KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 752/2013
af 31. juli 2013
om ændring af forordning (EF) nr. 555/2008 for så vidt angår nationale støtteprogrammer og handel med tredjelande i vinsektoren
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 103za og artikel 158a, stk. 4, sammenholdt med artikel 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Artikel 4 og 5 i Kommissionens forordning (EF) Nr. 555/2008 (2) fastsætter støttekriterierne for salgsfremstød for vin på tredjelandsmarkeder, der indgår i nationale støtteprogrammer, og for udvælgelsen af sådanne foranstaltninger.
(2)
På baggrund af den særlige karakter af foranstaltningen vedrørende salgsfremstød på tredjelandsmarkeder og i lyset af erfaringerne med gennemførelsen af de nationale støtteprogrammer bør der fastsættes regler for støtteberettigelse for personaleomkostninger og generalomkostninger, som modtageren har afholdt i forbindelse med gennemførelsen af sådanne foranstaltninger.
(3)
Artikel 19, stk. 2, i forordning (EF) nr. 555/2008 fastsætter den finansielle forvaltning af investeringsstøtte. For at lette gennemførelsen af investeringsprojekter i programperioden 2014 til 2018 bør lofterne for forskudsbetalinger forhøjes i 2014 og 2015. Det samme princip bør også gælde for gennemførelsen af investeringsprojekter i forbindelse med udløbet af den første programmeringsperiode fra 2009 til 2013. Derfor bør loftet for forskudsbetalinger også forhøjes for 2013.
(4)
Det er hensigtsmæssigt at indføre foranstaltninger, som sikrer en forsvarlig finansiel forvaltning og en bedre kontrol med de EU-midler, der udbetales som forskud til støttemodtagerne inden for rammer af de nationale støtteprogrammer. I betragtning af den tid, som medlemsstaterne har brug for til at iværksætte disse foranstaltninger, bør disse anvendes fra 2014, medmindre medlemsstaterne beslutter at udbetale øgede forskud i 2013 inden for de maksimale lofter, der fastlægges i artikel 19, stk. 2, i forordning (EF) nr. 555/2008.
(5)
Afsnit III, kapitel II, afdeling 2, i forordning (EF) nr. 555/2008 fastsætter de betingelser, der skal opfyldes ved import af vin, druesaft og druemost til Unionen. Den indeholder bl.a. bestemmelser om forpligtelsen til at udarbejde et V I 1-dokument, som udfærdiges på en V I 1-blanket som vist i bilag IX til samme forordning, underskrives af en ansat ved et officielt organ og af en ansat ved et anerkendt laboratorium, eller et forenklet V I 1- papirdokument for vinavlsprodukter, der indføres i Unionen. Under hensyntagen til udviklingen af elektroniske systemer for denne sektor og for at lette overvågningen af vinavlsprodukters bevægelser og kontrollen med dem er det hensigtsmæssigt også at godkende brugen af EDB-systemer og dermed af elektroniske dokumenter. Brugen af EDB-systemer bør dog være underlagt visse betingelser og Unionens godkendelse af, at det kontrolsystem, der er etableret i et tredjeland, giver tilstrækkelige garantier for så vidt angår art, oprindelse og sporbarhed af de vinavlsprodukter, der importeres til Unionen fra dette tredjeland. Det er derfor nødvendigt at fastsætte minimumskrav for Unionens officielle godkendelse af ækvivalensen af det pågældende tredjelands kontrolsystem med EU-kontrolsystemet.
(6)
Af klarhedshensyn bør tredjelande, der har indført et kontrolsystem, som Unionen har anerkendt som ækvivalent, optages på en liste.
(7)
Efter gennemgangen af ansøgningen fra Chiles ansvarlige myndigheder om at nyde godt af den forenklede procedure, der er fastsat i artikel 45 i forordning (EF) nr. 555/2008, og Unionens anerkendelse af, at det eksisterende kontrolsystem i den chilenske vinsektor giver særlige garantier for kontrol og sporbarhed af vin produceret i Chile, bør V I 1-dokumenter udfærdiget af vinproducenter i Chile, som har modtaget en individuel godkendelse fra deres ansvarlige myndigheder og blevet underkastet inspektion af sidstnævnte, betragtes som en attest eller analyseerklæring udarbejdet af organer og laboratorier, der er opført på listen i forordningens artikel 48. Den liste over tredjelande, der er omhandlet i artikel 43, stk. 2, og artikel 45 i forordning (EF) nr. 555/2008 og fastsat i forordningens bilag XII, bør suppleres i overensstemmelse hermed.
(8)
Forordning (EF) nr. 555/2008 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(9)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 555/2008 foretages følgende ændringer:
1)
I afsnit II, kapitel II, afdeling 1, indsættes følgende som artikel 5a:
»Artikel 5 a
Støtteberettigede udgifter
1. Personaleudgifter afholdt af støttemodtageren, jf. artikel 4, skal anses for at være støtteberettigede, hvis de er afholdt i forbindelse med forberedelsen, gennemførelsen og opfølgningen af det pågældende støttede salgsfremmende projekt, herunder også evalueringen. Det omfatter omkostninger til personale, som støttemodtageren ansætter specifikt i forbindelse med det salgsfremmende projekt, og de omkostninger, der svarer til den andel af arbejdstiden, som fastansat personale hos støttemodtageren bruger på det salgsfremmende projekt.
Medlemsstaterne accepterer kun personaleudgifter som støtteberettigede, hvis støttemodtagerne fremlægger dokumentation med nærmere oplysninger om faktisk udført arbejde i forbindelse med et bestemt støttet salgsfremmende projekt.
2. Generalomkostninger afholdt af støttemodtageren betragtes kun som støtteberettigede, hvis:
a)
de vedrører forberedelse, gennemførelse eller opfølgning af projektet, og
b)
de ikke overstiger 4 % af de faktiske omkostninger for gennemførelsen af projekterne.
Medlemsstaterne kan beslutte, om disse omkostninger er støtteberettigede på grundlag af en fast sats eller på grundlag af forelagt støttedokumentation. I sidstnævnte tilfælde skal beregningen af disse omkostninger baseres på de regnskabsmæssige principper, regler og metoder, der anvendes i støttemodtagerens hjemland.«
2)
Artikel 19, stk. 2, andet afsnit, affattes således:
»Forskuddet må ikke overstige 20 % af den offentlige støtte til investeringen, og betalingen er betinget af, at der er stillet bankgaranti eller tilsvarende sikkerhed for 110 % af forskuddet. I tilfælde af investeringer, for hvilke den enkelte beslutning om at yde støtte træffes i regnskabsårene 2013, 2014 eller 2015, kan forskuddet dog forhøjes indtil 50 % af den offentlige støtte til den pågældende investering. I forbindelse med Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012 (3) er det en forpligtelse at bruge det samlede forskud til gennemførelsen af den pågældende operation to år efter, at det er udbetalt.
3)
I afsnit II, kapitel III, indsættes som artikel 37b:
»Artikel 37b
Meddelelse vedrørende forskud
1. Hvis forskud ydes i henhold til artikel 5, stk. 7, artikel 9, stk. 2, artikel 19, stk. 2, og artikel 24, stk. 3, opfordres støttemodtagerne til for hvert projekt årligt at meddele betalingsorganerne følgende oplysninger:
a)
udgiftserklæringer, som for hver foranstaltning begrunder brugen af forskud frem til den 15. oktober, og
b)
en bekræftelse af det uudnyttede forskud, der resterer den 15. oktober, for hver foranstaltning.
Medlemsstaterne fastlægger i deres nationale regler datoen for fremsendelsen af oplysningerne, således at de kan indgå i de aktuelle årsregnskaber for de betalingsorganer, der er omhandlet i artikel 6 i forordning (EF) nr. 885/2006, inden for den frist, der er fastsat i artikel 7, stk. 2, i nævnte forordning.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på årsregnskabet for 2013, undtagen hvis der er ydet forskud på over 20 % og op til 50 % af den offentlige støtte i forbindelse med investeringerne i henhold til artikel 19, stk. 2, andet afsnit.
3. I forbindelse med artikel 18, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012, skal den dokumentation, der fremlægges som godtgørelse for endelig ret, være den seneste udgiftserklæring og bekræftelsen af det restbeløb, der er omhandlet i stk. 1.
For så vidt angår forskud i henhold til artikel 9, stk. 2, og artikel 19, stk. 2, i nærværende forordning, forelægges den seneste udgiftserklæring og bekræftelsen af restbeløbet, jf. stk. 1 og 2, inden udgangen af det andet regnskabsår efter deres udbetaling.«
4)
I afsnit III, kapitel II, indsættes som artikel 45a:
»Artikel 45 a
Elektronisk dokument
1. V I 1-dokumenter, der er oprettet i overensstemmelse med artikel 43 og 45, kan erstattes af et elektronisk dokument vedrørende import til Unionen af vinavlsprodukter fra tredjelande, der har etableret et kontrolsystem, som Unionen har accepteret som værende ækvivalent med det kontrolsystem, der er indført for de samme produkter i Unionens lovgivning.
Et kontrolsystem i et tredjeland kan blive accepteret som værende ækvivalent med det kontrolsystem, der er indført for de samme produkter i Unionen, hvis det mindst opfylder følgende betingelser:
a)
det giver tilstrækkelige garantier med hensyn til art, oprindelse og sporbarhed for vinavlsprodukter, der fremstilles eller handles på det pågældende tredjelands område
b)
det sikrer adgang til dataene i det anvendte elektroniske system, navnlig med hensyn til registrering og identifikation af erhvervsdrivende, kontrolorganer og laboratorier
c)
det sikrer, at der er mulighed for at kontrollere de data, der er omhandlet i litra b), inden for rammerne af et gensidigt administrativt samarbejde.
Tredjelande, der har etableret et kontrolsystem, som Unionen anerkender som værende ækvivalent, jf. andet afsnit, optages på den liste, der er fastsat i bilag XII, del C.
2. Det elektroniske dokument, der er omhandlet i stk. 1, skal mindst indeholde de oplysninger, der er nødvendige for oprettelsen af V I 1-dokumentet.
Det elektroniske dokument tildeles en unik administrativ referencekode af eller under tilsyn af den ansvarlige myndighed i eksporttredjelandet. Denne kode er angivet på de kommercielle dokumenter, der kræves ved indførsel til Unionens område.
3. Adgang til det elektroniske dokument eller de nødvendige data til at generere det gives på enhver anmodning af de ansvarlige myndigheder i destinationsmedlemsstaten.
Der kan eventuelt blive anmodet om dataene i første afsnit i form af et papirdokument, hvori dataene skal vises i form af dataelementer og anføres på samme måde som i det elektroniske dokument.«
5)
Bilag XII affattes som anført i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 31. juli 2013.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 752/2013,
annettu 31 päivänä heinäkuuta 2013,
asetuksen (EY) N:o 555/2008 muuttamisesta kansallisten tukiohjelmien ja kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan osalta viinialalla
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1) ja erityisesti sen 103 z a artiklan ja 158 a artiklan 4 kohdan yhdessä sen 4 artiklan kanssa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komission asetuksen (EY) N:o 555/2008 (2) 4 ja 5 artiklassa säädetään kansallisiin tukiohjelmiin sisältyvien, kolmansien maiden markkinoilla toteutettavien viinien menekinedistämistoimien tukikelpoisuusedellytyksistä ja valintamenettelystä.
(2)
Kolmansien maiden markkinoilla toteutettavan viinien menekinedistämistoimen erityisluonne ja kansallisten tukiohjelmien täytäntöönpanosta saadut kokemukset huomioon ottaen olisi vahvistettava tuensaajille tällaisten toimien toteuttamisesta aiheutuvien henkilöstökustannusten ja kiinteiden kustannusten tukikelpoisuutta koskevat säännöt.
(3)
Asetuksen (EY) N:o 555/2008 19 artiklan 2 kohdassa säädetään investointitoimenpiteiden taloushallinnosta. Investointihankkeiden toteuttamisen helpottamiseksi ohjelmakauden 2014-2018 täytäntöönpanon yhteydessä ennakkomaksujen enimmäismäärää olisi nostettava vuosina 2014 ja 2015. Samaa lähestymistapaa olisi sovellettava myös investointihankkeiden toteuttamiseen ensimmäisen ohjelmakauden 2009-2013 päättymisen yhteydessä. Sen vuoksi ennakkomaksujen enimmäismäärää olisi nostettava myös vuoden 2013 osalta.
(4)
On tarpeen ottaa käyttöön toimenpiteet, joilla varmistetaan kansallisten tukiohjelmien yhteydessä tuensaajille annetun unionin rahoituksen moitteeton taloushallinto ja parempi valvonta. Ottaen huomioon aika, jonka jäsenvaltiot tarvitsevat kyseisten toimenpiteiden täytäntöönpanemiseksi, niitä olisi sovellettava vuodesta 2014, paitsi silloin kun jäsenvaltio päättää myöntää vuonna 2013 korotettuja ennakoita asetuksen (EY) N:o 555/2008 19 artiklan 2 kohdassa säädettyjen enimmäismäärien rajoissa.
(5)
Asetuksen (EY) N:o 555/2008 III osaston II luvun 2 jaksossa vahvistetaan vaatimukset, joiden on täytyttävä viinien, viinirypälemehun ja rypäleen puristemehun tuonnissa unioniin. Siinä säädetään erityisesti velvollisuudesta esittää unioniin tuotavien viinituotteiden osalta V I 1 -asiakirja, joka on laadittu kyseisen asetuksen liitteessä IX esitetyn mallin mukaisesti ja jonka allekirjoittavat sekä virallisen laitoksen että hyväksytyn laboratorion virkamies, tai yksinkertaistettu paperinen V I 1 -asiakirja. Ottaen huomioon viinialan sähköisten järjestelmien kehitys on viinituotteiden siirtojen ja tarkastusten valvomisen helpottamiseksi asianmukaista sallia myös sähköisten järjestelmien ja sähköisten asiakirjojen käyttö. Sähköisten järjestelmien käytön olisi kuitenkin oltava tiettyjen edellytysten mukaista, ja sillä olisi oltava unionin tunnustus siitä, että kolmannessa maassa käyttöön otettu tarkastusjärjestelmä tarjoaa riittävät takeet unioniin kyseisestä maasta tuotavien viinituotteiden luonteen, alkuperän ja jäljitettävyyden osalta. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa vähimmäisedellytykset, jotka vaaditaan unionilta saatavaan viralliseen hyväksyntään, jonka mukaan asianomaisen kolmannen maan tarkastusjärjestelmä vastaa unionin järjestelmää.
(6)
Kolmannet maat, jotka ovat ottaneet käyttöön unionin tarkastusjärjestelmää vastaavan tarkastusjärjestelmän, olisi selkeyden vuoksi sisällytettävä luetteloon.
(7)
Chilen toimivaltaiset viranomaiset ovat pyytäneet asetuksen (EY) N:o 555/2008 45 artiklassa säädetyn yksinkertaistetun menettelyn soveltamista ja että unioni tunnustaisi Chilen viinialalla käyttöönotetun tarkastusjärjestelmän tarjoavan erityistakeet Chilessä tuotettujen viinien valvonnan ja jäljitettävyyden osalta; hakemuksen tarkastelun perusteella Chilen viinintuottajien, joista kukin on mainittujen kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten erikseen hyväksymä ja näiden viranomaisten valvonnan alainen, laatimia V I 1 -asiakirjoja olisi pidettävä kyseisen asetuksen 48 artiklassa säädettyyn luetteloon sisältyvien laitosten ja laboratorioiden laatimina todistuksina tai määritysselosteina. Asetuksen (EY) N:o 555/2008 43 artiklan 2 kohdassa ja 45 artiklassa tarkoitettua kolmansien maiden luetteloa, joka esitetään kyseisen asetuksen liitteessä XII, olisi täydennettävä.
(8)
Sen vuoksi asetusta (EY) N:o 555/2008 olisi muutettava.
(9)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 555/2008 seuraavasti:
1)
Lisätään II osaston II luvun 1 jaksoon 5 a artikla seuraavasti:
”5 a artikla
Tukikelpoiset kustannukset
1. Edellä 4 artiklassa tarkoitettuja tuensaajan henkilöstökustannuksia pidetään tukikelpoisina, jos ne ovat aiheutuneet tuetun menekinedistämishankkeen, arviointi mukaan lukien, laadinnan, toteutuksen tai seurannan osalta. Niihin kuuluvat kustannukset, jotka aiheutuvat tuensaajan nimenomaisesti menekinedistämishankkeeseen palkkaamasta henkilöstöstä, ja kustannukset, jotka vastaavat tuensaajan pysyvän henkilöstön menekinedistämishankkeeseen käyttämien työtuntien osuutta.
Jäsenvaltiot voivat hyväksyä henkilöstökustannukset tukikelpoisiksi vain, jos tuensaajat toimittavat todisteasiakirjat, joissa esitetään yksityiskohtaiset tiedot kyseisen tuetun menekinedistämishankkeen yhteydessä tehdystä työstä.
2. Tuensaajalle aiheutuneita kiinteitä kustannuksia pidetään kiinteinä kustannuksina vain, jos
a)
ne liittyvät hankkeen laadintaan, täytäntöönpanoon tai seurantaan; ja
b)
ne eivät ylitä 4:ää prosenttia hankkeen täytäntöönpanon tosiasiallisista kustannuksista.
Jäsenvaltio voi päättää, ovatko kiinteät kustannukset tukikelpoisia kiinteämääräisten määrien vai todistusasiakirjojen esittämisen perusteella. Jälkimmäisessä tapauksessa kustannusten laskennan on perustuttava tuensaajan maan kirjanpitoperiaatteisiin, -sääntöihin ja -menetelmiin.”
2)
Korvataan 19 artiklan 2 kohdan toinen alakohta seuraavasti:
”Ennakon määrä saa olla enintään 20 prosenttia investointiin liittyvästä julkisesta tuesta, ja ennakon maksamisen edellytyksenä on 110 prosenttia ennakon määrästä olevan pankkitakuun tai vastaavan vakuuden asettaminen. Kun kyseessä ovat investoinnit, joista tehtiin tuen myöntämistä koskeva yksittäinen päätös varainhoitovuonna 2013, 2014 tai 2015, ennakon määrää voidaan kuitenkin lisätä enintään 50 prosenttiin kyseiseen investointiin liittyvästä julkisesta tuesta. Komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 282/2012 (3) soveltamiseksi koko maksettu ennakko on käytettävä asianomaisen toimen täytäntöönpanoon kahden vuoden kuluessa ennakon maksamisesta.
3)
Lisätään II osaston III lukuun 37 b artikla seuraavasti:
”37 b artikla
Ennakoihin liittyvät tiedonannot
1. Jos myönnetään ennakoita 5 artiklan 7 kohdan, 9 artiklan 2 kohdan, 19 artiklan 2 kohdan ja 24 artiklan 3 kohdan mukaisesti, tuensaajan on toimitettava maksajavirastolle vuosittain jokaisesta hankkeesta seuraavat tiedot:
a)
kustannuslaskelma, jossa perustellaan toimenpidekohtaisesti ennakoiden käyttö 15 päivään lokakuuta; ja
b)
vahvistus 15 päivänä lokakuuta käyttämättä jääneistä ennakoista toimenpiteittäin.
Jäsenvaltion on määriteltävä kansallisissa säännöissään päivämäärä, jona kyseiset tiedot on toimitettava, jotta ne voidaan sisällyttää asetuksen (EY) N:o 885/2006 6 artiklassa tarkoitettuun maksajaviraston kuluvan vuoden tilinpäätökseen kyseisen asetuksen 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa määräajassa.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta vuoden 2013 tilinpäätökseen, paitsi silloin kun investointiin liittyvästä julkisesta tuesta myönnetään yli 20 prosentin mutta enintään 50 prosentin ennakoita 19 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.
3. Komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 282/2012 18 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi toimitettava todiste oikeudesta ovat 1 kohdassa tarkoitetut viimeinen kustannuslaskelma ja vahvistus käyttämättä jääneistä ennakoista.
Tämän asetuksen 9 artiklan 2 kohdan ja 19 artiklan 2 kohdan mukaisten ennakoiden osalta 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut viimeinen kustannuslaskelma ja vahvistus käyttämättä jääneistä ennakoista on toimitettava niiden maksamista seuraavan toisen varainhoitovuoden loppuun mennessä.”
4.
Lisätään III osaston II lukuun 45 a artikla seuraavasti:
”45 a artikla
Sähköinen asiakirja
1. Edellä olevan 43 ja 45 artiklan mukaisesti laaditut V I 1 -asiakirjat voidaan korvata sähköisellä asiakirjalla tuotaessa unioniin viinialan tuotteita kolmansista maista, jotka ovat ottaneet käyttöön tarkastusjärjestelmän, jonka unioni on hyväksynyt samojen tuotteiden osalta unionin lainsäädännössä säädettyä tarkastusjärjestelmää vastaavaksi.
Kolmannen maan tarkastusjärjestelmä voidaan hyväksyä unionissa samojen tuotteiden osalta käyttöön otettua tarkastusjärjestelmää vastaavaksi, jos se täyttää ainakin seuraavat edellytykset:
a)
se tarjoaa riittävät takeet asianomaisen kolmannen maan alueella tuotettujen tai kaupan kohteena olevien viinituotteiden luonteen, alkuperän ja jäljitettävyyden osalta;
b)
se takaa pääsyn käytetyssä sähköisessä järjestelmässä oleviin tietoihin, jotka koskevat erityisesti toimijoiden, valvontaelinten ja määrityslaboratorioiden rekisteröintiä ja tunnistamista;
c)
se takaa mahdollisuuden tarkistaa b alakohdassa tarkoitetut tiedot keskinäisen hallinnollisen yhteistyön puitteissa.
Kolmannet maat, jotka ovat ottaneet käyttöön tarkastusjärjestelmän, jonka unioni on hyväksynyt vastaavaksi toisen alakohdan mukaisesti, sisällytetään liitteessä XII olevassa C osassa esitettyyn luetteloon.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa sähköisessä asiakirjassa on oltava vähintään V I 1 -asiakirjan laadintaa varten tarvittavat tiedot.
Sähköisellä asiakirjalla on oltava yksilöivä hallinnollinen viitekoodi, jonka antavat vientimaana olevan kolmannen maan toimivaltaiset viranomaiset tai joka annetaan niiden valvonnassa. Koodi on merkittävä kaupallisiin asiakirjoihin, joita tarvitaan tuonnissa unionin alueelle.
3. Sähköiseen asiakirjaan tai sen laadinnassa tarvittaviin tietoihin on annettava pääsy määränpäänä olevan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja tietoja voidaan pyytää paperiasiakirjana, jossa tiedot on esitettävä dataelementteinä samalla tavalla kuin sähköisessä asiakirjassa.”
5)
Korvataan liite XII tämän asetuksen liitteellä.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 31 päivänä heinäkuuta 2013.