KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 9. april 2014
om Frankrigs støtteordning SA.23257 (12/C) [ex NN 8/10, ex CP 157/07] (brancheaftale inden for rammerne af »Association française pour la valorisation des produits et des secteurs professionnels de l'horticulture et du paysage« (Val'Hor))
(meddelt under nummer C(2014) 2223)
(Kun den franske udgave er autentisk)
(2014/416/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til nævnte artikel og under henvisning til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 9. maj 2007 modtog Kommissionen en klage angående udvidelsen af brancheaftalen inden for rammerne af »Association française pour la valorisation des produits et des secteurs professionnels de l'horticulture et du paysage« (brancheorganisationen »Val'Hor«). Sagen blev registreret under nr. CP 157/07. Den 4. februar 2010 blev brancheaftalen registreret som en ikke anmeldt statsstøtte under nr. NN 8/10.
(2)
I forbindelse med klage CP 157/07 modtog Kommissionen bemærkninger fra klageren den 26. oktober 2009 og den 16. maj 2011.
(3)
Kommissionens tjenestegrene anmodede de franske myndigheder om yderligere oplysninger vedrørende eventuel statsstøtte i gartnerisektoren ved brev af 13. juli 2007, 10. december 2007, 26. juni 2008, 22. februar 2010, 16. december 2010 og 13. oktober 2011. Frankrig fremsendte sine oplysninger ved brev af 17. oktober 2007, 7. april 2008, 1. september 2008, 2. april 2010, 22. februar 2011 og 15. november 2011.
(4)
Den 11. januar 2012 traf Kommissionen beslutning C(2011) 10053 om at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF.
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (1). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte.
(6)
Kommissionen modtog bemærkninger fra interesserede parter. Kommissionen videresendte disse bemærkninger til Frankrig, for at give Frankrig mulighed for at fremsætte bemærkninger hertil.
(7)
Ved e-mail af 20. januar 2012 videresendte Frankrigs faste repræsentation ved Den Europæiske Union et brev til Kommissionen fra de franske myndigheder med en anmodning om yderligere en frist på en måned til at fremsætte deres bemærkninger til indledningen af proceduren. Kommissionen forlængede fristen ved fax af 26. januar 2012.
(8)
Ved e-mail af 14. marts 2012 videresendte Frankrigs faste repræsentation ved Den Europiske Union de franske myndigheders bemærkninger til indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF.
(9)
Ved e-mail af 10. juli 2012 videresendte Frankrigs faste repræsentation ved Den Europæiske Union de franske myndigheders svar på de interesserede parters bemærkninger.
II. BESKRIVELSE
PRÆSENTATION AF BRANCHEORGANISATIONEN VAL'HOR
(10)
»Association française pour la valorisation des produits et des secteurs professionnels de l'horticulture et du paysage« (Val'Hor) er en anerkendt brancheorganisation i gartnerisektoren i Frankrig. Dens organisation og opgaver er reguleret af artikel L631-1 ff. i code rural (den franske lov om landbrug og havfiskeri).
(11)
Val'Hor, der blev stiftet i 1997, blev den 13. august 1998 i henhold til artikel L632-1 i code rural anerkendt af de offentlige myndigheder som national brancheorganisation for gartneri- og landskabsarkitektbranchen. Organisationens vedtægter blev vedtaget på generalforsamlingen den 25. marts 2004.
(12)
Val'Hor kan, ligesom andre anerkendte brancheorganisationer, indgå aftaler og opkræve frivillige bidrag af alle medlemmer fra de relevante erhverv med henblik på finansiering heraf. De pågældende aftaler kan ved ministeriel bekendtgørelse (såkaldt »udvidede« aftaler) gøres obligatoriske for alle erhvervsdrivende i branchen, uanset om de er medlemmer af brancheorganisationen Val'Hor eller ikke, i henhold til bestemmelserne i code rural. Code rural tillader kun udvidelse af aftalerne, når de tjener et formål af »almen interesse«, som bygger på tiltag, »der er i overensstemmelse med samfundsmæssige interesser og med bestemmelserne i den fælles landbrugspolitik« (jf. artikel L632-3 i code rural).
(13)
Den 12. november 2004 vedtog Val'Hor brancheaftalen om finansiering, som efterfølgende blev ændret ved tillæg nr. 1 af 14. september 2006. I henhold til artikel II i denne aftale skal hvert medlem, uanset om det drejer sig om en fysisk eller juridisk person, fra et erhverv, der er repræsenteret i brancheorganisationen Val'Hor, betale et årligt bidrag.
(14)
Brancheaftalen om finansiering, som blev indgået inden for rammerne af Val'Hor, blev første gang udvidet for en periode på et år ved bekendtgørelse fra ministeriet for landbrug, fødevarer, fiskeri og landdistrikter af 12. april 2005, som blev offentliggjort i Den Franske Republiks statstidende den 12. maj 2005. Den blev udvidet anden gang for en periode på et år ved bekendtgørelse af 16. november 2006, som blev offentliggjort i Den Franske Republiks statstidende den 8. december 2006.
(15)
Ved bekendtgørelse af 31. marts 2008, som blev offentliggjort i Den Franske Republiks statstidende den 11. april 2008, blev bestemmelserne i brancheaftalen af 21. februar 2008 for perioden 1. juli 2007 til 30. juni 2008 udvidet til at omfatte alle medlemmer af de erhverv, organisationen repræsenterer. Ved bekendtgørelse af 16. september 2008, som blev offentliggjort i Den Franske Republiks statstidende den 25. september 2008, blev bestemmelserne i brancheaftalen af 22. juli 2008 udvidet for en periode frem til den 30. juni 2010. Ved bekendtgørelse af 27. maj 2010, som blev offentliggjort i Den Franske Republiks statstidende den 8. juni 2010, blev bestemmelserne i brancheaftalen af 22. juli 2008 udvidet for perioden 1. juli 2010 til 30. juni 2011. Endelig blev bestemmelserne i brancheaftalen af 12. september 2011 ved bekendtgørelse af 3. oktober 2011, som blev offentliggjort i Den Franske Republiks statstidende den 15. oktober 2011, udvidet for en periode frem til den 30. juni 2014.
(16)
I henhold til de franske myndigheders oplysninger af 17. oktober 2007 var formålet med det frivillige obligatoriske bidrag - Cotisation Volontaire Obligatoire (CVO) - som virksomheder i sektoren for prydplanter fra gartnerier og planteskoler og i landskabsarkitektsektoren skal betale, at gøre det muligt at iværksætte de tiltag og midler, der er nødvendige for den kollektive fremme af gartnerier, blomsterhandlere og landskabsarkitekter samt deres produkter og erhverv på de indenlandske og udenlandske markeder, at sikre kendskab til udbud, efterspørgsel og markedsmekanismer, at skabe et mere velfungerende, styret og gennemsigtigt marked, fremme produktkvalitet, at tilrettelægge og forbedre praksisser og forbindelserne mellem brancherne i sektoren, at gennemføre programmer for uddannelse, anvendt forskning, undersøgelser og udvikling samt at sikre organisationens arbejde.
STATENS ROLLE
(17)
Den franske stat anerkendte ved bekendtgørelse af 13. august 1998 Val'Hor som brancheorganisation i henhold til artikel L632-1 i code rural.
(18)
Val'Hors arbejde, opgaver og sammensætning er reguleret i vedtægterne. For at kunne anerkende denne brancheorganisation skulle de kompetente myndigheder kontrollere, at forskellige kriterier er opfyldt, navnlig at vedtægterne er i overensstemmelse med lovgivningen (artikel L632-1 i code rural), og at de organisationer, der er medlemmer af Val'Hor, er repræsentative og i overensstemmelse med målsætningerne i de nationale politikker og EU-politikkerne. Dens eksistens, opgaver og arbejde er reguleret i artikel L631-1 ff. i code rural.
(19)
Ifølge de franske myndigheder var frivillige obligatoriske bidrag fra medlemmerne af de erhverv, der er repræsenteret i Val'Hor, indtil 2007 brancheorganisationens eneste indtægtskilde. Selv om Val'Hor er en privatretlig juridisk person, og finansieringen heraf sker ved bidrag fra den pågældende sektor, kræver CVO-systemet statens indgriben. Det kræver således et dekret eller en ministeriel bekendtgørelse at gøre de frivillige obligatoriske bidrag obligatoriske for hele branchen.
(20)
Val'Hor kan blive hørt om retningslinjer og politiske tiltag for branchen, der berører brancheorganisationen (artikel L632-2-1 i code rural)
NATIONALT RETSGRUNDLAG
(21)
Code rural, del VI, afsnit III (artikel L631-1 til L632-13). Ministerielle bekendtgørelser vedrørende udvidelse af brancheaftaler (se punkt 13-14); brancheaftaler (se punkt 10-12).
STØTTEN
(22)
Indtægterne fra det frivillige obligatoriske bidrag bruges til tiltag af interesse for gartneribranchen inden for følgende tre kategorier: salgsfremstød, FoU-aktiviteter og teknisk bistand.
(23)
De franske myndigheder hævder, at støtten aldrig anvendes til at dække virksomhedernes udgifter, uanset branche, men udelukkende til kollektive foranstaltninger.
III. BEGRUNDELSE FOR DEN FORMELLE INDLEDNING AF PROCEDUREN
(24)
Kommissionen indledte proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, fordi den vurderede, at de opkrævede bidrag udgjorde skattelignende afgifter, dvs. statsmidler, og at brancheorganisationens tiltag kunne tilregnes staten. Proceduren bygger navnlig på Kommissionens fortolkning af »Pearle«-dommen (2), og Kommissionen vurderede, at støtten ikke opfyldte alle de betingelser, Domstolen opstillede i denne sag, navnlig fordi regeringens godkendelse heraf, via anerkendelsen af brancheforeningen, var en forudsætning for vedtagelsen af bidragene, og at bidragene for at have alle de ønskede virkninger (3) i sig selv krævede en retsakt fra en offentlig myndighed (det ministerielle dekret).
IV. DE FRANSKE MYNDIGHEDERS BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE DEN FORMELLE INDLEDNING AF PROCEDUREN
(25)
Ved brev fremsendt pr. e-mail den 14. marts 2012 anfægtede de franske myndigheder Kommissionens konklusion, nemlig at Val'Hors tiltag, som finansieres med CVO-indtægterne, kan tilregnes staten og finansieres med statsmidler i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(26)
Ifølge de franske myndigheder opfylder denne brancheorganisations tiltag betingelserne i Pearle-dommen og udgør således ikke statsstøtte. Organisationen Val'Hor er en privatretlig juridisk person, der reguleres af lov af 1. juli 1901 om stiftelsesoverenskomst. Den blev stiftet frivilligt den 28. maj 1997 på initiativ af de mest repræsentative organisationer for produktion, markedsføring og udvikling af prydplanter fra havebrugs- og landskabsarkitektsektoren. I henhold til artikel L632-1 i code rural blev den anerkendt ved bekendtgørelse af 13. august 1998 offentliggjort i Den Franske Republiks statstidende den 3. september 1998. I forbindelse med denne anerkendelse kontrollerede den administrative myndighed blot, at de brancheorganisationer, der har stiftet Val'hor, er repræsentative, og at brancheorganisationen har til formål at gennemføre fælles tiltag af økonomisk interesse for private virksomheder i branchen.
(27)
De franske myndigheder tilføjede, at de brancheaftaler, som blev indgået af Val'Hor med enstemmighed blandt medlemsorganisationerne, i henhold til artikel L632-3 og L632-6 i code rural kan gøres obligatoriske for alle erhvervsdrivende i branchen og finansieres af frivillige obligatoriske bidrag, når de vedrører fælles tiltag eller tiltag af almen interesse. Den administrative myndighed kontrollerer blot, at aftalen er i overensstemmelse med den nationale og europæiske lovgivning, og at indtægterne fra de indsamlede frivillige obligatoriske bidrag løbende finansierer tiltag, som fastlægges af brancheorganisationen i hele branchens interesse. Den administrative myndighed har således ingen indflydelse på Val'Hors sammensætning, organisation og opgaver. Val'Hor kan således frit fastlægge, hvilke branchetiltag den ønsker at gennemføre.
(28)
De franske myndigheder konkluderede således, at de branchetiltag, som Val'Hor gennemfører, ikke udgør instrumenter til gennemførelse af offentlige politikker, idet staten på intet tidspunkt har beføjelser til at bruge CVO-indtægterne til finansiering af disse tiltag.
(29)
For så vidt angår Kommissionens vurdering af, i hvor høj grad de frivillige obligatoriske bidrag og anvendelsen af indtægterne herfra indebærer en diskrimination af eksport- eller importprodukter, og hvorvidt denne finansieringsform risikerer at påvirke konkurrencen mellem medlemsstaterne, meddelte de franske myndigheder, at de frivillige obligatoriske bidrag, eftersom det beregningsgrundlag for bidragene, som brancheorganisationen Val'Hor anvender, udelukkende afhænger af virksomhedens areal eller antal ansatte, ikke opkræves på grundlag af import- eller eksportprodukter. Finansieringen af branchetiltagene ved hjælp af frivillige obligatoriske bidrag udgør således ikke diskrimination mellem nationale produkter og import- eller eksportprodukter og forårsager ingen konkurrencefordrejninger.
(30)
Endelig minder de franske myndigheder om, at de under alle omstændigheder, eftersom der ikke opkræves frivillige obligatoriske bidrag på grundlag af importprodukter, mener, at de foranstaltninger, de finansierer, henhører under anvendelsesområdet for Kommissionens beslutning C(2008) 7846 af 10. december 2008, hvori Kommissionen fastslår, at den anmeldte støtteordning er forenelig med det indre marked.
V. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER TIL INDLEDNINGEN AF PROCEDUREN
(31)
Den 4. april 2012 modtog Kommissionen bemærkninger fra en interesseret part til indledningen af proceduren.
(32)
I sine bemærkninger sår den interesserede part tvivl om indførelsen af systemer, hvor brancheorganisationen Val'Hor både er initiativtager, lovgiver og modtager af de finansielle bidrag. Tvivlen opstår ved læsning af brancheorganisationens vedtægter, der præciserer fagforeningernes repræsentation ved at begrænse deltagelsen i brancheorganisationen til repræsentanter fra et mindretal af større virksomheder.
(33)
Den 5. april 2012 modtog Kommissionen bemærkninger fra en anden interesseret part til indledningen af proceduren.
(34)
I sine bemærkninger tilslutter den interesserede part sig fuldstændig Kommissionens analyse, hvad angår klassificeringen af de frivillige obligatoriske-frivillige bidrag, og vurderer, at de er i strid med artikel 110 i TEUF. Den interesserede part henleder Kommissionens opmærksomhed på de frivillige obligatoriske bidrags fuldstændig ulovlige karakter og de nationale domstoles rolle med hensyn til sanktionering heraf, som konkret bør udmunde i anerkendelse af retten til fuld tilbagesøgning af de indbetalte frivillige obligatoriske bidrag.
(35)
Den 6. april 2012 modtog Kommissionen bemærkninger fra en tredje interesseret part til indledningen af proceduren.
(36)
I sine bemærkninger anfægter den interesserede part Kommissionens vurdering, at Val'Hors tiltag kan tilregnes staten, og at brancheorganisationens midler udgør statsmidler, da staten kun kontrollerer overensstemmelsen med lovgivningen og ikke brancheorganisationens politik.
(37)
Ved brev af 10. juli 2012 fremsendte de franske myndigheder deres bemærkninger til de interesserede parters bemærkninger og konkluderede, at de fremsendte bemærkninger ikke sår tvivl om de bemærkninger, som de franske myndigheder fremsendte til Kommissionen.
VI. GENNEMGANG
(38)
Indledningsvis bemærker Kommissionen, at en del af de undersøgte reklametiltag eller tiltag til fremme af gartnerisektoren blev finansieret ved tilskud fra France-Agrimer (»FAM«) som støtteordninger anmeldt til Kommissionen med sagsnummer N 671/07 og XA 220/07 (sidstnævnte nummer udgør fritaget støtte). Denne afgørelse berører ikke den allerede afgivne vurdering vedrørende disse tilskuds karakter af statsstøtte. Tilsvarende tages der i denne afgørelse ikke stilling til, hvorvidt eventuelle tilskud, der ikke er rettet mod et bestemt tiltag, men ydes som budgetstøtte til brancheorganisationen Val'Hor, udgør statsstøtte.
(39)
Kommissionen vil således i det følgende begrænse sig til at undersøge, hvorvidt finansieringen af de pågældende tiltag med de frivillige obligatoriske bidrag udgør statsstøtte.
VI.1. Forekomst af statsstøtte
(40)
I henhold til artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde er »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.«
(41)
For at kunne betragtes som statsstøtte skal de undersøgte tiltag således kunne tilregnes staten og finansieres med statsmidler.
(42)
For så vidt angår systemet med brancheorganisationer og de frivillige obligatoriske bidrags karakter, har Kommissionen - for at kunne vurdere, om bidragene kan udgøre statsmidler - undersøgt den omhandlede støtte, bl.a. i lyset af Domstolens dom af 30. maj 2013 i sag C-677/11, »Doux élevages«.
Domstolens dom i »Doux Elevages«-sagen
(43)
I »Doux élevages«-sagen traf Domstolen afgørelse om et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 107, stk. 1, i TEUF og nærmere bestemt begrebet »statsmidler« i sager, der vedrører frivillige bidrag, som gøres obligatoriske.
(44)
Domstolen afsagde sin dom og konkluderede, at en afgørelse fra en national myndighed, som udvider en aftale - der ligesom den brancheaftale, der er omhandlet i hovedsagen, indfører et bidrag inden for rammerne af en af en national myndighed anerkendt brancheorganisation og derved gør dette obligatorisk med henblik på at gøre det muligt for denne at foranstalte kommunikation, tilbud, eksterne forbindelser, kvalitetssikring, forskning og varetagelse af den pågældende branches interesser - til samtlige erhvervsdrivende i en landbrugsbranche, ikke indebærer et element af statsstøtte.
(45)
I sin dom erklærede Domstolen, at de pågældende bidrag hidrører fra økonomiske aktører i den private sektor, som driver virksomhed på de pågældende markeder, hvilket betyder, at denne mekanisme ikke indebærer nogen direkte eller indirekte overførsel af statsmidler. Midlerne fra indbetalingerne kører ikke over statsbudgettet eller nogen anden offentlig myndigheds budget, og staten giver ikke afkald på nogen form for midler (skatter, afgifter, bidrag eller lignende), der, i henhold til den nationale lovgivning, kunne have været overført til statsbudgettet.
(46)
Ifølge Domstolen bevarer bidragene deres private karakter hele vejen igennem, og de nationale myndigheder kan ikke reelt bruge de midler, der er omhandlet i hovedsagen, til at støtte bestemte virksomheder. Det er de pågældende brancheorganisationer, der træffer afgørelse om anvendelsen af midlerne, som dermed udelukkende anvendes til formål, der fastlægges af brancheorganisationerne. Midlerne er ikke under kontant offentlig kontrol, og de er ikke tilgængelige for de offentlige myndigheder.
(47)
Hvad angår den indflydelse, som staten eventuelt måtte have på brancheorganisationens arbejde ved at udvide en brancheaftale til samtlige erhvervsdrivende i en branche, finder Domstolen ikke, at det ændrer på konklusionerne ovenfor. Domstolen understreger, at den pågældende lovgivning ikke giver den kompetente myndighed beføjelser til at styre eller påvirke forvaltningen af midlerne.
(48)
I henhold til de kompetente nationale domstoles retspraksis giver de bestemmelser i code rural, som regulerer udvidelsen af en aftale, der indfører bidrag inden for rammerne af en brancheorganisation, ikke de offentlige myndigheder beføjelser til at underkaste de pågældende bidrag anden form for kontrol end kontrollen med deres overensstemmelse med lovgivningen. De offentlige myndigheder fungerer kun som et »redskab« til at gøre de bidrag, brancheorganisationen har indført med henblik på at forfølge mål, organisationen selv fastlægger, obligatoriske. Domstolen understregede desuden, at private midler anvendt af brancheorganisationer ikke bliver »offentlige midler«, blot fordi de anvendes sammen med beløb, der måtte hidrøre fra statsbudgettet.
(49)
Domstolen udtalte, at hverken statens beføjelser til at anerkende en brancheorganisation i henhold til artikel L632.1 i code rural eller statens beføjelser til at udvide en brancheaftale til samtlige erhvervsdrivende i en branche i henhold til artikel L632-3 og L632-4 i denne lov er tilstrækkelig til at konkludere, at brancheorganisationens tiltag kan tilskrives staten.
(50)
I sin beslutning om at indlede proceduren byggede Kommissionen udtrykkeligt sin vurdering af tilstedeværelsen af statsstøtte og nærmere bestemt vurderingen af, om der var tale om statsmidler, og om tiltagene kunne tilregnes staten, på argumenter, der blev afvist af Domstolen i førnævnte »Doux élevages«-dom.
Anvendelse af retspraksis fra »Doux Elevages«-sagen i den foreliggende sag
(51)
På brancheorganisationen Val'Hor: Ligesom andre brancheorganisationer i Frankrig afhænger Val'Hors eksistens, opgaver og arbejde af en offentlig myndigheds anerkendelse. Den er dog fortsat en privatretlig juridisk person, som ikke er en del af den offentlige forvaltning, og statens rolle begrænser sig til anerkendelse af organisationen og udvidelse af de aftaler, organisationen har kompetence til at indgå, som det fremgår af de oplysninger, de franske myndigheder har fremsendt.
(52)
På CVO-mekanismen: I henhold til artikel L632-6 i code rural er bidragene, selv om de er obligatoriske, stadig privatretlige fordringer. De kører ikke over statsbudgettet eller en fond under de offentlige myndigheders kontrol. Det fremgår af bestemmelserne i code rural, at statens rolle begrænser sig til udvidelse af aftalerne, mens brancheorganisationen, i dette tilfælde Val'Hor, fortsat er ansvarlig for at fastsætte bidragssatserne og anvende bidragene til formål, organisationen bestemmer.
(53)
For så vidt angår ovennævnte mål, som brancheforeningerne skal nå, navnlig ved hjælp af deres tiltag, fandt Domstolen i »Doux élevages«-sagen, at artikel L632-3 i code rural på en meget generel og ikkeudtømmende måde angiver de mål, som en brancheorganisation bør forfølge for at kunne blive genstand for udvidelse fra den offentlige myndigheds side, og udvidelsen af en sådan aftale er dermed ikke betinget af forfølgelsen af konkrete mål, som fastsættes og defineres af de offentlige myndigheder.
(54)
Det fremgår af dommen i »Doux élevages«-sagen, at de nationale myndigheder ikke reelt kan anvende indtægterne fra bidragene til at støtte bestemte virksomheder. Det er den pågældende brancheorganisation, der træffer afgørelse om anvendelsen af midlerne, som udelukkende anvendes til formål, der fastlægges af brancheorganisationen. Midlerne er ikke under kontant offentlig kontrol, og de er ikke tilgængelige for de offentlige myndigheder. Den pågældende lovgivning giver ikke den kompetente myndighed beføjelser til at styre eller påvirke forvaltningen af midlerne. Som Domstolen i øvrigt har slået fast, ændrer den indflydelse, som staten eventuelt måtte have på brancheorganisationens opgaver ved at udvide en brancheaftale til samtlige erhvervsdrivende i en branche, ikke på konklusionerne ovenfor.
(55)
Idet Domstolen har konstateret, at private midler anvendt af brancheorganisationer ikke bliver »offentlige midler«, blot fordi de anvendes sammen med beløb, der måtte hidrøre fra statsbudgettet, er den omstændighed, at visse af de pågældende tiltag også finansieres med tilskud fra FAM, ikke tilstrækkelig til at konstatere, at de frivillige obligatoriske bidrag udgør statsmidler, idet der ikke er dokumentation for, at disse tilskud skulle have gjort det muligt for staten at udøve tilstrækkelig kontrol over de midler, der hidrører fra opkrævningen af de frivillige obligatoriske bidrag.
(56)
Domstolen præciserede i øvrigt, at hverken statens beføjelser til at anerkende en brancheorganisation i henhold til artikel L632.1 i code rural eller statens beføjelser til at udvide en brancheaftale til samtlige erhvervsdrivende i en branche i henhold til artikel L632-3 og L632-4 i denne lov er tilstrækkelig til at konkludere, at brancheorganisationens tiltag kan tilskrives staten.
(57)
Af de årsager, der er nævnt i ovennævnte betragtninger, mener Kommissionen, at der i forbindelse med finansieringen af Val'Hors tiltag gennem de frivillige obligatoriske bidrag ikke er tale om statsmidler, og denne finansiering udgør derfor ikke statsstøtte.
VII. KONKLUSION
(58)
Det følger af ovenstående, at finansieringen af de pågældende tiltag med de frivillige obligatoriske bidrag ikke udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Finansieringen af salgsfremstød, reklame, teknisk bistand samt forskning og udvikling gennemført af brancheorganisationen Val'Hor ved hjælp af frivillige obligatoriske bidrag i perioden 2005-2014 udgør ikke statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF, uanset spørgsmålet om, hvorvidt statstilskud til en brancheorganisation udgør støtte til den pågældende sektor, eller om tilskuddene til disse tiltag udgør statsstøtte.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Republikken Frankrig.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. april 2014.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 9 huhtikuuta 2014,
Ranskan toteuttamasta tukijärjestelmästä SA.23257 (12/C) [ex NN 8/10, ex CP 157/07] (Ranskan kasvinviljelyn ja maisemanhoidon ammattialojen ja tuotteiden arvostuksen lisäämiseksi perustetun yhdistyksen Association française pour la valorisation des produits et des secteurs professionnels de l'horticulture et du paysage (Val'Hor) toimialakohtainen sopimus)
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 2223)
(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)
(2014/416/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
on mainitun artiklan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I. MENETTELY
(1)
Komissio vastaanotti 9 päivänä toukokuuta 2007 päivätyllä kirjeellä kantelun, joka koski yhdistyksen Association française pour la valorisation des produits et des secteurs professionnels de l'horticulture et du paysage (”Val'Hor”) toimialakohtaisen sopimuksen määräämistä yleissitovaksi. Asia kirjattiin numerolla CP 157/07. Toimenpide luetteloitiin 4 päivänä helmikuuta 2010 numerolla NN 8/10 valtiotukena, josta ei ollut ilmoitettu.
(2)
Komissio sai kantelun CP 157/07 tekijältä asiaa koskevia huomautuksia 26 päivänä lokakuuta 2009 ja 16 päivänä toukokuuta 2011.
(3)
Komission yksiköt pyysivät Ranskan viranomaisia toimittamaan lisätietoja mahdollisesta kasvinviljelyalan valtiontuesta 13 päivänä heinäkuuta 2007, 10 päivänä joulukuuta 2007, 26 päivänä kesäkuuta 2008, 22 päivänä helmikuuta 2010, 16 päivänä joulukuuta 2010 ja 13 päivänä lokakuuta 2011 päivätyillä kirjeillä. Ranska toimitti kyseiset tiedot 17 päivänä lokakuuta 2007, 7 päivänä huhtikuuta 2008, 1 päivänä syyskuuta 2008, 2 päivänä huhtikuuta 2010, 22 päivänä helmikuuta 2011 ja 15 päivänä marraskuuta 2011 päivätyillä kirjeillä.
(4)
Komissio hyväksyi 11 päivänä tammikuuta 2012 päätöksen C(2011) 10053 SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn aloittamisesta.
(5)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (1). Komissio pyysi asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä tuesta.
(6)
Komissio sai huomautuksia asianomaisilta. Se on toimittanut huomautukset Ranskalle lausuntoa varten.
(7)
Ranskan pysyvä edustusto Euroopan unionissa toimitti komissiolle sähköpostitse 20 päivänä tammikuuta 2012 Ranskan viranomaisten kirjeen, jossa ne pyysivät yhden kuukauden lisäaikaa voidakseen esittää huomautuksensa menettelyn aloittamisesta. Mainitun lisäajan myöntämisestä ilmoitettiin faksitse 26 päivänä tammikuuta 2012.
(8)
Ranskan pysyvä edustusto Euroopan unionissa toimitti komissiolle sähköpostitse 14 päivänä maaliskuuta 2012 Ranskan viranomaisten huomautukset SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisesta.
(9)
Ranskan pysyvä edustusto Euroopan unionissa toimitti komissiolle sähköpostitse 10 päivänä heinäkuuta 2012 Ranskan viranomaisten vastauksen asianomaisten esittämiin huomautuksiin.
II. KUVAUS
TOIMIALAKOHTAISEN ORGANISAATION VAL'HOR ESITTELY
(10)
Ranskan kasvinviljelyn ja maisemanhoidon ammattialojen ja tuotteiden arvostuksen lisäämiseksi perustettu yhdistys Val'Hor on kasvinviljelyalan hyväksytty ranskalainen toimialakohtainen organisaatio. Sen järjestäytymistä ja toimintaa säännellään Ranskan maatalouskoodeksin (code rural) L.631-1 §:llä ja sitä seuraavilla §:illä.
(11)
Val'Hor-yhdistys perustettiin vuonna 1997, ja viranomaiset tunnustivat sen Ranskan maatalouskoodeksin L.632-1 §:n mukaiseksi kasvinviljely- ja maisemanhoitoalan toimialakohtaiseksi organisaatioksi 13 päivänä elokuuta 1998. Yleiskokous hyväksyi yhdistyksen perussäännön 25 päivänä maaliskuuta 2004.
(12)
Kuten muutkin hyväksytyt toimialakohtaiset organisaatiot, Val'Hor voi tehdä sopimuksia ja periä kaikilta sen muodostavien ammattialojen jäseniltä vapaaehtoisia maksuja näiden sopimusten rahoittamiseksi. Kyseisistä sopimuksista voidaan tehdä ministeriöiden välisellä asetuksella pakollisia (niin sanottuja laajennettuja sopimuksia) kaikille alan toimijoille riippumatta siitä, ovatko ne toimialakohtaisen organisaation Val'Hor jäseniä vai eivät, Ranskan maatalouskoodeksissa säädetyin edellytyksin. Ranskan maatalouskoodeksin mukaan sopimukset voidaan määrätä yleissitoviksi tällä tavoin vain, jos ne ovat ”yhteisen edun mukaisia” ja perustuvat ”toimialaa yleisluonteisesti palveleviin yhteisen maatalouspolitiikan sääntöjen mukaisiin” toimiin (ks. Ranskan maatalouskoodeksin L.632-3 §).
(13)
Val'Hor hyväksyi 12 päivänä marraskuuta 2004 toimialakohtaisen rahoitussopimuksen, jota tarkistettiin 14 päivänä syyskuuta 2006 muutoksella nro 1. Kyseisen sopimuksen II §:n mukaan kunkin toimialakohtaisen organisaation Val'Hor edustaman ammattialan jäsenen on maksettava vuosimaksu, riippumatta siitä, ovatko ne luonnollisia henkilöitä vai oikeushenkilöitä.
(14)
Val'Horin puitteissa tehdyn toimialakohtaisen rahoitussopimuksen voimassaoloaikaa jatkettiin ensimmäisen kerran yhden vuoden ajaksi Ranskan maatalous-, elintarvike-, kalastus- ja maaseutuministeriön 12 päivänä huhtikuuta 2005 antamalla asetuksella, joka julkaistiin Ranskan tasavallan virallisessa lehdessä12 päivänä toukokuuta 2005. Voimassaoloa jatkettiin toisen kerran yhden vuoden ajaksi 16 päivänä marraskuuta 2006 annetulla asetuksella, joka julkaistiin Ranskan tasavallan virallisessa lehdessä8 päivänä joulukuuta 2006.
(15)
Maaliskuun 31 päivänä 2008 annetulla asetuksella, joka julkaistiin Ranskan tasavallan virallisessa lehdessä11 päivänä huhtikuuta 2008, toimialakohtaisen sopimuksen, joka oli voimassa 21 päivänä helmikuuta 2008, määräykset ulotettiin 1 päivän heinäkuuta 2007 ja 30 päivän kesäkuuta 2008 väliseksi ajaksi kaikkiin yhdistyksen muodostavien ammattialojen jäseniin. Syyskuun 16 päivänä 2008 annetulla asetuksella, joka julkaistiin Ranskan tasavallan virallisessa lehdessä25 päivänä syyskuuta 2008, toimialakohtaisen sopimuksen, joka oli voimassa 22 päivänä heinäkuuta 2008, määräysten voimassaoloaika pidennettiin 30 päivään kesäkuuta 2010. Toukokuun 27 päivänä 2010 annetulla asetuksella, joka julkaistiin Ranskan tasavallan virallisessa lehdessä8 päivänä kesäkuuta 2010, toimialakohtaisen sopimuksen, joka oli voimassa 22 päivänä heinäkuuta 2008, määräykset ulotettiin koskemaan 1 päivän heinäkuuta 2010 ja 30 päivän kesäkuuta 2011 välistä markkinointivuotta. Lopuksi 3 päivänä lokakuuta 2011 annetulla asetuksella, joka julkaistiin Ranskan tasavallan virallisessa lehdessä15 päivänä lokakuuta 2011, toimialakohtaisen sopimuksen, joka oli voimassa 12 päivänä syyskuuta 2011, määräysten voimassaoloaika pidennettiin 30 päivään kesäkuuta 2014.
(16)
Ranskan viranomaisten 17 päivänä lokakuuta 2007 toimittamien tietojen mukaan pakollinen vapaaehtoismaksu (cotisation volontaire obligatoire eli CVO) peritään kasvinviljelystä ja taimitarhoilta peräisin olevien koristekasvien alan yrityksiltä ja maisemanhoitoalan yrityksiltä, ja sen tarkoituksena oli toteuttaa toimia ja ottaa käyttöön keinoja, joilla voidaan yhdessä edistää kasvinviljelyä, kukkakauppaa ja maisemanhoitoa sekä näiden alojen tuotteita ja ammatteja sisämarkkinoilla ja EU:n ulkopuolisilla markkinoilla, edistää tarjonnan, kysynnän ja markkinamekanismien tuntemusta, parantaa markkinoiden toimintaa, hallintaa ja läpinäkyvyyttä, parantaa tuotteiden laatua, organisoida ja parantaa toimialakohtaisia käytäntöjä ja suhteita alalla, toteuttaa koulutusohjelmia, sovelletun tutkimuksen ohjelmia, kokeiluohjelmia ja kehitysohjelmia ja varmistaa yhdistyksen toiminta.
VALTION ROOLI
(17)
Ranskan valtio tunnusti Val'Hor-yhdistyksen 13 päivänä elokuuta 1998 annetulla asetuksella Ranskan maatalouskoodeksin L.632-1 §:n mukaiseksi toimialakohtaiseksi organisaatioksi.
(18)
Val'Hor-yhdistyksen toimintaa, tehtäviä ja kokoonpanoa säännellään yhdistyksen perussäännöllä. Jotta kyseinen toimialakohtainen organisaatio voitaisiin tunnustaa, toimivaltaisten viranomaisten olisi tarkastettava, että erilaiset kriteerit täyttyvät, erityisesti että perussääntö on lainmukainen (Ranskan maatalouskoodeksin L.632-1 §) ja että Val'Hor-yhdistyksen muodostavat järjestöt ovat edustavia ja pyrkivät kansallisen politiikan ja unionin politiikan mukaisiin tavoitteisiin. Yhdistyksen olemassaoloa, tehtäviä ja toimintaa säännellään Ranskan maatalouskoodeksin L.631-1 §:llä ja sitä seuraavilla §:illä.
(19)
Ranskan viranomaisten mukaan Val'Hor-yhdistykseen järjestäytyneiden ammattialojen jäsenten maksamat pakolliset vapaaehtoismaksut olivat aina vuoteen 2007 saakka ainoa kyseisen toimialakohtaisen organisaation tulonlähde. Vaikka Val'Hor on yksityisoikeudellinen oikeushenkilö ja sen toiminta rahoitetaan asianomaiselta alalta kerätyillä maksuilla, pakollisten vapaaehtoismaksujen järjestelmä edellyttää valtion toimia. Sen vuoksi tarvitaan ministeriön päätös tai asetus, jotta pakolliset vapaaehtoismaksut voidaan ulottaa koskemaan kaikkia toimialakohtaisen organisaation piiriin kuuluvia.
(20)
Val'Hor-yhdistystä voidaan kuulla sitä koskevan alakohtaisen politiikan suuntaviivoista ja toimenpiteistä (Ranskan maatalouskoodeksin L. 632-2-1 §).
KANSALLINEN OIKEUSPERUSTA
(21)
Ranskan maatalouskoodeksi, kuudes nidos, III osasto (L 631-1-L 632-13 §). Ministeriöiden väliset asetukset toimialakohtaisten sopimusten määräämisestä yleissitoviksi (ks. 13-14 kohta); toimialakohtaiset sopimukset (ks. 10-12 kohta).
TOIMENPIDE
(22)
Pakollisista vapaaehtoismaksuista saadut tulot käytetään kasvinviljelyalaa edistäviin toimiin, jotka voidaan luokitella kolmeen seuraavaan ryhmään: menekinedistämistoimet, tutkimus- ja kehitystoimet ja teknisen avun toimet.
(23)
Ranskan viranomaisten mukaan varoja ei koskaan käytetä minkään ammattialan yritysten menoihin, vaan kyseessä ovat luonteeltaan yhteiset toimet.
III. MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT
(24)
Komissio aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn, koska se katsoi, että perityt maksut olivat veroluonteisia maksuja, eli julkisia varoja, ja että toimialakohtaisten organisaatioiden toteuttamat toimet oli katsottava valtion toiminnaksi. Komissio perusti kantansa erityisesti tulkintaansa tuomiosta ”Pearle” (2) ja arvioi, ettei toimenpide täyttänyt kaikkia tuomioistuimen kyseisessä tuomiossa asettamia edellytyksiä, eritoten sen vuoksi, että Ranskan valtion hyväksyntä, joka annettiin tunnustamalla kyseinen toimialakohtainen organisaatio, oli ennakkoedellytys maksujen käyttöönotolle ja että kaikkien vaikutusten aikaansaamiseksi (3) itse maksut edellyttivät viranomaisten antamaa säädöstä (ministeriöiden välistä asetusta).
IV. RANSKAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISESTA
(25)
Sähköpostitse 14 päivänä maaliskuuta 2012 toimitetussa kirjeessään Ranskan viranomaiset kiistivät Euroopan komission kannan, jonka mukaan toimet, jotka Val'Hor-yhdistys toteutti perimällä pakollisia vapaaehtoismaksuja, olisi katsottava valtion toimiksi ja valtion varoista rahoitetuiksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä.
(26)
Ranskan viranomaisten mukaan kyseisen toimialakohtaisen organisaation toteuttamat toimet täyttävät Pearle-tuomion vaatimukset eivätkä ole valtiontukea. Itse asiassa Val'Hor-yhdistys on yksityisoikeudellinen oikeushenkilö, jota säännellään yhdistyssopimuksesta 1 päivänä heinäkuuta 1901 annetulla lailla. Se on muodostettu vapaaehtoisesti 28 päivänä toukokuuta 1997 sellaisten järjestöjen aloitteesta, jotka edustavat parhaiten kasvinviljely- ja maisemanhoitoalan koristekasvien tuotantoa, kaupan pitämistä ja hyödyntämistä. Yhdistys tunnustettiin Ranskan maatalouskoodeksin L. 632-1 §:n mukaisesti asetuksella, joka hyväksyttiin 13 päivänä elokuuta 1998 ja julkaistiin Ranskan tasavallan virallisessa lehdessä3 päivänä syyskuuta 1998. Hyväksynnän antaakseen hallintoviranomaisen on tarkastettava, että Val'hor-yhdistyksen perustamisen takana olevat ammattialajärjestöt ovat edustavia ja että toimialakohtaisen organisaation tarkoituksena on toteuttaa alalla toimivien yksityisten yritysten taloudellisen edun mukaisia yhteisiä toimia.
(27)
Ranskan viranomaiset totesivat myös, että Ranskan maatalouskoodeksin L. 632-3 ja L. 632-6 §:n mukaisesti toimialakohtaisista sopimuksista, jotka Val'hor tekee yhdistyksen muodostavien ammattialajärjestöjen yksimielisestä päätöksestä, voidaan tehdä pakollisia kaikille alan ammatinharjoittajille ja ne rahoitetaan pakollisilla vapaaehtoismaksuilla, jos sopimuksissa määrätään yhteisistä toimista tai tavoitellaan yhteistä etua. Hallintoviranomainen tarkastaa, että sopimus on kansallisen ja unionin lainsäädännön mukainen ja että kerätyillä pakollisilla vapaaehtoismaksuilla säännöllisesti rahoitetaan toimialakohtaisen organisaation itsensä määrittelemiä toimia, joista on hyötyä koko alalle. Näin ollen hallintoviranomaisella ei ole minkäänlaista roolia Val'Hor-yhdistyksen kokoonpanossa, organisaatiossa ja sen toimintaa koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä. Yhdistyksellä on siis mahdollisimman suuri itsemääräämisoikeus määrittäessään, mitä toimialakohtaisia toimia se haluaa toteuttaa.
(28)
Ranskan viranomaiset totesivat sen vuoksi, että Val'Hor-yhdistyksen toteuttamat toimialakohtaiset toimet eivät ole valtion toteuttaman politiikan täytäntöönpanoväline, koska valtio ei missään tilanteessa voi ohjailla sitä, miten pakollisia vapaaehtoismaksuja käytetään näiden toimien rahoittamiseksi.
(29)
Sen suhteen, mikä oli komission kanta siihen, missä määrin pakolliset vapaaehtoismaksut ja niistä saatujen tulojen käyttö merkitsevät tuonti- tai vientituotteiden syrjintää, ja siihen, voiko tämäntyyppinen rahoitustapa mahdollisesti haitata jäsenvaltioiden välistä kilpailua, Ranskan viranomaiset totesivat, että sikäli kuin toimialakohtaisen organisaation Val'Hor perimien maksujen laskentaperusta riippuu yksinomaan pinta-alasta tai yrityksen työntekijämäärästä, pakollisia vapaaehtoismaksuja ei peritä tuonti- tai vientituotteista. Toimialakohtaisten toimien rahoittaminen pakollisilla vapaaehtoismaksuilla ei siis aiheuta syrjintää kansallisten tuotteiden ja tuonti- tai vientituotteiden välille, eikä vääristä kilpailua.
(30)
Lopuksi Ranskan viranomaiset muistuttavat ja katsovat, että joka tapauksessa ja sikäli kuin pakollisia vapaaehtoismaksuja ei peritä tuontituotteista, kyseisillä maksuilla rahoitetut toimenpiteet kuuluvat Euroopan komission 10 päivänä joulukuuta 2008 tekemän päätöksen K(2008) 7846 soveltamisalaan, sillä kyseisessä päätöksessä komissio katsoo, että ilmoitettu tukijärjestelmä soveltuu sisämarkkinoille.
V. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET MENETTELYN ALOITTAMISESTA
(31)
Komissio sai 4 päivänä huhtikuuta 2012 yhdeltä asianomaiselta kolmannelta osapuolelta huomautuksia menettelyn aloittamisesta.
(32)
Kyseisissä huomautuksissa asianomainen osapuoli asettaa kyseenalaiseksi sellaisten järjestelmien toteuttamisen, joissa toimialakohtainen organisaatio Val'Hor samalla kertaa tekee aloitteen ja määrää rahoitusosuuksista ja perii ne. Kyseenalaistus perustuu tulkintaan toimialakohtaisen organisaation perussäännöstä, jossa ammattiliittojen edustus täsmennettäisiin niin, että toimialakohtaiseen organisaatioon voivat osallistua vain ne, jotka edustavat pientä osaa reilunkokoisista yrityksistä.
(33)
Komissio sai 5 päivänä huhtikuuta 2012 toiselta asianomaiselta osapuolelta huomautuksia menettelyn aloittamisesta.
(34)
Kyseisissä huomautuksissa asianomainen osapuoli on täysin samaa mieltä analyysista, jonka komissio oli tehnyt pakollisista vapaaehtoismaksuista, ja katsoo, että kyseiset maksut ovat SEUT-sopimuksen 110 artiklan vastaisia. Asianomainen osapuoli kiinnittää komission huomion pakollisten vapaaehtoismaksujen täysin lainvastaiseen luonteeseen ja kansallisten tuomioistuinten rooliin seuraamusten asettamisessa tällaisen lainvastaisuuden vuoksi, sillä tuomioistuinten olisi tunnustettava oikeus saada täydellinen korvaus perityistä pakollisista vapaaehtoismaksuista.
(35)
Komissio sai vielä 6 päivänä huhtikuuta 2012 kolmannelta asianomaiselta osapuolelta huomautuksia menettelyn aloittamisesta.
(36)
Kyseisissä huomautuksissa asianomainen osapuoli kiistää komission analyysin, jonka mukaan Val'Hor-yhdistyksen toteuttamat toimet olisi katsottava valtion toimiksi ja että sen varat olisi katsottava valtion varoiksi, sillä asianomaisen osapuolen mukaan valtio ainoastaan valvoo lainsäädännön noudattamista eikä vaikuta toimialakohtaisen organisaation harjoittamaan toimintapolitiikkaan.
(37)
Ranskan viranomaiset esittivät 10 päivänä heinäkuuta 2012 päivätyllä kirjeellä vastauksensa asianomaisten kolmansien osapuolten esittämiin huomautuksiin ja totesivat, etteivät osapuolten toimittamat huomautukset ole luonteeltaan sellaisia, että ne asettaisivat Ranskan viranomaisten komissiolle toimittamat huomautukset kyseenalaisiksi.
VI. ARVIOINTI
(38)
Aluksi komissio haluaa huomauttaa, että osaa nyt käsiteltävinä olevista kasvinviljelyalan mainonta- ja menekinedistämistoimista on rahoitettu France-Agrimerin (FAM) tuilla tukijärjestelmissä, jotka on ilmoitettu komissiolle numeroilla N 671/07 ja XA 220/07 (viimeksi mainittu on poikkeuksen saanut tuki). Tämä päätös ei rajoita arviointia, joka on jo tehty kyseisten tukien valtiontukiluonteesta. Samaan tapaan tällä päätöksellä ei oteta kantaa alan sellaisten mahdollisten tukien luonteeseen, joita ei ole osoitettu tiettyyn toimeen mutta jotka myönnetään toimialakohtaisen organisaation Val'Hor talousarvioon.
(39)
Jäljempänä komissio siis ainoastaan tarkastelee, onko kyseisten toimien rahoittaminen pakollisilla vapaaehtoismaksuilla valtiontukea.
VI.1. Onko kyse tuesta?
(40)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.”
(41)
Jotta tarkasteltavat toimet siis voitaisiin katsoa valtiontueksi, niiden on oltava valtion toteuttamia ja valtion varoista rahoitettuja.
(42)
Sikäli kuin kyseessä ovat toimialakohtainen järjestelmä ja pakollisten vapaaehtoismaksujen luonne ja jotta voitaisiin määritellä, voidaanko maksut katsoa valtion varoiksi, komissio on tarkastellut toimenpidettä muun muassa ottamalla huomioon unionin tuomioistuimen asiassa C-677/11 ”Doux élevages”30 päivänä toukokuuta 2013 antaman tuomion.
Tuomioistuimen asiassa ”Doux Elevages” antama tuomio
(43)
Asiassa ”Doux élevages” tuomioistuin vastasi ennakkoratkaisukysymykseen, joka koski SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan tulkintaa ja eritoten valtion varojen käsitettä, kun kyse oli vapaaehtoisista maksuista, joista tehtiin pakollisia.
(44)
Tuomiossaan tuomioistuin katsoi, että kansallisen viranomaisen päätös, jolla sellainen sopimus laajennetaan koskemaan tietyn maatalousalan kaikkia ammatinharjoittajia, jolla pääasiassa kyseessä olevan toimialakohtaisen sopimuksen tavoin otetaan kansallisen viranomaisen hyväksymässä toimialakohtaisessa organisaatiossa käyttöön maksu, ja jolla täten tehdään maksusta pakollinen, jotta tiedotukseen, myynninedistämiseen, ulkosuhteisiin, laadunvarmistamiseen, tutkimukseen ja asianomaisen alan intressien suojaamiseen liittyvät toimenpiteet voidaan toteuttaa, ei merkitse valtiontukea.
(45)
Tuomiossaan tuomioistuin katsoi, että kyseessä olevat maksut ovat peräisin yksityisiltä talouden toimijoilta, jotka harjoittavat taloudellista toimintaa asianomaisilla markkinoilla, minkä vuoksi mekanismi ei merkitse valtion varojen suoraa tai välillistä siirtämistä. Kyseisten maksujen maksamisesta saatavat varat eivät kulje valtion budjetin kautta tai muun julkisyhteisön kautta eikä valtio luovu minkäänlaisista varoista (kuten esimerkiksi veroista tai maksuista), jotka olisi kansallisen lainsäädännön mukaan pitänyt maksaa valtion kassaan.
(46)
Tuomioistuimen mukaan kyseisten maksujen yksityinen luonne säilyy niiden koko elinkaaren ajan eivätkä kansalliset viranomaiset voi tosiasiallisesti käyttää pääasiassa kyseessä olevista maksuista peräisin olevia varoja tukeakseen tiettyjä yrityksiä. Juuri asianomaiset toimialakohtaiset organisaatiot päättävät, kuinka käytetään kyseisiä varoja, jotka kohdennetaan kokonaisuudessaan niiden itse määrittelemiin tarkoituksiin. Kyseiset varat eivät myöskään ole jatkuvasti valtion valvonnassa eivätkä valtion viranomaisten käytettävissä.
(47)
Mahdollinen vaikutusvalta, joka jäsenvaltiolla voi olla toimialakohtaisen organisaation toimintaan sen päätöksen kautta, jolla toimialakohtainen sopimus laajennetaan koskemaan kaikkia tietyn alan ammatinharjoittajia, ei tuomioistuimen mukaan ole omiaan muuttamaan edellä esitettyjä toteamuksia. Tuomioistuin itse asiassa korostaa, että kyseessä olevalla sääntelyllä ei anneta toimivaltaiselle viranomaiselle toimivaltaa ohjata varojen hallinnointia tai vaikuttaa siihen.
(48)
Toimivaltaisten kansallisten tuomioistuinten oikeuskäytännön mukaan maatalouskoodeksin säännöksissä, jotka koskevat sopimuksen, jolla toimialakohtaisessa organisaatiossa otetaan käyttöön maksuja, määräämistä yleissitovaksi, ei myöskään anneta viranomaisille valtuuksia saattaa kyseisiä maksuja muun kuin sääntöjenmukaisuutta ja lainmukaisuutta koskevan valvonnan alaisuuteen. Kansalliset viranomaiset toimivat vain ”välikappaleena” sellaisten maksujen tekemiseksi pakolliseksi, joita toimialakohtaiset organisaatiot ovat ottaneet käyttöön itse määrittelemiensä päämäärien ajamiseksi. Lisäksi tuomioistuin korosti, että toimialakohtaisten organisaatioiden käyttämistä yksityisistä varoista ei tule ”julkisia varoja” pelkästään siksi, että niitä on käytetty yhdessä mahdollisesti valtion talousarviosta peräisin olevien varojen kanssa.
(49)
Tuomioistuin myös totesi, että valtion toimivallasta hyväksyä toimialakohtainen organisaatio maatalouskoodeksin L. 632-1 §:n mukaisesti ja valtion toimivallasta laajentaa toimialakohtainen sopimus koskemaan kaikkia tietyn alan ammatinharjoittajia kyseisen koodeksin L. 632-3 §:n ja L. 632-4 §:n mukaisesti ei voida päätellä, että toimialakohtaisen organisaation toimet johtuvat valtiosta.
(50)
Päätöksessään menettelyn aloittamisesta komissio perusti arvionsa valtiontuen olemassaolosta ja erityisesti valtion varojen käytöstä ja toimien katsomisesta valtion toimiksi yksinomaan väitteisiin, jotka tuomioistuin hylkäsi edellä mainitussa Doux élevages -tuomiossa.
Doux Elevages -tuomion soveltaminen käsiteltävään asiaan
(51)
Toimialakohtainen organisaatio Val'Hor: Kuten muidenkin ranskalaisten toimialakohtaisten organisaatioiden osalta Val'Hor-yhdistyksen olemassaolo, tehtävät ja toiminta edellyttävät valtion viranomaisen hyväksyntää. Koska kyseessä kuitenkin on yksityisoikeudellinen oikeushenkilö, joka ei ole osa julkishallintoa, valtion rooli rajoittuu yhdistyksen hyväksymiseen ja niiden sopimusten, joita se on toimivaltainen tekemään, muuttamiseen yleissitoviksi, kuten käy ilmi Ranskan viranomaisten toimittamista tiedoista.
(52)
Pakolliset vapaaehtoismaksut: Ranskan maatalouskoodeksin L. 632-6 §:n mukaisesti maksut ovat pakollisuudestaan huolimatta yksityisoikeudellisia saatavia. Maksut eivät kulje valtion budjetin, julkisyhteisön tai viranomaisten määräysvallassa olevan rahaston kautta. Maatalouskoodeksin pykälistä ilmenee, että valtion rooli rajoittuu sopimusten määräämiseen yleissitoviksi, kun taas toimialakohtainen organisaatio eli tässä tapauksessa Val'Hor vastaa maksujen suuruudesta ja maksujen käytöstä toimialakohtaisen organisaation itsensä määräämiin tarkoituksiin.
(53)
Niiden edellä mainittujen tavoitteiden osalta, joihin toimialakohtaisten organisaatioiden on pyrittävä erityisesti toteuttamiensa toimien avulla, tuomioistuin toteaa asiassa ”Doux élevages”, että maatalouskoodeksin L. 632-3 §:ssä mainitaan ei-tyhjentävästi hyvin yleisiä tavoitteita, joita toimialakohtaisella sopimuksella on edistettävä, jotta toimivaltainen hallintoviranomainen voi määrätä sen yleissitovaksi, eikä aseteta sopimuksen yleissitovaksi määräämisen edellytykseksi viranomaisten vahvistamien ja määrittelemien konkreettisten poliittisten päämäärien tavoittelemista.
(54)
Tuomion ”Doux élevages” mukaan kansalliset viranomaiset eivät voi tosiasiallisesti käyttää kyseessä olevista maksuista peräisin olevia varoja tukeakseen tiettyjä yrityksiä. Juuri asianomainen toimialakohtainen organisaatio päättää, kuinka käytetään kyseisiä varoja, jotka kohdennetaan kokonaisuudessaan sen itse määrittelemiin tarkoituksiin. Kyseiset varat eivät myöskään ole jatkuvasti valtion valvonnassa eivätkä valtion viranomaisten käytettävissä. Kyseessä olevalla sääntelyllä ei anneta toimivaltaiselle viranomaiselle toimivaltaa ohjata varojen hallinnointia tai vaikuttaa siihen. Kuten tuomioistuin on lisäksi todennut, mahdollinen vaikutusvalta, joka jäsenvaltiolla voi olla toimialakohtaisen organisaation toimintaan sen päätöksen kautta, jolla toimialakohtainen sopimus laajennetaan koskemaan kaikkia tietyn alan ammatinharjoittajia, ei ole omiaan muuttamaan edellä esitettyjä toteamuksia.
(55)
Koska tuomioistuin on korostanut, että toimialakohtaisten organisaatioiden käyttämistä yksityisistä varoista ei tule ”julkisia varoja” pelkästään siksi, että niitä on käytetty yhdessä mahdollisesti valtion talousarviosta peräisin olevien varojen kanssa, ei voida pelkästään sen seikan vuoksi, että joitakin asianomaisista toimista rahoitetaan myös FAM:n tuilla, katsoa, että kyseessä olevat pakolliset vapaaehtoismaksut ovat valtion varoja, sillä ei ole näyttöä siitä, että valtio olisi kyseisten tukien ansiosta voinut harjoittaa riittävää määräysvaltaa pakollisten vapaaehtoismaksujen perimisestä saatujen tulojen suhteen.
(56)
Tuomioistuin totesi myös, että valtion toimivallasta hyväksyä toimialakohtainen organisaatio maatalouskoodeksin L. 632-1 §:n mukaisesti ja valtion toimivallasta laajentaa toimialakohtainen sopimus koskemaan kaikkia tietyn alan ammatinharjoittajia kyseisen koodeksin L. 632-3 §:n ja L. 632-4 §:n mukaisesti ei voida päätellä, että toimialakohtaisen organisaation toimet johtuvat valtiosta.
(57)
Edellä johdanto-osan kappaleissa esitettyjen perustelujen vuoksi komissio katsoo, ettei toimialakohtaisen organisaation Val'Hor pakollisilla vapaaehtoismaksuilla rahoittamien kyseessä olevien toimien rahoitus ole peräisin valtion varoista eikä näin ollen ole valtiontukea.
VII. PÄÄTELMÄ
(58)
Pakollisilla vapaaehtoismaksuilla rahoitetut toimet eivät tämän vuoksi ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Toimialakohtaisen organisaation Val'Hor toteuttamien menekinedistämis- ja mainontatoimien, teknisen avun toimien ja tutkimus- ja kehitystoimien rahoitus pakollisilla vapaaehtoismaksuilla ajanjaksolla 2005-2014 ei ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kysymystä siitä, ovatko valtion jollekin toimialakohtaiselle organisaatiolle myöntämät tuet asianomaiselle alalle myönnettyä tukea ja ovatko kyseisiin toimiin myönnetyt tuet valtiontukea.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 9 päivänä huhtikuuta 2014.