KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/461
af 19. marts 2015
om gennemførelsesmæssige tekniske standarder for så vidt angår processen til at træffe en fælles afgørelse om ansøgningen om at anvende en koncernintern model i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) (1), særlig artikel 231, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Effektiv udveksling af passende oplysninger mellem de berørte nationale tilsynsmyndigheder er af afgørende betydning for at kunne tilvejebringe en effektiv proces til at træffe en fælles afgørelse om koncerninterne modeller.
(2)
For at sikre konsekvent anvendelse af processen til at træffe en fælles afgørelse er det vigtigt, at hvert trin er klart defineret. En klar proces fremmer også udvekslingen af oplysninger, udvikler den gensidige forståelse og forbindelserne mellem de berørte tilsynsmyndigheder og fremmer et effektivt tilsyn.
(3)
Rettidig og realistisk planlægning af den fælles beslutningsproces er af afgørende betydning. Alle de berørte tilsynsmyndigheder bør give den koncerntilsynsførende relevante oplysninger rettidigt.
(4)
Det bør ved at oprette og dokumentere klare processer for indholdet og gennemførelsen af den fælles afgørelse sikres, at afgørelsen er fuldt begrundet.
(5)
Processen til at træffe en fælles afgørelse om ansøgningen om at anvende en koncernintern model bør være den samme som for den fælles afgørelse om større ændringer og ændringer af den politik, der skal følges ved ændring af modellen for koncerninterne modeller.
(6)
Denne forordning er baseret på det udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA) har forelagt Kommissionen.
(7)
EIOPA har afholdt åbne offentlige høringer om det udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra den interessentgruppe, der er nedsat i henhold til artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 (2).
(8)
For at øge retssikkerheden om tilsynsordningen i den i artikel 308a i direktiv 2009/138/EF omhandlede indfasningsperiode, som påbegyndes den 1. april 2015, er det vigtigt at sikre, at denne forordning træder i kraft hurtigst muligt, det vil sige på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Denne forordning omhandler de procedurer, som tilsynsmyndighederne skal følge for at træffe en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 2, i direktiv 2009/138/EF, om ansøgningen om tilladelse til at anvende en koncernintern model til at beregne koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav og solvenskapitalkravet for koncernens forsikrings- og genforsikringsselskaber.
Artikel 2
Definition
I denne forordning forstås ved »de berørte tilsynsmyndigheder« tilsynsmyndighederne i alle de medlemsstater, hvor hovedsædet for de enkelte tilknyttede forsikrings- eller genforsikringsselskaber, som ansøger om at anvende en koncernintern model til at beregne deres solvenskapitalkrav, er beliggende.
Artikel 3
Aftale om processen
1. De berørte tilsynsmyndigheder indgår en aftale om processen til at træffe og formalisere en fælles afgørelse, herunder tidsplan samt vigtigste skridt og resultater, under hensyntagen til kravene i direktiv 2009/138/EF som nærmere præciseret i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/35 (3) om supplerende regler til direktiv 2009/138/EF. De berørte tilsynsmyndigheder bestræber sig på så vidt muligt at træffe en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 2, i direktiv 2009/138/EF, og sikrer derfor, at de vigtigste skridt og resultater for den aftalte proces følges rettidigt.
2. De berørte tilsynsmyndigheder tager, når de indgår en aftale om processen, hensyn til eventuelle retlige hindringer og interne processer, som kan hindre dem i formelt at tage stilling til ansøgninger inden for den givne tidsramme. Alle de berørte tilsynsmyndigheder underretter derfor hinanden om eventuelle retlige hindringer og interne processer inden for deres respektive tilsynsmyndighed.
3. De berørte tilsynsmyndigheder giver de øvrige berørte myndigheder oplysninger, som kan være relevante for afgørelsen om ansøgningen, så hurtigt som praktisk muligt.
4. I tilfælde af at berørte tilsynsmyndigheder rejser spørgsmål vedrørende processen, navnlig hvis det ikke er sandsynligt, at der kan opnås enighed om en afgørelse, skal de over for de øvrige berørte tilsynsmyndigheder forklare hvorfor og anføre, om de har til hensigt at forelægge sagen for EIOPA, jf. artikel 231, stk. 3, i direktiv 2009/138/EF. Den koncerntilsynsførende drøfter sagen med alle de berørte tilsynsmyndigheder med henblik på at finde en løsning. Tilsynsmyndighederne aftaler, inden for hvilken tidsramme der skal findes en løsning.
5. Hvis der ikke findes en løsning inden for den aftalte tidsramme og den relevante tilsynsmyndighed beslutter sig for at forelægge sagen for EIOPA, skal denne gøre dette omgående.
Artikel 4
Forslag til afgørelse
1. De berørte tilsynsmyndigheder skal, inden de fremsætter forslag til afgørelse, bekræfte, at vurderingen af ansøgningen er afsluttet, og at resultatet af denne vurdering danner grundlag for en afgørelse om ansøgningen.
2. De øvrige berørte tilsynsmyndigheder giver deres input om forslaget til afgørelse til den koncerntilsynsførende i form af et skriftligt resumé af resultaterne af vurderingen.
3. Den koncerntilsynsførende udarbejder på grundlag af de øvrige berørte tilsynsmyndigheders input, jf. stk. 2, et skriftligt forslag til afgørelse, herunder de eventuelle vilkår og betingelser, som gælder for afgørelsen. I forslaget medtages begrundelsen for afgørelsen og de eventuelle vilkår og betingelser.
4. Den koncerntilsynsførende tager, hvis det er relevant, ved udarbejdelsen af et forslag til afgørelse hensyn til de synspunkter, som de øvrige berørte tilsynsmyndigheder i forbindelse med vurderingen af ansøgningen har givet udtryk for vedrørende, hvorvidt det er passende at anvende den koncerninterne model til at beregne koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav. Den koncerntilsynsførende tager også, hvis det er relevant, hensyn til de synspunkter, som de øvrige tilsynsmyndigheder i tilsynskollegiet har givet udtryk for vedrørende den koncerninterne model.
5. Den koncerntilsynsførende fremsender forslaget til afgørelse til de berørte tilsynsmyndigheder og, hvis det er relevant, til kollegiets øvrige medlemmer og deltagere.
6. De øvrige berørte tilsynsmyndigheder afgiver en skriftlig udtalelse til den koncerntilsynsførende om forslaget til afgørelse, herunder om de eventuelle vilkår og betingelser, som gælder for forslaget til afgørelse. Den koncerntilsynsførende samler de modtagne udtalelser og fremsender et resumé heraf til de øvrige berørte tilsynsmyndigheder.
7. Den koncerntilsynsførende afholder mindst et møde med de øvrige berørte tilsynsmyndigheder for at drøfte forslaget til afgørelse og de afgivne udtalelser. Disse møder kan være fysiske møder eller, hvis alle de berørte tilsynsmøder er enige, møder, som afholdes på anden måde. Drøftelserne tager sigte på at nå til enighed om en fælles afgørelse. Alle de berørte tilsynsmyndigheder bekræfter derefter deres synspunkter og underretter skriftligt den koncerntilsynsførende om deres endelige synspunkter og forbehold.
Artikel 5
Endelig afgørelse
1. Hvis der træffes en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 5, i direktiv 2009/138/EF, skal den koncerntilsynsførende:
a)
dokumentere den endelige afgørelse om ansøgningen og om de eventuelle vilkår og betingelser, som gælder for afgørelsen
b)
fremsende den endelige afgørelse til alle kollegiemedlemmerne og, hvis det er relevant, til deltagerne sammen med de synspunkter, som de berørte tilsynsmyndigheder har givet udtryk for.
I det i første afsnit omhandlede tilfælde bekræftes aftalen om den endelige afgørelse skriftligt af repræsentanter for de berørte tilsynsmyndigheder, som har passende beføjelse til at forpligte deres respektive myndigheder.
2. Hvis der ikke træffes en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 6, i direktiv 2009/138/EF, skal den koncerntilsynsførende:
a)
dokumentere den endelige afgørelse
b)
dokumentere de i artikel 4, stk. 7, omhandlede synspunkter og forbehold
c)
anføre de synspunkter og forbehold, som de relevante berørte tilsynsmyndigheder har givet udtryk for, og, hvis det er relevant, begrunde, hvorfor den koncerntilsynsførende afviger fra disse synspunkter, når denne fremsender et dokument med sin afgørelse, jf. artikel 231, stk. 6, i direktiv 2009/138/EF, til de berørte tilsynsmyndigheder
d)
fremsende afgørelsen til de øvrige kollegiemedlemmer og, hvis det er relevant, til deltagerne sammen med de synspunkter og forbehold, som de berørte tilsynsmyndigheder har givet udtryk for.
Artikel 6
Underretning om afgørelsen
1. Når den endelige afgørelse er truffet, underretter den koncerntilsynsførende omgående ansøgeren om afgørelsen.
2. Hvis der gives tilladelse til at anvende den koncerninterne model, angiver den koncerntilsynsførende i afgørelsen:
a)
om afgørelsen er en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 5, i direktiv 2009/138/EF, eller den er truffet af den koncerntilsynsførende, jf. artikel 231, stk. 6, i direktiv 2009/138/EF
b)
begrundelsen for afgørelsen
c)
navnene på de tilknyttede selskaber, som er omfattet af den interne model til beregning af koncernens solvenskapitalkrav
d)
navnene på de tilknyttede selskaber, som har tilladelse til at anvende den koncerninterne model til beregning af deres solvenskapitalkrav
e)
hvis det er relevant, de risici og væsentlige forretningsenheder, som er omfattet af en partiel intern model
f)
den dato, hvorfra de i litra c) og d) omhandlede solvenskapitalkrav beregnes ved anvendelse af den koncerninterne model
g)
hvis det er relevant, de vilkår og betingelser, som gælder for tilladelsen til at anvende den koncerninterne model, og begrundelsen for disse vilkår og betingelser
h)
hvis det er relevant, et krav om, at selskabet udarbejder og fremlægger en plan for udvidelse af den interne models anvendelsesområde, herunder en beskrivelse af planen og planens tidsramme
i)
hvis det er relevant, den godkendte integrationsteknik, som skal anvendes til at integrere den partielle interne model i standardformlen til beregning af solvenskapitalkravet.
3. Hvis der ikke gives tilladelse til at anvende den koncerninterne model, indføjer den koncerntilsynsførende i afgørelsen en kort beskrivelse af de dele eller aspekter ved den interne model, som ikke opfylder kravene til anvendelse af en koncernintern model, og en tydelig angivelse af de krav, som ikke er opfyldt. Ved underretningen anføres det også, at afslaget ikke er ensbetydende med, at andre krav anses for at være opfyldt.
Artikel 7
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. marts 2015.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2015/461,
annettu 19 päivänä maaliskuuta 2015,
ryhmänsisäisen mallin käyttöhakemuksesta tehtävää yhteistä päätöstä koskevaan menettelyyn sovellettavista Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY mukaisista teknisistä täytäntöönpanostandardeista
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (Solvenssi II) 25 päivänä marraskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY (1) ja erityisesti sen 231 artiklan 4 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Jotta ryhmänsisäisistä malleista tehtävän yhteisen päätöksen tekomenettely olisi toimiva, on olennaista vaihtaa tehokkaasti asianmukaisia tietoja asianomaisten kansallisten valvontaviranomaisten välillä.
(2)
Sen varmistamiseksi, että yhteisen päätöksen tekomenettelyä sovelletaan yhdenmukaisesti, on tärkeää, että menettelyn jokainen vaihe määritellään selkeästi. Selkeä menettely helpottaa myös tietojenvaihtoa, edistää yhteisymmärrystä, kehittää asianomaisten valvontaviranomaisten välisiä suhteita ja tehostaa valvontaa.
(3)
On olennaista, että yhteisen päätöksen tekomenettely suunnitellaan ajoissa ja realistisesti. Jokaisen asianomaisen valvontaviranomaisen olisi toimitettava asiaa koskevat tiedot ajoissa ryhmävalvojalle.
(4)
Vahvistamalla ja dokumentoimalla selkeät menettelyt yhteisen päätöksen sisältöä ja toteutusta varten varmistetaan, että päätös on kaikilta osin perusteltu.
(5)
Ryhmänsisäisen mallin käyttöhakemuksesta tehtävää yhteistä päätöstä koskevan menettelyn olisi oltava johdonmukainen verrattuna suurista muutoksista tehtävään yhteiseen päätökseen sekä ryhmänsisäisten mallien muutosmenettelyn muutoksiin.
(6)
Tämä asetus perustuu teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksiin, jotka Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen, jäljempänä ’EVLEV’, on toimittanut komissiolle.
(7)
EVLEV on järjestänyt avoimia julkisia kuulemisia niistä teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksista, joihin tämä asetus perustuu, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1094/2010 (2) 37 artiklan mukaisesti perustetulta osallisryhmältä.
(8)
Jotta parannettaisiin valvontajärjestelmän oikeusvarmuutta direktiivin 2009/138/EY 308 a artiklassa tarkoitetulla vaiheistusjaksolla, joka alkaa 1 päivänä huhtikuuta 2015, on tärkeää varmistaa, että tämä asetus tulee voimaan mahdollisimman pian eli seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan menettelyt, joita valvontaviranomaisten on noudatettava tehdäkseen direktiivin 2009/138/EY 231 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun yhteisen päätöksen hakemuksesta, joka koskee lupaa käyttää ryhmänsisäistä mallia ryhmän konsolidoidun vakavaraisuuspääomavaatimuksen sekä ryhmään kuuluvien vakuutus- ja jälleenvakuutusyritysten vakavaraisuuspääomavaatimuksen laskemiseen.
2 artikla
Määritelmä
Tässä asetuksessa tarkoitetaan ’asianomaisilla valvontaviranomaisilla’ kaikkien niiden jäsenvaltioiden valvontaviranomaisia, joissa sijaitsee kunkin sellaisen sidosyrityksenä olevan vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen pääkonttori, joka hakee lupaa käyttää ryhmänsisäistä mallia vakavaraisuuspääomavaatimuksensa laskemiseen.
3 artikla
Menettelystä sopiminen
1. Asianomaisten valvontaviranomaisten on sovittava yhteisen päätöksen tekomenettelystä ja virallistamistavasta, mukaan luettuina määräajat, tärkeimmät toimet ja tulokset, ottaen huomioon myös direktiivissä 2009/138/EY säädetyt vaatimukset siten kuin ne on tarkemmin määritetty direktiivin 2009/138/EY täydentämisestä 10 päivänä lokakuuta 2014 annetussa komission delegoidussa asetuksessa (EU) 2015/35 (3). Pyrkiäkseen parhaansa mukaan tekemään yhteisen päätöksen direktiivin 2009/138/EY 231 artiklan 2 kohdan mukaisesti kunkin asianomaisen valvontaviranomaisen on varmistettava, että sovitun menettelyn tärkeimpiä toimia ja tulosvaatimuksia noudatetaan oikea-aikaisesti.
2. Menettelystä sopiessaan asianomaisten valvontaviranomaisten on otettava huomioon mahdolliset oikeudelliset esteet tai sisäiset prosessit, jotka voivat estää niitä esittämästä hakemusta koskevaa virallista näkemystään asetetussa määräajassa. Tätä varten kaikkien asianomaisten valvontaviranomaisten on ilmoitettava toisilleen mahdollisista oikeudellisista esteistä tai sisäisistä prosesseista, joita niiden vastaavalla valvontaviranomaisella voi olla.
3. Asianomaisten valvontaviranomaisten on toimitettava muille asianomaisille viranomaisille niin pian kuin käytännössä on mahdollista kaikki tiedot, joilla voi olla merkitystä hakemusta koskevan päätöksen kannalta.
4. Jos jokin asianomainen valvontaviranomainen ottaa esille menettelyä koskevan asian, varsinkin jos päätöksestä ei todennäköisesti päästä yksimielisyyteen, sen on esitettävä tähän johtaneet syyt muille asianomaisille valvontaviranomaisille ja ilmoitettava, aikooko se saattaa asian EVLEVin käsiteltäväksi direktiivin 2009/138/EY 231 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Ryhmävalvojan on keskusteltava kaikkien asianomaisten valvontaviranomaisten kanssa ratkaisun löytämiseksi asiaan. Valvontaviranomaisten on sovittava määräajasta ratkaisun löytämiseksi.
5. Jos tyydyttävään ratkaisuun ei päästä sovitussa määräajassa ja jos kyseinen valvontaviranomainen päättää saattaa asian EVLEVin käsiteltäväksi, sen on tehtävä niin viipymättä.
4 artikla
Päätösehdotus
1. Ennen päätösehdotuksen esittämistä asianomaisten valvontaviranomaisten on varmistettava, että hakemuksen arviointi on saatu päätökseen ja että tämän arvioinnin tulos muodostaa perustan hakemuksesta tehtävälle päätökselle.
2. Muiden asianomaisten valvontaviranomaisten on ilmaistava päätösehdotusta koskeva kantansa ryhmävalvojalle kirjallisesti esittämällä tiivistelmä tehdyn arvioinnin tuloksista.
3. Ryhmävalvojan on 2 kohdassa tarkoitettujen muilta asianomaisilta valvontaviranomaisilta saatujen kannanottojen avulla laadittava kirjallinen ehdotus päätökseksi, mukaan luettuina tarvittaessa ehdot ja edellytykset, joita ehdotettuun päätökseen sovelletaan. Tämän ehdotuksen on sisällettävä päätöksen ja tarvittaessa ehtojen ja edellytysten perustelut.
4. Laatiessaan ehdotusta päätökseksi ryhmävalvojan on tarvittaessa otettava huomioon muiden asianomaisten valvontaviranomaisten hakemuksen arvioinnin aikana esittämät näkemykset ryhmänsisäisen mallin asianmukaisuudesta ryhmän konsolidoidun vakavaraisuuspääomavaatimuksen laskentaan. Tarvittaessa ryhmävalvojan on myös otettava huomioon näkemykset, joita muut valvontaviranomaisten kollegioon kuuluvat asianomaiset valvontaviranomaiset esittävät ryhmänsisäisestä mallista.
5. Ryhmävalvojan on lähetettävä päätösehdotus asianomaisille valvontaviranomaisille ja tapauksen mukaan kollegion muille jäsenille ja osallistujille.
6. Muiden asianomaisten valvontaviranomaisten on toimitettava ryhmävalvojalle kirjallisesti päätösehdotusta koskeva lausuntonsa, mukaan luettuna tarvittaessa lausunto ehdotettuun päätökseen sovellettavista ehdoista ja edellytyksistä. Ryhmävalvojan on koottava saadut lausunnot ja esitettävä niistä yhteenveto muille asianomaisille valvontaviranomaisille.
7. Ryhmävalvojan on järjestettävä muiden asianomaisten valvontaviranomaisten kanssa vähintään yksi keskustelutilaisuus, jossa käsitellään päätösehdotusta ja esitettyjä lausuntoja. Nämä tilaisuudet voivat olla fyysisiä tapaamisia, tai ne voidaan järjestää muilla tavoin, jos kaikki asianomaiset valvontaviranomaiset niin sopivat. Keskusteluissa on pyrittävä pääsemään yhteisymmärrykseen yhteisestä päätöksestä. Kunkin asianomaisen valvontaviranomaisen on tämän jälkeen vahvistettava näkemyksensä tai lähetettävä kirjallisesti lopulliset näkemyksensä ja varauksensa ryhmävalvojalle.
5 artikla
Lopullinen päätös
1. Kun yhteinen päätös on tehty direktiivin 2009/138/EY 231 artiklan 5 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa, ryhmävalvojan tehtävänä on
a)
dokumentoida lopullinen päätös, joka koskee hakemusta ja tarvittaessa ehtoja ja edellytyksiä, joita päätökseen sovelletaan;
b)
lähettää lopullinen päätös sekä asianomaisten valvontaviranomaisten näkemykset kaikille kollegion jäsenille ja tapauksen mukaan kollegion osallistujille.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa asianomaisten valvontaviranomaisten edustajien, joilla on tarvittavat valtuudet, on vahvistettava lopullisesta päätöksestä tehty sopimus kirjallisesti toimivaltaisten viranomaistensa sitouttamiseksi.
2. Kun yhteiseen päätökseen ei ole päästy direktiivin 2009/138/EY 231 artiklan 6 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa, ryhmävalvojan tehtävänä on
a)
dokumentoida lopullinen päätöksensä;
b)
dokumentoida 4 artiklan 7 kohdassa tarkoitetut näkemykset ja varaukset;
c)
ilmoittaa asianomaisten valvontaviranomaisten esittämät näkemykset ja varaukset ja tarvittaessa perustella, miksi ryhmävalvoja on poikennut kyseisistä näkemyksistä, kun asianomaisille valvontaviranomaisille toimitetaan ryhmävalvojan päätöksen sisältävä asiakirja direktiivin 2009/138/EY 231 artiklan 6 kohdan mukaisesti;
d)
lähettää päätös sekä asianomaisten valvontaviranomaisten näkemykset ja varaukset muille kollegion jäsenille ja tapauksen mukaan kollegion osallistujille.
6 artikla
Päätöksestä ilmoittaminen
1. Kun lopullinen päätös on tehty, ryhmävalvojan on annettava se viipymättä tiedoksi hakijalle.
2. Jos ryhmänsisäisen mallin käyttöön myönnetään lupa, ryhmävalvojan on sisällytettävä päätökseen:
a)
maininta siitä, onko kyseessä direktiivin 2009/138/EY 231 artiklan 5 kohdan mukainen yhteinen päätös vai ryhmänvalvojan direktiivin 2009/138/EY 231 artiklan 6 kohdan mukaisesti tekemä päätös;
b)
päätöksen perustelut;
c)
ryhmän vakavaraisuuspääomavaatimuksen laskentaan käytettävän sisäisen mallin soveltamisalaan kuuluvien sidosyritysten nimet;
d)
niiden sidosyritysten nimet, joilla on lupa käyttää ryhmänsisäistä mallia vakavaraisuuspääomavaatimuksensa laskemiseen;
e)
tarvittaessa osittaisen sisäisen mallin soveltamisalaan kuuluvat riskit ja suuret liiketoimintayksiköt;
f)
päivä, josta lähtien c ja d alakohdassa mainitut vakavaraisuuspääomavaatimukset on laskettava käyttämällä ryhmänsisäistä mallia;
g)
tarvittaessa ehdot ja edellytykset, joita sovelletaan ryhmänsisäisen mallin käyttöä koskevaan lupaan, ja kyseisten ehtojen ja edellytysten perustelut;
h)
tarvittaessa vaatimus, jonka mukaan yrityksen on laadittava ja esitettävä suunnitelma sisäisen mallin soveltamisalan laajentamiseksi, mukaan luettuna suunnitelman kuvaus ja määräaika;
i)
tarvittaessa hyväksytty yhdistelytekniikka, jota käyttämällä osittainen sisäinen malli sisällytetään vakavaraisuuspääomavaatimuksen standardikaavaan.
3. Jos ryhmänsisäisen mallin käyttö evätään, ryhmävalvojan on sisällytettävä päätökseen lyhyt kuvaus niistä sisäisen mallin osista tai näkökohdista, jotka eivät ole ryhmänsisäisen mallin käyttöä koskevien vaatimusten mukaisia, sekä tarkat viittaukset vaatimuksiin, jotka eivät täyty. Ilmoituksessa on mainittava myös, että epääminen ei merkitse sitä, että muiden vaatimusten arvioidaan täyttyneen.
7 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä maaliskuuta 2015.