
laatii ja toimittaa maksupyynnöt komissiolle 60 artiklan mukaisesti;
g)
laatii tilinpäätöksen;
h)
ottaa huomioon kaikkien tarkastusviranomaisen suorittamien tai sen alaisuudessa suoritettujen tarkastusten tulokset maksupyyntöjä laatiessaan ja toimittaessaan;
i)
säilyttää komissiolle ilmoitettuja menoja ja edunsaajille suoritettuja maksuja koskevan kirjanpitoaineiston sähköisessä muodossa;
j)
pitää kirjaa takaisin perittävistä määristä ja määristä, joita on vähennetty koko avustuksen tai sen osan peruuttamisen johdosta.
6. Edellä olevan 5 kohdan a alakohdan mukaisten tarkastusten on sisällettävä seuraavat menettelyt:
a)
hallinnolliset tarkastukset kustakin edunsaajien esittämästä maksupyynnöstä;
b)
hanketarkastukset paikan päällä.
Paikan päällä tehtävien tarkastusten tiheys ja kattavuus on suhteutettava hankkeelle myönnetyn avustuksen määrään ja riskitasoon, joka on määritetty näissä tarkastuksissa ja tarkastusviranomaisen suorittamissa tarkastuksissa hallinto- ja valvontajärjestelmien muodostamalle kokonaisuudelle.
7. Edellä olevan 6 kohdan b alakohdan mukaiset tarkastukset paikan päällä voidaan suorittaa otantaperiaatteella.
8. Mikäli hallintoviranomaisen isäntänä toimiva instituutio on myös ohjelman edunsaaja, 5 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tarkastuksia koskevilla järjestelyillä on varmistettava tehtävien asianmukainen eriyttäminen.
27 artikla
Yhteinen tekninen sihteeristö ja sen sivutoimipisteet
1. Osallistujamaat voivat päättää perustaa yhteisen teknisen sihteeristön, joka on kuvattava ohjelmassa 4 artiklan mukaisesti.
2. Yhteinen tekninen sihteeristö avustaa hallintoviranomaista, yhteistä seurantakomiteaa ja tapauksen mukaan tarkastusviranomaista niiden tehtävien hoitamisessa. Se tiedottaa mahdollisille edunsaajille ohjelmissa tarjolla olevista rahoitusmahdollisuuksista ja avustaa edunsaajia hankkeen täytäntöönpanossa. Se voidaan myös nimittää 20 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuksi välittäjäelimeksi.
3. Osallistujamaihin voidaan niiden päätöksellä perustaa sivutoimipisteitä. Niiden rooli on kuvattava ohjelmassa; siihen voi kuulua viestintää, tiedottamista ja hallintoviranomaisen avustamista hankkeen arvioinnissa ja täytäntöönpanon seurannassa. Sivutoimipisteille ei voi missään tapauksessa siirtää tehtäviä, joihin liittyy julkisen vallan käyttöä tai hankkeita koskevaa päätösvaltaa.
4. Yhteinen tekninen sihteeristö ja sen sivutoimipisteet rahoitetaan teknisen avun määrärahoista.
3 LUKU
Tarkastusviranomainen
28 artikla
Tarkastusviranomaisen tehtävät
1. Ohjelman tarkastusviranomaisen on varmistettava, että tarkastukset tehdään hallinto- ja valvontajärjestelmistä, tarkoituksenmukaisesta otoksesta hankkeita ja ohjelman tilinpäätöksestä.
2. Tarkastusviranomaisen apuna on tarkastajaryhmä, johon kuuluu edustaja kustakin ohjelmaan osallistuvasta maasta.
3. Jos tarkastukset suorittaa jokin muu elin kuin tarkastusviranomainen, tarkastusviranomaisen on varmistettava, että tällaisen elimen toiminta on riippumatonta vaaditulla tavalla.
4. Tarkastusviranomaisen on huolehdittava siitä, että tarkastustyössä noudatetaan kansainvälisesti hyväksyttyjä tilintarkastusstandardeja.
5. Tarkastusviranomaisen on toimitettava komissiolle tarkastusstrategia yhdeksän kuukauden kuluessa siitä, kun ensimmäinen rahoitussopimus on allekirjoitettu 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tarkastusstrategiassa on esitettävä tilinpäätöstä ja hankkeita koskevat tarkastusmenetelmät, hanketarkastuksissa sovellettava otantamenetelmä sekä kuluvan tilivuoden ja kahden seuraavan tilivuoden tarkastussuunnitelma. Tarkastusstrategiaa on päivitettävä vuosittain vuodesta 2017 vuoden 2024 loppuun. Jos yhteistä hallinto- ja valvontajärjestelmää sovelletaan useampaan kuin yhteen ohjelmaan, kyseisille ohjelmille voidaan laatia yksi ainoa tarkastusstrategia. Päivitetty tarkastusstrategia toimitetaan komissiolle yhdessä ohjelman vuosikertomuksen kanssa.
6. Tarkastusviranomaisen on laadittava 68 artiklan mukaisesti
a)
tarkastuslausuma edeltävän tilivuoden tilinpäätöksestä;
b)
vuotuinen tarkastuskertomus.
Jos yhteistä hallinto- ja valvontajärjestelmää sovelletaan useampaan kuin yhteen ohjelmaan, b alakohdassa vaaditut tiedot voidaan esittää yhdessä ainoassa kertomuksessa.
29 artikla
Yhteistyö tarkastusviranomaisen kanssa
Komissio tekee yhteistyötä tarkastusviranomaisen kanssa sen tarkastussuunnitelmien ja -menetelmien yhteensovittamiseksi ja jakaa tulokset asianomaisen ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmien tarkastuksista.
V OSASTO
HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMÄT
30 artikla
Hallinto- ja valvontajärjestelmien yleiset periaatteet
1. Hallinto- ja valvontajärjestelmiin sisältyvät seuraavat:
a)
kunkin hallinnointiin ja valvontaan osallistuvan elimen tehtävät, myös tehtävien jakautuminen kussakin elimessä, ja niiden organisaatio tehtävien eriyttämistä elinten välillä ja sisällä koskevan periaatteen mukaisesti;
b)
menettelyt ilmoitettujen menojen oikeellisuuden ja asianmukaisuuden varmistamiseksi;
c)
sähköiset tietojärjestelmät kirjanpitoa, tietojen tallentamista, seurantaa ja raportointia varten;
d)
seuranta- ja raportointijärjestelmät, jos vastuullinen elin siirtää tehtävien suorittamisen toiselle elimelle;
e)
järjestelyt hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnan tarkastamiseksi;
f)
järjestelmät ja menettelyt riittävän jäljitysketjun turvaamiseksi;
g)
menettelyt sääntöjenvastaisuuksien, myös petosten, ehkäisemiseksi, toteamiseksi ja korjaamiseksi sekä aiheettomasti maksettujen summien takaisin perimiseksi mahdolliset korot mukaan lukien;
h)
menettelyt teknistä apua koskevien sopimusten tekemiseksi ja hankkeiden valitsemiseksi;
i)
osallistujamaiden kansallisten viranomaisten rooli ja vastuut 31 artiklan mukaisesti.
2. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmät perustetaan tämän asetuksen säännösten mukaisesti ja että kyseiset järjestelmät toimivat tehokkaasti.
31 artikla
Osallistujamaiden kansalliset viranomaiset ja vastuut
1. Edellä olevan 20 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti nimitetyn kansallisen viranomaisen on muun muassa
a)
vastattava hallinto- ja valvontajärjestelmien perustamisesta ja tehokkaasta toiminnasta kansallisella tasolla;
b)
varmistettava ohjelman täytäntöönpanoon kansallisella tasolla osallistuvien instituutioiden yleinen koordinointi, mukaan lukien instituutiot, jotka toimivat valvonnan yhteyspisteinä ja tarkastajaryhmän jäseninä;
c)
edustettava maataan yhteisessä seurantakomiteassa.
Rajatylittävän yhteistyön kumppanimaiden osalta kansallinen viranomainen on viime kädessä vastuussa 8 ja 9 artiklassa tarkoitetun rahoitussopimuksen määräysten täytäntöönpanosta.
2. Osallistujamaat tukevat hallintoviranomaista sen hoitaessa 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua velvollisuuttaan.
3. Osallistujamaiden on omilla alueillaan ehkäistävä, havaittava ja korjattava sääntöjenvastaisuudet, myös petokset, ja perittävä takaisin aiheettomasti maksetut määrät mahdollisine korkoineen 74 artiklan mukaisesti. Niiden on viipymättä ilmoitettava sääntöjenvastaisuuksista hallintoviranomaiselle ja komissiolle ja tiedotettava niille hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen etenemisestä.
4. Osallistujamaiden vastuista edunsaajalle aiheettomasti maksettujen määrien osalta säädetään 74 artiklassa.
5. Komission tekemä rahoitusoikaisu ei vaikuta hallintoviranomaisen velvollisuuteen hoitaa takaisinperinnät 74 ja 75 artiklan mukaisesti eikä jäsenvaltioiden velvollisuuteen periä takaisin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (9) 14 artiklan mukaisesti.
32 artikla
Tarkastus- ja valvontarakenteet
1. Tarkastaja tai edunsaajasta riippumaton toimivaltainen virkamies tarkastaa menot, jotka edunsaaja on ilmoittanut maksupyynnön tueksi. Tarkastaja tai toimivaltainen viranomainen tarkastaa, ovatko edunsaajan ilmoittamat kustannukset ja hankkeen tulot todellisia, asianmukaisesti kirjattuja ja sopimuksen ehtojen mukaisesti tukikelpoisia.
Tarkastus tehdään sovitun menettelyn mukaisesti, ja siinä noudatetaan seuraavia:
a)
IFAC:n (International Federation of Accountants) julkaisema International Standard on Related Services 4400 -standardi (Engagements to perform Agreed-upon Procedures regarding Financial Information);
b)
Code of Ethics for Professional Accountants -säännöt, jotka on laatinut ja julkaissut IFAC:n alainen eettisiä tilintarkastusstandardeja käsittelevä kansainvälinen lautakunta (International Ethics Standards Board for Accountants).
Virkamiesten osalta kyseiset menettelyt ja standardit vahvistetaan kansallisella tasolla kansainväliset standardit huomioon ottaen.
Tarkastajan on täytettävä vähintään yksi seuraavista vaatimuksista:
a)
tämän on oltava jäsen kansallisessa tilintarkastus- tai tarkastuselimessä tai -laitoksessa, joka puolestaan on IFAC:n jäsen;
b)
tämän on oltava kansallisen tilintarkastus- tai tarkastuselimen tai -laitoksen jäsen. Jos kyseinen elin tai laitos ei ole IFAC:n jäsen, tarkastajan on sitouduttava noudattamaan IFAC:n standardeja ja eettisiä normeja työssään;
c)
tämän on oltava jäsenvaltion julkisen valvontaelimen julkiseen rekisteriin rekisteröitynyt lakisääteinen tilintarkastaja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/43/EY (10) vahvistettujen julkisen valvonnan periaatteiden mukaisesti;
d)
tämän on oltava rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan julkisen valvontaelimen julkiseen rekisteriin rekisteröitynyt lakisääteinen tilintarkastaja edellyttäen, että kyseiseen rekisteriin sovelletaan asianomaisen maan lainsäädännössä vahvistettuja julkisen valvonnan periaatteita.
Virkamiehellä on oltava tarkastustyössä tarvittava tekninen asiantuntemus.
2. Myös hallintoviranomainen tekee omat, 26 artiklan 5 kohdan a alakohdassa ja 6 kohdassa tarkoitetut tarkastukset. Valvonnan yhteyspisteet voivat avustaa hallintoviranomaista tarkastusten tekemisessä koko ohjelma-alueella.
Osallistujamaiden on toteutettava kaikki mahdolliset toimenpiteet hallintoviranomaisen tukemiseksi sen valvontatehtävissä.
3. Tarkastusviranomaisen on 28 artiklan mukaisesti varmistettava, että tarkastukset tehdään hallinto- ja valvontajärjestelmistä, tarkoituksenmukaisesta otoksesta hankkeita ja ohjelman tilinpäätöksestä. Edellä 28 artiklan 2 kohdassa mainittu tarkastajaryhmä on perustettava kolmen kuukauden kuluessa hallintoviranomaisen nimittämisestä. Ryhmä laatii oman työjärjestyksensä. Sen puheenjohtajana toimii ohjelman tarkastusviranomainen.
Kukin osallistujamaa voi valtuuttaa tarkastusviranomaisen suorittamaan tehtävänsä suoraan sen alueella.
4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetun elimen (tarkoitettujen elinten) riippumattomuus on taattava.
33 artikla
Unionin harjoittama valvonta
1. Komissio, Euroopan petostentorjuntavirasto, Euroopan tilintarkastustuomioistuin ja kuka tahansa näiden instituutioiden ja elinten valtuuttama ulkopuolinen tarkastaja saa asiakirjoja tutkimalla ja/tai paikalla tarkastuksia tekemällä todentaa, miten rahoitustukea saava(t) hallintoviranomainen, edunsaajat, toimeksisaajat, alihankkijat ja kolmannet osapuolet käyttävät unionin varoja. Kussakin sopimuksessa on nimenomaisesti määrättävä, että nämä instituutiot ja elimet saavat käyttää toimitiloja, asiakirjoja ja tietoja koskevaa valvontavaltaansa riippumatta siitä, missä muodossa tiedot on tallennettu.
2. Komissio varmistaa saatavilla olevien tietojen perusteella, että hallinto- ja valvontajärjestelmät ovat tämän asetuksen mukaisia ja toimivat tehokkaasti. Tällaisia tietoja ovat esimerkiksi nimityspäätös, vuotuinen johdon vahvistuslausuma, vuotuiset valvontakertomukset, vuotuinen tarkastuslausuma, vuosikertomus sekä kansallisten ja unionin elinten suorittamat tarkastukset.
3. Komissio voi pyytää hallintoviranomaista toteuttamaan tarvittavat toimet hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkuuden ja menojen asianmukaisuuden varmistamiseksi.
VI OSASTO
TEKNINEN APU
34 artikla
Teknisen avun määrärahat
1. Tekniseen apuun voidaan kohdentaa enintään 10 prosenttia unionin myöntämästä kokonaisrahoituksesta. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa ja komission suostumuksella määrä voi olla suurempi.
2. Teknisen avun määrä olisi sovitettava ohjelman todellisiin tarpeisiin ottaen huomioon erityisesti ohjelman kokonaismäärärahat, sen maantieteellisen soveltamisalan laajuus ja osallistujamaiden määrä.
35 artikla
Tarkoitus
1. Tekninen apu kattaa ohjelman täytäntöönpanoon liittyvät toimet eli valmistelun, hallinnoinnin, seurannan, arvioinnin, tiedotuksen, viestinnän, verkottumisen, erimielisyyksien ratkomisen, valvonnan ja tarkastuksen sekä toimet täytäntöönpanossa tarvittavien hallinnollisten valmiuksien parantamiseksi.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja teknisen avun toimia olisi käytettävä sekä ohjelman rakenteiden että edunsaajien tarpeisiin.
3. Edistämisestä ja valmiuksien kehittämisestä ohjelma-alueen ulkopuolella aiheutuneet menot voidaan kattaa 39 artiklan 2 kohdassa vahvistettuun enimmäismäärään asti edellyttäen, että kyseisessä kohdassa asetetut ehdot täyttyvät.
36 artikla
Tukikelpoisuus
1. Jäljempänä 48 artiklassa esitettyjä tukikelpoisuusvaatimuksia sovelletaan teknisen avun kustannuksiin soveltuvin osin. Osallistujamaiden ohjelmaan kiinnitettyihin virkamiehiin liittyvät kustannukset voidaan katsoa tukikelpoisiksi teknisen avun kustannuksiksi. Rinnakkaisia korvausjärjestelmiä ja lisäkorvauksia on vältettävä. Jäljempänä 49 artiklassa tarkoitettuja kustannuksia ei katsota tukikelpoisiksi teknisen avun kustannuksiksi.
2. Edellyttäen että komissio hyväksyy ohjelman 5 artiklan mukaisesti, 16 artiklassa tarkoitettujen valmistelutoimien kustannukset ovat tukikelpoisia ajankohdasta, jona ohjelma toimitetaan komissiolle 4 artiklan mukaisesti, mutta eivät ennen 1 päivää tammikuuta 2014.
37 artikla
Hankintasäännöt
1. Jos teknisen avun määrärahojen käyttöä koskevan vuotuisen suunnitelman täytäntöönpano edellyttää hankintoja, hankintasopimuksen tekemisessä on noudatettava seuraavia sääntöjä:
a)
jos hankintaviranomainen on jäsenvaltioon sijoittautunut yhteisö, se soveltaa joko kansallisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka on annettu julkisiin hankintoihin sovellettavan unionin lainsäädännön yhteydessä, tai hankintasääntöjä, jotka on vahvistettu asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 toisen osan IV osastossa ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 toisen osan II osastossa;
b)
kaikissa muissa tapauksissa sovellettavat hankintasäännöt kuvataan 8 ja 9 artiklassa tarkoitetussa rahoitussopimuksessa tai 81 ja 82 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa.
2. Kaikissa tapauksissa on noudatettava kansalaisuutta ja alkuperää koskevia sääntöjä, jotka on vahvistettu asetuksen (EU) N:o 236/2014 8 ja 9 artiklassa.
3. Sivutoimipisteiden tekemät hankinnat rajoitetaan tavanomaisiin toimintakuluihin sekä viestinnästä ja näkyvyyttä lisäävistä toimista aiheutuviin kuluihin.
VII OSASTO
HANKKEET
1 LUKU
Yleiset säännökset
38 artikla
Tuen luonne
1. Hanke muodostuu joukosta toimia, jotka määritellään ja joita hallinnoidaan suhteessa niihin tavoitteisiin, tuotoksiin, tuloksiin ja vaikutuksiin, jotka sillä pyritään saavuttamaan määrätyn ajan ja käytettävissä olevien määrärahojen puitteissa. Kyseiset tavoitteet, tuotokset, tulokset ja vaikutukset tukevat ohjelman ensisijaisia tavoitteita.
2. Hankkeille ohjelmasta myönnettävä rahoitus annetaan avustuksina ja poikkeuksellisesti rahoitusvälineisiin tehtävinä siirtoina. Avustuksilla rahoitettaviin hankkeisiin sovelletaan 2-4 luvun säännöksiä.
3. Avustuksia myönnetään hankkeille, jotka on valittu ehdotuspyyntömenettelyllä ohjelmassa asetettujen sääntöjen mukaisesti 41 artiklassa tarkoitettuja asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta.
4. Isoille infrastruktuurihankkeille myönnettävä unionin rahoitusosuus ja 42 artiklassa tarkoitetut rahoitusvälineisiin maksettavat rahoitusosuudet voivat olla enintään 30 prosenttia.
39 artikla
Rahoitusehdot
1. Hankkeet voivat saada ohjelmasta rahoitusta, jos ne täyttävät kaikki seuraavat ehdot:
a)
niillä on selvät rajatylittävät vaikutukset ja hyödyt ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitetyn mukaisesti ja ne tuottavat lisäarvoa unionin strategioihin ja ohjelmiin;
b)
ne toteutetaan ohjelma-alueella;
c)
ne kuuluvat johonkin seuraavista ryhmistä:
i)
integroidut hankkeet, joissa kukin edunsaaja toteuttaa osan hankkeen toimista omalla alueellaan;
ii)
symmetriset hankkeet, joissa osallistujamaissa toteutetaan samanaikaisesti samankaltaisia toimia;
iii)
vain yhtä maata koskevat hankkeet, jotka toteutetaan pääasiassa tai kokonaan yhdessä osallistujamaassa mutta joista hyötyvät kaikki osallistujamaat tai osa niistä ja joiden rajatylittävät vaikutukset ja hyödyt ovat tiedossa.
2. Hankkeet, jotka täyttävät 1 kohdassa asetetut kriteerit, voidaan toteuttaa osittain ohjelma-alueen ulkopuolella, jos kaikki seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
hankkeet ovat välttämättömiä ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi ja niistä on hyötyä ohjelma-alueelle;
b)
ohjelma-alueen ulkopuolisiin toimiin ohjelmasta myönnetyn rahoituksen kokonaismäärä on enintään 20 prosenttia unionin rahoituksesta ohjelmatasolla;
c)
hankkeen hallinnointia, valvontaa ja tarkastusta koskevista hallintoviranomaisen ja tarkastusviranomaisen velvollisuuksista vastaavat joko ohjelmaviranomaiset tai niistä tehdään sopimus niiden maiden viranomaisten kanssa, joissa toimi toteutetaan.
3. Hankkeessa, johon kuuluu infrastruktuuriosio, on maksettava unionin rahoitusosuus takaisin, jos viiden vuoden kuluessa hankkeen päättämisestä tai, tapauksen mukaan, valtiontukisäännöissä asetetussa määräajassa siihen tehdään olennainen muutos, joka vaikuttaa sen luonteeseen, tavoitteisiin tai täytäntöönpanoehtoihin tavalla, joka kyseenalaistaisi sen alkuperäiset tavoitteet. Hallintoviranomaisen on perittävä takaisin hankkeen puitteissa aiheettomasti maksetut määrät suhteutettuna ajanjaksoon, jonka aikana vaatimus ei täyttynyt.
4. Hallintoviranomaisen on pyrittävä estämään päällekkäiset toimet unionin rahoittamissa hankkeissa. Sitä varten hallintoviranomainen voi järjestää aiheellisiksi katsomiaan kuulemisia, ja kuultujen tahojen, myös komission, on annettava tarvittava tuki.
5. Hallintoviranomaisen on toimitettava kunkin valitun hankkeen johtavalle edunsaajalle asiakirja, jossa esitetään hankkeen tukiedellytykset, mukaan lukien erityisvaatimukset, jotka koskevat hankkeessa tuotettavia tuotteita tai suoritettavia palveluja, rahoitussuunnitelmaa ja täytäntöönpanoaikataulua.
40 artikla
Ehdotuspyynnöt
Hallintoviranomaisen on toimitettava kunkin ehdotuspyynnön hakijoille asiakirja, jossa esitetään ehdot pyyntöön osallistumiselle sekä hankkeiden valinnalle ja täytäntöönpanolle. Asiakirjaan sisältyy myös erityisvaatimuksia, jotka koskevat hankkeen tuotoksia, rahoitussuunnitelmaa ja täytäntöönpanoaikataulua.
41 artikla
Ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella tapahtuva valinta
1. Hanke voidaan valita ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella ainoastaan seuraavissa tapauksissa ja edellyttäen, että valinta perustellaan asianmukaisesti sitä koskevassa päätöksessä:
a)
hankkeen toteuttava elin on oikeudellisesti tai tosiasiallisesti monopoliasemassa;
b)
hanke liittyy toimiin, joiden erityispiirteet edellyttävät tietyntyyppistä elintä sen teknisen osaamisen, pitkälle viedyn erikoistumisen tai hallintovallan perusteella.
2. Ohjelmaan sisällytetään lopullinen luettelo isoista infrastruktuurihankkeista, joita ehdotetaan valittavaksi ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella. Hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle ohjelman hyväksymisen jälkeen mutta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 täydelliset hankehakemukset, myös 43 artiklassa tarkoitetut tiedot sekä perustelut menettelyn ulkopuolella tapahtuvalle valinnalle.
3. Ohjelmaan sisällytetään alustava luettelo muista kuin isoista infrastruktuurihankkeista, joita ehdotetaan valittavaksi ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella. Yhteinen seurantakomitea voi päättää valita ylimääräisiä hankkeita ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella milloin tahansa ohjelman hyväksymisen jälkeen. Molemmissa tapauksissa tarvitaan komission ennakkohyväksyntä. Tätä varten hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle 43 artiklassa tarkoitetut tiedot sekä perustelut ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella tapahtuvalle valinnalle.
4. Komissio hyväksyy hankkeet, joita ehdotetaan valittavaksi ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella, kaksivaiheisella menettelyllä: ensimmäisessä vaiheessa toimitetaan hanketiivistelmä ja toisessa täydellinen hankehakemus. Molemmissa vaiheissa komissio ilmoittaa päätöksensä hallintoviranomaiselle kahden kuukauden kuluessa asiakirjan toimituspäivästä. Määräaikaa voidaan tarvittaessa jatkaa. Jos komissio hylkää hanke-ehdotuksen, se ilmoittaa hallintoviranomaiselle hylkäämisperusteet.
42 artikla
Rahoitusvälineisiin maksettavat rahoitusosuudet
1. Ohjelmasta voidaan rahoittaa rahoitusvälinettä edellyttäen, että asianomainen väline on ohjelman ensisijaisten tavoitteiden mukainen.
2. Ohjelmaan sisällytetään lopullinen luettelo rahoitusvälineisiin maksettavista rahoitusosuuksista. Hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle 43 artiklassa tarkoitetut tiedot ohjelman hyväksymisen jälkeen mutta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017.
3. Komissio tarkastelee ehdotettua rahoitusosuutta määrittääkseen sen lisäarvon ja johdonmukaisuuden suhteessa ohjelmaan.
4. Hyväksymismenettelyssä noudatetaan rahoitusvälineiden sääntöjä. Jos komissio hylkää ehdotetun rahoitusosuuden, se ilmoittaa hallintoviranomaiselle hylkäämisperusteet.
5. Rahoitusvälineisiin maksettaviin rahoitusosuuksiin sovelletaan kyseisiä rahoitusvälineitä koskevia sääntöjä.
43 artikla
Hankkeiden sisältö
1. Hankkeiden hakuasiakirjoihin on sisällyttävä vähintään seuraavat:
a)
analyysi ongelmista ja tarpeista, joiden perusteella hanketta ehdotetaan, ottaen huomioon ohjelmastrategia ja se, miten strategian odotetaan edistävän vastaavan ensisijaisen tavoitteen saavuttamiseen;
b)
arvio rajatylittävästä vaikutuksesta;
c)
logiikka;
d)
arvio hankkeen oletettujen tulosten kestävyydestä hankkeen päättymisen jälkeen;
e)
objektiivisesti todennettavissa olevat indikaattorit;
f)
tiedot hankkeen maantieteellisestä soveltamisalasta ja kohderyhmistä;
g)
hankkeen oletettu toteutusajanjakso ja yksityiskohtainen työsuunnitelma;
h)
tapauksen mukaan analyysi hankkeen vaikutuksista 4 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettuihin monialaisiin kysymyksiin;
i)
hankkeen täytäntöönpanovaatimukset, muun muassa seuraavat:
i)
edunsaajien määrittely ja johtavan edunsaajan nimeäminen. Johtavan edunsaajan on annettava takeet pätevyydestään asianomaisella alalla sekä hallinnollisista ja varainhoidollisista valmiuksistaan;
ii)
kuvaus hankkeen hallinto- ja täytäntöönpanorakenteesta;
iii)
edunsaajien väliset järjestelyt 46 artiklan mukaisesti;
iv)
seuranta- ja arviointijärjestelyt;
v)
tiedotus- ja viestintäsuunnitelmat ja varsinkin toimenpiteet, joilla levitetään tietoa unionin tuesta hankkeelle;
j)
yksityiskohtainen rahoitussuunnitelma ja talousarvio.
2. Vähintään miljoonan euron infrastruktuuriosion sisältävien hankkeiden hakemuksiin on sisällyttävä lisäksi seuraavat:
a)
yksityiskohtainen kuvaus infrastruktuuri-investoinnista ja infrastruktuurin sijainnista;
b)
yksityiskohtainen kuvaus hankkeeseen sisältyvästä valmiuksienkehittämisosiosta asianmukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta;
c)
kattava toteutettavuustutkimus tai vastaava, vaihtoehtojen arviointi, tulokset ja riippumaton laadunarviointi mukaan lukien;
d)
arvio hankkeen ympäristövaikutuksista Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/92/EU (11) mukaisesti ja niiden osallistujamaiden osalta, jotka ovat valtioiden rajat ylittävien ympäristövaikutusten arvioinnista Espoossa 25 päivänä helmikuuta 1991 tehdyn YK:n Euroopan talouskomission yleissopimuksen osapuolia, kyseisen sopimuksen mukaisesti;
e)
todiste siitä, että edunsaajat joko omistavat maan tai niillä on siihen käyttöoikeus;
f)
rakennuslupa.
3. Hallintoviranomainen voi poikkeuksellisesti ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa hyväksyä f alakohdassa tarkoitettujen asiakirjojen toimittamisen myöhemmin.
44 artikla
Hankeluettelon julkaiseminen
1. Ohjelmasta tuettavien hankkeiden läpinäkyvyyden varmistamiseksi hallintoviranomaisen on ylläpidettävä valituista hankkeista laskentataulukon muotoon laadittua luetteloa, joka mahdollistaa tietojen järjestämisen, etsimisen, poimimisen, vertailemisen ja helpon julkaisemisen internetissä. Hankeluettelo on saatavilla ohjelman verkkosivuilla ja sitä päivitetään vähintään kuuden kuukauden välein. Yksityissektorin, kansalaisyhteiskunnan ja kansallisten julkishallintojen rohkaisemiseksi käyttämään hankeluetteloa uudelleen, verkkosivuilla voidaan antaa selvä viittaus sovellettaviin lisenssisääntöihin, joiden nojalla tiedot julkaistaan.
2. Luettelossa on oltava vähintään seuraavat tiedot:
-
edunsaajan nimi (ainoastaan oikeussubjektit, luonnollisia henkilöitä ei saa mainita nimeltä);
-
hankkeen nimi;
-
hanketiivistelmä;
-
hankkeen toteutusajanjakso;
-
tukikelpoiset kokonaismenot;
-
unionin osarahoitusosuus;
-
hankkeen postinumero tai muu soveltuva sijainnin indikaattori;
-
maantieteellinen soveltamisala;
-
hankeluettelon viimeisimmän päivityksen päivämäärä.
3. Hankeluettelo on toimitettava komissiolle viimeistään sitä varainhoitovuotta seuraavan vuoden kesäkuun 30 päivänä, jona hankkeet valittiin. Nämä tiedot julkaistaan unionin toimielinten verkkosivuilla.
2 LUKU
Edunsaajat
45 artikla
Osallistuminen hankkeisiin
1. Hankkeessa on oltava edunsaajia vähintään yhdestä ohjelmaan osallistuvasta jäsenvaltiosta ja yhdestä asetuksen (EU) N:o 232/2014 liitteessä I luetellusta ohjelmaan osallistuvasta kumppanimaasta tai Venäjän federaatiosta.
2. Edunsaajat ovat luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, joille on myönnetty hankeavustus. Luonnolliset henkilöt voivat olla edunsaajia, jos toimen luonne tai ominaisuudet tai hakijan asettama tavoite sitä edellyttävät. Luonnollisten henkilöiden osallistumisesta päätetään ohjelmatasolla.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen edunsaajien on täytettävä kaikki seuraavat ehdot:
a)
Niiden on oltava jonkin osallistujamaan kansalaisia tai oikeushenkilöitä, jotka ovat sijoittautuneet ohjelma-alueelle, tai kansainvälisiä järjestöjä, joiden keskustoimipaikka on ohjelma-alueella. Eurooppalainen alueellisen yhteistyön yhtymä voi olla sijoittautumispaikastaan riippumatta edunsaaja edellyttäen, että sen maantieteellinen toiminta-alue sijaitsee ohjelma-alueen sisällä.
b)
Niiden on täytettävä kullekin valintamenettelylle asetetut tukikelpoisuuskriteerit.
c)
Ne eivät ole yhdessäkään asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 106 artiklan 1 kohdassa ja 107 artiklassa tarkoitetuista poissulkemiseen johtavista tilanteista.
4. Edunsaajat, jotka eivät täytä 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja kriteerejä, voivat osallistua 1 kohdassa tarkoitettujen edunsaajien lisäksi edellyttäen, että kaikki seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
Ne voivat osallistua asetuksen (EU) N:o 236/2014 8 ja 9 artiklan mukaisesti.
b)
Hankkeen luonne, tavoitteet ja tehokas täytäntöönpano edellyttävät niiden osallistumista.
c)
Edunsaajille, jotka eivät täytä 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja kriteerejä, ohjelmasta myönnetyn rahoituksen kokonaismäärä ei ylitä 39 artiklan 2 kohdan b alakohdassa asetettua enimmäismäärää.
46 artikla
Edunsaajien velvollisuudet
1. Kussakin hankkeessa on nimettävä yksi johtava edunsaaja kumppanuuden edustajaksi.
2. Kaikkien edunsaajien on osallistuttava aktiivisesti hankkeiden kehittämiseen ja toteuttamiseen. Lisäksi niiden on tehtävä yhteistyötä henkilöstön osoittamisessa hankkeisiin ja/tai hankkeiden rahoittamisessa. Kukin edunsaaja on oikeudellisesti ja taloudellisesti vastuussa toteuttamistaan toimista ja sille osoitetusta unionin varojen osuudesta. Edunsaajien erityisvelvollisuudet ja taloudelliset velvollisuudet vahvistetaan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa sopimuksessa.
3. Johtava edunsaaja
a)
vastaanottaa hallintoviranomaiselta hankkeen toimien toteuttamiseen tarkoitetun rahoitusosuuden;
b)
varmistaa, että edunsaajat saavat avustuksen koko määrän mahdollisimman pian c alakohdassa tarkoitettujen järjestelyjen mukaisesti. Siitä ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä eikä siitä saa periä vaikutukseltaan vastaavia erityismaksuja, jotka vähentäisivät edunsaajille maksettavia määriä;
c)
vahvistaa kumppanuusjärjestelyt edunsaajien kanssa sopimuksella, joka sisältää muun muassa hankkeeseen kohdennettujen varojen moitteettoman varainhoidon takaavat määräykset, mukaan lukien järjestelyt aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperimiseksi;
d)
vastaa koko hankkeen täytäntöönpanon varmistamisesta;
e)
varmistaa, että edunsaajien esittämät menot ovat aiheutuneet hankkeen täytäntöönpanosta ja vastaavat sopimuksessa esitettyjä, kaikkien edunsaajien kesken sovittuja toimia;
f)
todentaa, että edunsaajien esittämät menot on tarkastettu 32 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
3 LUKU
Menojen tukikelpoisuus
47 artikla
Avustusmuodot
1. Avustuksia voidaan myöntää seuraavissa muodoissa:
a)
48 artiklassa tarkoitettujen tosiasiallisesti syntyneiden tukikelpoisten kustannusten tietyn osuuden korvaus;
b)
kiinteämääräinen rahoitus, joka määritetään soveltamalla tiettyä prosenttiosuutta yhteen tai useampaan tarkemmin määriteltyyn kustannuslajiin;
c)
kertakorvaukset;
d)
korvaus yksikkökustannusten perusteella;
e)
a-d alakohdassa tarkoitettujen muotojen yhdistelmä ainoastaan siinä tapauksessa, että niistä kukin kattaa eri kustannuslajin.
2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa muodossa olevat avustukset lasketaan edunsaajalle tosiasiallisesti aiheutuneiden tukikelpoisten kustannusten perusteella, joiden alustava ennakkoarvio on esitetty ehdotuksen yhteydessä ja sisällytetty sopimukseen. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu kiinteämääräinen rahoitus kattaa tukikelpoisten kustannusten tietyt lajit, jotka on selvästi yksilöity etukäteen tiettyä prosenttiosuutta soveltamalla. Edellä 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut kertakorvaukset kattavat yleisesti ottaen kaikki tai tietyt tukikelpoiset kustannuslajit, jotka on selvästi yksilöity etukäteen. Edellä 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetut yksikkökustannukset kattavat kaikki tai tietyt tukikelpoisten kustannusten lajit, jotka on selvästi yksilöity etukäteen ilmoittamalla menon yksikkökohtainen määrä.
3. Avustuksen tarkoituksena tai tuloksena ei saa olla voiton tuottaminen hankkeessa. Sovelletaan asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 125 artiklan 4 kohdassa säädettyjä poikkeuksia.
48 artikla
Kustannusten tukikelpoisuus
1. Avustukset eivät saa ylittää enimmäismäärää, joka ilmaistaan prosenttiosuutena ja arvioitujen tukikelpoisten kustannusten perusteella vahvistettavana absoluuttisena arvona. Avustukset eivät saa ylittää tukikelpoisia kustannuksia.
2. Tukikelpoisia kustannuksia ovat edunsaajalle tosiasiallisesti aiheutuneet kustannukset, jotka täyttävät kaikki seuraavat kriteerit:
a)
kustannukset syntyvät hankkeen toteutusajanjaksolla. Tällaisia ovat erityisesti seuraavat:
i)
Palveluista ja työsuorituksista aiheutuvien kustannusten on liityttävä toimiin, jotka suoritetaan toteutusajanjaksolla. Tarvikkeista aiheutuvien kustannusten on liityttävä tavaroiden toimitukseen ja asennukseen toteutusajanjaksolla. Sopimuksen allekirjoittaminen, tilauksen tekeminen tai menoihin sitoutuminen toteutusajanjaksolla palvelujen tarjoamiseksi, työsuoritusten tekemiseksi tai tarvikkeiden toimittamiseksi toteutusajanjakson päätyttyä ei vastaa tätä vaatimusta. Johtavan edunsaajan ja muiden edunsaajien välisiä käteissiirtoja ei katsota aiheutuneiksi kustannuksiksi.
ii)
Aiheutuneet kustannukset pitäisi maksaa ennen loppukertomusten toimittamista. Ne voidaan maksaa jälkikäteen edellyttäen, että ne on mainittu loppukertomuksessa yhdessä arvioidun maksupäivämäärän kanssa.
iii)
Kustannuksiin, jotka liittyvät loppukertomuksiin, menojen todentaminen, tarkastukset ja hankkeen loppuarviointi mukaan lukien, sovelletaan poikkeusta, koska kyseiset kustannukset voivat aiheutua hankkeen toteutusajanjakson jälkeen.
iv)
Edunsaaja(t) on voinut (ovat voineet) aloittaa 52 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa tarkoitetut sopimusten tekomenettelyt ja tehdä sopimukset ennen hankkeen toteutusajanjakson alkamista edellyttäen, että 52 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen määräyksiä on noudatettu;
b)
kustannukset on ilmoitettu hankkeen alustavassa kokonaisbudjetissa;
c)
kustannukset ovat hankkeen toteutuksen kannalta välttämättömiä;
d)
kustannukset ovat yksilöitävissä ja todennettavissa ja ne on viety edunsaajan kirjanpitoon ja määritetty kirjanpitostandardien ja edunsaajaan sovellettavien tavanomaisten kustannuslaskentakäytäntöjen mukaisesti;
e)
kustannukset täyttävät sovellettavassa vero- ja sosiaalilainsäädännössä asetetut vaatimukset;
f)
kustannukset ovat kohtuullisia ja perusteltuja ja täyttävät moitteettoman varainhoidon vaatimukset erityisesti taloudellisuuden ja tehokkuuden osalta;
g)
kustannusten tueksi on esittää lasku tai vastaava kirjanpitotosite.
3. Avustus voidaan myöntää takautuvasti seuraavissa tapauksissa:
a)
jos hakija voi osoittaa, että hanke oli tarpeen aloittaa ennen sopimuksen allekirjoittamista. Tukikelpoiset kustannukset eivät kuitenkaan ole saaneet aiheutua ennen avustushakemuksen jättöpäivää; tai
b)
kustannukset liittyvät sellaisen hankkeen selvityksiin ja asiakirjoihin, johon kuuluu infrastruktuuriosio.
Avustusta ei voida myöntää takautuvasti hankkeeseen, joka on jo päättynyt.
4. Jotta kumppanuuksista saataisiin vahvoja, avustuksen saaneissa hankkeissa ennen avustushakemuksen jättämistä aiheutuneet kustannukset ovat tukikelpoisia edellyttäen, että myös seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
kustannukset ovat aiheutuneet ehdotuspyynnön julkaisemisen jälkeen;
b)
kustannukset rajoittuvat edunsaajien palveluksessa olevan henkilöstön matka- ja oleskelukustannuksiin ja täyttävät 5 kohdan b alakohdassa asetetut ehdot;
c)
kustannukset eivät ylitä ohjelmatasolla vahvistettua enimmäismäärää.
5. Jollei 1 ja 2 kohdasta muuta johdu, seuraavat edunsaajan välittömät kustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
hankkeeseen osoitetun henkilöstön kustannukset seuraavin kumulatiivisin ehdoin:
-
kustannukset liittyvät toimiin, joihin edunsaaja ei ryhtyisi, jos hanketta ei toteutettaisi,
-
kustannukset eivät saa ylittää edunsaajalle tavanomaisesti aiheutuvia kustannuksia, paitsi jos voidaan osoittaa, että ne ovat hankkeen toteuttamisen kannalta välttämättömiä,
-
kustannukset liittyvät todellisiin bruttopalkkoihin, sosiaaliturvamaksut ja muut palkkaukseen liittyvät kustannukset mukaan lukien;
b)
henkilöstön ja muiden hankkeeseen osallistuvien henkilöiden matka- ja oleskelukustannukset edellyttäen, että ne eivät ylitä edunsaajan sääntöjensä ja määräystensä mukaisesti tavallisesti maksamia kustannuksia eivätkä komission matkan ajankohtana julkaisemia määriä, jos korvaus suoritetaan kertakorvauksena, yksikkökustannusten perusteella tai kiinteämääräisenä;
c)
nimenomaan hanketta varten hankittujen laitteiden (uusien tai käytettyjen) ja tarvikkeiden osto- tai vuokrakulut edellyttäen, että ne vastaavat markkinahintoja;
d)
nimenomaan hanketta varten ostettujen kulutushyödykkeiden kustannukset;
e)
edunsaajien osana hanketta tekemistä sopimuksista aiheutuvat kustannukset;
f)
tässä asetuksessa ja hankkeessa asetetuista vaatimuksista suoraan aiheutuvat kustannukset (esimerkiksi tiedotus, näkyvyyttä lisäävät toimet, arvioinnit, ulkoiset tarkastukset ja käännökset), mukaan lukien rahoituspalvelujen kustannukset (esimerkiksi tilisiirroista ja pankkitakauksista aiheutuvat kustannukset).
6. Edellä olevan 4 artiklan nojalla voidaan vahvistaa ylimääräisiä koko ohjelmaa koskevia tukikelpoisuussääntöjä.
49 artikla
Ei-tukikelpoiset kustannukset
1. Seuraavat hankkeen täytäntöönpanoon liittyvät kustannukset eivät ole tukikelpoisia:
a)
velat ja velanhoitomaksut (korko);
b)
varaukset tappioiden tai velkojen varalta;
c)
edunsaajan ilmoittamat ja unionin talousarviosta jo katetut kustannukset;
d)
maan tai rakennusten osto hintaan, joka on enemmän kuin 10 prosenttia asianomaisen hankkeen tukikelpoisista kustannuksista;
e)
kurssitappiot;
f)
tullit, verot ja muut maksut, myös arvonlisävero, paitsi jos niitä ei kansallisen verolainsäädännön mukaan palauteta, jollei rajatylittävän yhteistyön kumppanimaiden kanssa neuvotelluista määräyksistä muuta johdu;
g)
lainat kolmansille osapuolille;
h)
sakot, muut taloudelliset seuraamukset ja oikeudenkäyntikulut;
i)
luontoissuoritukset 14 artiklan 1 kohdassa määritellyn mukaisesti.
2. Muita kustannuslajeja voidaan 4 artiklan nojalla määritellä tietyn ohjelman osalta tukeen kelpaamattomiksi.
50 artikla
Kertakorvaukset, yksikkökustannukset ja kiinteämääräinen rahoitus
1. Rahoituksen kokonaismäärä kertakorvausten, yksikkökustannusten ja kiinteämääräisen rahoituksen perusteella voi olla enintään 60 000 euroa edunsaajaa ja hanketta kohti, ellei ohjelmassa 4 artiklan nojalla toisin määrätä, jolloin enimmäismäärä on 100 000 euroa.
2. Kertakorvausten, yksikkökustannusten ja kiinteämääräisen rahoituksen käytön tukena on oltava vähintäänkin seuraavat:
a)
tällaisten rahoitusmuotojen soveltuvuusperustelut ottaen huomioon hankkeen luonne, sääntöjenvastaisuuksien ja petosten riski ja valvonnasta aiheutuvat kustannukset;
b)
kertakorvauksilla, yksikkökustannuksilla tai kiinteämääräisellä rahoituksella katettujen kustannusten tai kustannuslajien yksilöinti niin, että huomioon ei oteta 49 artiklassa tarkoitettuja tukeen kelpaamattomia kustannuksia;
c)
kuvaus kertakorvausten, yksikkökustannusten tai kiinteämääräisen rahoituksen määritysmenetelmistä sekä edellytyksistä, joilla voidaan kohtuudella varmistaa voitontavoittelukiellon ja osarahoitusperiaatteiden noudattaminen ja päällekkäisen rahoituksen välttäminen. Nämä menetelmät perustuvat
i)
tilastotietoihin tai samankaltaisiin objektiivisiin keinoihin; tai
ii)
edunsaajakohtaiseen lähestymistapaan, joka perustuu sertifioituihin tai tarkastettavissa oleviin edunsaajaa koskeviin aiempiin tietoihin tai edunsaajan tavanomaisiin kustannuslaskentakäytäntöihin.
3. Sen jälkeen kun hallintoviranomainen on arvioinut ja hyväksynyt määrät, niitä ei riitauteta jälkitarkastuksissa.
51 artikla
Välilliset kustannukset
1. Välilliset kustannukset voidaan laskea kiinteämääräisinä niin, että niiden osuus välittömistä tukikelpoisista kustannuksista on enintään 7 prosenttia, pois lukien infrastruktuurin toimittamisesta aiheutuvat kustannukset ja edellyttäen, että käytetty laskumenetelmä on oikeudenmukainen, tasapuolinen ja todennettavissa.
2. Hankkeen välillisinä kustannuksina pidetään tukikelpoisia kustannuksia, joita ei voida yksilöidä hankkeen täytäntöönpanoon suoraan liittyvinä kustannuksina ja joita ei voi kirjata suoraan sen kuluiksi 48 artiklassa määriteltyjen tukikelpoisuusehtojen mukaisesti. Niihin ei saa sisältyä 49 artiklassa tarkoitettuja ei-tukikelpoisia kustannuksia eikä kustannuksia, jotka on jo ilmoitettu hankkeen toisessa kustannuserässä tai toisessa budjettikohdassa.
4 LUKU
1 jakso
Hankinnat
52 artikla
Sovellettavat säännöt
1. Jos hankkeen täytäntöönpano edellyttää, että edunsaaja hankkii tavaroita, työsuorituksia tai palveluja, hankintaan sovelletaan seuraavia sääntöjä:
a)
jos edunsaaja on hankintamenettelyihin sovellettavassa unionin lainsäädännössä tarkoitettu hankintaviranomainen tai hankintayksikkö, se voi soveltaa kansallisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka on annettu unionin lainsäädännön tai 2 kohdan sääntöjen yhteydessä;
b)
jos edunsaaja on kansainvälinen järjestö, se voi soveltaa omia hankintasääntöjään, jos ne tarjoavat kansainvälisesti hyväksyttyjä standardeja vastaavat takeet;
c)
jos edunsaaja on rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan viranomainen, jonka osarahoitusosuus siirretään hallintoviranomaiselle, se voi soveltaa kansallisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä edellyttäen, että rahoitussopimus sen sallii ja 2 kohdan a alakohdassa esitettyjä yleisiä periaatteita noudatetaan.
2. Kaikissa muissa tapauksissa on noudatettava seuraavia velvollisuuksia:
a)
sopimus tehdään taloudellisesti edullisimmasta tarjouksesta tai tapauksen mukaan halvimmasta tarjouksesta niin, että vältetään eturistiriitojen syntyminen;
b)
arvoltaan yli 60 000 euron sopimuksiin sovelletaan myös seuraavia sääntöjä:
i)
perustetaan arviointikomitea arvioimaan hakemuksia ja/tai tarjouksia edunsaajan tarjouskilpailuasiakirjoissa ennakkoon julkaisemien poissulkemis-, valinta- ja sopimuksentekokriteereiden pohjalta. Komiteassa on oltava pariton määrä jäseniä, joilla on oltava tarvittavat tekniset ja hallinnolliset valmiudet antaa asiantunteva lausunto tarjouksista/hakemuksista;
ii)
on varmistettava riittävä läpinäkyvyys, tasapuolinen kilpailu ja asianmukainen ennakkotiedotus;
iii)
on varmistettava tasa-arvoinen kohtelu, suhteellisuus ja syrjimättömyys;
iv)
tarjouskilpailuasiakirjat on laadittava parhaita kansainvälisiä käytäntöjä noudattaen;
v)
hakemusten tai tarjousten tekemiselle asetettujen määräaikojen on oltava tarpeeksi pitkiä, jotta asiasta kiinnostuneilla on riittävästi aikaa tarjoustensa laatimiseen;
vi)
ehdokkaat tai tarjousten tekijät suljetaan hankintamenettelyn ulkopuolelle, jos ne ovat jossakin asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 106 artiklan 1 kohdassa kuvatuista tilanteista. Ehdokkaiden tai tarjousten tekijöiden on todistettava, ettei yksikään kyseistä tilanteista koske niitä. Sopimusta ei saa myöskään tehdä sellaisen ehdokkaan tai tarjouksen tekijän kanssa, joka hankintamenettelyn aikana joutuu johonkin asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 107 artiklassa kuvatuista tilanteista;
vii)
53-56 artiklassa vahvistettuja hankintamenettelyjä on noudatettava.
3. Kaikissa tapauksissa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 236/2014 8 ja 9 artiklassa vahvistettuja kansalaisuutta ja alkuperää koskevia sääntöjä.
53 artikla
Palvelusopimuksia koskevat hankintamenettelyt
1. Arvoltaan vähintään 300 000 euron palvelusopimukset tehdään kansainvälisellä rajoitetulla tarjouskilpailumenettelyllä sen jälkeen, kun asiasta on julkaistu ilmoitus. Ilmoitus julkaistaan kaikissa soveltuvissa medioissa ohjelma-alueen ulkopuolella, ja siinä vahvistetaan niiden ehdokkaiden määrä (4-8), joilta pyydetään tarjousta; näin varmistetaan aito kilpailu.
2. Arvoltaan yli 60 000 mutta alle 300 000 euron suuruiset palvelusopimukset tehdään kilpailuun perustuvalla neuvottelumenettelyllä, josta ei ilmoiteta. Edunsaajan on kuultava vähintään kolmea valitsemaansa palvelun tarjoajaa ja neuvoteltava niistä vähintään yhden kanssa sopimuksen ehdoista.
54 artikla
Tavarantoimitussopimuksia koskevat hankintamenettelyt
1. Arvoltaan vähintään 300 000 euron tavarantoimitussopimukset tehdään kansainvälisellä avoimella tarjouskilpailumenettelyllä sen jälkeen, kun asiasta on julkaistu ilmoitus kaikissa soveltuvissa medioissa ohjelma-alueen ulkopuolella.
2. Tavarantoimitussopimukset, joiden arvo on vähintään 100 000 mutta alle 300 000 euroa, tehdään avoimella, ohjelma-alueella julkaistavaan tarjouspyyntöön perustuvalla menettelyllä. Kaikille tukikelpoisille tarjouksen tekijöille on annettava samat mahdollisuudet kuin paikallisille yrityksille.
3. Arvoltaan yli 60 000 mutta alle 100 000 euron suuruiset tavarantoimitussopimukset tehdään kilpailuun perustuvalla neuvottelumenettelyllä, josta ei ilmoiteta. Edunsaajan on kuultava vähintään kolmea valitsemaansa tavaran toimittajaa ja neuvoteltava niistä vähintään yhden kanssa sopimuksen ehdoista.
55 artikla
Urakkasopimuksia koskevat hankintamenettelyt
1. Arvoltaan vähintään 5 000 000 euron suuruiset urakkasopimukset tehdään kansainvälisellä avoimella tarjouskilpailumenettelyllä tai tiettyjen työsuoritusten erityispiirteiden takia rajoitetulla tarjouskilpailumenettelyllä sen jälkeen, kun asiasta on julkaistu ilmoitus kaikissa soveltuvissa medioissa ohjelma-alueen ulkopuolella.
2. Urakkasopimukset, joiden arvo on vähintään 300 000 mutta alle 5 000 000 euroa, tehdään avoimella, ohjelma-alueella julkaistavaan tarjouspyyntöön perustuvalla menettelyllä. Kaikille tukikelpoisille tarjouksen tekijöille on annettava samat mahdollisuudet kuin paikallisille yrityksille.
3. Arvoltaan yli 60 000 mutta alle 300 000 euron suuruiset urakkasopimukset tehdään kilpailuun perustuvalla neuvottelumenettelyllä, josta ei ilmoiteta. Edunsaajan on kuultava vähintään kolmea valitsemaansa urakoitsijaa ja neuvoteltava niistä vähintään yhden kanssa sopimuksen ehdoista.
56 artikla
Neuvottelumenettelyn käyttö
Edunsaaja voi päättää käyttää delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 266, 268 ja 270 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa neuvottelumenettelyä yhden ainoan tarjouksen perusteella.
2 jakso
Rahoitustuki kolmansille osapuolille
57 artikla
Rahoitustuki kolmansille osapuolille
1. Jos hanke edellyttää rahoitustuen myöntämistä kolmansille osapuolille, sitä voidaan antaa edellyttäen, että
a)
kukin kolmas osapuoli tarjoaa riittävät takeet määrien takaisin perinnästä;
b)
noudatetaan suhteellisuuden, läpinäkyvyyden, moitteettoman varainhoidon, tasa-arvoisen kohtelun ja syrjimättömyyden periaatteita;
c)
estetään eturistiriitojen syntyminen;
d)
se ei ole kumulatiivista, sitä ei myönnetä takautuvasti, se sisältää periaatteessa osarahoitusta ja sen tarkoituksena tai tuloksena ei saa olla voiton tuottaminen kullekin kolmannelle osapuolelle;
e)
sen myöntämisehdot on määritelty sopimuksessa tarkkaan edunsaajan harkintavallan käytön estämiseksi. Sopimuksessa on erityisesti määriteltävä tukikelpoisten henkilöiden ryhmät ja sopimuksentekokriteerit (myös kriteerit tarkan määrän määrittämiseksi) ja vahvistettava luettelo erityyppisistä toimista, joille voidaan myöntää tällaista rahoitustukea;
f)
rahoitustuen enimmäismäärä on 60 000 euroa kolmatta osapuolta kohti, paitsi jos rahoitustuki on hankkeen päätavoite.
2. Asiassa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 236/2014 8 ja 9 artiklassa vahvistettuja kansalaisuutta ja alkuperää koskevia sääntöjä. Jos edelleen myönnetty avustus on suurempi kuin 60 000 euroa, 52 artiklan 2 kohdan b alakohdan vi alakohdassa vahvistettuja osallistumissääntöjä sovelletaan soveltuvin osin.
VIII OSASTO
MAKSUT, TILIEN ESITTÄMINEN JA HYVÄKSYMINEN, RAHOITUSOIKAISUT JA TAKAISINPERINTÄ
1 LUKU
Maksut
58 artikla
Vuotuiset sitoumukset
1. Yhteistyössä tapahtuvassa hallinnoinnissa komissio tekee alustavat sitoumukset sen jälkeen, kun se on hyväksynyt ohjelman 5 artiklan mukaisesti.
2. Välillisesti hallinnoitaessa komissio tekee alustavat sitoumukset ohjelman hyväksymisen ja sen jälkeen kun sopimus, jolla talousarvion toteutustehtäviä delegoidaan 81 artiklassa tarkoitetulle kansainväliselle järjestölle tai 82 artiklassa tarkoitetulle rajatylittävän yhteistyön kumppanimaalle, on tullut voimaan.
3. Tämän jälkeen komissio tekee vastaavan sitoumuksen viimeistään kunkin varainhoitovuoden 1 päivänä toukokuuta. Vuotuisten sitoumusten määrä määritetään rahoitussuunnitelman mukaisesti ottaen huomioon ohjelman edistyminen ja varojen saatavuus. Komissio ilmoittaa vuotuisen sitoumuksen tekemisestä hallintoviranomaiselle.
59 artikla
Maksuja koskevat yhteiset säännöt
1. Maksut hallintoviranomaisille voidaan suorittaa ennakkomaksuna tai loppumaksuna.
2. Ohjelmaa varten on avattava euromääräinen pankkitili. Jos komission suorittamat maksut kanavoidaan toisen pankkitilin kuin ohjelman pankkitilin kautta, kyseiset määrät ja mahdollisesti kertyneet korot siirretään ohjelman pankkitilille viipymättä ja täysimääräisinä.
3. Kyseisistä määristä ja mahdollisesti kertyneistä koroista ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä eikä periä erityismaksuja tai muita vaikutukseltaan vastaavia maksuja.
60 artikla
Ennakkomaksun laskemista koskevat yhteiset säännöt
1. Hallintoviranomainen voi kunakin varainhoitovuotena sen jälkeen, kun sille on ilmoitettu vuotuisesta sitoumuksesta, pyytää ennakkomaksuna määrää, joka on enintään 80 prosenttia unionin kyseisen varainhoitovuoden rahoitusosuudesta. Toisesta varainhoitovuodesta alkaen ennakkomaksupyyntöihin on liitettävä alustava talousarvio, jossa esitetään yksityiskohtaisesti hallintoviranomaisen sitoumukset ja maksut 68 artiklassa tarkoitettua viimeisintä tarkastuslausumaa seuraavien kahden tilivuoden osalta. Komissio tarkistaa alustavan talousarvion, arvioi ohjelman todelliset rahoitustarpeet ja todentaa varojen saatavuuden, minkä jälkeen se suorittaa pyydetyn ennakkomaksun kokonaan tai osittain viimeistään 60 päivän kuluttua päivästä, jona maksupyyntö on kirjattu komissiossa.
2. Hallintoviranomainen voi varainhoitovuoden aikana pyytää jo sidottujen varojen siirtämistä ylimääräisenä ennakkomaksuna joko kokonaan tai osittain. Pyyntönsä tueksi hallintoviranomainen antaa välivaiheen rahoituskertomuksen, josta käy ilmi, että varainhoitovuoden loppuun mennessä todella aiheutuneet tai todennäköisesti aiheutuvat menot ovat suuremmat kuin jo maksetun ennakkomaksun määrä. Tällaiset myöhemmät siirrot katsotaan ylimääräiseksi ennakkomaksuksi, mikäli niitä ei tueta 68 artiklassa tarkoitetussa tarkastuslausumassa.
3. Kunakin ohjelman täytäntöönpanon varainhoitovuotena komissio tarkastaa ja hyväksyy edelliset ennakkomaksut todella aiheutuneiden tukikelpoisten menojen, joita tuetaan 68 artiklassa tarkoitetussa tarkastuslausumassa, perusteella sen jälkeen, kun tilit on hyväksytty 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tämän tarkastus- ja hyväksymismenettelyn tulosten perusteella komissio voi tarvittaessa tehdä rahoitusoikaisuja.
61 artikla
Maksun määräajan kulumisen keskeyttäminen
1. Asetuksessa (EU, Euratom) N:o 966/2012 tarkoitettu valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi keskeyttää maksupyyntöä vastaavan maksun määräajan kulumisen enintään kuudeksi kuukaudeksi missä tahansa seuraavista tilanteista:
a)
kansallisen tai unionin tarkastuselimen toimittamien tietojen mukaan on olemassa selvää näyttöä, joka viittaa huomattaviin puutteisiin hallinto- ja valvontajärjestelmän toiminnassa;
b)
valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on tehtävä lisätarkastuksia saatuaan tietoja, joiden perusteella hän epäilee, että menot ovat kytköksissä sääntöjenvastaisuuteen, jolla on vakavia taloudellisia seurauksia;
c)
jokin 77 artiklassa vaadituista asiakirjoista on jätetty toimittamatta;
d)
jokin 60 ja 64 artiklassa vaadituista asiakirjoista on jätetty toimittamatta.
Hallintoviranomainen voi hyväksyä kolmen kuukauden jatkoajan maksun määräajan kulumisen keskeytykseen.
2. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on rajattava keskeytys koskemaan sitä osaa maksupyynnön kattamista menoista, johon 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut seikat vaikuttavat, paitsi jos kyseistä osaa ei ole mahdollista yksilöidä. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on ilmoitettava hallintoviranomaisen sijaintijäsenvaltiolle ja hallintoviranomaiselle välittömästi keskeyttämisen syyt ja pyydettävä niitä korjaamaan tilanne. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on päätettävä keskeytys heti, kun tarvittavat toimenpiteet on toteutettu. Jos tarvittavia toimenpiteitä ei ole toteutettu, keskeytystä voidaan jatkaa pidempään kuin kuusi kuukautta.
62 artikla
Maksujen keskeyttäminen
1. Komissio voi keskeyttää maksut kokonaan tai osittain missä tahansa seuraavista tilanteista:
a)
ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaassa toiminnassa on vakava puute, joka on vaarantanut unionin rahoitusosuuden ja jonka osalta ei ole toteutettu korjaavia toimenpiteitä;
b)
osallistujamaat rikkovat vakavalla tavalla 31 artiklan mukaisia velvoitteitaan;
c)
menot ovat kytköksissä sääntöjenvastaisuuteen, jota ei ole korjattu ja jolla on vakavia taloudellisia seurauksia;
d)
arviointi- ja seurantajärjestelmän laadussa ja luotettavuudessa on vakava puute;
e)
seurannasta, arvioinnista tai tarkastuksesta on saatu näyttöä, jonka mukaan ohjelma ei tuota tulosta 4 artiklassa annetuissa määräajoissa eikä 77 artiklassa esitetyn mukaisesti.
2. Komissio voi päättää keskeyttää ennakkomaksut kokonaan tai osittain sen jälkeen, kun se on antanut hallintoviranomaiselle mahdollisuuden esittää huomautuksia.
3. Komissio päättää kaikkia maksuja tai niiden osaa koskevan keskeytyksen, kun hallintoviranomainen on toteuttanut keskeytyksen päättämisen edellyttämät toimenpiteet.
63 artikla
Maksut johtaville edunsaajille
1. Maksut johtaville edunsaajille voidaan suorittaa yhdessä seuraavista muodoista:
a)
ennakkomaksu;
b)
välimaksu;
c)
loppumaksu.
2. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että maksut johtaville edunsaajille suoritetaan mahdollisimman pian allekirjoitetun sopimuksen mukaisesti. Niistä ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä, ellei allekirjoitetusta sopimuksesta muuta johdu, eikä periä erityismaksuja tai muita vaikutukseltaan vastaavia maksuja, jotka vähentäisivät näiden maksujen määrää.
64 artikla
Loppumaksun suorittaminen
1. Hallintoviranomaisen on toimitettava loppumaksupyyntö ja 77 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut asiakirjat viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2024.
2. Loppumaksu maksetaan viimeistään kolmen kuukauden kuluttua viimeisen tilivuoden tilien tarkastus- ja hyväksymispäivästä tai yhden kuukauden kuluttua lopullisen täytäntöönpanokertomuksen hyväksymispäivästä sen mukaan, kumpi päivämäärä on myöhempi.
65 artikla
Vapauttamista koskevat poikkeukset
1. Vapauttamisen kohteena olevasta määrästä on vähennettävä määrät, joita hallintoviranomainen ei ole voinut ilmoittaa komissiolle seuraavista syistä:
a)
hankkeet on keskeytetty sellaisen oikeudellisen menettelyn tai hallinnollisen muutoksenhaun vuoksi, jolla on lykkäävä vaikutus;
b)
ylivoimainen este, joka vaikeuttaa vakavalla tavalla koko ohjelman tai sen osan täytäntöönpanoa;
c)
61 ja 62 artiklan soveltaminen.
2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun ylivoimaiseen esteeseen vetoavan hallintoviranomaisen on osoitettava, mitä välittömiä seurauksia ylivoimaisella esteellä on koko ohjelman tai sen osan täytäntöönpanolle. Edellä olevien 1 kohdan a ja b alakohdan soveltamiseksi vähennystä voidaan pyytää kerran, jos keskeytys tai ylivoimainen este on kestänyt enintään yhden vuoden, tai niin monta kertaa kuin ylivoimaisen esteen kesto tai niiden vuosien määrä edellyttää, jotka ovat kuluneet hankkeen täytäntöönpanon keskeyttäneen oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen ja lopullisen oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen välillä.
3. Hallintoviranomaisen on lähetettävä komissiolle viimeistään 15 päivänä helmikuuta tiedot 1 kohdassa tarkoitetuista poikkeuksista sen määrän osalta, joka on ilmoitettava viimeistään edellisen varainhoitovuoden 31 päivänä joulukuuta.
66 artikla
Vapautusmenettely
1. Komissio ilmoittaa hallintoviranomaiselle hyvissä ajoin asetuksen (EU) N:o 236/2014 6 artiklaan perustuvan vapauttamisen riskistä.
2. Komissio ilmoittaa 15 päivästä helmikuuta alkaen saamiensa tietojen perusteella hallintoviranomaiselle määrän, joka kyseisten tietojen perusteella vapautetaan.
3. Hallintoviranomaisella on kaksi kuukautta aikaa hyväksyä vapautettava määrä tai esittää huomautuksia.
4. Hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta tarkistettu rahoitussuunnitelma, josta käy ilmi pienennetyn tuen vaikutus ohjelman temaattisiin tavoitteisiin tai tekniseen apuun kyseisenä varainhoitovuotena. Jos suunnitelmaa ei toimiteta, komissio tarkistaa rahoitussuunnitelmaa pienentämällä unionin rahoitusosuutta kyseisen varainhoitovuoden osalta. Vähennys vaikuttaa temaattisiin tavoitteisiin ja tekniseen apuun samassa suhteessa.
5. Komissio muuttaa ohjelman hyväksymispäätöstä.
67 artikla
Euron käyttö
1. Hallintoviranomainen ja edunsaaja muuntavat muut kuin euromääräiset menot euroiksi käyttämällä komission kuukausittaista kirjanpitokurssia kuukaudelta, jona meno
a)
aiheutui;
b)
esitettiin tarkastettavaksi 32 artiklan 1 kohdan mukaisesti; tai
c)
ilmoitettiin johtavalle edunsaajalle.
2. Valittu menetelmä vahvistetaan ohjelmassa, ja sitä sovelletaan koko ohjelman keston ajan. Tekniseen apuun ja hankkeisiin voidaan soveltaa muita menetelmiä.
2 LUKU
Tilien esittäminen ja hyväksyminen
68 artikla
Tilien esittäminen
1. Hallintoviranomainen vastaa ohjelman kirjanpidosta. Kirjanpidon on oltava riippumatonta ja erillistä, ja siihen viedään ainoastaan ohjelmaan liittyvä rahaliikenne. Kirjanpidon on mahdollistettava ohjelman analyyttinen seuranta ensisijaisten painopisteiden ja teknisen avun osalta.
2. Hallintoviranomaisen on vuosikertomuksessaan toimitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä helmikuuta seuraavat rahoitustiedot:
a)
edellisen tilivuoden kirjanpito;
b)
hallintoviranomaisen edustajan allekirjoittama johdon vahvistuslausuma, jossa vahvistetaan, että
i)
tiedot on esitetty asianmukaisesti ja ne ovat täydellisiä ja paikkansapitäviä;
ii)
menot on käytetty aiottuun tarkoitukseensa;
iii)
käytössä olevat valvontajärjestelmät antavat riittävät takeet siitä, että tilien perustana olevat toimet ovat laillisia;
c)
vuotuinen yhteenveto hallintoviranomaisen suorittamista valvontatoimista, mukaan lukien analyysi järjestelmissä havaittujen virheiden ja puutteiden luonteesta ja laajuudesta sekä niiden korjaamiseksi toteutetut tai suunnitellut toimet;
d)
tilinpäätöstä koskeva tarkastuslausuma;
e)
tarkastusviranomaisen laatima vuotuinen tarkastuskertomus, joka sisältää yhteenvedon suoritetuista tarkastuksista, analyysin järjestelmän ja hankkeiden tasolla havaittujen virheiden ja puutteiden luonteesta ja laajuudesta sekä toteutetut tai suunnitellut korjaavat toimet;
f)
arvio edellisvuoden 1 päivän heinäkuuta ja 31 päivän joulukuuta välisenä aikana aiheutuneista menoista;
g)
luettelo hankkeista, jotka on päätetty tilivuoden aikana.
3. Kustakin ohjelmasta esitetään 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu kirjanpito, johon on sisällyttävä kunkin ensisijaisen tavoitteen sekä teknisen avun osalta seuraavat:
a)
hallintoviranomaiselle aiheutuneet ja sen maksamat menot sekä sen ansaitsemat ja saamat tulot;
b)
määrät, joista on luovuttu tai jotka on peritty takaisin tilivuoden aikana, tilivuoden loppuun mennessä takaisin perittävät määrät sekä määrät, joita ei saada perityiksi takaisin.
4. Edellä 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetussa tarkastuslausumassa on otettava kantaa siihen, antaako kirjanpito totuudenmukaisen kuvan, ovatko ilmoitetut toimet laillisia ja sääntöjenmukaisia ja toimivatko käyttöön otetut valvontajärjestelmät moitteettomasti. Lausunnossa on myös ilmoitettava, antaako tarkastustyö aihetta epäillä 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa johdon vahvistuslausumassa esitettyjä väitteitä.
69 artikla
Tilien hyväksyminen
1. Komissio tarkastaa tilit ja ilmoittaa hallintoviranomaiselle viimeistään tilivuotta seuraavan vuoden 31 päivänä toukokuuta, pitääkö se tilejä täydellisinä, täsmällisinä ja totuudenmukaisina.
2. Komissio tarkastaa ja hyväksyy ennakkomaksut aiheutuneiden tukikelpoisten kustannusten perusteella, sellaisina kuin ne on todennettu 68 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetussa tarkastuslausumassa.
3. Tilien hyväksyminen ei estä 72 artiklan mukaisesti myöhemmin tehtäviä rahoitusoikaisuja.
70 artikla
Kirjanpitojakso
1. Hallintoviranomaisen ja edunsaajien on säilytettävä kaikki ohjelmaan tai hankkeeseen liittyvät asiakirjat viiden vuoden ajan ohjelman loppumaksun suorituspäivästä. Niiden on säilytettävä varsinkin kertomukset, tositteet, kirjanpito ja kirjanpitoasiakirjat sekä kaikki muut ohjelman ja hankkeiden rahoitukseen liittyvät asiakirjat (myös kaikki sopimustentekoon liittyvät asiakirjat).
2. Ohjelman tai hankkeen täytäntöönpanoon liittyviä tarkastuksia, muutoksenhakuja, riita-asioita tai korvausvaatimuksia koskevat asiakirjat on säilytettävä, kunnes kyseiset tarkastukset, muutoksenhaut, riita-asiat tai korvausvaatimukset on viety päätökseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
3 LUKU
Rahoitusoikaisut ja takaisinperintä
1 jakso
Rahoitusoikaisut
71 artikla
Hallintoviranomaisen tekemät rahoitusoikaisut
1. Hallintoviranomainen on ensisijaisesti vastuussa sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemisestä ja tutkimisesta, tarvittavien rahoitusoikaisujen tekemisestä ja takaisinperinnästä. Kun on kyse järjestelmästä johtuvasta sääntöjenvastaisuudesta, hallintoviranomaisen on laajennettava tutkimuksiaan niin, että ne kattavat kaikki toimet, joihin sääntöjenvastaisuuksia on mahdollisesti kohdistunut.
Hallintoviranomaisen on tehtävä tarvittavat rahoitusoikaisut, jotka liittyvät hankkeissa, teknisessä avussa tai ohjelmassa havaittuihin yksittäisiin tai järjestelmästä johtuviin sääntöjenvastaisuuksiin. Rahoitusoikaisut toteutetaan peruuttamalla kokonaan tai osittain unionin rahoitusosuus hankkeelle tai tekniselle avulle. Hallintoviranomaisen on otettava huomioon sääntöjenvastaisuuksien luonne, vakavuus ja niistä aiheutunut taloudellinen tappio ja tehtävä oikeasuhteinen oikaisu. Hallintoviranomaisen on sisällytettävä rahoitusoikaisut sen tilivuoden tilinpäätökseen, jona peruuttamisesta päätetään.
2. Jollei 3 kohdasta muuta johdu, 1 kohdan mukaisesti peruutettu unionin rahoitusosuus voidaan käyttää uudelleen asianomaisessa ohjelmassa.
3. Edellä olevan 1 kohdan mukaisesti peruutettua rahoitusosuutta ei saa käyttää uudelleen rahoitusoikaisun kohteena olevassa hankkeessa eikä, silloin kun rahoitusoikaisu on tehty järjestelmästä johtuvan sääntöjenvastaisuuden vuoksi, missään hankkeessa, johon järjestelmästä johtuva sääntöjenvastaisuus vaikuttaa.
72 artikla
Komission tekemät rahoitusoikaisut
1. Komissio tekee rahoitusoikaisut peruuttamalla ohjelmalle myönnetyn unionin rahoitusosuuden kokonaan tai osittain ja suorittamalla takaisinperinnän hallintoviranomaiselta, jotta unionin rahoituksen ulkopuolelle suljetaan menot, jotka rikkovat sovellettavaa lainsäädäntöä tai liittyvät ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmien puutteisiin, jotka komissio tai Euroopan tilintarkastustuomioistuin ovat havainneet.
2. Sovellettavan lainsäädännön rikkominen johtaa rahoitusoikaisuun vain komissiolle ilmoitettujen menojen osalta ja siinä tapauksessa, että jokin seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a)
rikkominen on vaikuttanut hankkeen valintaan tai teknisen avun sopimuksen tekemiseen tai on olemassa perusteltu riski, että sillä on ollut tällainen vaikutus, jota ei rikkomuksen luonteen vuoksi ole kuitenkaan mahdollista todeta;
b)
rikkominen on vaikuttanut ohjelmassa ilmoitettujen menojen määrään tai on olemassa perusteltu riski, että sillä on ollut tällainen vaikutus, jota ei rikkomuksen luonteen vuoksi ole kuitenkaan mahdollista kvantifioida rahallisesti.
3. Komissio tekee rahoitusoikaisuja erityisesti silloin, kun se on tarvittavat tarkistukset suoritettuaan tehnyt jonkin seuraavista päätelmistä:
a)
ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmissä on vakava puute, joka on vaarantanut jo maksetun unionin rahoitusosuuden;
b)
hallintoviranomainen ei ole täyttänyt 71 artiklan mukaisia velvoitteitaan ennen tämän kohdan mukaisen rahoitusoikaisumenettelyn aloittamista;
c)
vuosi- tai loppukertomuksessa ilmoitetut menot ovat sääntöjenvastaisia eikä hallintoviranomainen ole oikaissut niitä ennen tämän kohdan mukaisen rahoitusoikaisumenettelyn aloittamista.
Komissio tekee rahoitusoikaisunsa havaittujen yksittäisten sääntöjenvastaisuuksien perusteella ottaen huomioon sen, onko sääntöjenvastaisuus järjestelmästä johtuva. Jos sääntöjenvastaisten menojen tarkkaa määrää ei ole mahdollista laskea, komissio soveltaa kiinteämääräistä tai ekstrapoloitua rahoitusoikaisua.
4. Päättäessään 3 kohdan mukaisen rahoitusoikaisun määrästä komissio noudattaa suhteellisuusperiaatetta ottamalla huomioon sääntöjenvastaisuuden luonteen ja vakavuuden sekä ohjelmassa havaittujen hallinto- ja valvontajärjestelmien puutteiden laajuuden ja taloudelliset vaikutukset.
5. Jos komissio perustaa kantansa muiden kuin omien tarkastajiensa kertomuksiin, se kuulee hallintoviranomaista ja tarkastajia ennen taloudellisia seuraamuksia koskevien päätelmiensä tekemistä.
6. Ohjelman päättäminen ei rajoita komission oikeutta suorittaa hallintoviranomaiseen kohdistuvia rahoitusoikaisuja myöhemmin.
7. Rahoitusoikaisun suuruuden määrittämisessä käytettävien kriteereiden ja kiinteämääräisen tai ekstrapoloidun rahoitusoikaisun soveltamisessa käytettävien kriteereiden on oltava asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (12) ja erityisesti sen 144 artiklan mukaisia sekä 19 päivänä joulukuuta 2013 annetun komission päätöksen (13) mukaisia.
73 artikla
Menettely
1. Ennen rahoitusoikaisua koskevan päätöksen tekemistä komissio ilmoittaa hallintoviranomaiselle tarkastuksensa alustavat päätelmät ja pyytää sitä esittämään huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa.
2. Jos komissio ehdottaa ekstrapolaatioon perustuvaa tai kiinteämääräistä rahoitusoikaisua, hallintoviranomaiselle on annettava mahdollisuus osoittaa asianomaisia asiakirjoja tarkastelemalla, että sääntöjenvastaisuus ei tosiasiassa ole niin laaja kuin komissio arvioi. Komission suostumuksella hallintoviranomainen voi rajoittaa kyseisen tarkastelun laajuuden sopivaan aineiston osaan tai otokseen. Tarkasteluun varattu aika saa asianmukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta olla enintään toiset kaksi kuukautta 1 kohdassa tarkoitetun kahden kuukauden määräajan jälkeen.
3. Komissio ottaa huomioon kaikki hallintoviranomaisen 1 ja 2 kohdassa asetetuissa määräajoissa toimittamat todisteet.
4. Jos hallintoviranomainen ei hyväksy komission alustavia päätelmiä, komissio kutsuu sen kuultavaksi, jotta voidaan varmistaa, että kaikki asiaankuuluvat tiedot ja huomautukset ovat käytettävissä rahoitusoikaisun soveltamista koskevien komission päätelmien tekemistä varten.
5. Hallintoviranomainen voi suostumuksen saatuaan käyttää asianomaisen ohjelman peruutetun rahoitusosuuden uudelleen 71 artiklan 2 kohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista.
6. Rahoitusoikaisujen soveltamista varten komissio tekee päätöksen kuuden kuukauden kuluessa kuulemisesta tai lisätietojen vastaanottamisesta, jos hallintoviranomainen suostuu kuulemisen johdosta toimittamaan tällaisia lisätietoja. Komissio ottaa huomioon kaikki menettelyn kuluessa toimitetut tiedot ja huomautukset. Jos kuulemista ei järjestetä, kuuden kuukauden määräaika alkaa kahden kuukauden kuluttua päivästä, jona komissio lähetti kutsun saapua kuultavaksi.
7. Jos komissio tai Euroopan tilintarkastustuomioistuin havaitsee sääntöjenvastaisuuksia, jotka ovat osoitus vakavasta puutteesta hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaassa toiminnassa, niiden johdosta tehtävä rahoitusoikaisu pienentää unionin rahoitusosuutta.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta, kun kyseessä on sellainen vakava puute hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaassa toiminnassa, joka ennen päivää, jona komissio tai Euroopan tilintarkastustuomioistuin havaitsi sen,
a)
oli tuotu esille komissiolle varainhoitoasetuksen 68 artiklan mukaisesti toimitetussa johdon vahvistuslausumassa, vuotuisessa tarkastuskertomuksessa tai tarkastuslausumassa taikka tarkastusviranomaisen komissiolle toimittamissa muissa tarkastuskertomuksissa ja aiheellisiin toimenpiteisiin oli ryhdytty; tai
b)
oli johtanut hallintoviranomaisen toteuttamiin aiheellisiin korjaaviin toimenpiteisiin.
Hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaan toiminnan vakavien puutteiden arvioinnin on perustuttava asiaankuuluvien johdon vahvistuslausumien, vuotuisten tarkastuskertomusten ja tarkastuslausuntojen toimittamisen ajankohtana sovellettavaan lainsäädäntöön.
Päättäessään rahoitusoikaisusta komissio
a)
noudattaa suhteellisuusperiaatetta ottamalla huomioon hallinto- ja valvontajärjestelmän tehokkaan toiminnan vakavan puutteen luonteen ja vakavuuden sekä sen rahoitusvaikutukset unionin talousarvioon;
b)
jättää kiinteämääräisen tai ekstrapoloidun oikaisun soveltamiseksi huomiotta hallintoviranomaisen aiemmin havaitsemat sääntöjenvastaiset menot, joiden osalta tilitystä on mukautettu, ja menot, joiden laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden arviointi on meneillään;
c)
ottaa huomioon hallintoviranomaisen menoihin soveltamat kiinteämääräiset tai ekstrapoloidut oikaisut sellaisten muiden vakavien puutteiden osalta, jotka hallintoviranomainen on havainnut määrittäessään unionin talousarviolle koituvaa jäännösriskiä.
2 jakso
Takaisinperintä
74 artikla
Rahoitusvastuut ja takaisinperintä
1. Hallintoviranomainen vastaa aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperinnästä.
2. Jos perintä liittyy hallintoviranomaiselle tästä asetuksesta ja asetuksesta (EU, Euratom) N:o 966/2012 johtuvien lakisääteisten velvollisuuksien rikkomiseen, hallintoviranomaisen on maksettava asianomaiset määrät takaisin komissiolle.
3. Jos perintä liittyy järjestelmästä johtuviin puutteisiin ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmissä, hallintoviranomaisen on maksettava asianomaiset määrät takaisin komissiolle ohjelmassa vahvistetun osallistujamaiden välisen vastuunjaon mukaisesti.
4. Jos perintä liittyy jäsenvaltioon sijoittautuneeseen edunsaajaan kohdistuvaan korvausvaatimukseen eikä hallintoviranomainen pysty perimään saatavaa, asianomaisen jäsenvaltion on maksettava saatava hallintoviranomaiselle ja perittävä se takaisin edunsaajalta.
5. Jos perintä liittyy rajatylittävän yhteistyön kumppanimaahan sijoittautuneeseen edunsaajaan kohdistuvaan korvausvaatimukseen eikä hallintoviranomainen pysty perimään saatavaa, rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan, jossa edunsaaja sijaitsee, vastuu määritetään 8 ja 9 artiklassa tarkoitetuissa rahoitussopimuksissa.
75 artikla
Takaisinmaksu hallintoviranomaiselle
1. Hallintoviranomainen perii aiheettomasti maksetut määrät takaisin johtavalta edunsaajalta viivästyskorkoineen. Asianomaisten edunsaajien on maksettava johtavalle edunsaajalle takaisin aiheettomasti maksetut määrät niiden välillä allekirjoitetun kumppanuussopimuksen mukaisesti. Jos johtava edunsaaja ei onnistu saamaan rahoja asianomaiselta edunsaajalta, hallintoviranomaisen on muodollisesti kehotettava viimeksi mainittua palauttamaan rahat johtavalle edunsaajalle. Jos edunsaaja ei palauta rahoja, hallintoviranomaisen on pyydettävä osallistujamaata, johon asianomainen edunsaaja on sijoittautunut, palauttamaan aiheettomasti maksetut määrät 74 artiklan 2-5 kohdan mukaisesti.
2. Hallintoviranomaisen on noudatettava asianmukaista huolellisuutta sen varmistamiseksi, että perintämääräykset pannaan täytäntöön osallistujamaiden tuella. Hallintoviranomaisen on erityisesti varmistettava, että saatava on selvä, rahassa määritelty ja erääntyvä. Jos hallintoviranomainen aikoo luopua vahvistetun saamisen perimisestä, sen on varmistettava, että luopuminen on asianmukaista sekä moitteettoman varainhoidon periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaista. Luopumispäätökselle tarvitaan yhteisen seurantakomitean ennakkohyväksyntä.
3. Hallintoviranomaisen on tiedotettava komissiolle kaikista saatavien takaisin perimiseksi toteutetuista toimenpiteistä. Komissio voi milloin tahansa ottaa perintätehtävän itselleen ja periä saatavat joko suoraan edunsaajalta tai asianomaiselta osallistujamaalta.
4. Osallistujamaalle tai komissiolle siirretyn aineiston on sisällettävä kaikki perinnässä tarvittavat asiakirjat sekä näyttö toimenpiteistä, joihin hallintoviranomainen on ryhtynyt saatavien takaisin perimiseksi.
5. Hallintoviranomaisen tekemiin sopimuksiin on sisällyttävä lauseke, joka antaa komissiolle tai osallistujamaalle, johon edunsaaja on sijoittautunut, mahdollisuuden periä hallintoviranomaisen saatavat, joita se ei ole itse onnistunut perimään.
76 artikla
Takaisinmaksu komissiolle
1. Takaisinmaksut komissiolle on suoritettava ennen perintämääräyksessä ilmoitettua päivämäärä. Eräpäivä on 45 vuorokautta velkomiskirjeen päivämäärästä.
2. Takaisinmaksun viivästyminen johtaa viivästyskorkoon, joka lasketaan eräpäivästä tosiasialliseen maksupäivään. Korkoprosentti on 3,5 prosenttiyksikköä korkeampi kuin Euroopan keskuspankin tärkeimpiin jälleenrahoitustoimiinsa soveltama korko sen kuukauden, johon eräpäivä ajoittuu, ensimmäisenä työpäivänä. Takaisin maksettavat määrät voidaan kuitata edunsaajalle tai osallistujamaalle syystä tai toisesta maksettavilla määrillä. Tämä ei vaikuta osapuolten oikeuteen sopia maksujen suorittamisesta erissä.
IX OSASTO
RAPORTOINTI, SEURANTA JA ARVIOINTI
77 artikla
Hallintoviranomaisen vuosikertomukset
1. Hallintoviranomaisen on toimitettava yhteisen seurantakomitean hyväksymä vuosikertomus komissiolle viimeistään 15 päivänä helmikuuta. Vuosikertomus muodostuu teknisestä ja taloudellisesta osasta, jotka koskevat edellistä tilivuotta.
2. Teknisessä osassa on annettava kuvaus seuraavista:
a)
edistyminen ohjelman täytäntöönpanossa ja sen ensisijaisten painopisteiden saavuttamisessa;
b)
yksityiskohtainen luettelo allekirjoitetuista sopimuksista sekä luettelo hankkeista, jotka on valittu mutta joista ei ole vielä tehty sopimusta, myös varallaololuettelot:
c)
toteutetut teknisen avun toimet;
d)
toteutetut toimenpiteet, joilla seurataan ja arvioidaan hankkeita, niiden tuloksia ja havaittujen ongelmien korjaamiseksi toteutettuja toimia;
e)
toteutetut tiedotus- ja viestintätoimet.
3. Taloudellinen osa on laadittava 68 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
4. Vuosikertomukseen on lisäksi sisällyttävä ennuste seuraavana tilivuotena toteutettavista toimista. Se käsittää seuraavat:
a)
päivitetty tarkastusstrategia;
b)
työohjelma, rahoitussuunnitelma ja teknisen avun suunniteltu käyttö;
c)
vuotuinen seuranta- ja arviointisuunnitelma 78 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
d)
vuotuinen tiedotus- ja viestintäsuunnitelma 79 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
5. Hallintoviranomaisen on toimitettava yhteisen seurantakomitean hyväksymä loppukertomus komissiolle viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2024. Loppukertomukseen on sisällyttävä soveltuvin osin 2 ja 3 kohdassa vaaditut tiedot viimeisimmältä tilivuodelta ja koko ohjelman keston ajalta.
78 artikla
Seuranta ja arviointi
1. Ohjelman seurannan ja arvioinnin tavoitteena on parantaa suunnittelun ja täytäntöönpanon laatua sekä arvioida ja parantaa sen johdonmukaisuutta, tuloksellisuutta, tehokkuutta ja vaikutusta. Seurannan ja arviointien tulokset otetaan huomioon ohjelmasuunnittelussa ja täytäntöönpanossa.
2. Ohjelmaan on sisällytettävä sen koko keston kattava alustava seuranta- ja arviointisuunnitelma. Kussakin ohjelmassa on laadittava vuotuinen seuranta- ja arviointisuunnitelma, jonka hallintoviranomainen panee täytäntöön komission ohjeita ja arviointimenetelmiä noudattaen. Vuotuinen suunnitelma on toimitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä helmikuuta.
3. Päivittäisen seurannan lisäksi hallintoviranomainen vastaa ohjelman ja hankkeiden tulosperusteisesta seurannasta.
4. Kaikkien seuranta- ja arviointikertomusten on oltava komission käytettävissä.
5. Komissio voi milloin hyvänsä käynnistää ohjelman tai sen osan arvioinnin tai seurannan. Niiden tulokset, jotka toimitetaan yhteiselle seurantakomitealle ja hallintoviranomaiselle, saattavat johtaa mukautusten tekemiseen ohjelmaan.
X OSASTO
NÄKYVYYS
79 artikla
Näkyvyys
1. Vastuu sen varmistamisesta, että yleisölle annetaan asianmukaiset tiedot, on sekä hallintoviranomaisella että edunsaajilla.
2. Hallintoviranomaisen ja edunsaajien on varmistettava ohjelmille ja hankkeille myönnetyn unionin rahoitusosuuden riittävä näkyvyys, jotta voidaan lisätä unionin toimien tunnettuutta yleisön keskuudessa ja luoda unionin tuesta yhtenäinen kuva kaikissa osallistujamaissa.
3. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että sen näkyvyysstrategiassa ja edunsaajien toteuttamissa näkyvyystoimenpiteissä noudatetaan komission ohjeita.
4. Ohjelmaan on sisällytettävä sen koko keston kattava viestintästrategia sekä ensimmäistä vuotta koskeva alustava tiedotus- ja viestintäsuunnitelma, mukaan lukien näkyvyystoimenpiteet. Kussakin ohjelmassa on laadittava vuotuinen tiedotus- ja viestintäsuunnitelma, jonka hallintoviranomainen panee täytäntöön. Suunnitelma on toimitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä helmikuuta.
KOLMAS OSA
ERITYISSÄÄNNÖKSET
I OSASTO
VÄLILLINEN HALLINNOINTI KANSAINVÄLISTEN JÄRJESTÖJEN KANSSA
80 artikla
Kansainväliset järjestöt hallintoviranomaisena
1. Osallistujamaat voivat ehdottaa ohjelman hallinnoijaksi kansainvälistä järjestöä.
2. Hallintoviranomaiseksi voidaan ehdottaa ainoastaan delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 43 artiklassa tarkoitettuja kansainvälisiä järjestöjä.
3. Kansainvälisen järjestön on täytettävä asetuksen (EU) N:o 966/2012 60 artiklassa asetetut vaatimukset.
4. Ennen kuin komissio hyväksyy ohjelman, sillä on oltava näyttö siitä, että 3 kohdan vaatimukset täyttyvät.
81 artikla
Kansainvälisen järjestön hallinnoimaan ohjelmaan sovellettavat säännöt
1. Komissio ja kansainvälinen järjestö tekevät sopimuksen, jossa vahvistetaan ohjelmaan sovellettavat yksityiskohtaiset järjestelyt. Jos ohjelmasta rahoitetaan rahoitusvälinettä 42 artiklan mukaisesti, on noudatettava asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 140 artiklassa asetettuja edellytyksiä ja raportointivaatimuksia.
2. Kansainvälisen järjestön hallinnoimiin ohjelmiin sovelletaan toisen osan säännöksiä, ellei 1 kohdassa tarkoitetusta sopimuksesta muuta johdu.
II OSASTO
VÄLILLINEN HALLINNOINTI RAJATYLITTÄVÄN YHTEISTYÖN KUMPPANIMAAN KANSSA
82 artikla
Rajatylittävän yhteistyön kumppanimaat hallintoviranomaisena
1. Osallistujamaat voivat ehdottaa ohjelman hallinnoijaksi rajatylittävän yhteistyön kumppanimaata.
2. Nimetylle rajatylittävän yhteistyön kumppanimaalle uskottujen tehtävien luonne vahvistetaan sopimuksessa, jonka komissio ja rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa allekirjoittavat asetukseen (EU, Euratom) N:o 966/2012 ja delegoituun asetukseen (EU) N:o 1268/2012 sisältyvien välillistä hallinnointia koskevien säännösten mukaisesti.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa sopimuksessa vahvistetaan ohjelmaan sovellettavat yksityiskohtaiset järjestelyt. Erityisesti siinä vahvistetaan, mitä toisen osan säännöksiä sovelletaan hallintoviranomaiselle uskottujen tehtävien luonne ja asianomaiset määrät huomioon ottaen.
NELJÄS OSA
LOPPUSÄÄNNÖKSET
83 artikla
Siirtymäsäännökset
Komission asetusta (EY) N:o 951/2007 (14) sovelletaan edelleen oikeudellisiin asiakirjoihin ja sitoumuksiin, jotka koskevat talousarvion täytäntöönpanoa ennen varainhoitovuotta 2014.
84 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 18 päivänä elokuuta 2014.