RÅDETS AFGØRELSE
af 23. juli 2014
om Litauens indførelse af euroen den 1. januar 2015
(2014/509/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 140, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til beretning fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til beretning fra Den Europæiske Centralbank,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
under henvisning til drøftelser i Det Europæiske Råd,
under henvisning til henstilling fra de medlemmer af Rådet, som repræsenterer medlemsstater, der har euroen som valuta, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) blev indledt den 1. januar 1999. På sit møde i Bruxelles den 3. maj 1998 traf Rådet i sin sammensætning af stats- og regeringschefer afgørelse om, at Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Irland, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Østrig, Portugal og Finland opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af euroen den 1. januar 1999 (1).
(2)
Rådet besluttede ved beslutning 2000/427/EF (2), at Grækenland opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af euroen den 1. januar 2001. Rådet besluttede ved beslutning 2006/495/EF (3), at Slovenien opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af euroen den 1. januar 2007. Rådet besluttede ved beslutning 2007/503/EF (4) og 2007/504/EF (5), at Cypern og Malta opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af euroen den 1. januar 2008. Rådet besluttede ved beslutning 2008/608/EF (6), at Slovakiet opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af euroen. Rådet besluttede ved afgørelse 2010/416/EU (7), at Estland opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af euroen. Rådet besluttede ved afgørelse 2013/387/EU (8), at Letland opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af euroen.
(3)
I overensstemmelse med punkt 1 i protokollen om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (i det følgende benævnt »EF-traktaten«), meddelte Det Forenede Kongerige Rådet, at det ikke agtede at gå over til tredje fase af ØMU den 1. januar 1999. Denne meddelelse er ikke blevet ændret. I overensstemmelse med punkt 1 i protokollen om visse bestemmelser vedrørende Danmark, der er knyttet som bilag til EF-traktaten, og afgørelsen truffet af stats- og regeringscheferne i Edinburgh i december 1992 har Danmark meddelt Rådet, at det ikke vil deltage i tredje fase af ØMU. Danmark har ikke anmodet om, at proceduren i artikel 140, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) indledes.
(4)
I henhold til beslutning 98/317/EF er Sverige en medlemsstat med dispensation som defineret i artikel 139, stk. 1, i TEUF. I overensstemmelse med artikel 4 i tiltrædelsesakten (9) af 2003 er Den Tjekkiske Republik, Litauen, Ungarn og Polen medlemsstater med dispensation som defineret i artikel 139, stk. 1, i TEUF. I overensstemmelse med artikel 5 i tiltrædelsesakten (10) af 2005 er Bulgarien og Rumænien medlemsstater med dispensation som defineret i artikel 139, stk. 1, i TEUF. I overensstemmelse med artikel 5 i tiltrædelsesakten af 2012 (11) er Kroatien en medlemsstat med dispensation som defineret i artikel 139, stk. 1, i TEUF.
(5)
Den Europæiske Centralbank (ECB) blev oprettet den 1. juli 1998. Det Europæiske Monetære System er blevet erstattet af en valutakursmekanisme, som blev indført ved Det Europæiske Råds resolution af 16. juni 1997 (12) om oprettelse af en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union. Procedurerne for en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (ERM II) blev fastlagt i aftalen af 16. marts 2006 mellem Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker i medlemsstaterne uden for euroområdet om fastlæggelse af de operationelle procedurer for en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (13).
(6)
I artikel 140, stk. 2, i TEUF er procedurerne for ophævelse af de pågældende medlemsstaters dispensation fastlagt. Mindst en gang hvert andet år, eller på anmodning fra en medlemsstat med dispensation, aflægger Kommissionen og ECB beretning til Rådet efter fremgangsmåden i artikel 140, stk. 1, i TEUF.
(7)
Medlemsstaternes nationale lovgivninger, herunder de nationale centralbankers statutter, skal om nødvendigt tilpasses for at gøre dem forenelige med artikel 130 og 131 i TEUF samt med statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (»statutten for ESCB og ECB«). Kommissionens og ECB's beretninger indeholder en detaljeret vurdering af foreneligheden af Litauens lovgivning med artikel 130 og 131 i TEUF samt med statutten for ESCB og ECB.
(8)
I henhold til artikel 1 i protokol nr. 13 om konvergenskriterierne, jf. artikel 140 i TEUF, betyder kriteriet vedrørende prisstabilitet som omhandlet i artikel 140, stk. 1, første led, i TEUF, at en medlemsstat har en holdbar prisudvikling og en gennemsnitlig inflationstakt, som betragtet i en periode på et år før undersøgelsen ikke overstiger inflationstakten i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 1,5 procentpoint. Med henblik på dette kriterium måles inflationen ved harmoniserede forbrugerprisindekser (HICP) som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 (14). Med henblik på at vurdere prisstabilitetskriteriet måles en medlemsstats inflation ved den procentvise ændring i det aritmetiske gennemsnit af de sidste 12 månedlige indekser i forhold til det aritmetiske gennemsnit af de 12 månedlige indekser i den foregående periode. I deres beretninger har Kommissionen og ECB taget udgangspunkt i en referenceværdi beregnet som et simpelt aritmetisk gennemsnit af inflationstakterne i de tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, plus 1,5 procentpoint. I den etårige periode, der sluttede i april 2014, blev referenceværdien for inflation beregnet til 1,7 %, hvor Letland, Portugal og Irland var de tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med en inflationstakt på henholdsvis 0,1 %, 0,3 % og 0,3 %. Det er berettiget, at de medlemsstater, hvis inflationstakt ikke kan betragtes som et relevant benchmark for andre medlemsstater, udelukkes fra dem, der har nået de bedste resultater. Tidligere er sådanne yderligt placerede lande identificeret i konvergensberetningerne fra 2004, 2010 og 2013. I den nuværende situation er det berettiget at udelukke Grækenland, Bulgarien og Cypern fra de lande, der har de bedste resultater (15). I forbindelse med beregningen af referenceværdien erstattes disse lande af Letland, Portugal og Irland, der har de næstlaveste gennemsnitlige inflationstakter.
(9)
I henhold til artikel 2 i protokol nr. 13 kræver kriteriet om den offentlige budgetstilling, der henvises til i artikel 140, stk. 1, andet led, i TEUF, at medlemsstaten på tidspunktet for undersøgelsen ikke er genstand for en rådsafgørelse i henhold til artikel 126, stk. 6, i TEUF om, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud.
(10)
I henhold til artikel 3 i protokol nr. 13 kræver kriteriet i artikel 140, stk. 1, tredje led, i TEUF om deltagelse i det europæiske monetære systems valutakursmekanisme, at en medlemsstat har overholdt de normale udsvingsmargener i det europæiske monetære systems valutakursmekanisme (ERM) i mindst to år forud for undersøgelsen uden alvorlige spændinger. Medlemsstaterne må navnlig ikke have devalueret deres valutas bilaterale centralkurs i forhold til euroen på eget initiativ i denne periode. Siden 1. januar 1999 har ERM II udgjort rammerne for vurderingen af opfyldelsen af valutakurskriteriet. Ved vurderingen af opfyldelsen af dette kriterium i deres beretninger har Kommissionen og ECB undersøgt den toårige periode, der sluttede den 15. maj 2014.
(11)
I henhold til artikel 4 i protokol nr. 13 kræver kriteriet vedrørende konvergens i rentesatserne som nævnt i artikel 140, stk. 1, fjerde led, i TEUF at en medlemsstat over en periode på et år før undersøgelsen har haft en gennemsnitlig langfristet nominel rentesats, som ikke overstiger den tilsvarende rentesats i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 2 procentpoint. Med henblik på vurderingen af rentekonvergenskriteriet er der blevet anvendt sammenlignelige rentesatser på tiårige toneangivende statsobligationer. Med henblik på at vurdere opfyldelsen af rentekriteriet er der i Kommissionens og ECB's beretninger taget udgangspunkt i en referenceværdi beregnet som et simpelt aritmetisk gennemsnit af den langfristede nominelle rentesats i de tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, plus 2 procentpoint. Referenceværdien er baseret på de langfristede rentesatser i Letland (3,3 %), Irland (3,5 %) og Portugal (5,9 %), og resultatet er en referenceværdi på 6,2 % i den etårige periode, der sluttede i april 2014.
(12)
I henhold til artikel 5 i protokol nr. 13 tilvejebringer Kommissionen de statistiske data, der bruges til vurderingen af, om konvergenskriterierne er opfyldt. Kommissionen har tilvejebragt disse data. Budgetdataene har Kommissionen tilvejebragt efter indberetning fra medlemsstaterne pr. 1. april 2014 i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 479/2009 (16).
(13)
På grundlag af beretningerne fra Kommissionen og ECB om de fremskridt, Litauen har gjort med opfyldelsen af sine forpligtelser med hensyn til virkeliggørelsen af Den Økonomiske og Monetære Union, har Kommissionen konkluderet følgende:
a)
Litauens lovgivning, herunder den nationale centralbanks statut, er forenelig med artikel 130 og 131 i TEUF samt med statutten for ESCB og ECB
b)
Litauen opfylder de konvergenskriterier, der er nævnt i de fire led i traktatens artikel 140, stk. 1, i TEUF, idet:
-
den gennemsnitlige inflationstakt i Litauen i det år, der sluttede i april 2014, var på 0,6 %, hvilket er et godt stykke under referenceværdien, og det er sandsynligt, at den vil holde sig under referenceværdien i månederne fremover
-
Litauen er med et offentligt underskud på 2,1 % af BNP i 2013 ikke genstand for en afgørelse fra Rådet om et uforholdsmæssigt stort underskud
-
Litauen har været medlem af ERM II siden den 28. juni 2004; ved landets indtræden i ERM II forpligtede myndighederne sig ensidigt til at fastholde det gældende currency board-arrangement inden for rammerne af mekanismen. I de to år, der ligger forud for denne vurdering, har litas ikke afveget fra centralkursen med mere end ± 1 % og har ikke været omfattet af spændinger
-
i det år, der sluttede i april 2014, var Litauens langfristede rentesats i gennemsnit på 3,6 %, hvilket er et godt stykke under referenceværdien
c)
på baggrund af vurderingen af den lovgivningsmæssige forenelighed og opfyldelsen af konvergenskriterierne samt de øvrige forhold opfylder Litauen de nødvendige betingelser for indførelse af euroen -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Litauen opfylder de nødvendige betingelser for indførelse af euroen. Dispensationen til fordel for Litauen, jf. artikel 4 i tiltrædelsesakten af 2003, ophæves med virkning fra den 1. januar 2015.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 23. juli 2014.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 23 päivänä heinäkuuta 2014,
euron käyttöönotosta Liettuassa 1 päivänä tammikuuta 2015
(2014/509/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 140 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan komission kertomuksen,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin kertomuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,
ottaa huomioon Eurooppa-neuvostossa käydyt keskustelut,
ottaa huomioon niitä jäsenvaltioita, joiden rahayksikkö on euro, edustavien neuvoston jäsenten suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Talous- ja rahaliiton (EMU) kolmas vaihe alkoi 1 päivänä tammikuuta 1999. Brysselissä 3 päivänä toukokuuta 1998 valtion- tai hallitusten päämiesten kokoonpanossa kokoontunut neuvosto päätti, että Belgia, Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Itävalta, Portugali ja Suomi täyttivät euron käyttöönottamiseksi 1 päivänä tammikuuta 1999 vaadittavat edellytykset (1).
(2)
Neuvosto päätti päätöksellä 2000/427/EY (2), että Kreikka täytti vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi 1 päivänä tammikuuta 2001. Neuvosto päätti päätöksellä 2006/495/EY (3), että Slovenia täytti vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi 1 päivänä tammikuuta 2007. Neuvosto päätti päätöksellä 2007/503/EY (4) ja päätöksellä 2007/504/EY (5), että Kypros ja Malta täyttivät vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi 1 päivänä tammikuuta 2008. Neuvosto päätti päätöksellä 2008/608/EY (6), että Slovakia täytti vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi. Neuvosto päätti päätöksellä 2010/416/EU (7), että Viro täytti vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi. Neuvosto päätti päätöksellä 2013/387/EU (8), että Latvia täytti vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi.
(3)
Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti neuvostolle eräistä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvistä määräyksistä tehdyn, Euroopan yhteisön perustamissopimukseen, jäljempänä ’EY:n perustamissopimus’, liitetyn pöytäkirjan 1 kohdan mukaisesti, että se ei aikonut siirtyä talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen 1 päivänä tammikuuta 1999. Tätä ilmoitusta ei ole muutettu. Tanska on eräistä Tanskaa koskevista määräyksistä tehdyn, EY:n perustamissopimukseen liitetyn pöytäkirjan 1 kohdan ja valtion- tai hallitusten päämiesten Edinburghissa joulukuussa 1992 tekemän päätöksen mukaisesti ilmoittanut neuvostolle, että se ei osallistu talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen. Tanska ei ole pyytänyt Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 140 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamista.
(4)
Ruotsia koskee päätöksen 98/317/EY nojalla SEUT 139 artiklan 1 kohdassa määritelty poikkeus. Vuoden 2003 liittymisasiakirjan (9) 4 artiklan mukaisesti Tšekkiä, Liettuaa, Unkaria ja Puolaa koskee SEUT 139 artiklan 1 kohdassa määritelty poikkeus. Vuoden 2005 liittymisasiakirjan (10) 5 artiklan mukaisesti Bulgariaa ja Romaniaa koskee SEUT 139 artiklan 1 kohdassa määritelty poikkeus. Vuoden 2012 liittymisasiakirjan (11) 5 artiklan mukaisesti Kroatiaa koskee SEUT 139 artiklan 1 kohdassa määritelty poikkeus.
(5)
Euroopan keskuspankki, jäljempänä ’EKP’, perustettiin 1 päivänä heinäkuuta 1998. Euroopan valuuttajärjestelmän on korvannut valuuttakurssijärjestelmä, jonka perustamisesta sovittiin valuuttakurssimekanismin perustamisesta talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa 16 päivänä kesäkuuta 1997 annetulla Eurooppa-neuvoston päätöslauselmalla (12). Talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen valuuttakurssimekanismia (ERM II) koskevista toimintamenettelyistä määrätään talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen valuuttakurssimekanismia koskevista toimintamenettelyistä 16 päivänä maaliskuuta 2006 tehdyssä Euroopan keskuspankin ja euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden kansallisten keskuspankkien välisessä sopimuksessa (13).
(6)
SEUT 140 artiklan 2 kohdassa määrätään menettelyistä poikkeuksen kumoamiseksi asianomaisten jäsenvaltioiden osalta. Ainakin kerran kahdessa vuodessa tai sellaisen jäsenvaltion pyynnöstä, jota koskee poikkeus, komissio ja EKP antavat neuvostolle kertomuksen SEUT 140 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
(7)
Kunkin jäsenvaltion kansallista lainsäädäntöä, kansallisen keskuspankin perussääntö mukaan luettuna, on tarpeen mukaan muutettava, jotta se olisi sopusoinnussa SEUT 130 ja 131 artiklan sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön, jäljempänä ’EKPJ:n ja EKP:n perussääntö’, kanssa. Komission ja EKP:n kertomuksissa arvioidaan yksityiskohtaisesti Liettuan lainsäädännön yhteensopivuutta SEUT 130 ja 131 artiklan sekä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa.
(8)
SEUT 140 artiklassa tarkoitetuista lähentymisperusteista tehdyssä pöytäkirjassa N:o 13 olevan 1 artiklan mukaisesti SEUT 140 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetulla hintatason vakauden arviointiperusteella tarkoitetaan, että jäsenvaltio on saavuttanut kestävän hintatason vakauden ja tarkasteluajankohtaa edeltävän vuoden aikana todetun keskimääräisen rahanarvon alentumisasteen, joka ylittää enintään 1,5 prosenttiyksiköllä enintään kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaavan asteen. Hintatason vakautta arvioitaessa inflaatiota mitataan yhdenmukaistetuilla kuluttajahintaindekseillä (YKHI), jotka on määritelty neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2494/95 (14). Hintatason vakautta koskevan perusteen arvioimiseksi jäsenvaltion inflaatiota mitataan kahdentoista kuukausi-indeksin aritmeettisen keskiarvon prosentuaalisena muutoksena verrattuna edellisen jakson kahdentoista kuukausi-indeksin aritmeettiseen keskiarvoon. Komission ja EKP:n kertomuksissa on käytetty viitearvoa, joka on saatu laskemalla kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion inflaation yksinkertainen aritmeettinen keskiarvo, johon on lisätty 1,5 prosenttiyksikköä. Huhtikuussa 2014 päättyneen vuoden aikana inflaation viitearvoksi saatiin 1,7 prosenttia, kun hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneet jäsenvaltiot olivat Latvia, jonka inflaatioaste oli 0,1 prosenttia, Portugali, jonka inflaatioaste oli 0,3 prosenttia, ja Irlanti, jonka inflaatioaste oli 0,3 prosenttia. On perusteltua lukea parhaiten suoriutuneista jäsenvaltioista pois ne, joiden inflaatioasteita ei voitaisi pitää tarkoituksenmukaisena vertailuarvona muiden jäsenvaltioiden osalta. Tällaiset selvästi poikkeavat maat mainittiin vuosien 2004, 2010 ja 2013 lähentymiskertomuksissa. Tässä vaiheessa on perusteltua lukea parhaiten suoriutuneista jäsenvaltioista pois Kreikka, Bulgaria ja Kypros (15). Ne korvataan viitearvoa laskettaessa Latvialla, Portugalilla ja Irlannilla, joilla on jäsenvaltioista seuraavaksi alhaisimmat keskimääräiset inflaatioasteet.
(9)
Pöytäkirjassa N:o 13 olevan 2 artiklan mukaisesti SEUT 140 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu julkistalouden tilannetta koskeva arviointiperuste edellyttää, ettei jäsenvaltiota tarkasteluajankohtana koske SEUT 126 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu neuvoston päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta kyseisessä jäsenvaltiossa.
(10)
Pöytäkirjassa N:o 13 olevan 3 artiklan mukaisesti SEUT 140 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettu Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmään osallistumista koskeva arviointiperuste edellyttää, että jäsenvaltio on noudattanut Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmässä (ERM) määrättyjä tavanomaisia vaihteluvälejä ilman, että sillä on ollut merkittäviä paineita, ainakin kahtena viimeisenä tarkasteluajankohtaa edeltävänä vuotena. Jäsenvaltio ei ole saanut samana aikana omasta aloitteestaan alentaa valuutan kahdenvälistä keskusarvoa suhteessa euroon. Valuuttakurssia koskevan lähentymisperusteen täyttymistä on arvioitu 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen ERM II:n puitteissa. Arvioidessaan kertomuksissaan tämän lähentymisperusteen täyttymistä komissio ja EKP tarkastelivat 15 päivänä toukokuuta 2014 päättynyttä kahden vuoden jaksoa.
(11)
Pöytäkirjassa N:o 13 olevan 4 artiklan mukaisesti SEUT 140 artiklan 1 kohdan neljännessä luetelmakohdassa tarkoitettu korkokantoja koskeva lähentymisperuste tarkasteluajankohtaa edeltävänä vuotena edellyttää, että jäsenvaltion pitkän aikavälin korkokantojen keskimääräinen nimellistaso on enintään kaksi prosenttiyksikköä korkeampi kuin enintään kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaava taso. Korkokantojen lähentymisperusteen tarkastelussa on käytetty vertailukelpoisia valtion 10 vuoden viitelainan korkoja. Korkokantojen lähentymisperusteen täyttymistä arvioitaessa komission ja EKP:n kertomuksissa on laskettu viitearvo lisäämällä kaksi prosenttiyksikköä kolmen hintatason vakauden parhaiten saavuttaneen jäsenvaltion pitkäaikaisten nimelliskorkojen yksinkertaiseen aritmeettiseen keskiarvoon. Vertailuarvo perustuu pitkäaikaisiin korkoihin Latviassa (3,3 prosenttia), Irlannissa (3,5 prosenttia) ja Portugalissa (5,9 prosenttia), ja se oli 6,2 prosenttia huhtikuussa 2014 päättyneen yhden vuoden jakson aikana.
(12)
Pöytäkirjassa N:o 13 olevan 5 artiklan mukaisesti komissio toimittaa lähentymisperusteiden täyttymisen arvioinnissa käytettävät tiedot. Komissio on toimittanut nämä tiedot. Komissio on toimittanut julkista taloutta koskevat tiedot jäsenvaltioiden ilmoitettua ne 1 päivään huhtikuuta 2014 mennessä neuvoston asetuksen (EY) N:o 479/2009 (16) mukaisesti.
(13)
Niiden kertomusten perusteella, jotka komissio ja EKP ovat laatineet Liettuan edistymisestä talous- ja rahaliiton toteuttamiseen liittyvien velvollisuuksiensa täyttämisessä, katsotaan seuraavaa:
a)
Liettuan kansallinen lainsäädäntö, sen kansallisen keskuspankin perussääntö mukaan luettuna, on sopusoinnussa SEUT 130 ja 131 artiklan sekä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa;
b)
sen osalta, täyttääkö Liettua SEUT 140 artiklan 1 kohdan neljässä luetelmakohdassa mainitut lähentymisperusteet, todetaan seuraavaa:
-
Liettuan keskimääräinen inflaatio oli huhtikuussa 2014 päättyneen vuoden aikana 0,6 prosenttia, joka on selvästi viitearvon alapuolella, ja inflaatio todennäköisesti pysyy lähikuukausina viitearvon alapuolella,
-
neuvosto ei ole tehnyt Liettuan osalta päätöstä liiallisen alijäämän olemassaolosta, sillä sen julkisen talouden alijäämä oli 2,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2013,
-
Liettua on ollut ERM II:n jäsen 28 päivästä kesäkuuta 2004; liittyessään ERM II:een viranomaiset sitoutuivat yksipuolisesti pitämään yllä nykyistä valuuttakatejärjestelmää ERM II:ssa; tätä arviointia edeltävien kahden vuoden aikana litin valuuttakurssi ei poikennut keskuskurssistaan eikä siihen kohdistunut paineita,
-
Liettuan pitkäaikaiset korot olivat huhtikuussa 2014 päättyneen vuoden aikana keskimäärin 3,6 prosenttia, mikä alittaa selvästi viitearvon;
c)
Lainsäädännön yhteensopivuudesta ja lähentymisperusteiden täyttymisestä tehdyn arvion sekä muiden huomioon otettujen tekijöiden perusteella Liettua täyttää vaadittavat euron käyttöönoton edellytykset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Liettua täyttää euron käyttöönottamiseksi vaadittavat edellytykset. Liettuaa koskeva vuoden 2003 liittymisasiakirjan 4 artiklassa tarkoitettu poikkeus kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2015.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 23 päivänä heinäkuuta 2014.