KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 17. juli 2013
om Italiens påtænkte statsstøtte SA.33412 (12/C) (ex 11/N) til udvikling af logistikkæder og opgradering af intermodalitet
(meddelt under nummer C(2013) 4392)
(Kun den italienske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2013/487/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), særlig artikel 108, stk. 2, andet afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Den 27. juli 2011 indgav de italienske myndigheder i overensstemmelse med artikel 108, stk. 3, i TEUF ved elektronisk anmeldelse til Kommissionen om, at de havde til hensigt at forlænge en støtteordning til fremme af overførsel af tunge transportkøretøjer fra landevejstransport til søtransport. Anmeldelsen blev registreret under sagsnummer SA.33412.
(2)
Et møde mellem Kommissionens tjenestegrene og de italienske repræsentanter fandt sted den 14. september 2011. Efter dette møde udbad Kommissionen sig supplerende oplysninger om den anmeldte foranstaltning den 23. september 2011, den 9. december 2011, den 7. marts 2012 og den 16. maj 2012. De italienske myndigheder fremsendte de ønskede oplysninger den 19. oktober 2011, den 9. november 2011, den 11. januar 2012, den 19. marts 2012 og den 12. juni 2012.
(3)
Ved brev af 25. juli 2012 underrettede Kommissionen Italien om, at den havde besluttet at indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 108, stk. 2, i TEUF med hensyn til ændringen af støtteordningen for udvikling af logistikkæder og opgradering af intermodalitet.
(4)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren (i det følgende benævnt »åbningsbeslutningen«) blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til beslutningen.
(5)
De italienske myndigheder fremsatte deres bemærkninger til åbningsbeslutningen ved brev af 9. august 2012.
(6)
Ved brev af 15., 30. og 31. oktober 2012 fremsatte interesserede parter deres bemærkninger til åbningsbeslutningen. Kommissionen videresendte disse bemærkninger til Italien den 19. december 2012 for at give de italienske myndigheder mulighed for at svare. Kommissionen modtog Italiens bemærkninger ved brev af 16. januar 2013.
2. DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE
2.1. Baggrund
(7)
Foranstaltningen vedrører ændring af en statsstøtteordning, der skal fremme overførsel af tunge transportkøretøjer fra landevejstransport til søtransport. Støtten ydes til vejtransportvirksomheder, som benytter eksisterende eller nye søtransportruter i stedet for landevejstransport.
(8)
Den oprindelige støtteordning blev godkendt af Kommissionen den 20. april 2005 for en treårig periode fra 1. januar 2007 til 31. december 2009 (i det følgende »2005-afgørelsen«) (3).
(9)
Under denne ordning var de vejtransportvirksomheder, der modtog støtte, forpligtet til at opretholde det samme antal transporter eller den samme mængde transporteret gods i den subsidierede periode i yderligere tre år efter støttens udløb (4).
(10)
I nr. 26 i 2005-afgørelsen pålægges de italienske myndigheder en pligt til løbende at underrette Kommissionen om udviklingen i støtten og dens indvirkning på transportpolitikken og miljøet.
(11)
Kommissionen modtog en rapport om gennemførelsen, som beskrev hovedtendenserne på markedet i perioden 2007-2009 og fremhævede behovet for at forlænge den oprindelige ordning med to år.
(12)
Rapporten fremhævede bl.a. følgende:
a)
Den samlede statsstøtte, der reelt er ydet, ligger under det beløb, der blev tildelt og godkendt i 2005-afgørelsen.
b)
Antallet af transporter ad indenlandske ruter var steget støt i den pågældende periode, som det fremgår af nedenstående tabel.
Frekvens
2007
2008
2009
Indenlandske ruter
325 819
349 406
372 110
EU-ruter (5)
136 030
139 722
107 203
I alt
461 849
489 128
479 313
Ifølge de italienske myndigheders oplysninger er det faldende antal transporter ad EU-ruter, der blev registreret i 2009 (som indirekte forårsagede en stigning i den offentlige støtte), en direkte konsekvens af den økonomiske krise, som har haft store konsekvenser for markedet.
c)
Tendensen inden for fragtvolumen er den samme, dvs. en stabil stigning på indenlandske ruter og et fald på EU-ruter. Ikke desto mindre steg den overordnede fragtvolumen støt i referenceperioden.
d)
Det samlede antal transporter i 2010 forventedes at blive 564 519.
2.2. Støtteordningens formål
(13)
Som nævnt i nr. 3 er formålet med støtteordningen at fremme overførsel fra landevejstransport til søtransport.
2.3. Nationalt retsgrundlag
(14)
Støtteordningen er baseret på:
a)
artikel 3, stk. 2d, i bekendtgørelse nr. 209 af 24. september 2002, ændret ved lov nr. 265 af 22. november 2002
b)
dekret nr. 205 af 11. april 2006 fra præsidenten for Den Italienske Republik
c)
artikel 2, stk. 250, i lov nr. 191 af 23. december 2009
d)
dekret vedtaget af det italienske infrastruktur- og transportministerium af 31. januar 2011 om godkendelse af forlængelsen af ordningen til 2010; det tilsvarende dekret for 2011, som skal godkendes af Kommissionen, er allerede vedtaget. Under den formelle undersøgelsesprocedure forpligtede Italien sig imidlertid til at afkorte forlængelsen med et år.
2.4. Budget
(15)
Det samlede budget for den foreslåede ændring er på 60 mio. EUR (30 mio. EUR for 2010 og 30 mio. EUR for 2011).
2.5. Varighed
(16)
De italienske myndigheder har anmeldt en ændring af ordningen i form af en forlængelse med to år (2010 og 2011). De italienske myndigheder har bekræftet, at der endnu ikke er udbetalt støtte til søtransport i 2010 og 2011, og at foranstaltningen først vil blive gennemført, når Kommissionen har godkendt den.
2.6. Ændringer til statsstøtteordningen
(17)
De ændringer, som de italienske myndigheder har anmeldt, vedrører:
a)
forlængelse af statsstøtteordningen til 2010 og 2011
b)
et nyt samlet budget på 60 mio. EUR, dvs. 30 mio. EUR for hvert år af forlængelsen.
(18)
Under den formelle undersøgelsesprocedure forpligtede Italien sig til at afkorte forlængelsen fra to år til et år.
(19)
De italienske myndigheder har bekræftet, at der ikke vil blive gennemført yderligere foranstaltninger som de foranstaltninger, der blev godkendt i 2005-afgørelsen, i forlængelsesperioden.
2.7. Begrundelse for ændringen
(20)
De italienske myndigheder forklarede, at opfyldelsen af de planlagte målsætninger (stabilisering af den overførsel, der sikres med den oprindelige ordning, og yderligere udvikling af de subsidierede ruter) er bragt i fare som følge af den økonomiske krise.
(21)
Under den formelle undersøgelsesprocedure forpligtede Italien sig endvidere til at forlænge forpligtelsen til at opretholde den kommercielle drift af transporttjenesterne uden støtte med yderligere et år.
2.8. Kumulation
(22)
Kumulation med regional støtte til samme formål tillades for op til 30 % af de samlede transportudgifter.
2.9. Støttemodtagere
(23)
Alle EU-vejtransportvirksomheder, herunder midlertidige og permanente grupperinger og sammenslutninger af transportoperatører, der indskiber deres køretøjer og påhængskøretøjer (med eller uden fører) på fragtskibe for at anvende specifikke skibsruter, der er identificeret ved dekret fra infrastruktur- og transportministeren, kan anmode om støtte under ordningen.
2.10. Støtteform og støtteintensitet
(24)
Støtten udbetales i form af et tilskud, der ikke skal tilbagebetales, og hvis niveau svarer til forskellen mellem de eksterne omkostninger, der er forbundet med henholdsvis sø- og vejtransport.
(25)
Denne forskel beregnes på grundlag af en opdateret undersøgelse foretaget af Friends of the Earth (6). De faktorer, der tages i betragtning i forbindelse med beregningerne, er drivhusgasser, luftforurening, støj, trafikoverbelastning og ulykker. Undersøgelsen blev opdateret på grundlag af resultaterne af den første anvendelsesperiode for Ecobonus-ordningen. Forskellen med hensyn til de sociale og miljømæssige omkostninger ved anvendelse af sømotorveje frem for vejtransport førte til besparelser på 411 mio. EUR.
(26)
Undersøgelsen viser, at et læsset tungt transportkøretøj, som er 14 m langt, og som kører 100 km på vejene, genererer eksterne omkostninger på omkring 212,58 EUR, hvorimod de eksterne omkostninger, der er forbundet med 100 km søtransport, skønnes til omkring 79,37 EUR. Forskellen er på 133,21 EUR for en distance på 100 km. Dette gennemsnit ligger til grund for de rabatter, der finder anvendelse på vejtransportvirksomheder, når de anvender udvalgte skibsruter. Beløbet vil blive tilpasset de specifikke markedsvilkår på de identificerede ruter.
2.11. Procedure
(27)
Støttemodtagerne vil skulle gennemføre et bestemt antal transporter, som vil blive fastsat årligt for de enkelte udvalgte ruter. Ansøgervirksomheder skal have gennemført mindst 80 transporter om året på en given rute.
(28)
Der ydes en ekstra »bonus« ud over grundstøtten til virksomheder, der gennemfører over 1 600 transporter om året på en given skibsrute. Støtteintensiteten må dog ikke overstige 30 %. Formålet med denne ekstra støtte er at tilskynde virksomhederne til at danne sammenslutninger og øge belægningsgraden på skibe, der anvendes til godstransport.
(29)
De støtteberettigede søruter vil blive identificeret ved ministerielt dekret på grundlag af følgende kriterier:
a)
Søtransportruten skal være egnet til at fremme overførsel af betydelige mængder trafik fra landevejstransport til søtransport.
b)
Søtransportruten skal være egnet til at sikre trafikaflastning af det italienske vejnet.
c)
Der skal kunne forventes miljøforbedringer gennem anvendelsen af søtransportruten frem for den tilsvarende vejtransportrute.
(30)
De nye søtransportruter, der udvælges, vil være ruter, der på nuværende tidspunkt ikke anvendes i tilstrækkeligt omfang.
(31)
Modtagerne forpligter sig i deres ansøgninger til at opretholde det samme antal transporter eller den samme mængde transporteret gods som i den subsidierede periode i yderligere tre år efter støttens udløb. Under Kommissionens undersøgelse af foranstaltningen forlængede Italien denne treårige periode med et år.
(32)
Støtten ydes kun, hvis priserne holdes på samme niveau, idet der tages højde for inflationen.
(33)
Støtten kan ydes med tilbagevirkende kraft, efter undersøgelse af de relevante dokumenter, inden for rammerne af det beløb, der er til rådighed i denne ordning. Hvis den støtte, der skal udbetales, overstiger de disponible midler for det pågældende år, fastsættes bidragenes størrelse ved særlig ministerbeslutning.
3. BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
3.1. Forekomst af statsstøtte
(34)
Kommissionen indledte åbningsbeslutningen med at bemærke, at den ændrede ordning gav vejtransportvirksomheder en fordel og udgjorde statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF på dette niveau.
(35)
Kommissionen vurderede endvidere, at shippingvirksomheder, der yder søtransporttjenester til vejtransportvirksomheder, også indirekte kunne nyde godt af den ændrede ordning.
3.2. Støttens forenelighed
(36)
Hvad angår den anmeldte ordnings forenelighed, bemærkede Kommissionen i første omgang, at den oprindelige ordning blev erklæret forenelig med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF.
(37)
Den bemærkede imidlertid, at den anmeldte ændring af ordningen lod til at være i strid med en betingelse i 2005-afgørelsen, ifølge hvilken vejtransportvirksomheder, der modtog støtte under den oprindeligt godkendte ordning, forpligtede sig til at opretholde det samme antal transporter eller den samme mængde transporteret gods som i den subsidierede periode i yderligere tre år efter støttens udløb uden at modtage støtte.
(38)
Kommissionen bemærkede desuden, at Kommissionen - for så vidt som shippingvirksomheder, der yder søtransporttjenester til vejtransportvirksomheder, kan anses for indirekte at nyde godt af ordningen (7) - også ville skulle vurdere foreneligheden af denne støtte på grundlag af afsnit 10 i EU-retningslinjerne for statsstøtte til søtransportsektoren (i det følgende benævnt »søtransportretningslinjerne«) (8).
(39)
Da støtten til shippingvirksomhederne i dette tilfælde vil finansiere drift af eksisterende ruter og række ud over perioden på tre år, gav Kommissionen udtryk for tvivl om den ændrede ordnings forenelighed med det indre marked.
4. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(40)
Kommissionen modtog bemærkninger fra tre sammenslutninger af transportoperatører, nemlig CETM, ANITA og Short Sea Promotion Centre.
(41)
De interesserede parter støttede grundlæggende den holdning, som Italien har givet udtryk for vedrørende den økonomiske krise og dens overordnede konsekvenser for transportaktiviteterne.
(42)
De understregede især den økonomiske krises indvirkning på transportsektoren, som har været så omfattende, at den har udelukket yderligere udvikling af den intermodale trafik som oprindeligt forudset.
5. BEMÆRKNINGER FRA ITALIEN
(43)
Italiens bemærkninger til åbningsbeslutningen er sammenfattet nedenfor.
(44)
For det første hævdede Italien, at vejtransportvirksomhederne forpligtede sig til at opretholde trafikniveauet under helt andre markedsvilkår. Da krisens omfang og varighed ikke kunne have været forudset på det pågældende tidspunkt, bør Kommissionen tage højde for de ekstraordinære omstændigheder, der har ført til behovet for at ændre den anmeldte ordning.
(45)
Ifølge planen ville den intermodale overførsel være stabiliseret, når søtrafikken - for så vidt angår transporter og tonnage - var steget med en tredjedel i 2011 i forhold til 2007. Dette mål blev fastsat på grundlag af en undersøgelse foretaget af CETENA og COFIR i juni 2002 som led i »Extraordinary Research Programme for the Development of Sea and River Coasting Vessels«.
(46)
I begyndelsen af andet halvår af 2008 ramte den økonomiske krise imidlertid de transportvirksomheder, der deltog i ordningen, halvvejs gennem gennemførelsen, hvilket gjorde det vanskeligt for dem at stabilisere de opnåede intermodale transportniveauer. Kommissionen bør navnlig tage højde for det reducerede antal transporter og den reducerede tonnage som følge af et faldende antal kontrakter og den økonomiske krise.
(47)
For det andet påpegede Italien som støtte for den anmeldte ændring, at budgettet for den oprindelige ordning ikke var anvendt fuldt ud, hvilket betød, at de midler, der var nødvendige for den anmeldte ændring, stadig lå inden for det oprindelige budget.
(48)
For det tredje mente de italienske myndigheder, at Kommissionen burde tage højde for den kendsgerning, at der ikke var modtaget klager - hverken på nationalt niveau eller EU-niveau - fra interesserede parter. Det burde tages som et tegn på, at der ikke havde været nogen uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger.
(49)
Endelig hævdede de italienske myndigheder, at hvis foranstaltningens potentielle fordele for søtransportvirksomhederne skulle kvalificeres som støtte i henhold til artikel 107 i TEUF, ville det nødvendigvis indebære, at Kommissionen også skulle vurdere foranstaltningens konsekvenser for andre tilknyttede aktiviteter såsom vedligeholdelse af dokker samt speditører og havneoperatører. Ifølge de italienske myndigheder ville en sådan tilgang være i strid med både tidligere praksis og retspraksis.
(50)
Med henblik på at mindske Kommissionens bekymringer om den anmeldte forlængelses forenelighed afgav Italien under den formelle undersøgelsesprocedure tilsagn om at ændre den anmeldte foranstaltning som følger: Forlængelsen afkortes fra to år til et år, og forpligtelsen til kommerciel drift af transporttjenesterne uden støtte forlænges tilsvarende med yderligere et år.
6. ITALIENS BEMÆRKNINGER TIL DE INTERESSEREDE PARTERS BEMÆRKNINGER
(51)
Ved brev af 16. januar 2013 sendte de italienske myndigheder deres egne bemærkninger til de interesserede parters bemærkninger under den formelle undersøgelsesprocedure til Kommissionen.
(52)
De italienske myndigheder støttede de bemærkninger, der var indsendt af de tre nævnte transportsammenslutninger, særlig om fraværet af uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger og kvalifikationen af en potentiel fordel for shippingvirksomheder.
7. VURDERING AF STØTTEN
7.1. Forekomst af statsstøtte
(53)
Artikel 107, stk. 1, i TEUF fastsætter, at bortset fra de i traktaterne hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(54)
De i artikel 107, stk. 1, fastsatte kriterier er kumulative. Derfor skal alle kriterierne være opfyldt, hvis en anmeldt foranstaltning skal udgøre statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF. For at udgøre statsstøtte skal økonomisk støtte:
a)
ydes ved hjælp af statsmidler
b)
begunstige visse virksomheder eller visse produktioner (selektivitet)
c)
give modtagervirksomhederne en økonomisk fordel
d)
fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(55)
I denne sag sikres den offentlige finansiering af den anmeldte ændring af staten og ved hjælp af statsmidler. Derudover begunstiger den kun visse virksomheder og er derfor selektiv.
(56)
Kommissionen mener, at den anmeldte ændring giver de vejtransportvirksomheder, som er involveret i transportaktiviteter, der kan modtage støtte under ordningen, en økonomisk fordel ved at frigøre dem for en del af deres driftsudgifter.
(57)
Kommissionen bemærker endvidere, at ordningen som ændret, selv om den er direkte rettet mod vejtransportvirksomhederne, uden tvivl fører til en stigning i efterspørgslen på markedet efter visse søtransporttjenester og dermed en stigning i deres omsætning. Kommissionen konkluderer derfor, at den ændrede ordning giver søtransportvirksomhederne en økonomisk fordel.
(58)
Hvis statsstøtte styrker en virksomheds position i forhold til andre konkurrerende virksomheder inden for EØS, skal sidstnævnte betragtes som påvirket af den pågældende støtte (9). Det er tilstrækkeligt, at støttemodtageren konkurrerer med andre virksomheder på markeder, som er åbne for konkurrence (10). I dette tilfælde konkurrerer støttemodtagerne med andre virksomheder i EU. Derfor kan den anmeldte foranstaltning fordreje konkurrencen og påvirke samhandelen i det indre marked.
(59)
Kommissionen mener dermed, at støtteordningen som ændret udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF til både vejtransportvirksomheder og søtransportvirksomheder.
7.2. Støttens lovlighed
(60)
Foranstaltningen gennemføres ikke, før Kommissionen formelt har godkendt den. Kommissionen bemærker, at i henhold til den forlængede ordning vil støtten først blive udbetalt efter Kommissionens godkendelse. Derfor har de italienske myndigheder opfyldt deres pligt til at afvente Kommissionens afgørelse, jf. artikel 108, stk. 3, i TEUF.
(61)
Samtidig mener Kommissionen - eftersom den anmeldte forlængelse vedrører en periode, der allerede er udløbet - at en eventuel stigning i efterspørgslen efter søtransporttjenester som følge af ordningen nødvendigvis fandt sted, da disse tjenester blev anvendt.
7.3. Støttens forenelighed
(62)
Kommissionen bemærker, at den eneste ændring i forhold til den foregående ordning er forlængelsen over tid og dermed yderligere støtte. Der vil ikke blive ydet støtte til andre foranstaltninger under forlængelsen. Alle andre elementer er de samme som i den ordning, Kommissionen vurderede i sin afgørelse af 20. april 2005.
(63)
Under den formelle undersøgelsesprocedure forpligtede Italien sig til at afkorte forlængelsen fra to år til et år. De italienske myndigheder forpligtede sig endvidere til at forlænge forpligtelsen til at fortsætte den kommercielle drift af tjenesterne uden støtte med yderligere et år.
(64)
Afsnit 10 i søtransportretningslinjerne fastlægger flere kriterier for vurderingen af foreneligheden af en foranstaltning, der skal forbedre den intermodale transportkæde og fjerne trængsel fra vejene. Her mener Kommissionen dog, at kriterierne skal vurderes i lyset af sagens særlige omstændigheder (ændring af en eksisterende støtteordning, der allerede direkte er godkendt i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF) og de særlige omstændigheder, der ændrede markedsvilkårene betydeligt, og som eksisterede på det tidspunkt, hvor ordningen i første omgang blev godkendt af Kommissionen.
7.3.1. Første kriterium: Støttens varighed må ikke være over tre år, og den skal have til formål at finansiere sejlads, som forbinder havne på medlemsstaternes område
(65)
I denne sag har Italien i tilstrækkelig grad påvist, at den økonomiske krise i væsentlig grad har påvirket driften af transporttjenester med det resultat, at støttemodtagerne ikke var i stand til at opfylde deres forpligtelse til at fortsætte den kommercielle drift af de pågældende tjenester efter den oprindelige subsidierede periode på tre år (11). Derudover forpligtede Italien sig til at forlænge kravet om kommerciel drift af tjenesterne med yderligere et år. Ordningen finansierer desuden uden tvivl sejlads, som forbinder havne på medlemsstaternes område.
(66)
Derfor mener Kommissionen - selv om den generelle varighed af ordningen som ændret er på fire år - at det under de særlige omstændigheder i sagen er berettiget at betragte en så begrænset forlængelse som forenelig med ovenstående kriterium.
7.3.2. Andet kriterium: Sejladsen skal muliggøre, at transport (fortrinsvis godstransport), som foretages ad landevejen, helt eller delvis kan ske ad søvejen, uden omlægning af søtransport i strid med den fælles interesse
(67)
Som nævnt er formålet med støtteordningen at støtte søtransport af gods ved at bidrage til de driftsudgifter, der er forbundet med søtransport af gods.
(68)
Kommissionen tager også højde for det relativt beskedne budget for den anmeldte ændring.
(69)
Kommissionen mener således, at foranstaltningen bidrager til at nå et af Unionens mål, og at den eventuelle fordrejning af konkurrencevilkårene, som støtten måtte forårsage, opvejes af de bredere fordele, som ordningen vil skabe ved at overføre godstransport fra landevejen til søvejen og dermed fremme en overgang til et mere bæredygtigt transportsystem. Kommissionen mener derfor, at den pågældende ændring vedrører en støtteordning, der sikrer, at vejtransport helt eller delvis kan ske ad søvejen, og at omlægning af søtransport i strid med den fælles interesse ikke finder sted.
7.3.3. Tredje kriterium: Støttens formål skal være iværksættelse af et detaljeret projekt, hvis miljøpåvirkning er kendt, og som gælder en ny rute eller opgradering af tjenesteydelserne på en eksisterende rute og om nødvendigt omfatter flere redere, idet den samme rute dog ikke kan være genstand for mere end ét finansieringsprojekt, og dette ikke kan fornys, forlænges eller gentages
(70)
Støtten er beregnet, således at søtransportvirksomheder kompenseres for de ubetalte eksterne udgifter ved at konkurrere med vejtransportvirksomheder. Den støtte, der udbetales pr. transport, svarer til forskellen mellem de eksterne omkostninger, der genereres af henholdsvis sø- og vejtransport, beregnet på grundlag af en opdateret undersøgelse foretaget af Friends of the Earth. De faktorer, der tages i betragtning i forbindelse med beregningerne, er drivhusgasser, luftforurening, støj, trafikoverbelastning og ulykker. Kommissionen bemærker, at resultaterne af undersøgelsen klart påviser, at dette intermodale projekt for sø- og vejtransport fører til betydelige besparelser i de eksterne omkostninger.
(71)
Kommissionen mener, at det planlagte støtteniveau er baseret på en hensigtsmæssig komparativ analyse af de eksterne omkostninger, der er forbundet med begge transportformer, og at det er begrænset til det niveau, der er nødvendigt for at tilskynde til en overgang til søtransport. Støtten er således rettet mod gennemførelse af et detaljeret projekt med en på forhånd fastlagt miljøvirkning.
(72)
Hvad angår kriteriet om, at projektet kun må gælde en ny rute eller opgradering af tjenesteydelserne på en eksisterende rute, bemærker Kommissionen, at ordningen allerede direkte er godkendt i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF. Derfor er vurderingen af den anmeldte forlængelse af ordningen i lyset af dette kriterium i søtransportretningslinjerne ikke relevant, eftersom ændringen nødvendigvis vil finde anvendelse på ruter, der allerede er blevet støttet under den eksisterende ordning.
(73)
Ligesom under den oprindelige ordning vil støttemodtagerne frit kunne vælge den mest hensigtsmæssige sørute og den mest konkurrencedygtige operatør for hver af de udvalgte ruter. Disse bestemmelser garanterer, at der ikke foregår nogen forskelsbehandling af shippingvirksomhederne. Kommissionen mener derfor, at kriteriet er opfyldt.
7.3.4. Fjerde kriterium: Støttens formål skal være at dække den pågældende sejlads' driftsomkostninger med indtil 30 %
(74)
Den støtte, der ydes til udvalgte projekter, begrænser sig til 30 % af driftsomkostningerne.
7.3.5. Fjerde kriterium: Støtten til projektets iværksættelse skal gives på grundlag af gennemskuelige kriterier uden forskelsbehandling over for skibsredere, der er etableret i EU. Normalt skal støtten tage sigte på et projekt, som medlemsstatens myndigheder har udvalgt ved hjælp af et offentligt udbud i overensstemmelse med de gældende fællesskabsretlige regler
(75)
Kommissionen bemærker, at kriterierne for tildelingen af støtten er gennemskuelige, og at der ikke sker forskelsbehandling af rederier i EU.
7.3.6. Sjette kriterium: Den sejlads, projektet drejer sig om, skal være økonomisk rentabel efter den berettigede støtteperiode
(76)
Som nævnt forhindrede den økonomiske krise transportvirksomhederne i at stabilisere de opnåede intermodale transportniveauer. Derfor kunne projekterne ikke opnå økonomisk rentabilitet efter den treårige støtteperiode. Ikke desto mindre tager Kommissionen til efterretning, at Italien har forpligtet sig til at forlænge støttemodtagernes pligt til kommerciel drift af tjenesterne efter den fireårige støtteperiode med yderligere et år. Kommissionen vurderer derfor, at kriteriet er opfyldt.
7.3.7. Syvende kriterium: Støtten kan ikke sammenlægges med kompensation for sejladspligt (forsyningspligt eller forsyningspligtkontrakt)
(77)
Som nævnt kan støtten ikke kumuleres med kompensation for sejladspligt.
8. KONKLUSION
(78)
Kommissionen konkluderer derfor, at ændringen af ordningen i form af en forlængelse på et år er forenelig med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den foranstaltning, Italien har til hensigt at gennemføre på grundlag af artikel 2, stk. 250, i lov nr. 191 af 23. december 2009 og det italienske infrastruktur- og transportministeriums dekret af 31. januar 2011, til udvikling af logistikkæder og opgradering af intermodalitet er forenelig med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
Foranstaltningen godkendes derfor.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. juli 2013.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 17 päivänä heinäkuuta 2013,
valtiontuesta SA.33412 (12/C) (ex 11/N), jonka Italia aikoo myöntää logistiikkaketjujen kehittämiseen ja intermodaalisuuden parantamiseen
(tiedoksiannettu numerolla C(2013) 4392)
(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2013/487/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT’, ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Italian viranomaiset ilmoittivat 27 päivänä heinäkuuta 2011 SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissiolle sähköisesti aikomuksestaan muuttaa tukiohjelmaa, jonka tarkoituksena on edistää raskaiden tavarakuljetusten siirtoa maanteiltä merelle. Ilmoitus kirjattiin numerolla SA.33412.
(2)
Komission yksiköiden ja Italian edustajien välillä pidettiin kokous 14 päivänä syyskuuta 2011. Kokouksen seurauksena komissio pyysi lisätietoja ilmoitetusta muutoksesta 23 päivänä syyskuuta 2011, 9 päivänä joulukuuta 2011, 7 päivänä maaliskuuta 2012 ja 16 päivänä toukokuuta 2012. Italian viranomaiset toimittivat pyydetyt tiedot 19 päivänä lokakuuta 2011, 9 päivänä marraskuuta 2011, 11 päivänä tammikuuta 2012, 19 päivänä maaliskuuta 2012 ja 12 päivänä kesäkuuta 2012.
(3)
Komissio ilmoitti Italialle 25 päivänä heinäkuuta 2012 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa logistiikkaketjujen kehittämiseen ja intermodaalisuuden parantamiseen tarkoitetun tukiohjelman muuttamisen osalta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu muodollinen tutkintamenettely.
(4)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa tästä toimenpiteestä.
(5)
Italia on esittänyt huomautuksia menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä 9 päivänä elokuuta 2012 päivätyllä kirjeellä.
(6)
Eräät asianomaiset ovat lähettäneet huomautuksiaan 15 päivänä, 30 päivänä ja 31 päivänä lokakuuta 2012 päivätyillä kirjeillä. Komissio on toimittanut huomautukset Italian viranomaisille 19 päivänä joulukuuta 2012 lausuntoa varten ja saanut niiden lausunnon 16 päivänä tammikuuta 2013 päivätyllä kirjeellä.
2. YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TOIMENPITEESTÄ
2.1. Taustaa
(7)
Toimenpiteellä muutetaan tukiohjelmaa, jonka tarkoituksena on edistää raskaiden tavarakuljetusten siirtoa maanteiltä merelle. Tukia myönnetään maantieliikenteen kuljetusyrityksille, jotka hyödyntävät nykyisiä tai uusia merireittejä maantiekuljetusten sijaan.
(8)
Komissio hyväksyi alkuperäisen tukiohjelman 20 päivänä huhtikuuta 2005 kolmeksi vuodeksi ajanjaksolle 1 päivästä tammikuuta 200731 päivään joulukuuta 2009, jäljempänä ’vuonna 2005 tehty päätös’ (3).
(9)
Kyseisen ohjelman mukaan tuensaajina olevien maantieliikenteen kuljetusyritysten oli säilytettävä tukikaudella toteutunut matkojen lukumäärä tai kuljetettujen tuotteiden määrä ennallaan vielä kolmen vuoden ajan tuen voimassaolon päättymisen jälkeen (4).
(10)
Vuoden 2005 päätöksen johdanto-osan 26 kappaleessa Italian viranomaiset velvoitetaan antamaan komissiolle säännöllisesti tietoja tukien kehityksestä ja niiden vaikutuksesta liikenne- ja ympäristöpolitiikkaan.
(11)
Komissio on vastaanottanut tuen toteuttamista koskevan selvityksen, josta käy ilmi markkinoiden pääasiallinen kehitys vuosina 2007-2009 ja jossa esitetään vaatimus alkuperäisen ohjelman jatkamisesta kahdella vuodella.
(12)
Selvityksessä tuodaan esiin muun muassa seuraavat näkökohdat:
(a)
Todellisuudessa myönnetyn tuen kokonaismäärä on pienempi kuin vuoden 2005 päätöksessä ennakoitu ja hyväksytty määrä;
(b)
Matkojen määrä kansallisessa maantieverkossa on kyseisenä ajanjaksona jatkuvasti lisääntynyt, kuten seuraavasta taulukosta käy ilmi:
Määrä
2007
2008
2009
Kansallinen tieverkko
325 819
349 406
372 110
EU:n tieverkko (5)
136 030
139 722
107 203
Yhteensä
461 849
489 128
479 313
Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan matkojen vähentyminen EU:n tieverkossa vuonna 2009 - mistä seuraa epäsuorasti julkisen rahoituksen väheneminen - on välitöntä seurausta talouskasvun hidastumisesta, joka on vaikuttanut markkinoihin merkittävästi.
(c)
Rahtimäärien kehitys noudattaa samaa kaavaa: jatkuvaa lisääntymistä kansallisessa tieverkossa ja vähentymistä EU:n sisäisessä maantieverkossa. Rahdin kokonaismäärä on kuitenkin viitekaudella jatkuvasti lisääntynyt.
(d)
Ennusteiden mukaan matkojen kokonaismäärän olisi täytynyt olla 564 519 vuona 2010.
2.2. Tukiohjelman tarkoitus
(13)
Kuten johdanto-osan 3 kappaleessa on kerrottu, ohjelman tarkoituksena on helpottaa rahdin siirtämistä maanteiltä merelle.
2.3. Kansallinen oikeusperusta
(14)
Tukiohjelma perustuu seuraaviin säännöksiin:
(a)
24 päivänä syyskuuta 2002 annetun asetuksen nro 209 3 §:n 2 c momentti, muutettu ja muunnettu 22 päivänä marraskuuta 2002 laiksi nro 265;
(b)
11 päivänä huhtikuuta 2006 annettu tasavallan presidentin määräys nro 205;
(c)
23 päivänä joulukuuta 2009 annetun lain nro 191 2 §:n 250 momentti;
(d)
31 päivänä tammikuuta 2011 annettu infrastruktuuri- ja liikenneministeriön määräys, jolla hyväksytään ohjelman jatkaminen vuoden 2010 osalta; vuotta 2011 koskevasta vastaavasta määräyksestä - jonka antaminen edellyttää komission hyväksyntää - on jo sovittu. Italia on kuitenkin muodollisen tutkintamenettelyn yhteydessä sitoutunut lyhentämään jatkettua voimassaoloa vuodella.
2.4. Määrärahat
(15)
Ehdotetun muutoksen määrärahat ovat yhteensä 60 miljoonaa euroa (30 miljoonaa vuodeksi 2010 ja 30 miljoonaa vuodeksi 2011).
2.5. Kesto
(16)
Italian viranomaiset ovat ilmoittaneet ohjelman muuttamisesta niin, että sitä jatketaan kahdella vuodella (2010 ja 2011). Ne ovat myös vahvistaneet, että merikuljetuspalvelujen toimintaan ei ole vuosina 2010 ja 2011 myönnetty yhtään tukea ja että toimenpide toteutettaisiin vasta komission annettua hyväksyntänsä.
2.6. Valtiontukiohjelman muutokset
(17)
Italian viranomaisten ilmoittamat muutokset koskevat seuraavia:
(a)
tukiohjelman jatkaminen vuosiin 2010 ja 2011;
(b)
yhteensä 60 miljoonan euron lisäys määrärahoihin, 30 miljoonaa kumpaakin jatkovuotta kohti.
(18)
Italia on muodollisen tutkintamenettelyn yhteydessä sitoutunut lyhentämään jatkoajan kahdesta vuodesta yhteen.
(19)
Italian viranomaiset ovat vahvistaneet, että jatkoaikana ei toteuteta vuoden 2005 päätöksessä hyväksyttyjen kaltaisia lisätoimenpiteitä.
2.7. Muutoksen perustelut
(20)
Italian viranomaisten mukaan asetettujen tavoitteiden saavuttaminen (alkuperäisellä ohjelmalla käynnistetyn liikennemuotosiirtymän vakiinnuttaminen ja tuettujen reittien kehittäminen edelleen) on talouskriisin seurauksena vaarantunut.
(21)
Italia on muodollisen tutkintamenettelyn aikana sitoutunut myös pidentämään yhdellä lisävuodella velvollisuutta jatkaa kuljetuspalveluiden harjoittamista liiketoimintana ilman tukea.
2.8. Tuen kasautuminen
(22)
Tuen kasautuminen samaan tarkoitukseen myönnettävien aluetukien kanssa on sallittua 30 prosenttiin asti kuljetuskustannuksista.
2.9. Tuensaajat
(23)
Ohjelman perusteella tukea voivat hakea kaikki EU:n maantiekuljetusyritykset, mukaan lukien liikenteenharjoittajien väliaikaiset ja pysyvät yhteenliittymät, jotka kuljettavat rahtilaivoilla ajoneuvojaan ja perävaunujaan (kuljettajan kanssa tai ilman) tietyillä infrastruktuuri- ja liikenneministeriön määräyksessä mainituilla merikuljetusreiteillä.
2.10. Tuen muoto ja intensiteetti
(24)
Ohjelmassa myönnetään tukia ilman takaisinmaksuvelvoitetta. Tuen suuruus määräytyy maantiekuljetuksen ja merikuljetuksen ulkoisten kustannusten erotuksen perusteella.
(25)
Erotuksen laskemisessa käytetään Maan ystävät -järjestön tekemää päivitettyä selvitystä (6). Laskelmissa huomioon otetut tekijät ovat kasvihuonekaasut, ilman saastuminen, melu, liikenneruuhkat ja onnettomuudet. Selvitystä on päivitetty tukiohjelman ensimmäisen soveltamiskauden tulosten perusteella. Käytettäessä ”merten valtateitä” maanteiden sijaan sosiaalisten ja ympäristökustannusten ero on tuonut 411 miljoonan euron säästöt.
(26)
Selvityksestä käy ilmi, että 100 kilometrin matkalla täysi, 14 metriä pitkä raskas ajoneuvo aiheuttaa noin 212,58 euron ulkoiset kustannukset, kun samanpituisen merimatkan ulkoiset kustannukset arvioidaan noin 79,37 euroksi. Näin saatava 133,21 euron erotus 100 kilometrin matkalla on keskiarvo, jonka perusteella maantieliikenteenharjoittajat saavat hyvitystä käyttäessään ”merten valtateitä”. Arvoa muokataan ottaen huomioon markkinoiden erityisolosuhteet kyseisillä reiteillä.
2.11. Menettely
(27)
Tuensaajien on tehtävä tietty vuosittain vahvistettava määrä matkoja kullakin reitillä. Tukea hakevien yritysten täytyy tehdä vuosittain vähintään 80 matkaa kullakin reitillä.
(28)
Perustuen lisäksi on säädetty lisätuesta, jota myönnetään liikenteenharjoittajille, jotka tekevät kullakin reitillä yli 1 600 matkaa vuodessa. Tuen 30 prosentin enimmäisintensiteetti ei kuitenkaan saa ylittyä. Tämän lisätuen tarkoituksena on kannustaa muodostamaan yhteenliittymiä ja lisäämään rahtialusten käyttöastetta.
(29)
Tukikelpoiset merireitit määritetään ministeriön määräyksellä seuraavin kriteerein:
(a)
merireitin mahdollisuudet edistää huomattavien liikennemäärien siirtymistä maanteiltä merelle;
(b)
merireitin mahdollisuudet vähentää ruuhkia kansallisessa tieverkossa;
(c)
mahdollisuudet ympäristön tilan kohenemiseen käytettäessä merireittiä vastaavan maantiereitin sijaan.
(30)
Uudet merireitit valitaan sellaisista, joilla ei tällä hetkellä ole riittävästi meriliikennettä.
(31)
Tuensaajien on hakemuksissaan sitouduttava säilyttämään tukikaudella toteutunut matkojen lukumäärä tai kuljetettu rahtimäärä ennallaan vielä kolmen vuoden ajan tukiohjelman voimassaolon päättymisen jälkeen. Italia on komission tähän toimenpiteeseen kohdistuvan tutkimuksen aikana pidentänyt edellä mainittua kolmen vuoden aikaa yhdellä vuodella.
(32)
Tukia myönnetään vain sillä ehdolla, että tariffit pidetään samalla tasolla inflaatiota vastaavasti.
(33)
Tukea voidaan myöntää takautuvasti asiakirjojen perusteella tähän tarkoitukseen käytettävissä olevien varojen puitteissa. Jos tukia on myönnetty enemmän kuin varoja on käytettävissä, kyseisen vuoden tuen määrä määritellään asiasta annettavalla ministeriön päätöksellä.
3. SYYT MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEEN
3.1. Tuen olemassaolo
(34)
Komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä alustavasti, että muutetulla tukiohjelmalla annetaan etua maantiekuljetusten harjoittajille ja että se on tältä osin SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(35)
Lisäksi komissio totesi, että myös rahtaajien, jotka tarjoavat merikuljetuksia maantiekuljetusten harjoittajille, voitaisiin katsoa saavan välillistä etua muutetusta ohjelmasta.
3.2. Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille
(36)
Komissio on todennut alkuperäisen ohjelman soveltuvan sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla.
(37)
Komissio on kuitenkin todennut, että ilmoitettu ohjelman muutos on ristiriidassa sen vuonna 2005 tehdyn päätöksen ehdon kanssa, jonka mukaan alun perin hyväksytystä ohjelmasta tukea saavat maantiekuljetusyritykset sitoutuvat säilyttämään tukikaudella toteutuneen matkojen lukumäärän tai kuljetettujen tuotteiden määrän ennallaan vielä kolmen vuoden ajan tukiohjelman voimassaolon päättymisen jälkeen, vaikka eivät saa enää tukea.
(38)
Lisäksi komissio on todennut, että jos rahtaajia, jotka tarjoavat merikuljetuksia maantiekuljetusten harjoittajille, täytyisi pitää ohjelman epäsuorina tuensaajina (7), komission täytyisi arvioida tuen soveltuvuus sisämarkkinoille myös meriliikenteen valtiontuelle annettujen yhteisön suuntaviivojen, jäljempänä ’meriliikenteen suuntaviivat’ (8), 10 kohdan perusteella.
(39)
Koska tässä tapauksessa rahtaajille myönnettävällä tuella rahoitettaisiin olemassa olevien reittien toimintaa ja näin tehtäisiin pidempään kuin meriliikenteen suuntaviivoissa tarkoitetut kolme vuotta, komissio on esittänyt epäilyjä muutetun ohjelman soveltuvuudesta sisämarkkinoille.
4. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(40)
Komissio on vastaanottanut huomautuksia kolmelta liikenteenharjoittajien järjestöltä, CETM:ltä, ANITAlta ja lyhyiden merikuljetusten edistämiskeskukselta Short Sea Promotion Centreltä.
(41)
Asianomaiset tukivat pitkälti Italian kantaa talouskasvun hidastumisesta ja sen yleisistä vaikutuksista kuljetustoimintaan.
(42)
Kolmannet osapuolet toivat erityisesti esiin, että talouskasvun hidastumisen vaikutus kuljetusalaan oli niin suuri, että intermodaalikuljetusten määrä ei voinut kasvaa, kuten alun perin ennakoitiin.
5. ITALIAN HUOMAUTUKSET
(43)
Seuraavassa esitetään tiivistettynä Italian huomautukset menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä.
(44)
Ensinnäkin Italia toteaa, että markkinatilanne oli aivan erilainen silloin, kun maantiekuljetusyritykset sitoutuivat säilyttämään kuljetusten määrän samana tuen päättymisen jälkeen. Koska kriisin laajuutta ja kestoa ei voitu tuolloin aavistaa, komission täytyisi ottaa huomioon poikkeukselliset olosuhteet, joiden vuoksi ohjelmaa on täytynyt ilmoitetulla tavalla muuttaa.
(45)
Tarkoituksena oli, että intermodaalinen siirtymä vakiintuisi, kun meriliikenne lisääntyisi matkoina ja tonneina mitattuna kolmanneksella vuodesta 2007 vuoteen 2011. Asetettu tavoite oli arvioitu CETENAn ja COFIRin kesäkuussa 2002 tekemän selvityksen perusteella osana meri- ja jokiliikenteen kehittämistä koskevaa tutkimusohjelmaa (programma straordinario di ricerca per lo sviluppo del cabotaggio marittimo e fluviale).
(46)
Ohjelman tuensaajina olevat maantiekuljetusyritykset ovat kuitenkin vuoden 2008 jälkipuoliskolta eli ohjelman toteutuksen puolivälistä kärsineet talouskasvun hidastumisesta, minkä vuoksi niiden on ollut vaikeaa vakiinnuttaa intermodaalikuljetusten määrä. Komission olisi otettava erityisesti huomioon matkojen ja tonnimäärän väheneminen sopimusten vähenemisen ja talouden taantuman seurauksena.
(47)
Toiseksi Italia on tuonut ilmoitettua muutosta tukeakseen esiin, että määrärahoja ei ollut alkuperäistä ohjelmaa toteutettaessa käytetty kokonaan, mistä seuraa, että ilmoitetun muutoksen edellyttämät varat pysyivät vielä alkuperäisten määrärahojen puitteissa.
(48)
Kolmanneksi komission täytyisi ottaa huomioon, että henkilöt, joita asia koskee, eivät ole nostaneet kanteita kansallisella tasolla eivätkä EU:n tasolla, mitä täytyisi pitää merkkinä siitä, että kilpailu ei ole kohtuuttomasti vääristynyt.
(49)
Lisäksi Italia on vielä todennut, että toimenpiteestä varustamoille mahdollisesti koituvan hyödyn pitäminen SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettuna valtiontukena edellyttäisi, että komission olisi arvioitava myös toimenpiteen vaikutukset varustamotoimintaan liittyvään toimintaan, kuten telakoihin, huolitsijoihin ja satamiin. Italian viranomaisten mukaan tällainen lähestymistapa olisi ristiriidassa sekä aikaisemman käytännön että oikeuskäytännön kanssa.
(50)
Hälventääkseen komission huolta ilmoitetun muutoksen soveltuvuudesta sisämarkkinoille Italia on sitoutunut muodollisen tutkintamenettelyn puitteissa muuttamaan ilmoitettua toimenpidettä seuraavasti: jatkoaika lyhennetään kahdesta vuodesta yhteen ja velvollisuutta hoitaa kuljetuspalveluja liiketoimintana ilman tukea jatketaan vuodella.
6. ITALIAN KOMMENTIT ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSIIN
(51)
Italian viranomaiset ovat 16 päivänä tammikuuta 2013 päivätyssä kirjeessä esittäneet komissiolle omat kommenttinsa asianomaisten huomautuksiin muodollisen tutkintamenettelyn puitteissa.
(52)
Italian viranomaiset yhtyvät erityisesti niihin edellä mainittujen kolmen liikenteenharjoittajan huomautuksiin, jotka koskevat kilpailun kohtuuttoman vääristymisen puuttumista ja mahdollisen hyödyn määrittämistä merikuljetusyritysten tasolla.
7. TUEN ARVIOINTI
7.1. Tuen olemassaolo
(53)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan mukaan, jollei kyseisessä sopimuksessa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(54)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan kriteerit ovat kumulatiivisia. Näin ollen, kun määritetään, onko ilmoitettu toimenpide artiklassa tarkoitettua valtiontukea, kaikkien kriteerien on täytyttävä. Taloudellisen tuen on
(a)
oltava valtion myöntämää tai valtion varoista myönnettyä;
(b)
suosittava jotakin yritystä tai tuotannonalaa (valikoivuus);
(c)
tuotava taloudellista etua tuensaajayrityksille;
(d)
vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua ja vaikutettava jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(55)
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa ehdotetun muutoksen julkinen rahoitus on valtion myöntämää ja valtion varoista myönnettyä. Lisäksi se suosii tiettyjä yrityksiä ja on näin ollen valikoivaa.
(56)
Komissio katsoo, että tukea saavaa toimintaa harjoittavat maantieliikenteen harjoittajat saavat ehdotetusta muutoksesta taloudellista etua, kun ne vapautuvat osasta toimintakustannuksiaan.
(57)
Lisäksi komissio katsoo, että vaikka tällä tavoin muutettu tukiohjelma onkin suunnattu suoraan maantieliikenteen harjoittajille, se lisää väistämättä kysyntää ja sitä kautta tuloja tiettyjen merikuljetuspalvelujen markkinoilla. Näin ollen komissio toteaa, että muutettu ohjelma antaa taloudellista etua varustamoille.
(58)
Kun jäsenvaltion myöntämä taloudellinen tuki vahvistaa yrityksen asemaa verrattuna muihin kilpaileviin yrityksiin unionin sisäisessä kaupassa, tuen on katsottava vaikuttavan unionin sisäiseen kauppaan (9). Riittää, että tuensaaja kilpailee muiden yritysten kanssa kilpailulle avatuilla markkinoilla (10). Tarkasteltavana olevassa tapauksessa tuensaajat kilpailevat unionin muiden yritysten kanssa. Siitä seuraa, että ilmoitettu toimenpide saattaa vääristää kilpailua ja vaikuttaa kauppaan sisämarkkinoilla.
(59)
Tämän perusteella komissio katsoo, että muutettuun tukiohjelmaan sisältyy SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea sekä maantieliikenteen harjoittajien että varustamojen tasolla.
7.2. Tuen sääntöjenmukaisuus
(60)
Toimenpidettä ei ole toteutettu ennen komission virallista hyväksyntää. Komissio toteaa, että ohjelman jatkoajan puitteissa myönnettävä tuki maksetaan vasta komission hyväksynnän jälkeen. Italian viranomaiset ovat näin täyttäneet SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa määrätyn keskeyttämisvelvollisuuden.
(61)
Samalla komissio toteaa, että koska ilmoitettu jatkoaika koskee jo päättynyttä ajanjaksoa, merikuljetuspalveluiden kysynnän mahdollinen lisääntyminen tukiohjelman seurauksena on väistämättä tapahtunut sillä hetkellä kun palveluja käytetään.
7.3. Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille
(62)
Komissio toteaa, että ainut muutos aikaisempaan ohjelmaan verrattuna on voimassaoloajan jatkaminen ja siitä seuraava lisärahoitus. Voimassaolon jatkamisen yhteydessä tukea ei myönnetä uusille toimenpiteille. Kaikki muut komission vuoden 2005 päätöksessä arvioimat osatekijät säilyvät entisellään.
(63)
Italia on muodollisen tutkintamenettelyn yhteydessä sitoutunut lyhentämään jatkoajan kahdesta vuodesta yhteen. Lisäksi se on sitoutunut pidentämään vuodella velvollisuutta hoitaa kuljetuspalveluja liiketoimintana ilman tukea.
(64)
Meriliikenteen suuntaviivojen 10 kohdassa määritellään kriteerit, joiden perusteella arvioidaan, soveltuuko intermodaaliketjun parantamiseen ja maanteiden ruuhkien vähentämiseen tähtäävä toimenpide sisämarkkinoille. Komissio kuitenkin katsoo, että tässä tapauksessa ehtoja on arvioitava ottaen huomioon tapauksen erityisolosuhteet (suoraan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla hyväksytyn voimassa olevan ohjelman muuttaminen) ja erityistilanne, joka on huomattavasti muuttanut markkinatilannetta siitä, kun komissio alun perin hyväksyi tukiohjelman.
7.3.1. Ensimmäinen ehto: tuen enimmäiskesto saa olla kolme vuotta, ja sen tarkoituksena on oltava kahden jäsenvaltioiden alueella sijaitsevan sataman välisen liikenteen rahoittaminen
(65)
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa Italia on esittänyt riittävästi näyttöä siitä, että talouskriisi on vaikuttanut merkittävästi kuljetuspalveluiden toimintaan sillä seurauksella, että tuensaajat eivät ole voineet täyttää sitoumustaan hoitaa kyseisiä palveluja liiketoimintana alkuperäisen kolmen vuoden rahoituskauden jälkeen (11). Lisäksi Italia on sitoutunut jatkamaan vuodella ehtoa, joka koskee palvelujen hoitamista liiketoimintana. On myös kiistatonta, että ohjelmalla rahoitetaan unionin satamien välistä liikennettä.
(66)
Vaikka muutetun ohjelman kokonaiskesto on neljä vuotta, komissio katsoo, että tapauksen erityisolosuhteet huomioon ottaen on perusteltua pitää ohjelman rajoitettua jatkamista edellä esitetyn ehdon mukaisena.
7.3.2. Toinen ehto: palvelun on oltava sellaista, että se mahdollistaa maanteitse tapahtuvien kuljetusten (pääasiassa tavarakuljetusten) suorittamisen joko kokonaan tai osittain meritse kuitenkin siten, ettei se siirrä meriliikennettä yhteisten etujen vastaisella tavalla
(67)
Kuten edellä on esitetty, ohjelmalla tuetaan tavaroiden merikuljetusta osallistumalla toimintakustannuksiin, joita rahdin kuljettamiseen meritse liittyy.
(68)
Komissio ottaa huomioon myös, että ilmoitettuun muutokseen varatut määrärahat ovat suhteellisen vähäiset.
(69)
Komissio katsoo näin ollen, että toimenpide edistää unionin tavoitteen saavuttamista ja että tuen mahdollisesti aiheuttaman kilpailun vääristymisen vastapainona ovat laajemmat edut, joita ohjelmalla saadaan aikaan, kun tavarakuljetuksia siirtyy maanteiltä vesille ja näin kannustetaan siirtymistä kestävämpään kuljetusjärjestelmään. Komissio katsoo, että kyseinen muutos koskee tukiohjelmaa, joka mahdollistaa sen, että maantiekuljetuksia hoidetaan kokonaan tai osittain meritse, eikä se siirrä meriliikennettä yhteisten etujen vastaisella tavalla.
7.3.3. Kolmas ehto: tuki on kohdistettava sellaisen uutta reittiä tai olemassa olevan reitin palvelujen parantamista koskevan yksityiskohtaisen hankkeen toteuttamiseen, jonka ympäristövaikutukset on määritelty etukäteen ja johon osallistuu tarvittaessa useita varustamoja; yhtä reittiä kohden voidaan rahoittaa ainoastaan yhtä hanketta, eikä hanketta voida jatkaa, pidentää tai uusia
(70)
Tuen määrä on laskettu niin, että merikuljetuksille korvataan ulkoiset kustannukset, joita niiden kanssa kilpaileville maantiekuljetuksille ei aiheudu. Kunkin yksittäisen matkan tukimäärä on yhtä suuri kuin maantiekuljetuksen ja merikuljetuksen ulkoisten kustannusten erotus. Erotus lasketaan Maan ystävät -järjestön tekemän päivitetyn selvityksen perusteella. Laskelmissa huomioon otetut tekijät ovat kasvihuonekaasut, ilman saastuminen, melu, liikenneruuhkat ja onnettomuudet. Komissio toteaa selvityksen tuloksen osoittavan selvästi, että tämä maantie-meri-intermodaalihanke tuottaa huomattavia ulkoisten kustannusten säästöjä.
(71)
Komissio katsoo, että tuelle säädetty määrä perustuu näiden kahden kuljetusmuodon ulkoisten kustannusten järkevään vertailuanalyysiin ja että tuki on rajoitettu määrään, joka on välttämätön kannustamaan siirtymistä merikuljetuksiin. Näin ollen tuki kohdistuu yksityiskohtaiseen hankkeeseen, jonka ympäristövaikutukset on määritelty etukäteen.
(72)
Toisen ehdon mukaan hankkeen on kohdistuttava uuteen reittiin tai olemassa olevan reitin palvelujen parantamiseen. Tästä komissio toteaa, että tukiohjelma on jo hyväksytty suoraan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla. Näin ollen ohjelman ilmoitettua jatkamista ei tarvitse arvioida tämän meriliikenteen suuntaviivojen ehdon perusteella, koska muutos kohdistuu väistämättä reitteihin, joita on jo rahoitettu voimassa olevan ohjelman puitteissa.
(73)
Kuten alkuperäisessäkin ohjelmassa, tuensaajat voivat vapaasti valita sopivimman merireitin ja kilpailukykyisimmän yrityksen kullekin ennalta valitulle reitille. Säännös takaa merikuljetusyritysten syrjimättömän kohtelun. Näin ollen komissio katsoo, että ehto täyttyy.
7.3.4. Neljäs ehto: tuella on oltava tarkoitus kattaa enintään 30 prosenttia kyseisen palvelun toimintakustannuksista
(74)
Valituille hankkeille myönnettävä tuki on rajoitettu 30 prosenttiin toimintakustannuksista.
7.3.5. Viides ehto: tuki on myönnettävä avointen kriteerien perusteella, ja näitä kriteerejä sovelletaan syrjimättömästi unioniin sijoittautuneisiin varustamoihin; tuki olisi tavallisesti myönnettävä hankkeeseen, jonka jäsenvaltion viranomaiset ovat valinneet tarjouspyyntömenettelyn perusteella sovellettavien unionin sääntöjen mukaisesti
(75)
Komissio katsoo, että tuen myöntämiseen sovellettavat kriteerit ovat avoimia ja että unionin varustamoja kohdellaan syrjimättömästi.
7.3.6. Kuudes ehto: hankkeen kohteena olevan palvelun on oltava kaupallisesti elinkelpoinen sen jälkeen, kun se ei enää voi saada julkista tukea
(76)
Kuten edellä on esitetty, talouskasvun hidastuminen on estänyt maantiekuljetusyrityksiä vakiinnuttamasta saavutettua intermodaalisten kuljetusten määrää. Siksi hankkeet eivät ole olleet elinkelpoisia kolmen tukivuoden jälkeen. Komissio ottaa kuitenkin huomioon, että Italia on sitoutunut jatkamaan yhdellä lisävuodella tuensaajien velvollisuutta hoitaa kuljetuspalveluja liiketoimintana neljän tukivuoden jälkeen. Näin ollen komissio katsoo, että ehto täyttyy.
7.3.7. Seitsemäs ehto: tuki ei saa kasautua julkisista palveluista maksettavan korvauksen kanssa (velvoitteet tai sopimukset)
(77)
Kuten todettu, tuki ei voi kasaantua julkisista palveluista maksettavan korvauksen kanssa.
8. PÄÄTELMÄ
(78)
Komission päätelmä on, että ohjelman muuttaminen jatkamalla sen voimassaoloa vuodella soveltuu sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Toimenpide, jonka Italia aikoo toteuttaa 23 päivänä joulukuuta 2009 annetun lain nro 191 2 §:n 250 momentin ja 31 päivänä tammikuuta 2011 annetun infrastruktuuri- ja liikenneministeriön määräyksen nojalla logistiikkaketjujen kehittämiseksi ja intermodaalisuuden parantamiseksi soveltuu sisämarkkinoille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla.
Sen vuoksi toimenpiteen toteuttaminen hyväksytään.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 17 päivänä heinäkuuta 2013.