KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 312/2014
af 26. marts 2014
om en netregel for balancering af gastransmissionsnet
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2009 af 13. juli 2009 om betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1775/2005 (1), særlig artikel 6, stk. 11, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
En hurtig gennemførelse af et fuldt fungerende og indbyrdes sammenkoblet indre marked for energi, som sikrer bæredygtig energi til overkommelige priser til Unionens økonomi, er afgørende for at fremme konkurrenceevnen og sikre, at alle forbrugere kan købe energi til de bedst mulige priser.
(2)
Det er en forudsætning for en større markedsintegration, at reglerne for balancering af gastransmissionsnet fremmer gashandel på tværs af balanceringszoner og dermed bidrager til at skabe markedslikviditet. Harmoniserede EU-dækkende regler om balancering har til formål at give netbrugerne vished for, at de kan forvalte deres balancepositioner i de forskellige balanceringszoner overalt i EU på en økonomisk effektiv og ikke-diskriminerende måde.
(3)
Denne forordning understøtter udviklingen af et konkurrencepræget kortfristet engrosmarked for gas i Den Europæiske Union, som muliggør levering af fleksibilitet, uanset kilden, og udbud af den til køb og salg via markedsmekanismer, så netbrugerne kan balancere deres balanceringsporteføljer effektivt, eller transmissionssystemoperatøren kan benytte fleksibiliteten til at balancere transmissionsnettet.
(4)
I forordning (EF) nr. 715/2009 er fastsat ikke-diskriminerende regler om betingelserne for adgang til naturgastransmissionssystemer med det formål at sikre et velfungerende indre marked for gas. Markedsbaserede balanceringsregler giver netbrugerne et finansielt incitament til at balancere deres balanceringsporteføljer i form af gebyrer for ubalance, som afspejler omkostningerne.
(5)
Det vil være netbrugernes ansvar at balancere deres tilførsel og udtræk ved hjælp af balanceringsreglerne, som er udformet med sigte på at fremme et kortfristet engrosmarked for gas ved hjælp af handelsplatforme, som oprettes for at gøre det nemmere for netbrugere og transmissionssystemoperatøren at handle gas med hinanden. Transmissionssystemoperatørerne foretager den residualbalancering af transmissionsnettet, der måtte være nødvendig. Herved bør transmissionssystemoperatørerne følge prioriteringsrækkefølgen. Prioriteringsrækkefølgen er udformet således, at transmissionssystemoperatører køber gas under hensyntagen til både økonomiske og operationelle aspekter og anvender produkter, som kan leveres fra den bredest mulige vifte af kilder, herunder produkter fra LNG- og lagerfaciliteter. Transmissionssystemoperatørerne bør sigte mod i størst muligt omfang at dække deres gasbalanceringsbehov gennem køb og salg af kortfristede standardprodukter på det kortfristede engrosmarked for gas.
(6)
Denne forordning fastsætter også mindstekrav til oplysninger, som skal stilles til rådighed for at kunne indføre en markedsbaseret balanceringsordning, der gør det muligt for netbrugerne at balancere deres balanceringsporteføljer. Informationsstrømmene i henhold til denne forordning har således til formål at understøtte døgnbalanceringsordningen og er tænkt som en informationspakke, der kan understøtte netbrugeren, så denne omkostningseffektivt kan administrere sine risici og muligheder.
(7)
Ud over at beskytte kommercielt følsomme oplysninger bør transmissionssystemoperatørerne i henhold til nærværende forordning også sikre fortroligheden af oplysninger og data, som de modtager i forbindelse med gennemførelsen af denne forordning, og bør ikke videregive sådanne oplysninger og data helt eller delvis til tredjeparter, undtagen i det omfang, de er retligt beføjet hertil.
(8)
Denne forordning er vedtaget på grundlag af forordning (EF) nr. 715/2009, som den supplerer, og som den udgør en integrerende del af. Henvisninger til forordning (EF) nr. 715/2009 i andre retsakter læses også som henvisninger til nærværende forordning. Nærværende forordning finder anvendelse på ikke-undtaget kapacitet i større nye infrastrukturer, som der er indrømmet undtagelse for i henhold til artikel 32 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF (2) eller den tidligere artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets (3) direktiv 2003/55/EF, for så vidt som anvendelsen af nærværende forordning ikke undergraver en sådan undtagelse. Denne forordning anvendes under hensyntagen til sammenkoblingslinjers særlige karakter.
(9)
Denne forordning er udarbejdet ifølge proceduren i artikel 6 i forordning (EF) nr. 715/2009. Den harmoniserer balanceringsreglerne i artikel 21 i forordning (EF) nr. 715/2009 yderligere med sigte på at lette handlen med gas.
(10)
Denne forordning omfatter bestemmelser, som gælder for distributionssystemoperatører, og som tager sigte på at harmonisere deres rolle udelukkende og kun i det omfang, der er nødvendigt med henblik på en korrekt gennemførelse af bestemmelserne.
(11)
De nationale regulerende myndigheder og transmissionssystemoperatørerne bør tage hensyn til bedste praksis og bestræbelser på at harmonisere procedurer til gennemførelsen af denne forordning. På grundlag af artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 713/2009 (4) bør agenturet og de nationale regulerende myndigheder sikre, at balanceringsregler gennemføres på den mest effektive måde overalt i Unionen.
(12)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 51 i direktiv 2009/73/EF -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Denne forordning indfører en netregel for balancering af gastransmissionsnet, herunder også netrelaterede regler for nomineringsprocedurer, gebyrer for ubalance, afregning af det daglige gebyr for ubalance og driftsbalancering mellem transmissionssystemoperatørers net.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på balanceringszoner inden for Unionens grænser.
2. Forordningen finder ikke anvendelse på balanceringszoner i medlemsstater, som er omfattet af en undtagelse i henhold til artikel 49 i direktiv 2009/73/EF.
3. Forordningen finder ikke anvendelse på den saldoafregning, der må foretages mellem allokeringer og faktisk forbrug, som efterfølgende afledes af aflæsningen af målere hos slutkunderne, når resultaterne heraf foreligger.
4. Forordningen finder ikke anvendelse i nødsituationer, hvor transmissionssystemoperatøren skal gennemføre særlige foranstaltninger i henhold til de gældende nationale regler og på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 994/2010 af 20. oktober 2010 om foranstaltninger til opretholdelse af naturgasforsyningssikkerheden (5), alt efter, hvad der er relevant.
5. De respektive rettigheder og pligter, som påhviler netbrugerne i medfør af denne forordning, gælder kun for de netbrugere, som har indgået en retligt bindende aftale, som kan være en transportkontrakt eller en anden kontrakt, som tillader dem at indgive handelsmeddelelser i overensstemmelse med artikel 5.
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning anvendes definitionerne i artikel 2 i forordning (EF) nr. 715/2009, definitionerne i artikel 3 i Kommissionens forordning (EU) nr. 984/2013 af 14. oktober 2013 om fastsættelse af netregler om mekanismer for kapacitetstildeling i gastransmissionssystemer og supplering af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2009 (6) og definitionerne i artikel 2 i direktiv 2009/73. Derudover anvendes følgende definitioner:
1) »balanceringszone«: et entry-exitsystem, for hvilket der gælder en specifik balanceringsordning, og som kan omfatte distributionssystemer eller dele heraf
2) »balancering«: en handling, som foretages af transmissionssystemoperatøren for at ændre gasstrømmene ind i eller ud af transmissionsnettet, dog ikke handlinger i forbindelse med gas, der ikke er registreret som udtræk fra systemet, og gas, som transmissionssystemoperatøren bruger til systemets drift
3) »udligningsbidrag i forbindelse med balancering«: et gebyr svarende til forskellen i de beløb, som transmissionssystemoperatøren har modtaget eller har til gode, og de beløb, som transmissionssystemoperatøren har betalt eller skylder, på grund af sin balancering, og som skal betales til eller opkræves hos de relevante netbrugere
4) »handelsplatform«: en elektronisk platform, der stilles til rådighed og drives af en handelsplatformoperatør, og hvor handelsdeltagere kan offentliggøre og acceptere, herunder med ret til korrektion og tilbagekaldelse, bud og tilbud for gas, der er nødvendig for at udligne kortfristede udsving i gasudbud eller -efterspørgsel, i overensstemmelse med de betingelser og vilkår, der gælder for den pågældende handelsplatform, og som transmissionssystemoperatøren benytter til handler med henblik på balancering
5) »handelsdeltager«: en netbruger eller en transmissionssystemoperatør, som har indgået en kontrakt med handelsplatformoperatøren, og som opfylder betingelserne for at kunne foretage transaktioner på handelsplatformen
6) »balanceringsplatform«: en handelsplatform, hvor en transmissionssystemoperatør er deltager i alle handler
7) »balanceringsydelse«: en ydelse til en transmissionssystemoperatør, via en kontrakt for gas, der er nødvendig for at imødekomme kortfristede udsving i gasudbud eller -efterspørgsel, og som ikke er et kortfristet standardprodukt
8) »godkendt mængde«: den mængde gas, som transmissionssystemoperatøren har godkendt til levering eller relevering i gasdøgn D
9) »dagligt gebyr for ubalance«: den sum, som en netbruger skal betale eller have udbetalt i forbindelse med en daglig ubalancemængde
10) »døgnaflæst«: gasmængden måles og indsamles én gang hvert gasdøgn
11) »intradøgnaflæst«: gasmængden måles og indsamles mindst to gange i løbet af gasdøgnet
12) »ikke-døgnaflæst«: gasmængden måles og indsamles mindre hyppigt end én gang hvert gasdøgn
13) »balanceringsportefølje«: samlet beholdning af en netbrugers tilførsler og udtræk
14) »meddelt mængde«: den mængde gas, der overføres mellem en transmissionssystemoperatør og én eller flere netbrugere eller balanceringsporteføljer, alt efter, hvad der er relevant
15) »allokering«: den mængde gas, udtrykt i kWh, der tildeles en netbruger af en transmissionssystemoperatør som en tilførsel eller et udtræk med sigte på at fastslå den daglige ubalancemængde
16) »renomineringscyklus«: den procedure, som transmissionssystemoperatøren iværksætter for at give netbrugeren besked om de godkendte mængder efter modtagelsen af en renominering
17) »intradag-gebyr«: et gebyr, som en transmissionssystemoperatør opkræver hos eller betaler til en netbruger som følge af en intradag-forpligtelse
18) »intradag-forpligtelse«: et regelsæt for netbrugeres tilførsler og udtræk inden for et gasdøgn, som transmissionssystemoperatøren fastsætter for sine netbrugere
19) »informationsgrundmodellen«: informationsmodel, hvor oplysningerne om ikke-døgnaflæste udtræk består af en day ahead-prognose (dvs. for det følgende døgn) og intradag-prognoser (dvs. for det aktuelle døgn)
20) »variant 1«: informationsmodel, hvor oplysningerne om ikke-døgnaflæste og døgnaflæste udtræk baseres på tildeling af de målte gasstrømme i løbet af gasdøgnet
21) »variant 2«: informationsmodel, hvor oplysningerne om ikke-døgnaflæste udtræk er en day ahead-prognose (dvs. for det følgende døgn).
KAPITEL II
BALANCERINGSSYSTEM
Artikel 4
Generelle principper
1. Netbrugerne er ansvarlige for at balancere deres balanceringsporteføljer for at minimere behovet for, at transmissionssystemoperatører er nødt til at udføre balancering i henhold til denne forordning.
2. Balanceringsregler, som fastlægges i henhold til denne forordning, skal afspejle ægte systembehov, idet der tages hensyn til de ressourcer, der er til rådighed for transmissionssystemoperatørerne, og de skal give netbrugerne incitamenter til at balancere deres balanceringsporteføljer på en effektiv måde.
3. Netbrugere har mulighed for at indgå en retligt bindende aftale med en transmissionssystemoperatør, som tillader dem at indgive handelsmeddelelser, uanset om de har indgået en aftale om transportkapacitet eller ej.
4. I en balanceringszone med mere end én transmissionssystemoperatør finder denne forordning anvendelse på alle transmissionssystemoperatører inden for den pågældende balanceringszone. Hvis ansvaret for balancering af deres transmissionsnet er overdraget til en juridisk enhed, gælder denne forordning for den pågældende enhed i det omfang, det er fastlagt i de gældende nationale regler.
Artikel 5
Handelsmeddelelser og allokeringer
1. Overdragelse af gas mellem to balanceringsporteføljer inden for én balanceringszone sker ved afhændelses- og erhvervelsesmeddelelser, som indgives til transmissionssystemoperatøren for det pågældende gasdøgn.
2. Tidsfrister for indgivelse, tilbagekaldelse og korrektion af handelsmeddelelser fastlægges af transmissionssystemoperatøren i transportaftalen eller en anden retligt bindende aftale med netbrugerne, idet der tages hensyn til den tid, der eventuelt medgår til behandling af handelsmeddelelser. Transmissionssystemoperatøren giver netbrugerne mulighed for at indgive handelsmeddelelser indtil tæt på det tidspunkt, hvor handelsmeddelelsen får virkning.
3. Transmissionssystemoperatøren skal minimere den tid, der medgår til behandling af handelsmeddelelser. Behandlingen må ikke tage mere end tredive minutter, medmindre det tidspunkt, hvor handelsmeddelelsen får virkning, giver mulighed for at forlænge fristen for behandling op til to timer.
4. En handelsmeddelelse skal mindst indeholde følgende oplysninger:
a)
angivelse af det gasdøgn, hvor gassen transporteres
b)
identifikation af de berørte balanceringsporteføljer
c)
hvorvidt der er tale om en afhændelses- eller erhvervelsesmeddelelse
d)
den meddelte mængde udtrykt i kWh/d for en meddelt døgnmængde eller i kWh/h for en meddelt timemængde i henhold til transmissionssystemoperatørens regler.
5. Hvis transmissionssystemoperatøren modtager et sæt modsvarende afhændelses- og erhvervelsesmeddelelser, og de meddelte mængder matcher hinanden, allokerer transmissionssystemoperatøren den meddelte mængde til de berørte balanceringsporteføljer således:
a)
som et udtræk i balanceringsporteføljen hos den netbruger, der indgiver afhændelsesmeddelelsen og
b)
som en tilførsel i balanceringsporteføljen hos den netbruger, der indgiver erhvervelsesmeddelelsen.
6. Hvis de meddelte mængder, der er omhandlet i stk. 5, ikke matcher hinanden, allokerer transmissionssystemoperatøren enten den laveste af de anførte mængder i den relevante handelsmeddelelse, eller afviser begge handelsmeddelelser. Hvilken regel der anvendes, fastsættes af transmissionssystemoperatøren i den pågældende transportaftale eller en anden retligt bindende aftale.
7. En tjenesteyder må ikke hindres i at handle på vegne af en netbruger med henblik på stk. 5, forudsat at dette på forhånd er godkendt af transmissionssystemoperatøren.
8. En netbruger kan indgive en handelsmeddelelse i et gasdøgn, hvad enten den pågældende netbruger har indgivet en nominering for det pågældende gasdøgn eller ej.
9. Stk. 1 til 8 finder tilsvarende anvendelse på transmissionssystemoperatører, der handler i overensstemmelse med artikel 6, stk. 3, litra a).
KAPITEL III
DRIFTSBALANCERING
Artikel 6
Generelle bestemmelser
1. Transmissionssystemoperatøren foretager balancering med henblik på:
a)
at holde transmissionsnettet inden for dets driftstekniske grænser
b)
at nå en linepack-position ultimo dagen i transmissionsnettet, som er forskellig fra den, der forventedes på grundlag af ventede tilførsler og udtræk for det pågældende gasdøgn, i overensstemmelse med en økonomisk rationel og effektiv drift af transmissionsnettet.
2. Ved balancering overvejer transmissionssystemoperatøren som minimum følgende for balanceringszonen:
a)
transmissionssystemoperatørens egne skøn over efterspørgsel efter gas i løbet af og inden for det gasdøgn, for hvilket balancering overvejes
b)
nominerings- og allokeringsoplysninger og målte gasstrømme
c)
gastryk i transmissionsnettet(-ene).
3. Transmissionssystemoperatøren foretager balancering ved hjælp af:
a)
køb og salg af kortfristede standardprodukter via en handelsplatform og/eller
b)
brug af balanceringsydelser.
4. I forbindelse med balancering tager transmissionssystemoperatøren hensyn til følgende principper:
a)
balanceringen foretages på et ikke-diskriminerende grundlag
b)
balanceringen skal tage hensyn til enhver forpligtelse, som er pålagt transmissionssystemoperatøren om en økonomisk rationel og effektiv drift af transmissionsnettet.
Artikel 7
Kortfristede standardprodukter
1. Kortfristede standardprodukter handles med sigte på intradag- eller day ahead-levering ugens syv dage i overensstemmelse med de gældende regler for handelsplatformen, der fastlægges af handelsplatformoperatøren og transmissionssystemoperatøren i fællesskab.
2. Den initierende handelsdeltager er den handelsdeltager, som offentliggør et bud eller et handelstilbud på handelsplatformen, og den accepterende handelsdeltager er den handelsdeltager, som accepterer det.
3. Når et »title«-produkt handles:
a)
indgiver den ene handelsdeltager en erhvervelsesmeddelelse, og den anden handelsdeltager indgiver en afhændelsesmeddelelse
b)
anføres i begge handelsmeddelelser den gasmængde, der overdrages fra den handelsdeltager, der indgiver en afhændelsesmeddelelse, til den handelsdeltager, der indgiver en erhvervelsesmeddelelse
c)
fordeles en eventuel meddelt timemængde ligeligt over de resterende timer af gasdøgnet fra et bestemt starttidspunkt og skal være lig med nul for alle timer før dette starttidspunkt.
4. Når et lokalitetsafhængigt produkt handles:
a)
fastlægger transmissionssystemoperatøren de relevante entry-exitpunkter eller grupper heraf, der kan anvendes
b)
skal alle betingelserne i stk. 3 være opfyldt
c)
ændrer den initierende handelsdeltager den mængde gas, der skal tilføres eller trækkes ud af transmissionsnettet ved den eller de angivne entry- og/eller exitpunkter, med en mængde, der svarer til den meddelte mængde, og forelægger transmissionssystemoperatøren bevis for, at mængden er ændret i overensstemmelse hermed.
5. Når et tidsafhængigt produkt handles:
a)
skal betingelserne i stk. 3, litra a) og b), være opfyldt
b)
fordeles en meddelt timemængde på gasdøgnets timer fra et bestemt starttidspunkt indtil et bestemt sluttidspunkt og skal være lig med nul for alle timer før starttidspunktet og nul for alle timer efter sluttidspunktet.
6. Når et tids- og lokalitetsafhængigt produkt handles, skal betingelserne i stk. 4, litra a) og c), og i stk. 5 være opfyldt.
7. Ved fastlæggelsen af kortfristede standardprodukter samarbejder transmissionssystemoperatører og handelsplatformoperatører fra tilstødende balanceringszoner med henblik på at bestemme de relevante produkter. Hver transmissionssystemoperatør informerer hurtigst muligt de berørte handelsplatformoperatører om resultaterne af et sådant samarbejde.
Artikel 8
Balanceringsydelser
1. Transmissionssystemoperatøren har ret til at kontrahere balanceringsydelser til de situationer, hvor kortfristede standardprodukter ikke eller sandsynligvis ikke giver den ønskede virkning, såsom at holde transmissionsnettet inden for dets driftstekniske grænser, eller ved mangel på likviditet i handlen med kortfristede standardprodukter.
2. Ved balancering ved hjælp af balanceringsydelser overvejer transmissionssystemoperatøren ved kontrahering af disse balanceringsydelser som minimum følgende:
a)
hvordan balanceringsydelser vil holde transmissionsnettet inden for dets driftstekniske grænser
b)
reaktionstiden for balanceringsydelserne sammenlignet med reaktionstiden for alle disponible kortfristede standardprodukter
c)
de anslåede udgifter ved kontrahering og brug af balanceringsydelser i forhold til de anslåede omkostninger ved brug af alle disponible kortfristede standardprodukter
d)
det område, hvor gassen skal leveres
e)
transmissionssystemoperatørens krav til gaskvalitet
f)
i hvilket omfang kontrahering og brug af balanceringsydelser kan påvirke likviditeten på det kortfristede engrosmarked for gas.
3. Balanceringsydelser skal kontraheres på en markedsbaseret måde via en gennemsigtig og ikke-diskriminerende offentlig udbudsprocedure i overensstemmelse med de gældende nationale regler, og navnlig gælder følgende:
a)
før ethvert tilsagn om at indgå en kontrakt for en balanceringsydelse skal transmissionssystemoperatøren offentliggøre et ikke-restriktivt udbud med oplysninger om udbuddets formål og omfang samt tilknyttede instrukser for at gøre tilbudsgivere i stand til at deltage i udbudsproceduren
b)
resultaterne offentliggøres, med forbehold af kommercielt følsomme oplysninger, og de individuelle resultater forelægges den enkelte tilbudsgiver.
4. Under særlige omstændigheder kan en anden gennemsigtig og ikke-diskriminerende procedure end offentligt udbud godkendes af den nationale regulerende myndighed.
5. Medmindre en afgørelse fra den nationale regulerende myndighed giver mulighed for en længerevarende balanceringsydelse, må varigheden af en balanceringsydelse ikke overstige ét år, og startdatoen skal ligge inden for en periode på 12 måneder fra de kontraherende parters bindende tilsagn.
6. Transmissionssystemoperatøren gennemgår sin anvendelse af balanceringsydelser hvert år for at vurdere, om disponible kortfristede standardprodukter bedre kan dække de operationelle behov, og hvorvidt brugen af balanceringsydelser kan nedbringes for det kommende år.
7. Transmissionssystemoperatøren offentliggør hvert år oplysninger om de indkøbte balanceringsydelser og de dermed forbundne udgifter.
Artikel 9
Prioriteringsrækkefølge
1. Med forbehold af de principper, der er fastsat i artikel 6, stk. 4, skal transmissionssystemoperatøren i forbindelse med afgørelser om hensigtsmæssig balancering og under hensyntagen til omkostningseffektivitet:
a)
prioritere anvendelsen af title-produkter, hvis og i det omfang, det er hensigtsmæssigt, over alle andre disponible kortfristede standardprodukter
b)
bruge de andre kortfristede standardprodukter, hvis følgende betingelser er opfyldt:
1)
lokalitetsafhængige produkter, hvis det for at holde transmissionsnettet inden for dets driftstekniske grænser, er nødvendigt at ændre gasstrømmen ved bestemte entry- og/eller exitpunkter og/eller at starte gasstrømmen på et bestemt tidspunkt i gasdøgnet
2)
tidsafhængige produkter, hvis det for at holde transmissionsnettet inden for dets driftstekniske grænser, er nødvendigt at ændre gasstrømmen i en bestemt periode i løbet af gasdøgnet. Transmissionssystemoperatøren anvender kun et tidsafhængigt produkt, når det er mere økonomisk rationelt og effektivt end køb og salg af en kombination af title-produkter eller lokalitetsafhængige produkter
3)
tids- og lokalitetsafhængige produkter, hvis det for at holde transmissionsnettet inden for dets driftstekniske grænser er nødvendigt at ændre gasstrømmen ved bestemte entry- og/eller exitpunkter i en bestemt periode i løbet af gasdøgnet. Transmissionssystemoperatøren anvender kun et tids- og lokalitetsafhængigt produkt, når det er mere økonomisk rationelt og effektivt end køb og salg af en kombination af lokalitetsafhængige produkter
c)
kun anvende balanceringsydelser, hvis kortfristede standardprodukter efter den berørte transmissionsoperatørs vurdering ikke eller sandsynligvis ikke giver den nødvendige virkning for at holde transmissionsnettet inden for dets driftstekniske grænser.
Transmissionssystemoperatøren tager hensyn til omkostningseffektivitet inden for de respektive niveauer af prioriteringsrækkefølgen i litra a)-c).
2. Ved handel af kortfristede standardprodukter skal transmissionssystemoperatøren prioritere anvendelsen af intradag-produkter over day ahead-produkter, hvis og i det omfang det er hensigtsmæssigt.
3. Transmissionssystemoperatøren kan søge den nationale regulerende myndighed om tilladelse til at handle gas i en tilstødende balanceringszone og få gassen transporteret til og fra denne balanceringszone som et alternativ til at handle title-produkter og/eller lokalitetsafhængige produkter i sin egen eller egne balanceringszoner. Den nationale regulerende myndighed kan i forbindelse med afgørelsen om at give tilladelse overveje alternative løsninger til forbedring af det nationale markeds funktion. Transmissionssystemoperatøren og den nationale regulerende myndighed tager de gældende vilkår og betingelser op til fornyet overvejelse hvert år. Brugen af denne balancering må ikke begrænse netbrugeres adgang til og anvendelse af kapacitet i det berørte sammenkoblingspunkt.
4. Transmissionssystemoperatøren offentliggør på årsbasis oplysninger om udgifter til og hyppighed og mængde for balancering, der iværksættes i overensstemmelse med hvert af kravene i stk. 1, og om balanceringer, der er foretaget i medfør af stk. 3.
Artikel 10
Handelsplatform
1. Ved køb af kortfristede standardprodukter handler transmissionssystemoperatøren på en handelsplatform, der opfylder samtlige følgende kriterier:
a)
den giver tilstrækkelig støtte i løbet af gasdøgnet til, at netbrugere kan handle og transmissionssystemoperatørerne foretage passende balancering via handel af de relevante kortfristede standardprodukter
b)
den giver gennemsigtig og ikke-diskriminerende adgang
c)
tjenesteydelser leveres på lige vilkår
d)
handler foregår anonymt, i det mindste til en transaktion er afsluttet
e)
den giver alle handelsdeltagere en detaljeret oversigt over aktuelle bud og tilbud
f)
den sikrer, at alle handler behørigt meddeles transmissionssystemoperatøren.
2. Transmissionssystemoperatøren bestræber sig på at sikre, at de i stk. 1 anførte kriterier er opfyldt på mindst én handelsplatform. Hvis transmissionssystemoperatøren ikke kan sikre, at disse kriterier er opfyldt på mindst én handelsplatform, træffer transmissionssystemoperatøren de nødvendige foranstaltninger med sigte på at oprette en balanceringsplatform eller en fælles balanceringsplatform, jf. artikel 47.
3. Efter indgåelsen af hver handel stiller handelsplatformoperatøren tilstrækkelige oplysninger til rådighed for handelsdeltagerne til at bekræfte handelen.
4. Handelsdeltageren er ansvarlig for fremsendelse af handelsmeddelelsen til transmissionssystemoperatøren, jf. artikel 5, medmindre ansvaret er overdraget til handelsplatformoperatøren eller en tredjepart i overensstemmelse med de gældende regler for handelsplatformen.
5. Handelsplatformoperatøren skal:
a)
offentliggøre oplysninger om udviklingen i den marginale købspris og den marginale salgspris hurtigst muligt efter hver handel, eller
b)
give transmissionssystemoperatøren oplysningerne, hvis transmissionssystemoperatøren vælger at offentliggøre udviklingen i den marginale købspris og den marginale salgspris. Transmissionssystemoperatøren offentliggør disse oplysninger hurtigst muligt.
Er der mere end én handelsplatformoperatør i samme balanceringszone, finder litra b) anvendelse.
6. Handelsplatformoperatøren tillader kun netbrugere at handle på handelsplatformen, hvis de er beføjet til at indgive handelsmeddelelser.
7. Transmissionssystemoperatøren underretter hurtigst muligt handelsplatformoperatøren om netbrugere, som har mistet retten til at indgive handelsmeddelelser i henhold til den gældende aftale i kraft, hvilket indebærer suspension af netbrugerens ret til at handle på handelsplatformen, uden at dette berører andre retsmidler, som handelsplatformoperatøren eventuelt har til rådighed i sådanne tilfælde i henhold til de gældende regler for handelsplatformen.
Artikel 11
Incitamenter
1. Med henblik på at fremme likviditeten på det kortfristede engrosmarked for gas, kan de nationale regulerende myndigheder give transmissionssystemoperatøren incitamenter til at gennemføre effektiv balancering eller til at gennemføre størst mulig balancering gennem handel med kortfristede standardprodukter.
2. Transmissionssystemoperatøren kan til den nationale regulerende myndighed indsende en incitamentsmekanisme til godkendelse, som skal være i overensstemmelse med de generelle principper, der er fastsat i denne forordning.
3. Inden det i stk. 2 nævnte forslag indsendes, kan transmissionssystemoperatøren høre aktørerne, enten på transmissionssystemoperatørens eget initiativ eller efter anmodning fra den nationale regulerende myndighed.
4. Incitamentsmekanismen skal:
a)
være baseret på transmissionssystemoperatørens resultater, hvorved overgennemsnitlige resultater udløser begrænsede betalinger til transmissionssystemoperatøren, og undergennemsnitlige resultater udløser betalinger fra transmissionssystemoperatøren; resultaterne måles i forhold til på forhånd fastlagte mål, som bl.a. kan være mål for omkostninger
b)
tage hensyn til de midler, som transmissionssystemoperatøren disponerer over til at kunne styre sine resultater
c)
sikre, at deres anvendelse nøjagtigt afspejler ansvarsfordelingen mellem de involverede parter
d)
være tilpasset udviklingsstadet for det relevante gasmarked, hvor de skal anvendes
e)
revurderes jævnligt af den nationale regulerende myndighed i nært samarbejde med transmissionssystemoperatøren for at evaluere, om og i hvilket omfang ændringer er påkrævet.
KAPITEL IV
NOMINERINGER
Artikel 12
Generelle bestemmelser
1. Den gasmængde, der skal specificeres i nomineringer og renomineringer, udtrykkes i enten kWh/d for døgnnomineringer og -renomineringer eller i kWh/h for timenomineringer og -renomineringer.
2. Transmissionssystemoperatøren kan kræve, at netbrugere giver yderligere oplysninger om nomineringer og renomineringer ud over dem, der kræves i henhold til denne forordning, herunder bl.a. nøjagtige, ajourførte og tilstrækkeligt detaljerede prognoser for de forventede tilførsler og udtræk, i overensstemmelse med transmissionssystemoperatørens specifikke behov.
3. Artikel 13-16 om nomineringer og renomineringer for ubundtede kapacitetsprodukter finder tilsvarende anvendelse på enkeltstående nomineringer og renomineringer for bundtede kapacitetsprodukter. Transmissionssystemoperatører skal samarbejde med henblik på gennemførelsen af regler for nominering og renominering af bundtede kapacitetsprodukter i sammenkoblingspunkter.
4. Artikel 15, stk. 3, og artikel 17, stk. 1, berører ikke reglen om mindstefrister for afbrydelse i artikel 22 i Kommissionens forordning (EU) nr. 984/2013 af 14. oktober 2013 om fastsættelse af en netregel for kapacitetsallokering i gastransmissionssystemer og supplering af forordning (EF) nr. 715/2009 (7).
Artikel 13
Oplysninger vedrørende nominering og renominering i sammenkoblingspunkter
Nomineringer og renomineringer, som netbrugerne indgiver til transmissionssystemoperatørerne for så vidt angår sammenkoblingspunkter, skal mindst indeholde følgende oplysninger:
1)
identifikation af sammenkoblingspunktet
2)
gasstrømmens retning
3)
identiteten af netbrugeren eller, hvis det er relevant, dennes balanceringsportefølje
4)
identiteten af netbrugerens modpart eller, hvis det er relevant, dennes balanceringsportefølje
5)
start- og sluttidspunkt for den gasstrøm, der er indgivet nominering eller renominering for
6)
gasdøgnet D
7)
den mængde gas, der ønskes transporteret.
Artikel 14
Nomineringsprocedure for sammenkoblingspunkter
1. En netbruger har ret til at indsende en nominering for gasdøgn D til transmissionssystemoperatøren frem til nomineringsfristen i gasdøgn D-1. Nomineringsfristen er kl. 13.00 UTC (normaltid) eller kl. 12.00 UTC (sommertid) i gasdøgn D-1.
2. Det er den seneste nominering, som transmissionssystemoperatøren modtager fra en netbruger inden fristens udløb, der tages i betragtning af transmissionssystemoperatøren.
3. Transmissionssystemoperatøren fremsender meddelelsen om de godkendte mængder til de respektive netbrugere inden for godkendelsesfristen i gasdøgn D-1. Godkendelsesfristen er kl. 15.00 UTC (normaltid) eller kl. 14.00 UTC (sommertid) i gasdøgn D-1.
4. Transmissionssystemoperatørerne på hver side af sammenkoblingspunktet kan aftale at tilbyde en prænomineringscyklus, inden for hvilken:
a)
netbrugerne ikke er forpligtet til at indgive nomineringer
b)
netbrugerne kan indgive nomineringerne for gasdøgn D til transmissionssystemoperatørerne senest kl. 12.00 UTC (normaltid) eller kl. 11.00 UTC (sommertid) i gasdøgn D-1
c)
transmissionssystemoperatøren fremsender meddelelsen om de godkendte mængder til de respektive netbrugere senest kl. 12.30 UTC (normaltid) eller kl. 11.30 UTC (sommertid) i gasdøgn D-1.
5. Indgives der ingen gyldig nominering af netbrugeren før nomineringsfristen, anvender de respektive transmissionssystemoperatører den standardnomineringsregel, der er aftalt mellem de pågældende transmissionssystemoperatører. Transmissionssystemoperatørerne skal gøre netbrugerne bekendt med den standardnomineringsregel, der gælder i et sammenkoblingspunkt.
Artikel 15
Renomineringsprocedure for sammenkoblingspunkter
1. En netbruger har ret til at indsende renomineringer inden for renomineringsperioden, der begynder umiddelbart efter godkendelsesfristen og tidligst slutter tre timer før afslutningen af gasdøgn D. Transmissionssystemoperatøren påbegynder en renomineringscyklus i starten af hver time i renomineringsperioden.
2. Det er den seneste renominering, som transmissionssystemoperatøren modtager fra en netbruger, før renomineringscyklussen påbegyndes, der tages i betragtning af transmissionssystemoperatøren i renomineringscyklussen.
3. Transmissionssystemoperatøren fremsender meddelelsen om de godkendte mængder til de respektive netbrugere inden to timer efter starten af hver renomineringscyklus. Starttidspunktet for den faktiske gasstrømsændring er to timer efter starten af renomineringscyklussen, medmindre:
a)
netbrugeren anmoder om et senere starttidspunkt eller
b)
transmissionssystemoperatøren giver mulighed for et tidligere starttidspunkt.
4. Det skal antages, at enhver ændring af gasstrømmen sker i starten af hver time.
Artikel 16
Særlige bestemmelser for sammenkoblingspunkter
1. Hvis der findes både døgn- og timenomineringer og -renomineringer i et sammenkoblingspunkt, kan transmissionssystemoperatørerne eller de nationale regulerende myndigheder (alt efter, hvad der er relevant) høre de berørte aktører med henblik på at konstatere, om der bør indgives harmoniserede nomineringer og renomineringer på begge sider af det pågældende sammenkoblingspunkt. Ved denne høring overvejes som minimum følgende:
a)
de finansielle konsekvenser for transmissionssystemoperatører og netbrugere
b)
virkningen på den grænseoverskridende handel
c)
virkningen på den daglige balanceringsordning i sammenkoblingspunktet(-erne).
2. Efter denne høring bør eventuelle foreslåede ændringer godkendes af de nationale regulerende myndigheder. Når de foreslåede ændringer er godkendt, ændrer transmissionssystemoperatørerne efterfølgende de eksisterende sammenkoblingsaftaler og transportkontrakter eller andre retligt bindende aftaler og offentliggør disse ændringer.
Artikel 17
Afvisning af nomineringer og renomineringer eller ændring af ønsket gasmængde i sammenkoblingspunkter
1. Transmissionssystemoperatøren kan afvise:
a)
en nominering eller renominering inden for 2 timer efter nomineringsfristen eller starten af en renomineringscyklus i følgende tilfælde:
i)
den opfylder ikke kravene til indhold
ii)
den indgives af en anden enhed end en netbruger
iii)
godkendelse af døgnnomineringen eller -renomineringen giver en implicit negativ nomineringsstrømningshastighed
iv)
den overstiger den kapacitet, der er allokeret til netbrugeren
b)
en renominering inden for 2 timer efter starten af renomineringscyklussen i følgende andre tilfælde:
i)
den overstiger netbrugerens allokerede kapacitet for de resterende timer, medmindre renomineringen indgives for at få afbrydelig kapacitet, når denne tilbydes af transmissionssystemoperatøren
ii)
godkendelse af timerenomineringen medfører en forventet ændring i gasstrømmen inden afslutningen af renomineringscyklussen.
2. Transmissionssystemoperatøren må ikke afvise en netbrugers nominering og renominering alene med den begrundelse, at netbrugerens planlagte tilførsel ikke er lig med det planlagte udtræk.
3. Hvis en renominering afvises, skal transmissionssystemoperatøren anvende netbrugerens seneste godkendte mængde, hvis der er en sådan.
4. Med forbehold af særlige vilkår og betingelser for afbrydelig kapacitet og kapacitet, som er underlagt regler om afhjælpning af flaskehalsproblemer, kan transmissionsoperatøren i princippet kun ændre den gasmængde, der er anmodet om under en nominering og renominering, hvis der er tale om ekstraordinære begivenheder og nødsituationer, hvor der er en åbenlys fare for systemets sikkerhed og stabilitet. Transmissionssystemoperatørerne underretter den nationale regulerende myndighed om eventuelle foranstaltninger, som træffes.
Artikel 18
Nominerings- og renomineringsprocedure i ikke-sammenkoblingspunkter
1. Den nationale regulerende myndighed skal, såfremt det ikke allerede er fastsat i den nationale lovgivning, efter høring af transmissionssystemoperatøren fastlægge for hvilke ikke-sammenkoblingspunkter der kræves nomineringer og renomineringer.
2. Hvis der kræves nomineringer og renomineringer i ikke-sammenkoblingspunkter, gælder følgende principper:
a)
netbrugerne har ret til at indgive renomineringer for det aktuelle gasdøgn på baggrund af disse punkters tekniske fleksibilitet
b)
transmissionssystemoperatøren skal godkende eller afvise de indgivne nomineringer og renomineringer og tager i denne forbindelse hensyn til fristerne i artikel 17.
KAPITEL V
DAGLIGT GEBYR FOR UBALANCE
Artikel 19
Generelle bestemmelser
1. Netbrugerne er forpligtet til at betale eller har ret til at modtage (alt efter, hvad der er relevant) et dagligt gebyr for ubalance for deres daglige ubalancemængde for hvert gasdøgn.
2. Det daglige gebyr for ubalance skal opføres særskilt på transmissionssystemoperatørens fakturaer til netbrugerne.
3. Det daglige gebyr for ubalance skal være omkostningsægte og tage højde for priserne for transmissionssystemoperatørens balancering, hvis det er relevant, og for den lille tilpasning, der er omhandlet i artikel 22, stk. 6.
Artikel 20
Metode til beregning af det daglige gebyr for ubalance
1. Transmissionssystemoperatøren forelægger metoden til beregning af det daglige gebyr for ubalance, der påtænkes anvendt i dennes balanceringszone, for den nationale regulerende myndighed med henblik på godkendelse.
2. Når den er godkendt, offentliggøres metoden til beregning af det daglige gebyr for ubalance på det relevante websted. Enhver ajourføring heraf offentliggøres i god tid.
3. Metoden til beregning af det daglige gebyr for ubalance fastlægger:
a)
beregningen af den daglige ubalancemængde, der er omhandlet i artikel 21
b)
beregningen af den gældende pris, der er omhandlet i artikel 22, og
c)
eventuelle andre nødvendige parametre.
Artikel 21
Metode til beregning af den daglige ubalancemængde
1. Transmissionssystemoperatøren skal beregne en daglig ubalancemængde for hver netbrugers balanceringsportefølje for hvert gasdøgn i henhold til følgende formel:
daglig ubalancemængde = tilførsel - udtræk
2. Beregningen af den daglige ubalancemængde tilpasses, alt efter:
a)
om der tilbydes linepack-fleksibilitet og/eller
b)
om der findes en aftale, i henhold til hvilken netbrugere leverer gas, herunder som naturalieydelse, for at dække
i)
gas, der ikke er registreret som udtræk, f.eks. tab, målerfejl og/eller
ii)
gas, som transmissionsoperatøren bruger til systemets drift, herunder brændstofgas.
3. Hvis summen af en netbrugers tilførsel for gasdøgnet er lig med summen af netbrugerens udtræk for det pågældende gasdøgn, anses netbrugeren for at være i balance for det pågældende gasdøgn.
4. Hvis summen af en netbrugers tilførsel for gasdøgnet ikke er lig med summen af netbrugerens udtræk for det pågældende gasdøgn, anses netbrugeren for at være i ubalance for det pågældende gasdøgn, og der pålægges et dagligt gebyr for ubalance i henhold til artikel 23.
5. Transmissionssystemoperatøren skal forelægge netbrugeren dennes indledende og endelige daglige ubalancemængde i overensstemmelse med artikel 37.
6. Det daglige gebyr for ubalance baseres på den endelige daglige ubalancemængde.
Artikel 22
Gældende pris
1. I forbindelse med beregningen af det daglige gebyr for ubalance, jf. artikel 23, bestemmes den gældende pris således:
a)
den marginale salgspris, hvis den daglige ubalancemængde er positiv (dvs. netbrugerens tilførsel overstiger netbrugerens udtræk i det pågældende gasdøgn), eller
b)
den marginale købspris, hvis den daglige ubalancemængde er negativ (dvs. netbrugerens udtræk overstiger netbrugerens tilførsel i det pågældende gasdøgn).
2. Der beregnes en marginal købspris og en marginal salgspris for hvert gasdøgn i henhold til følgende:
a)
den marginale salgspris er den laveste pris af følgende:
i)
den laveste pris i en hvilken som helst handel med title-produkter, som transmissionssystemoperatøren er involveret i, for det pågældende gasdøgn, eller
ii)
den vægtede gennemsnitlige pris for gas for det pågældende gasdøgn, minus en lille tilpasning
b)
den marginale købspris er den højeste pris af følgende:
i)
den højeste pris i en hvilken som helst handel med title-produkter, som transmissionssystemoperatøren er involveret i, for det pågældende gasdøgn, eller
ii)
den vægtede gennemsnitlige pris for gas for det pågældende gasdøgn, plus en lille tilpasning.
3. Ved bestemmelsen af den marginale salgspris, den marginale købspris og den vægtede gennemsnitlige pris skal de pågældende handler være foretaget på handelsplatforme, som på forhånd er udpeget af transmissionssystemoperatøren og godkendt af den nationale regulerende myndighed. Den vægtede gennemsnitlige pris er den energivægtede gennemsnitlige pris for handler med title-produkter, der er foretaget i det virtuelle handelspunkt for det pågældende gasdøgn.
4. Der defineres en standardregel, hvis stk. 2, litra a) og b), ikke giver mulighed for at beregne en marginal salgspris og/eller en marginal købspris.
5. Hvis det godkendes af den nationale regulerende myndighed, kan prisen på lokalitetsafhængige produkter inddrages ved bestemmelsen af den marginale salgspris, den marginale købspris og den vægtede gennemsnitlige pris, hvis transmissionssystemoperatøren foreslår dette, hvorved omfanget af transmissionssystemoperatørens brug af lokalitetsafhængige produkter tages i betragtning.
6. Den lille tilpasning:
a)
skal tilskynde netbrugerne til at balancere deres tilførsel og udtræk
b)
udformes og anvendes på en ikke-diskriminerende måde med sigte på:
i)
ikke at hindre markedsadgang
ii)
ikke at bremse udviklingen af konkurrenceprægede markeder
c)
må ikke have en skadelig indvirkning på den grænseoverskridende handel
d)
må ikke føre til urimelig finansiel eksponering for netbrugere som følge af daglige gebyrer for ubalance.
7. Værdien af den lille tilpasning kan være forskellig ved bestemmelsen af den marginale købspris og den marginale salgspris. Værdien af den lille tilpasning må ikke overstige 10 % af den vægtede gennemsnitlige pris, medmindre den berørte transmissionssystemoperatør kan begrunde en anden værdi over for den nationale regulerende myndighed og få den godkendt i henhold til artikel 20.
Artikel 23
Dagligt gebyr for ubalance
1. Ved beregningen af hver netbrugers daglige gebyr for ubalance ganger transmissionssystemoperatøren netbrugerens daglige ubalance med den gældende pris, der fastlægges i overensstemmelse med artikel 22.
2. Det daglige gebyr for ubalance anvendes som følger:
a)
hvis en netbrugers daglige ubalancemængde for gasdøgnet er positiv, antages netbrugeren at have solgt gas til transmissionssystemoperatøren svarende til den daglige ubalancemængde og har dermed ret til udbetaling af det daglige gebyr for ubalance fra transmissionssystemoperatøren, og
b)
hvis en netbrugers daglige ubalancemængde for gasdøgnet er negativ, antages netbrugeren at have købt gas af transmissionssystemoperatøren svarende til den daglige ubalancemængde og skal derfor betale det daglige gebyr for ubalance til transmissionssystemoperatøren
KAPITEL VI
INTRADAG-FORPLIGTELSER
Artikel 24
Generelle bestemmelser
1. En transmissionssystemoperatør må kun pålægge intradag-forpligtelser for at tilskynde netbrugere til at forvalte deres intradag-position med henblik på at sikre transmissionsnettets systemintegritet og for at minimere behovet for balancering.
2. Hvis transmissionssystemoperatøren er forpligtet til at give oplysninger til netbrugerne for at gøre dem i stand til at forvalte deres risici i forbindelse med intradag-forpligtelser, skal disse oplysninger gives regelmæssigt. I givet fald stilles oplysningerne til rådighed efter en enkelt anmodning fra hver netbruger.
Artikel 25
Kategorier af intradag-forpligtelser
Der er tre kategorier af intradag-forpligtelser, som hver især skal tilskynde netbrugeren til et bestemt formål, jf. denne artikel:
1)
En intradag-forpligtelse for hele systemet
udformes med henblik på at tilskynde netbrugerne til at holde transmissionsnettet inden for dets driftstekniske grænser, og fastlægger følgende:
a)
de driftstekniske grænser, som nettet skal holdes inden for
b)
de tiltag, som netbrugerne kan iværksætte for at holde transmissionsnettet inden for dets driftstekniske grænser
c)
transmissionssystemoperatørens balancering, når transmissionsnettets driftstekniske grænser er ved at blive nået eller nås
d)
fordelingen af udgifter og/eller indtægter på netbrugerne og/eller konsekvenser for disse netbrugeres intradag-position som følge af transmissionssystemoperatørens balancering
e)
det dermed forbundne vederlag, som baseres på netbrugerens individuelle intradag-position.
2)
En intradag-forpligtelse for balanceringsporteføljer
udformes med henblik på at tilskynde netbrugerne til at holde deres individuelle position inden for en forud fastsat margin, og fastlægger følgende:
a)
for hver balanceringsportefølje den margin, som balanceringsporteføljen skal ligge inden for
b)
hvordan den nævnte margin fastlægges
c)
konsekvenserne for netbrugere, der ikke holder sig inden for den fastlagte margin, og, hvis det er relevant, nærmere oplysninger om, hvordan det dermed forbundne vederlag udregnes
d)
det dermed forbundne vederlag, som baseres på netbrugerens individuelle intradag-position.
3)
En intradag-forpligtelse for et entry-exitpunkt
udformes med henblik på at tilskynde netbrugerne til at begrænse gasstrømmen eller variationen af gasstrømmen under bestemte forhold i bestemte entry-exitpunkter, og fastlægger følgende:
a)
begrænsningerne for gasstrømmen og/eller variationen af gasstrømmen
b)
det entry-exitpunkt eller de grupper af entry-exitpunkter, som begrænsningerne gælder for
c)
de forhold, under hvilke begrænsningerne gælder
d)
konsekvenserne af ikke at overholde begrænsningerne.
Denne forpligtelse kommer oven i alle andre aftaler med slutkunder, og omfatter bl.a. lokale specifikke begrænsninger og forpligtelser vedrørende den fysiske gasstrøm.
Artikel 26
Krav til intradag-forpligtelser
1. Transmissionssystemoperatøren kan forelægge den nationale regulerende myndighed et forslag om at indføre eller ændre en intradag-forpligtelse. En sådan intradag-forpligtelse kan kombinere forskellige elementer fra de typer forpligtelser, der er beskrevet i artikel 25, forudsat at forslaget opfylder de kriterier, der er fastsat i stk. 2. Transmissionssystemoperatørens ret til at forelægge et forslag berører ikke den nationale regulerende myndigheds ret til at træffe en afgørelse på eget initiativ.
2. Alle intradag-forpligtelser skal opfylde følgende kriterier:
a)
en intradag-forpligtelse og eventuelle tilknyttede intradag-gebyrer må ikke udgøre en urimelig hindring for den grænseoverskridende handel eller nye netbrugeres adgang til det relevante marked
b)
en intradag-forpligtelse pålægges kun, hvis netbrugerne har modtaget tilstrækkelige oplysninger før et potentielt intradag-gebyr anvendes på deres tilførsel og/eller udtræk og har rimelige midler til at kunne forvalte deres risici
c)
hovedparten af de omkostninger, som skal afholdes af netbrugerne i forbindelse med deres balanceringsforpligtelser, skal være relateret til deres position ved udgangen af gasdøgnet
d)
i det omfang, det er muligt, skal intradag-gebyrer afspejle transmissionssystemoperatørens omkostninger i forbindelse med en eventuel tilknyttet balancering
e)
en intradag-forpligtelse medfører ikke, at netbrugeres afregning nulstilles i løbet af gasdøgnet
f)
fordelene ved at indføre en intradag-forpligtelse for så vidt angår en økonomisk rationel og effektiv drift af transmissionsnettet opvejer alle potentielle negative virkninger heraf, herunder også for likviditeten af handler i det virtuelle handelspunkt.
3. Transmissionssystemoperatøren kan foreslå forskellige intradag-forpligtelser for forskellige kategorier af entry- og exitpunkter med henblik på at give bedre incitamenter til forskellige kategorier af netbrugere med sigte på at undgå krydssubsidiering. Transmissionssystemoperatørens ret til at forelægge et forslag berører ikke den nationale regulerende myndigheds ret til at træffe en afgørelse på eget initiativ.
4. Transmissionssystemoperatøren skal høre aktørerne, herunder de nationale regulerende myndigheder, de berørte distributionssystemoperatører og transmissionssystemoperatører i tilstødende balanceringszoner, om alle intradag-forpligtelser, som denne påtænker at indføre, herunder metoder og forudsætninger, der er anvendt for at nå frem til den konklusion, at forpligtelsen opfylder kriterierne i stk. 2.
5. Efter høringsprocessen skal transmissionssystemoperatøren udarbejde en henstilling, der bl.a. indeholder det endelige forslag og en analyse af:
a)
nødvendigheden af intradag-forpligtelsen, under hensyntagen til transmissionsnettets egenskaber og den fleksibilitet, der er til rådighed for transmissionssystemoperatøren i form af køb og salg af kortfristede standardprodukter eller brug af balanceringsydelser, jf. kapitel III
b)
de oplysninger, der er til rådighed for netbrugerne, så de kan forvalte deres intradag-positioner rettidigt
c)
den forventede finansielle virkning for netbrugerne
d)
virkningerne for nye netbrugere, som kommer ind på det relevante marked, herunder eventuelle negative virkninger
e)
virkningen for den grænseoverskridende handel, herunder de potentielle konsekvenser for balancering i tilstødende balanceringszoner
f)
virkningerne på det kortfristede engrosmarked for gas, herunder markedets likviditet
g)
hvorvidt intradag-forpligtelsen er ikke-diskriminerende.
6. Transmissionssystemoperatøren forelægger henstillingen for den nationale regulerende myndighed med henblik på godkendelse af forslaget i henhold til proceduren i artikel 27. Sideløbende hermed offentliggør transmissionssystemoperatøren henstillingen, dog med forbehold af eventuelle fortrolighedsforpligtelser, som denne er bundet af, og sender den til ENTSOG til orientering.
Artikel 27
Nationale regulerende myndigheders beslutningstagning
1. Den nationale regulerende myndighed træffer og offentliggør en begrundet afgørelse inden seks måneder efter modtagelsen af den fuldstændige henstilling. Ved afgørelsen af, om den foreslåede intradag-forpligtelse skal godkendes, vurderer den nationale regulerende myndighed, om den pågældende intradag-forpligtelse opfylder kriterierne i artikel 26, stk. 2.
2. Før den nationale regulerende myndighed træffer den begrundede afgørelse, skal den høre de nationale regulerende myndigheder i tilstødende medlemsstater og tage hensyn til disses synspunkter. De nationale regulerende myndigheder i tilstødende medlemsstater kan indhente en udtalelse fra agenturet i henhold til artikel 7, stk. 4, i forordning (EF) nr. 713/2009 om den afgørelse, der er nævnt i stk. 1.
Artikel 28
Bestående intradag-forpligtelser
Hvis transmissionssystemoperatøren har en intradag-forpligtelse eller intradag-forpligtelser på tidspunktet for ikrafttræden af denne forordning, skal transmissionssystemoperatøren senest seks måneder efter denne dato følge proceduren i artikel 26, stk. 5 til 7, og forelægge intradag-forpligtelsen eller -forpligtelserne for den nationale regulerende myndighed med henblik på godkendelse i overensstemmelse med artikel 27, hvis den/de fortsat ønskes anvendt.
KAPITEL VII
UDLIGNINGSORDNINGER
Artikel 29
Principper for udligning
1. Transmissionssystemoperatøren skal hverken tjene eller tabe på at betale og modtage daglige gebyrer for ubalance, intradag-gebyrer, balanceringsgebyrer og andre vederlag i forbindelse med transmissionssystemoperatørens balancering, der anses for at være alle de aktiviteter, som iværksættes af transmissionssystemoperatøren for at opfylde kravene i denne forordning.
2. Transmissionssystemoperatøren skal videregive følgende til netbrugerne:
a)
alle udgifter og indtægter fra daglige gebyrer for ubalance og intradag-gebyrer
b)
alle udgifter og indtægter fra balancering, der iværksættes i henhold til artikel 9, medmindre den nationale regulerende myndighed mener, at disse udgifter og indtægter skyldes manglende effektivitet i henhold til de gældende nationale regler. Denne mening skal være baseret på en vurdering, som:
i)
påviser, i hvilket omfang transmissionssystemoperatøren med rimelighed kunne have mindsket de afholdte udgifter til balancering, og
ii)
skal foretages under hensyntagen til de oplysninger, den tid og de midler, der var til rådighed for transmissionssystemoperatøren på det tidspunkt, hvor denne besluttede at foretage balanceringen
c)
alle andre udgifter og indtægter i forbindelse med balancering, der iværksættes af transmissionssystemoperatøren, medmindre den nationale regulerende myndighed mener, at disse udgifter og indtægter skyldes manglende effektivitet i henhold til de gældende nationale regler.
3. Hvis der gives et incitament til at fremme effektiv balancering, skal det samlede finansielle tab være begrænset til de af transmissionssystemoperatørens udgifter og indtægter, der skyldes manglende effektivitet.
4. Transmissionssystemoperatørerne offentliggør de relevante data om de samlede gebyrer, som er omhandlet i stk. 1, og det samlede udligningsbidrag i forbindelse med balancering med mindst samme hyppighed som de respektive gebyrer faktureres til netbrugerne, dog mindst én gang pr. måned.
5. Uanset stk. 1 og 2 kan transmissionssystemoperatøren i sin balanceringsrolle være underlagt en incitamentsmekanisme, jf. artikel 11.
Artikel 30
Cash flow i forbindelse med udligning
1. Udligningsbidraget i forbindelse med balancering betales af eller til den berørte netbruger.
2. Den nationale regulerende myndighed fastsætter eller godkender og offentliggør metoden til beregning af udligningsbidrag i forbindelse med balancering, herunder bidragenes fordeling mellem netbrugerne, og kreditrisikostyringsregler.
3. Udligningsbidraget i forbindelse med balancering skal stå i forhold til det omfang, i hvilket netbrugeren gør brug af de relevante entry- og exitpunkter eller transmissionsnettet.
4. Udligningsbidrag i forbindelse med balancering anføres særskilt, når de faktureres til netbrugerne, og fakturaen ledsages af tilstrækkelige støtteoplysninger, som er fastlagt i den i stk. 2 omhandlede beregningsmetode.
5. Hvis informationsmodellen variant 2 anvendes, og udligningsbidraget i forbindelse med balancering derfor kan være baseret på prognoser for omkostninger og indtægter, skal transmissionssystemoperatørens metode til beregning af udligningsgebyret omfatte regler for et særskilt udligningsbidrag i forbindelse med balancering, der vedrører ikke-døgnaflæste udtræk.
6. Hvis det er relevant, kan transmissionssystemoperatørens metode til beregning af udligningsbidrag i forbindelse med balancering omfatte regler for fordeling af udligningsbidraget på de forskellige balanceringskomponenter og den efterfølgende fordeling af de modsvarende beløb på netbrugerne med sigte på at reducere krydssubsidiering.
Artikel 31
Ordninger for kreditrisikostyring
1. Transmissionssystemoperatøren har ret til at træffe de nødvendige foranstaltninger og fastsætte relevante kontraktmæssige krav, herunder i forbindelse med kontrol af finansiel sikkerhed, for netbrugere for at afbøde manglende betaling vedrørende eventuelle skyldige beløb i forbindelse med de bidrag, der er omhandlet i artikel 29 og 30.
2. De kontraktmæssige krav skal være gennemsigtige, lige for alle, stå i et rimeligt forhold til formålet og være defineret i den metode, der er omhandlet i artikel 30, stk. 2.
3. I tilfælde af misligholdelse fra en netbrugers side er det ikke transmissionssystemoperatøren, der skal bære opståede tab, forudsat, at de i stk. 1 og 2 omhandlede foranstaltninger og krav er korrekt gennemført, og sådanne tab dækkes i overensstemmelse med den metode, der er omhandlet i artikel 30, stk. 2.
KAPITEL VIII
TILRÅDIGHEDSSTILLELSE AF OPLYSNINGER
Artikel 32
Transmissionssystemoperatørernes informationspligt over for netbrugerne
De oplysninger, som transmissionssystemoperatøren stiller til rådighed for netbrugerne, vedrører:
1)
den samlede status for transmissionsnettet, jf. punkt 3.4, nr. 5), i bilag I til forordning (EF) nr. 715/2009
2)
transmissionssystemoperatørens balancering, jf. kapitel III
3)
netbrugerens tilførsel og udtræk for gasdøgnet, jf. artikel 33 til 42.
Artikel 33
Generelle bestemmelser
1. Hvis transmissionssystemoperatøren ikke allerede stiller oplysningerne til rådighed i henhold til bilag I, punkt 3.1.2, i forordning (EF) nr. 715/2009, stilles alle oplysningerne, der er omhandlet i artikel 32, til rådighed på følgende måde:
a)
tilgængelige på transmissionssystemoperatørens websted eller et andet system, hvor oplysningerne findes i elektronisk format
b)
vederlagsfrit tilgængelige for netbrugerne
c)
brugervenlige
d)
tydelige, kvantificerbare og let tilgængelige
e)
angivet på et ikke-diskriminerende grundlag
f)
angivet i konsistente måleenheder, enten kWh eller kWh/d og kWh/h
g)
angivet på medlemsstatens officielle sprog samt på engelsk.
2. Hvis der ikke kan aflæses en målt mængde fra en måler, kan der anvendes en erstatningsværdi. Denne erstatningsværdi anvendes som en alternativ reference uden nogen yderligere garanti fra transmissionssystemoperatørens side.
3. At give adgang til oplysningerne skal ikke opfattes som at give nogen specifik garanti ud over disse oplysningers tilgængelighed via et fastlagt format og via et fastlagt værktøj såsom en webside eller en webadresse og netbrugernes relaterede adgang til disse oplysninger under normale anvendelsesbetingelser. Transmissionssystemoperatørerne er på ingen måde ansvarlige for at give yderligere garantier, navnlig hvad angår netbrugernes IT-systemer.
4. Den nationale regulerende myndighed træffer beslutning om anvendelsen af én informationsmodel pr. balanceringszone. For så vidt angår tilrådighedsstillelse af oplysninger om intradøgnaflæste tilførsler og udtræk, finder de samme regler anvendelse på alle modellerne.
5. For balanceringszoner, hvor der søges om godkendelse til at anvende informationsmodellen variant 2 efter denne forordnings ikrafttræden, skal transmissionssystemoperatøren eller i givet fald den nationale regulerende myndighed gennemføre en markedshøring.
Artikel 34
Intradøgnaflæste tilførsler og udtræk
1. For intradøgnaflæste tilførsler til og udtræk fra balanceringszonen, hvor en netbrugers allokering matcher dennes godkendte mængde, er transmissionssystemoperatøren ikke forpligtet til at stille andre oplysninger til rådighed end den godkendte mængde.
2. For intradøgnaflæste tilførsler og udtræk fra balanceringszonen, hvor en netbrugers allokering ikke matcher dennes godkendte mængde, stiller transmissionssystemoperatøren i gasdøgn D mindst to ajourføringer til rådighed for netbrugeren af dennes målte gasstrømme for mindst de samlede intradøgnaflæste tilførsler og udtræk, hvorved transmissionssystemoperatøren vælger et af følgende formater:
a)
hver ajourføring dækker gasstrømmene fra begyndelsen af det pågældende gasdøgn D, eller
b)
hver ajourføring dækker de yderligere gasstrømme efter dem, der blev rapporteret i den foregående ajourføring.
3. De første ajourføringer skal mindst dække fire timers gasstrøm i løbet af gasdøgn D. Ajourføringerne stilles til rådighed hurtigst muligt, inden for fire timer efter gasstrømmen, og senest kl. 17.00 UTC (normaltid) eller kl. 16.00 UTC (sommertid).
4. Tidspunktet for den anden ajourføring fastlægges efter den nationale regulerende myndigheds godkendelse og offentliggøres af transmissionssystemoperatøren.
5. Transmissionssystemoperatøren kan anmode netbrugeren om at oplyse, hvilke af oplysningerne, der er omhandlet i stk. 2, denne har adgang til. På grundlag af det modtagne svar stiller den pågældende transmissionssystemoperatør den del af oplysningerne, som netbrugeren ikke har adgang til, til rådighed for denne i overensstemmelse med stk. 2 til 4.
6. Hvis transmissionssystemoperatøren ikke er ansvarlig for at matche gasmængderne mellem netbrugere som led i allokeringsprocessen, skal transmissionssystemoperatøren som en undtagelse til stk. 2 mindst stille oplysninger om de samlede tilførsler og udtræk til rådighed to gange pr. gasdøgn D for det pågældende gasdøgn D.
Artikel 35
Døgnaflæste udtræk
1. Hvis informationsmodellen variant 1 anvendes, stiller transmissionssystemoperatøren i gasdøgn D mindst to ajourføringer til rådighed for netbrugerne af deres tildeling af målte gasstrømme for mindst de samlede døgnaflæste udtræk, hvorved transmissionssystemoperatøren vælger et af følgende formater:
a)
hver ajourføring dækker gasstrømmene fra begyndelsen af det pågældende gasdøgn D, eller
b)
hver ajourføring dækker de yderligere gasstrømme efter dem, der blev rapporteret i den foregående ajourføring.
2. Hver ajourføring stilles til rådighed inden for to timer fra afslutningen af den sidste time af gasstrømme.
Artikel 36
Ikke-døgnaflæste udtræk
1. Hvis informationsgrundmodellen anvendes:
a)
i gasdøgn D-1 stiller transmissionssystemoperatøren en prognose for deres ikke-døgnaflæste udtræk for gasdøgn D til rådighed for netbrugerne senest kl. 12.00 UTC (normaltid) eller kl. 11.00 UTC (sommertid)
b)
i gasdøgn D stiller transmissionssystemoperatøren mindst to ajourføringer af prognosen over deres ikke-døgnaflæste udtræk til rådighed for netbrugerne.
2. Den første ajourføring stilles til rådighed senest kl. 13.00 UTC (normaltid) eller kl. 12.00 UTC (sommertid).
3. Tidspunktet for den anden ajourføring fastlægges efter den nationale regulerende myndigheds godkendelse og offentliggøres af transmissionssystemoperatøren. Herved tages følgende i betragtning:
a)
adgang til kortfristede standardprodukter på en handelsplatform
b)
nøjagtigheden af prognosen for en netbrugers ikke-døgnaflæste udtræk i forhold til prognosens leveringstidspunkt
c)
tidspunktet, hvor renomineringsperioden slutter, jf. artikel 15, stk. 1
d)
tidspunktet for den første ajourføring af prognosen over en netbrugers ikke-døgnaflæste udtræk.
4. Hvis informationsmodellen variant 1 anvendes, stiller transmissionssystemoperatøren i gasdøgn D mindst to ajourføringer til rådighed for netbrugerne af deres tildeling af målte gasstrømme for mindst de samlede ikke-døgnaflæste udtræk, jf. artikel 35.
5. Hvis informationsmodellen variant 2 anvendes, stiller transmissionssystemoperatøren i gasdøgn D-1 en prognose til rådighed for netbrugerne for deres ikke-døgnaflæste udtræk for gasdøgn D, jf. stk. 1, litra a).
Artikel 37
Tilførsler og udtræk efter gasdøgnet
1. Senest ved udgangen af det følgende gasdøgn D+1 stiller transmissionssystemoperatøren oplysninger om den foreløbige allokering af netbrugerens tilførsler og udtræk i gasdøgn D til rådighed for denne sammen med en foreløbig daglig ubalancemængde.
a)
I forbindelse med informationsgrundmodellen og informationsmodellen variant 1 allokeres al gas leveret til distributionssystemet
b)
for informationsmodellen variant 2 skal de ikke-døgnaflæste udtræk være lig med en netbrugers ikke-døgnaflæste udtræk ifølge day ahead-prognosen
c)
for informationsmodellen variant 1 antages den foreløbige allokering og den foreløbige daglige ubalancemængde at være den endelig allokering og den endelige daglige ubalancemængde.
2. Hvis en midlertidig foranstaltning, som omhandlet i artikel 47 til 51, finder anvendelse, kan oplysningerne om en foreløbig allokering og en foreløbig daglig ubalancemængde stilles til rådighed inden for tre gasdøgn efter gasdøgn D, hvis det ikke er teknisk eller driftsmæssigt muligt at overholde bestemmelserne i stk. 1.
3. Transmissionssystemoperatøren stiller oplysningerne om hver netbrugers endelige allokering for dennes tilførsler og udtræk og den endelige daglige ubalancemængde til rådighed inden for en tidsfrist, der fastsættes i henhold til de gældende nationale regler.
Artikel 38
Cost-benefit-analyse
1. Inden to år fra ikrafttræden af denne forordning vurderer transmissionssystemoperatøren omkostninger og fordele ved:
a)
hyppigere tilrådighedsstillelse af oplysninger for netbrugere
b)
kortere frister for tilrådighedsstillelse af oplysninger
c)
forbedring af oplysningernes nøjagtighed.
Cost-benefit-analysen skal omfatte en fordeling af omkostninger og fordele på de involverede kategorier af berørte parter.
2. Transmissionssystemoperatøren hører aktørerne om denne vurdering i samarbejde med distributionssystemoperatørerne, hvor disse berøres.
3. På grundlag af høringsresultaterne træffer den nationale regulerende myndighed beslutning om alle relevante ændringer af tilrådighedsstillelsen af oplysninger.
Artikel 39
Distributionssystemoperatørers og prognoseudstedende parters informationspligt over for transmissionssystemoperatøren
1. Hver distributionssystemoperatør med forbindelse til en balanceringszone og hver prognoseudstedende part stiller de oplysninger til rådighed for transmissionssystemoperatøren i den pågældende balanceringszone, som denne har behov for med henblik på at stille oplysninger til rådighed for netbrugerne i medfør af denne forordning. Det omfatter også distributionssystemets tilførsler og udtræk, uanset om det pågældende system er en del af balanceringszonen eller ej.
2. Oplysningerne, deres format og proceduren for deres tilrådighedsstillelse fastlægges i samarbejde mellem transmissionssystemoperatøren, distributionssystemoperatøren og den prognoseudstedende part, alt efter hvad der er relevant, for at sikre transmissionssystemoperatørens korrekte tilrådighedsstillelse af oplysninger for netbrugerne i henhold til dette kapitel og navnlig kriterierne i artikel 33, stk. 1.
3. Oplysningerne stilles til rådighed for transmissionssystemoperatøren i samme format, som er fastlagt i henhold til de gældende nationale regler, og skal være i overensstemmelse med det format, der anvendes af transmissionssystemoperatøren til at stille oplysningerne til rådighed for netbrugerne.
4. Den nationale regulerende myndighed kan opfordre transmissionssystemoperatøren, distributionssystemoperatøren og den prognoseudstedende part til at foreslå en incitamentsmekanisme vedrørende levering af en nøjagtig prognose for en netbrugers ikke-døgnaflæste udtræk, som skal opfylde kriterierne, der er fastsat for transmissionssystemoperatøren i artikel 11, stk. 4.
5. Den nationale regulerende myndighed udpeger den prognoseudstedende part i en balanceringszone efter forudgående høring af de berørte transmissionssystemoperatører og distributionssystemoperatører. Den prognoseudstedende part er ansvarlig for at prognosticere en netbrugers ikke-døgnaflæste udtræk, og i givet fald den efterfølgende allokering. Den prognoseudstedende part kan være en transmissionssystemoperatør, en distributionssystemoperatør eller en tredjepart.
Artikel 40
Distributionssystemoperatørens informationspligt over for transmissionssystemoperatøren
Distributionssystemoperatørerne stiller oplysninger til rådighed for transmissionssystemoperatørerne om distributionssystemets intradøgnaflæste og døgnaflæste tilførsler og udtræk i overensstemmelse med de oplysningskrav, der er fastsat i artikel 34, stk. 2 til 6, artikel 35 og artikel 37. Oplysningerne stilles til rådighed for transmissionssystemoperatøren inden for en tidsfrist, der er tilstrækkelig til, at transmissionssystemoperatøren kan stille oplysningerne til rådighed for netbrugerne.
Artikel 41
Distributionssystemoperatørers informationspligt over for den prognoseudstedende part
1. Distributionssystemoperatører er ansvarlige for at stille tilstrækkelige og ajourførte oplysninger til rådighed for den prognoseudstedende part med henblik på anvendelse af den prognosemetode for en netbrugers ikke-døgnaflæste udtræk, der er beskrevet i artikel 42, stk. 2. Disse oplysninger skal stilles rettidigt til rådighed i overensstemmelse med de tidsfrister, som den prognoseudstedende part har fastsat som værende i overensstemmelse med sine behov.
2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på informationsmodellen variant 1.
Artikel 42
Den prognoseudstedende parts informationspligt over for transmissionssystemoperatøren
1. Den prognoseudstedende part forelægger transmissionssystemoperatøren prognoser for netbrugerens ikke-døgnaflæste udtræk og efterfølgende allokeringer, som er i overensstemmelse med kravene til oplysninger i artikel 36 og 37. Oplysningerne forelægges transmissionssystemoperatøren inden for en tidsfrist, der er tilstrækkelig til, at transmissionssystemoperatøren kan give oplysningerne til netbrugerne, og for day ahead- og intradag-prognoser for en netbrugers ikke-døgnaflæste udtræk senest én time før de tidsfrister, der er omhandlet i artikel 36, stk. 1, litra a) og b), medmindre transmissionssystemoperatøren og den prognoseudstedende part aftaler et senere tidspunkt, som er tilstrækkeligt til, at transmissionssystemoperatøren kan stille oplysningerne til rådighed for netbrugerne.
2. Metoden til prognoseberegning af en netbrugers ikke-døgnaflæste udtræk baseres på en statistisk efterspørgselsmodel, hvor hvert ikke-døgnaflæst udtræk har sin egen lastprofil bestående af en formel for variationen i efterspørgslen set i forhold til variabler som temperatur, dag i ugen, kundetype og ferieperioder. Metoden sendes til høring, inden den vedtages.
3. Den prognoseudstedende part offentliggør mindst hvert andet år en rapport om nøjagtigheden af prognoserne for en netbrugers ikke-døgnaflæste udtræk.
4. Hvis det er relevant, skal transmissionssystemoperatører stille dataene om gasstrømme til rådighed inden for en tidsfrist, der er tilstrækkelig til, at den prognoseudstedende part kan opfylde sine forpligtelser i henhold til denne artikel.
5. Stk. 2 og 4 finder tilsvarende anvendelse på informationsmodellen variant 1.
KAPITEL IX
LINEPACK-FLEKSIBILITET
Artikel 43
Generelle bestemmelser
1. En transmissionssystemoperatør kan tilbyde netbrugerne linepack-fleksibilitet, når den nationale regulerende myndighed har godkendt de dermed forbundne vilkår og betingelser.
2. Vilkårene og betingelserne for linepack-fleksibilitet skal være i overensstemmelse med netbrugerens ansvar for at balancere sine tilførsler og udtræk i løbet af gasdøgnet.
3. Linepack-fleksibiliteten er begrænset til den linepack-fleksibilitet, der er til rådighed i transmissionsnettet, og som den pågældende transmissionssystemoperatør anser for ikke at være påkrævet til transmissionsfunktioner.
4. Gas, som netbrugere tilfører eller trækker ud af transmissionsnettet i henhold til en fleksibilitetsordning, indgår i beregningen af deres daglige ubalancemængde.
5. Den udligningsordning, der er beskrevet i kapitel VII, finder ikke anvendelse på linepack-fleksibilitet, medmindre andet besluttes af den nationale regulerende myndighed.
6. Netbrugerne underretter den berørte transmissionssystemoperatør om brugen af linepack-fleksibilitet ved hjælp af nomineringer og renomineringer.
7. Transmissionssystemoperatøren kan undlade at kræve, at netbrugerne skal indgive nomineringer og renomineringer, jf. stk. 6, hvis fraværet af en sådan anmeldelse ikke underminerer udviklingen af et kortfristet engrosmarked for gas, og transmissionssystemoperatøren råder over tilstrækkelige oplysninger til at foretage en nøjagtig allokering af brugen af linepack-fleksibilitet det følgende gasdøgn.
Artikel 44
Betingelser for tilrådighedsstillelse af linepack-fleksibilitet
1. Linepack-fleksibilitet kan kun stilles til rådighed, når alle de følgende kriterier er opfyldt:
a)
transmissionssystemoperatøren må ikke være nødt til at indgå kontrakter med andre infrastrukturudbydere, f.eks. lagerfacilitetsoperatører eller LNG-systemoperatører, for at kunne tilbyde linepack-fleksibilitet
b)
indtægterne fra transmissionssystemoperatørens udbud af linepack-fleksibilitet skal mindst svare til de omkostninger, der er påløbet eller påløber ved at udbyde denne fleksibilitet
c)
linepack-fleksibiliteten skal udbydes på et gennemsigtigt og ikke-diskriminerende grundlag og kan udbydes via konkurrencebaserede mekanismer
d)
transmissionssystemoperatøren må hverken direkte eller indirekte afkræve en netbruger eventuelle omkostninger i forbindelse med at tilbyde linepack-fleksibilitet, hvis den pågældende netbruger ikke har kontraheret linepack-fleksibilitet
e)
levering af linepack-fleksibilitet må ikke være til skade for den grænseoverskridende handel.
2. Transmissionssystemoperatøren skal prioritere nedbringelsen af intradag-forpligtelser højere end udbud af linepack-fleksibilitet.
KAPITEL X
MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER
Artikel 45
Midlertidige foranstaltninger: generelle bestemmelser
1. Ved mangel på en tilstrækkelig likviditet på det kortfristede engrosmarked for gas træffer transmissionssystemoperatørerne passende midlertidige foranstaltninger, jf. artikel 47 til 50. Balancering, som transmissionssystemoperatøren gennemfører i forbindelse med midlertidige foranstaltninger, skal fremme likviditeten på det kortfristede engrosmarked for gas i størst muligt omfang.
2. Anvendelse af en midlertidig foranstaltning berører ikke gennemførelsen af enhver anden midlertidig foranstaltning som en alternativ eller supplerende foranstaltning, forudsat at sådanne foranstaltninger sigter mod at fremme konkurrencen og likviditeten på det kortfristede engrosmarked for gas og er i overensstemmelse med de generelle principper, der er fastsat i denne forordning.
3. De midlertidige foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, skal udarbejdes og gennemføres af hver transmissionssystemoperatør i overensstemmelse med den rapport, der er omhandlet i artikel 46, stk. 1, og godkendes af den nationale regulerende myndighed i overensstemmelse med den procedure, der er fastlagt i artikel 46.
4. Rapporten skal indeholde bestemmelser om ophævelsen af midlertidige foranstaltninger senest fem år fra denne forordnings ikrafttræden.
Artikel 46
Midlertidige foranstaltninger: årlig rapport
1. Hvis transmissionssystemoperatøren planlægger at gennemføre eller fortsætte gennemførelsen af midlertidige foranstaltninger, udarbejder denne en rapport, der skal omfatte:
a)
en beskrivelse af det aktuelle udviklingsstade og likviditeten på det kortfristede engrosmarked for gas på det tidspunkt, hvor rapporten udarbejdes, herunder, hvis oplysningerne er til rådighed for transmissionssystemoperatøren, bl.a.:
i)
antallet af transaktioner i det virtuelle handelspunkt og antallet af transaktioner generelt
ii)
bud/tilbudsspredningen og volumen af bud og tilbud
iii)
antal deltagere, som har adgang til det kortfristede engrosmarked for gas
iv)
antal deltagere, som har været aktive på det kortfristede engrosmarked for gas i et givet tidsrum
b)
en beskrivelse af de midlertidige foranstaltninger, der skal gennemføres
c)
årsagerne til at gennemføre de midlertidige foranstaltninger:
i)
en forklaring på, hvorfor de er nødvendige ud fra det aktuelle udviklingsstade på det kortfristede engrosmarked for gas, der er omhandlet i litra b)
ii)
en vurdering af, hvordan de vil øge likviditeten på det kortfristede engrosmarked for gas.
d)
identifikation af de skridt, der tages for at fjerne de midlertidige foranstaltninger, herunder kriterierne for fastlæggelsen af disse skridt og en vurdering af de tilhørende tidsfrister.
2. Transmissionssystemoperatøren hører aktørerne om den foreslåede rapport.
3. Efter høringsprocessen forelægger transmissionssystemoperatøren rapporten for den nationale regulerende myndighed med henblik på godkendelse. Den første rapport forelægges inden seks måneder fra denne forordnings ikrafttræden, og de efterfølgende rapporter, som i givet fald ajourfører den, forelægges årligt.
4. Den nationale regulerende myndighed træffer og offentliggør en begrundet afgørelse inden seks måneder efter modtagelsen af den fuldstændige rapport. Afgørelsen meddeles straks agenturet og Kommissionen. Ved afgørelsen af, hvorvidt rapporten skal godkendes, vurderer den nationale regulerende myndighed dens virkning på balanceringsordninger, harmonisering, fremme af markedsintegration, sikring af ikke-diskrimination, reel konkurrence og et velfungerende gasmarked.
5. Proceduren i artikel 27, stk. 2, finder anvendelse.
Artikel 47
Balanceringsplatform
1. Hvis det kortfristede engrosmarked for gas har eller forventes at have utilstrækkelig likviditet, eller hvis tidsafhængige eller lokalitetsafhængige produkter, som transmissionssystemoperatøren har behov for, ikke med rimelighed kan købes på dette marked, oprettes en balanceringsplatform med sigte på transmissionssystemoperatørens balancering.
2. Transmissionssystemoperatørerne overvejer, hvorvidt der kan oprettes en fælles balanceringsplatform for tilstødende balanceringszoner inden for rammerne af samarbejdet mellem transmissionssystemoperatørerne, eller hvor der er tilstrækkelig sammenkoblingskapacitet til, at en sådan fælles balanceringsplatform anses for at kunne gennemføres effektivt. Hvis der oprettes en fælles balanceringsplatform, drives den af de berørte transmissionssystemoperatører.
3. Hvis den situation, der er omhandlet i stk. 1, ikke har ændret sig grundlæggende efter fem år, kan den nationale regulerende myndighed, uden at dette berører artikel 45, stk. 4, og efter forelæggelse af en passende ændring af rapporten, beslutte at fortsætte driften af balanceringsplatformen i en yderligere periode på højst fem år.
Artikel 48
Alternativ til en balanceringsplatform
Hvis transmissionssystemoperatøren kan påvise, at en balanceringsplatform som følge af utilstrækkelig sammenkoblingskapacitet mellem balanceringszoner ikke kan øge likviditeten på det kortfristede engrosmarked for gas og heller ikke gør transmissionssystemoperatøren i stand til at foretage effektiv balancering, kan transmissionssystemoperatøren benytte et alternativ såsom balanceringsydelser efter forudgående godkendelse fra den nationale regulerende myndighed. Benyttes et sådant alternativ, skal de nærmere betingelser og vilkår for deraf følgende kontrakter og de gældende priser og varigheden specificeres.
Artikel 49
Midlertidigt gebyr for ubalance
1. Hvis de midlertidige foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 45, er nødvendige, kan den afledte pris beregnes i overensstemmelse med rapporten, jf. artikel 46, som træder i stedet for beregningsmetoden for det daglige gebyr for ubalance.
2. I dette tilfælde kan den afledte pris baseres på en fastsat pris, en erstatning for markedsprisen eller en pris, som afledes af handlerne på balanceringsplatformen.
3. Erstatningen for en markedspris skal søge at opfylde de betingelser, der er fastsat i artikel 22, stk. 6. Udformningen af denne erstatningspris skal tage højde for den potentielle risiko for markedsmanipulation.
Artikel 50
Tolerancer
1. Tolerancer finder kun anvendelse, hvis netbrugere ikke har adgang til:
a)
et kortfristet engrosmarked for gas, som har tilstrækkelig likviditet
b)
gas, der er nødvendig for at udligne kortfristede udsving i gasefterspørgsel eller -udbud eller
c)
tilstrækkelige oplysninger om deres tilførsel og udtræk.
2. En tolerance anvendes:
a)
på en netbrugers daglige ubalancemængde
b)
på et gennemsigtig og ikke-diskriminerende grundlag
c)
kun i det nødvendige omfang og i den kortest mulige periode.
3. Anvendelsen af en tolerance kan mindske en netbrugers finansielle risiko fra den marginale salgspris eller den marginale købspris for en del af eller hele netbrugerens daglige ubalancemængde for det pågældende gasdøgn.
4. Tolerancetærsklen er den største mængde gas, der skal købes eller sælges af hver netbruger til en vægtet gennemsnitspris. Hvis der er en resterende mængde gas, som udgør hver netbrugers daglige ubalancemængde, som overstiger tolerancetærsklen, sælges eller købes denne mængde til hhv. den marginale salgspris eller den marginale købspris.
5. Udformningen af tolerancetærsklen:
a)
skal afspejle transmissionsnettets fleksibilitet og netbrugerens behov
b)
skal afspejle netbrugerens risikoniveau ved forvaltning af dennes balance af tilførsler og udtræk
c)
må ikke underminere udviklingen af det kortfristede engrosmarked for gas
d)
må ikke føre til en urimelig forøgelse af transmissionssystemoperatørens udgifter til balancering
6. Tolerancetærsklen beregnes ud fra hver netbrugers tilførsler og udtræk, med undtagelse af handler i det virtuelle handelspunkt, for hvert gasdøgn. Underkategorierne fastsættes i henhold til de gældende nationale regler.
7. Den tolerancetærskel, der gælder for et ikke-døgnaflæst udtræk, som er fastsat i henhold til de gældende nationale regler, skal være baseret på forskellen mellem den relevante prognose for en netbrugers ikke-døgnaflæste udtræk og allokeringen for ikke-døgnaflæste udtræk.
8. Tolerancetærsklen kan omfatte et element, der beregnes under hensyntagen til anvendelsen af prognosens afvigelse for en netbrugers ikke-døgnaflæste udtræk, der er den mængde som den relevante prognose:
a)
ligger over allokeringen for ikke-døgnaflæste udtræk, hvis den daglige ubalancemængde er positiv
b)
ligger under allokeringen for ikke-døgnaflæste udtræk, hvis den daglige ubalancemængde er negativ.
KAPITEL XI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER OG OVERGANGSBESTEMMELSER
Artikel 51
Frigivelse af transmissionssystemoperatørens overskydende fleksibilitet
1. Hvis der findes langfristede kontrakter om indkøb af fleksibilitet, herunder kontrakter med en løbetid på over et år, som er gældende på datoen for denne forordnings ikrafttræden, og som giver transmissionssystemoperatøren ret til udtræk eller tilførsel af specificerede gasmængder, skal transmissionssystemoperatøren søge at reducere disse fleksibilitetsmængder.
2. Ved bestemmelsen af den overskydende mængde fleksibilitet, der er til rådighed for tilførsel eller udtræk i henhold til en gældende langfristet kontrakt, skal transmissionssystemoperatøren tage hensyn til brugen af kortfristede standardprodukter.
3. Overskydende fleksibilitet kan frigives enten:
a)
i henhold til de vilkår og betingelser, der er fastsat i den gældende kontrakt, hvis den indeholder bestemmelser, der gør det muligt at reducere den kontraherede gasmængde og/eller at ophæve den gældende kontrakt, eller
b)
på følgende måde i mangel af sådanne kontraktlige rettigheder:
i)
kontrakten forbliver gældende indtil dens udløb i henhold til de gældende betingelser og vilkår
ii)
de kontraherende parter overvejer yderligere arrangementer med henblik på at frigive eventuel overskydende gas, som ikke er nødvendig til balanceringsformål, til markedet, så andre netbrugere får adgang til større mængder fleksibilitet.
4. Hvis det i henhold til den gældende aftale er muligt at reducere fleksibiliteten med en mængde svarende til den disponible overskydende mængde, skal transmissionssystemoperatøren reducere en sådan fleksibilitet så hurtigt, som det med rimelighed er muligt efter denne forordnings ikrafttræden, eller så snart, det kan fastslås, at der en overskydende mængde.
5. Transmissionssystemoperatøren hører berørte aktører om specifikke forslag, der skal gennemføres som midlertidige foranstaltninger med henblik på frigivelse af eventuel overskydende fleksibilitet i henhold til en gældende langfristet kontrakt.
6. Transmissionssystemoperatøren offentliggør oplysninger om balancering, der iværksættes i henhold til den gældende langfristede kontrakt.
7. Den nationale regulerende myndighed kan fastsætte mål for den andel, hvormed de langfristede kontrakter bør reduceres med henblik på at øge likviditeten på det kortfristede engrosmarked for gas.
Artikel 52
Overgangsbestemmelser
1. Den nationale regulerende myndighed kan på grundlag af en transmissionssystemoperatørs begrundede anmodning give denne fireogtyve måneder fra 1. oktober 2014 til at efterkomme denne forordnings bestemmelser, forudsat at transmissionssystemoperatøren ikke har gennemført nogen af de i kapitel X omhandlede midlertidige foranstaltninger. Hvis den nationale regulerende myndighed benytter sig af denne mulighed, finder nærværende forordning ikke anvendelse i den pågældende transmissionssystemoperatørs balanceringszone i den overgangsperiode, der er fastsat i den nationale regulerende myndigheds afgørelse.
2. Den nationale regulerende myndighed træffer og offentliggør en begrundet afgørelse i henhold til stk. 1 inden tre måneder efter modtagelsen af en sådan anmodning. Afgørelsen meddeles straks agenturet og Kommissionen.
Artikel 53
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Forordningen anvendes fra den 1. oktober 2015, dog med forbehold af artikel 28, artikel 33, stk. 5, artikel 38, stk. 1, artikel 45, stk. 4, artikel 46, stk. 3, artikel 51 og artikel 52.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. marts 2014.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 312/2014,
annettu 26 päivänä maaliskuuta 2014,
kaasunsiirtoverkkojen tasehallintaa koskevan verkkosäännön vahvistamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskevista edellytyksistä ja asetuksen (EY) N:o 1775/2005 kumoamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2009 (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 11 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Jotta voitaisiin lisätä kilpailukykyä ja varmistaa, että kaikki kuluttajat voivat ostaa energiaa edullisimpaan hintaan, on ratkaisevan tärkeää toteuttaa kiireellisesti täysin toimivat ja yhteenliitetyt energian sisämarkkinat, joiden avulla voidaan taata kohtuuhintainen ja kestävä energiansaanti unionin taloutta varten.
(2)
Markkinoiden yhdentämisen kannalta on tärkeää, että kaasunsiirtoverkkojen tasehallintaa koskevilla säännöillä helpotetaan kaasukauppaa tasehallinta-alueiden rajojen yli ja edistetään tällä tavoin markkinoiden likviditeetin kehittymistä. Sen vuoksi tässä asetuksessa vahvistetaan koko unionia koskevat yhdenmukaistetut tasehallintasäännöt, joiden tavoitteena on antaa verkonkäyttäjille varmuus siitä, että ne voivat hallita tasehallintapositioitaan eri tasehallinta-alueilla taloudellisesti tehokkaalla ja syrjimättömällä tavalla koko unionissa.
(3)
Tällä asetuksella edistetään sellaisten kilpailulle avointen lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden kehittymistä Euroopan unionissa, joiden ansiosta kaasua voidaan tarjota joustavasti ostoon ja myyntiin mistä tahansa lähteestä markkinamekanismien avulla, jolloin verkonkäyttäjät voivat tasapainottaa tehokkaasti tasehallintasalkkunsa tai siirtoverkonhaltija voi käyttää kaasujoustoa tasapainottaessaan siirtoverkkoa.
(4)
Asetuksessa (EY) N:o 715/2009 vahvistetaan syrjimättömät säännöt maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskeville edellytyksille, millä pyritään varmistamaan kaasun sisämarkkinoiden moitteeton toiminta. Markkinaperusteiset tasehallintasäännöt antavat verkonkäyttäjille kustannuksia vastaavien tasepoikkeamamaksujen muodossa taloudellisen kannustimen tasapainottaa niiden tasehallintasalkut.
(5)
Verkonkäyttäjien vastuulla on tasapainottaa syöttönsä otoillaan. Tässä yhteydessä tasehallintasäännöillä pyritään edistämään lyhytaikaisia kaasutukkumarkkinoita, joille perustetaan kauppapaikkoja helpottamaan verkonkäyttäjien ja siirtoverkonhaltijan välistä kaasukauppaa. Siirtoverkonhaltijat suorittavat siirtoverkkojen fyysisen tasapainottamisen, kun se on tarpeen. Näin toimiessaan siirtoverkonhaltijoiden olisi noudatettava priorisointijärjestystä. Priorisointijärjestys muodostetaan siten, että siirtoverkonhaltijat hankkivat kaasua ottamalla huomioon sekä taloudelliset että toiminnalliset näkökohdat ja käyttämällä tuotteita, jotka voidaan toimittaa mahdollisimman laajasta joustolähteiden valikoimasta, nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksista ja varastoista saatavat tuotteet mukaan luettuina. Siirtoverkonhaltijoiden olisi pyrittävä tyydyttämään mahdollisimman suuri osa kaasun tasapainottamistarpeistaan ostamalla ja myymällä lyhytaikaisia standardoituja tuotteita lyhytaikaisilla kaasutukkumarkkinoilla.
(6)
Jotta verkonkäyttäjät voisivat tasapainottaa tasehallintasalkkunsa, tässä asetuksessa asetetaan myös tietojen antamista koskevat vähimmäisvaatimukset markkinaperusteisen tasehallintajärjestelmän täytäntöönpanoa varten. Sen vuoksi tämän asetuksen mukaisilla tietovirroilla pyritään tukemaan päiväkohtaista tasehallintajärjestelmää, ja niiden on tarkoitus toimia tietokokonaisuutena, joka auttaa verkonkäyttäjää hallitsemaan kustannustehokkaasti riskejään ja mahdollisuuksiaan.
(7)
Kaupallisesti arkaluonteisten tietojen suojaamisen lisäksi siirtoverkonhaltijoiden olisi tämän asetuksen mukaisesti käsiteltävä niille tätä asetusta sovellettaessa toimitettuja tietoja luottamuksellisina, eivätkä ne saisi paljastaa kolmansille osapuolille näitä tietoja kokonaan tai osittain, paitsi jos ja siinä määrin kuin niillä on siihen laillinen oikeus.
(8)
Tämä asetus on annettu asetuksen (EY) N:o 715/2009 perusteella, jota se täydentää ja jonka erottamattoman osan se muodostaa. Muissa säädöksissä asetukseen (EY) N:o 715/2009 tehtyjen viittausten on katsottava olevan viittauksia myös tähän asetukseen. Tätä asetusta sovelletaan vapautuksen piiriin kuulumattomaan kapasiteettiin sellaisissa merkittävissä uusissa infrastruktuureissa, jotka ovat saaneet vapautuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/73/EY (2) 32 artiklan tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY (3) entisen 18 artiklan soveltamisesta, siinä määrin kuin tämän asetuksen soveltaminen ei heikennä kyseistä vapautusta. Tätä asetusta sovelletaan ottaen huomioon yhdysputkien erityisluonne.
(9)
Tämä asetus on laadittu asetuksen (EY) N:o 715/2009 6 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Siinä jatketaan asetuksen (EY) N:o 715/2009 21 artiklassa vahvistettujen tasehallintasääntöjen yhdenmukaistamista kaasukaupan helpottamiseksi.
(10)
Tämä asetus sisältää jakeluverkonhaltijoihin sovellettavia säännöksiä, joiden tarkoituksena on yhdenmukaistaa jakeluverkonhaltijoiden tehtäviä vain jos ja siinä määrin kuin näiden säännösten asianmukainen täytäntöönpano sitä edellyttää.
(11)
Kansallisten sääntelyviranomaisten ja siirtoverkonhaltijoiden olisi otettava huomioon parhaat käytännöt ja pyrkimykset, joilla voidaan yhdenmukaistaa tämän asetuksen täytäntöönpanomenettelyjä. Viraston ja kansallisten sääntelyviranomaisten olisi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 713/2009 (4) 7 artiklan mukaisesti varmistettava, että tasehallintasäännöt pannaan koko unionissa mahdollisimman tehokkaasti täytäntöön.
(12)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2009/73/EY 51 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tällä asetuksella vahvistetaan verkkosääntö, jossa esitetään kaasun tasehallintasäännöt, mukaan luettuina verkkoon liittyvät säännöt ilmoitusmenettelyistä ja säännöt tasepoikkeamamaksuista, päiväkohtaiseen tasepoikkeamamaksuun liittyvistä selvitysmenettelyistä ja siirtoverkonhaltijoiden verkkojen välisestä toiminnallisesta tasehallinnasta.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan unionin rajojen sisäpuolella oleviin tasehallinta-alueisiin.
2. Tätä asetusta ei sovelleta niissä jäsenvaltioissa oleviin tasehallinta-alueisiin, joilla on voimassa direktiivin 2009/73/EY 49 artiklaan perustuva poikkeus.
3. Tätä asetusta ei sovelleta täsmäytykseen, joka olisi tehtävä määränjakojen ja myöhemmin loppukuluttajien mittarilukemista saadun todellisen kulutuksen välillä, kun tällaisia lukemia on saatavilla.
4. Tätä asetusta ei sovelleta hätätilanteissa, joissa siirtoverkonhaltijan on tarvittaessa pantava täytäntöön sovellettavien kansallisten sääntöjen ja toimista kaasunsaannin turvaamiseksi 20 päivänä lokakuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 994/2010 (5) mukaisia erityistoimenpiteitä.
5. Tästä asetuksesta johtuvat verkonkäyttäjien oikeudet ja velvollisuudet koskevat ainoastaan niitä verkonkäyttäjiä, jotka ovat tehneet siirtosopimuksen tai muun oikeudellisesti sitovan sopimuksen, jonka nojalla ne voivat toimittaa kaupankäynti-ilmoituksia 5 artiklan mukaisesti.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 715/2009 2 artiklan, kaasunsiirtojärjestelmien kapasiteetinjakomekanismien verkkosäännön vahvistamisesta ja asetuksen (EY) N:o 715/2009 täydentämisestä annetun komission asetuksen (EU) N:o 984/2013 (6) 3 artiklan sekä direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan määritelmiä. Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan
1.
’tasehallinta-alueella’ syöttö- ja ottojärjestelmää, johon sovelletaan erityistä tasehallintajärjestelmää ja johon voi kuulua jakelujärjestelmiä tai niiden osia;
2.
’tasehallintatoimella’ toimea, jonka siirtoverkonhaltija toteuttaa muuttaakseen siirtoverkkoon tulevia tai siirtoverkosta lähteviä kaasuvirtoja, lukuun ottamatta kuitenkaan sellaiseen kaasuun liittyviä toimia, jonka ei katsota kuuluvan kaasun ottoon järjestelmästä, sekä sellaiseen kaasuun liittyviä toimia, jota siirtoverkonhaltija käyttää järjestelmän toimintaan;
3.
’tasehallinnan neutralointimaksulla’ maksua, jonka suuruus on niiden määrien erotus, jotka on maksettu tai maksettava siirtoverkonhaltijalle sen suorittamista tasehallintatoiminnoista ja jotka siirtoverkonhaltija on maksanut tai sen on maksettava näistä toiminnoistaan ja jotka on maksettava asianomaisille verkonkäyttäjille tai kannettava näiltä;
4.
’kauppapaikalla’ kauppapaikan ylläpitäjän tarjoamaa ja ylläpitämää sähköistä kauppapaikkaa, jolla kaupankäyntiosapuolet voivat kyseisellä kauppapaikalla sovellettavien ehtojen ja edellytysten mukaisesti jättää ja hyväksyä, mukaan luettuna oikeus tarkistaa ja peruuttaa, sellaista kaasua koskevia osto- ja myyntitarjouksia, jota tarvitaan tasoittamaan kaasun kysynnässä ja tarjonnassa esiintyviä lyhytaikaisia vaihteluja, ja jolla siirtoverkonhaltija käy kauppaa tasehallintatoimien toteuttamiseksi;
5.
’kaupankäyntiosapuolella’ verkonkäyttäjää tai siirtoverkonhaltijaa, jolla on sopimus kauppapaikan ylläpitäjän kanssa ja joka täyttää kauppapaikalla harjoitettavan kaupankäynnin edellytykset;
6.
’tasehallinnan kauppapaikalla’ kauppapaikkaa, jolla siirtoverkonhaltija on kaupankäyntiosapuolena kaikissa kaupoissa;
7.
’tasehallintapalvelulla’ palvelua, jota tarjotaan siirtoverkonhaltijalle sellaista kaasua koskevan sopimuksen perusteella, jota tarvitaan tasoittamaan kaasun kysynnässä ja tarjonnassa esiintyviä lyhytaikaisia vaihteluja, ja joka ei ole lyhytaikainen standardoitu tuote;
8.
’vahvistetulla määrällä’ siirtoverkonhaltijan vahvistamaa kaasumäärää, jonka kuljetus on suunniteltu tai siirretty kaasutoimituspäiväksi D;
9.
’päiväkohtaisella tasepoikkeamamaksulla’ rahamäärää, jonka verkonkäyttäjä maksaa tai saa päiväkohtaisesta tasepoikkeamamäärästä;
10.
’päivittäin mitattavalla’ sitä, että kaasumäärä mitataan ja kerätään yhden kerran kaasutoimituspäivää kohden;
11.
’päivänsisäisesti mitattavalla’ sitä, että kaasumäärä mitataan ja kerätään vähintään kaksi kertaa kaasutoimituspäivän aikana;
12.
’harvemmin kuin päivittäin mitattavalla’ sitä, että kaasumäärä mitataan ja kerätään harvemmin kuin yhden kerran kaasutoimituspäivää kohden;
13.
’tasehallintasalkulla’ verkonkäyttäjän syöttöjen ja ottojen muodostamaa joukkoa;
14.
’siirtomäärällä’ tapauksen mukaan siirtoverkonhaltijan ja verkonkäyttäjän tai verkonkäyttäjien tai tasehallintasalkkujen välillä siirrettävää kaasumäärää;
15.
’määränjaolla’ kilowattitunteina ilmaistua kaasumäärää, jonka siirtoverkonhaltija osoittaa verkonkäyttäjälle syöttönä tai ottona päiväkohtaisen tasepoikkeamamäärän määrittämiseksi;
16.
’uudelleenilmoituskierroksella’ menettelyä, jonka siirtoverkonhaltija toteuttaa toimittaakseen verkonkäyttäjälle vahvistettuja määriä koskevan viestin uudelleenilmoituksen vastaanottamisen jälkeen;
17.
’päivänsisäisellä maksulla’ maksua, jonka siirtoverkonhaltija kantaa verkonkäyttäjältä tai suorittaa verkonkäyttäjälle päivänsisäisen velvoitteen perusteella;
18.
’päivänsisäisellä velvoitteella’ siirtoverkonhaltijan verkonkäyttäjille määräämiä sääntöjä, jotka koskevat verkonkäyttäjien kaasutoimituspäivän aikana tekemiä syöttöjä ja ottoja;
19.
’perustapauksella’ tietojenantomallia, jossa harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevat tiedot muodostuvat seuraavan päivän ja päivänsisäisistä ennusteista;
20.
’muunnelmalla 1’ tietojenantomallia, jossa harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja ja päivittäin mitattavia ottoja koskevat tiedot perustuvat mitattavien virtojen jakoon kaasutoimituspäivän aikana,
21.
’muunnelmalla 2’ tietojenantomallia, jossa harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevat tiedot ovat seuraavan päivän ennuste.
II LUKU
TASEHALLINTAJÄRJESTELMÄ
4 artikla
Yleiset periaatteet
1. Verkonkäyttäjät kantavat vastuun tasehallintasalkkujensa tasapainottamisesta, jotta siirtoverkonhaltijoilla olisi mahdollisimman vähän tarvetta toteuttaa tämän asetuksen mukaisia tasehallintatoimia.
2. Tämän asetuksen mukaisesti vahvistettujen tasehallintasääntöjen on vastattava järjestelmän todellisia vaatimuksia ottaen huomioon siirtoverkonhaltijoiden käytettävissä olevat resurssit, ja niiden on tarjottava verkonkäyttäjille kannustimia, jotta nämä tasapainottaisivat tasehallintasalkkunsa tehokkaasti.
3. Verkonkäyttäjillä on oikeus tehdä siirtoverkonhaltijan kanssa oikeudellisesti sitova sopimus, jonka nojalla ne voivat toimittaa kaupankäynti-ilmoituksia riippumatta siitä, ovatko ne tehneet siirtokapasiteettia koskevia sopimuksia.
4. Tasehallinta-alueella, jolla toimii useampi kuin yksi siirtoverkonhaltija, tätä asetusta sovelletaan kaikkiin kyseisellä alueella toimiviin siirtoverkonhaltijoihin. Jos vastuu niiden siirtoverkkojen tasapainottamisesta on siirretty yksikölle, tätä asetusta sovelletaan kyseiseen yksikköön sovellettavissa kansallisissa säännöissä määritetyssä laajuudessa.
5 artikla
Kaupankäynti-ilmoitukset ja määränjaot
1. Yhdellä tasehallinta-alueella tapahtuva kahden tasehallintasalkun välinen kaasunsiirto on suoritettava luovutusta ja hankintaa koskevien kaupankäynti-ilmoitusten välityksellä, jotka toimitetaan siirtoverkonhaltijalle kaasutoimituspäivää varten.
2. Siirtoverkonhaltijan on vahvistettava kaupankäynti-ilmoitusten toimittamisen, peruuttamisen ja muuttamisen ajankohdat siirtosopimuksessa tai muissa verkonkäyttäjien kanssa tehtävissä oikeudellisesti sitovissa sopimuksissa ottaen huomioon kaupankäynti-ilmoitusten käsittelyyn mahdollisesti tarvittavan ajan. Siirtoverkonhaltijan on annettava verkonkäyttäjille mahdollisuus toimittaa kaupankäynti-ilmoituksia vähän ennen sitä ajankohtaa, jona kaupankäynti-ilmoitus tulee voimaan.
3. Siirtoverkonhaltijan on minimoitava kaupankäynti-ilmoitusten käsittelyaika. Käsittely saa kestää enintään kolmekymmentä minuuttia paitsi silloin, kun kaupankäynti-ilmoituksen voimaantuloaika antaa mahdollisuuden pidentää käsittelyaikaa kahteen tuntiin saakka.
4. Kaupankäynti-ilmoituksessa on oltava ainakin seuraavat tiedot:
a)
kaasutoimituspäivä, joksi kaasu siirretään;
b)
asianomaisia tasehallintasalkkuja koskevat tunnistetiedot;
c)
tieto siitä, onko kyse luovutusta vai hankintaa koskevasta kaupankäynti-ilmoituksesta;
d)
siirtomäärä ilmaistuna yksikkönä kWh/d, kun on kyse päiväkohtaisesta siirtomäärästä, tai yksikkönä kWh/h, kun on kyse tuntikohtaisesta siirtomäärästä, sen mukaan, mitä siirtoverkonhaltija vaatii.
5. Jos siirtoverkonhaltija saa toisiaan vastaavat luovutusta ja hankintaa koskevat kaupankäynti-ilmoitukset ja siirtomäärät ovat samansuuruiset, siirtoverkonhaltija on osoitettava siirtomäärä kyseisiin tasehallintasalkkuihin
a)
ottona luovutusta koskevan kaupankäynti-ilmoituksen tehneen verkonkäyttäjän tasehallintasalkkuun ja
b)
syöttönä hankintaa koskevan kaupankäynti-ilmoituksen tehneen verkonkäyttäjän tasehallintasalkkuun.
6. Jos 5 kohdassa tarkoitetut siirtomäärät eivät ole samansuuruiset, siirtoverkonhaltijan on joko osoitettava toiseen kaupankäynti-ilmoitukseen merkitty pienempi siirtomäärä tai hylättävä kummatkin kaupankäynti-ilmoitukset. Siirtoverkonhaltija vahvistaa sovellettavan säännön sovellettavassa siirtosopimuksessa tai muussa oikeudellisesti sitovassa sopimuksessa.
7. Palveluntarjoajaa ei saa estää toimimasta verkonkäyttäjän puolesta 5 kohtaa sovellettaessa, jos siirtoverkonhaltija on antanut ennakolta luvan tällaiseen toimintaan.
8. Verkonkäyttäjä voi tehdä kaasutoimituspäivää koskevan kaupankäynti-ilmoituksen riippumatta siitä, onko se tehnyt kyseistä kaasutoimituspäivää koskevan ilmoituksen.
9. Edellä olevia 1-8 kohtaa sovelletaan 6 artiklan 3 artiklan a alakohdan mukaisesti kauppaa käyviin siirtoverkonhaltijoihin soveltuvin osin.
III LUKU
TOIMINNALLINEN TASEHALLINTA
6 artikla
Yleiset säännökset
1. Siirtoverkonhaltijan on toteutettava tasehallintatoimia
a)
pitääkseen siirtoverkon sen toimintarajoissa;
b)
saavuttaakseen siirtoverkon putkilinjavarastoinnissa sellaisen aseman päivän lopussa, joka poikkeaa siitä asemasta, joka on oletettu saavutettavan kyseiseksi kaasutoimituspäiväksi ennakoitujen syöttöjen ja ottojen perusteella, ja joka on siirtoverkon taloudellisen ja tehokkaan toiminnan mukainen.
2. Toteuttaessaan tasehallintatoimia siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon ainakin seuraavat tasehallinta-aluetta koskevat seikat:
a)
siirtoverkonhaltijan omat arviot kaasun kysynnästä sen kaasutoimituspäivän aikana ja koko sinä kaasutoimituspäivänä, joksi tasehallintatoimea tai -toimia suunnitellaan;
b)
ilmoituksia ja määränjakoja koskevat tiedot sekä mitatut kaasuvirrat;
c)
kaasunpaineet koko siirtoverkossa (-verkoissa).
3. Siirtoverkonhaltijan on toteutettava tasehallintatoimia
a)
ostamalla tai myymällä lyhytaikaisia standardoituja tuotteita kauppapaikalla; ja/tai
b)
käyttämällä tasehallintapalveluja.
4. Toteuttaessaan tasehallintatoimia siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon seuraavat periaatteet:
a)
tasehallintatoimet on toteutettava syrjimättömästi;
b)
tasehallintatoimissa on otettava huomioon kaikki siirtoverkonhaltijoiden velvollisuudet hoitaa siirtoverkkoa taloudellisesti ja tehokkaasti.
7 artikla
Lyhytaikaiset standardoidut tuotteet
1. Lyhytaikaisilla standardoiduilla tuotteilla käydään kauppaa samana päivänä tai seuraavana päivänä tapahtuvaa toimitusta varten seitsemänä päivänä viikossa kauppapaikan sovellettavien sääntöjen mukaisesti, jotka kauppapaikan ylläpitäjä ja siirtoverkonhaltija ovat määritelleet keskenään.
2. Alulle paneva kaupankäyntiosapuoli on se kaupankäyntiosapuoli, joka tekee osto- tai myyntitarjouksen kauppapaikalla tapahtuvaa kaupankäyntiä varten, ja hyväksyvä kaupankäyntiosapuoli on se kaupankäyntiosapuoli, joka hyväksyy tarjouksen.
3. Jos kauppaa käydään omistuksen kohteena olevalla tuotteella,
a)
yksi kaupankäyntiosapuoli tekee hankintaa koskevan kaupankäynti-ilmoituksen ja toinen tekee luovutusta koskevan kaupankäynti-ilmoituksen;
b)
kummassakin kaupankäynti-ilmoituksessa on ilmoitettava kaasumäärä, joka siirretään siltä kaupankäyntiosapuolelta, joka tekee luovutusta koskevan kaupankäynti-ilmoituksen, sille kaupankäyntiosapuolelle, joka tekee hankintaa koskevan kaupankäynti-ilmoituksen,
c)
jos käytetään tuntikohtaista siirtomäärää, sitä on sovellettava kiinteämääräisesti kaikkiin kaasutoimituspäivän jäljellä oleviin tunteihin tietystä alkamisajasta lähtien, ja sen on oltava kaikkina tätä alkamisaikaa edeltävinä tunteina nolla.
4. Jos kauppaa käydään sijaintiriippuvaisella tuotteella,
a)
siirtoverkonhaltijan on päätettävä, mitä syöttö- ja ottokohtia tai niiden ryhmiä voidaan käyttää;
b)
on täytettävä kaikki 3 kohdassa säädetyt edellytykset;
c)
alulle panevan kaupankäyntiosapuolen on muutettava kaasumäärää, joka on toimitettava tai otettava siirtoverkkoon tai siirtoverkosta tietyssä syöttö- tai ottokohdassa, siirtomäärää vastaavalla määrällä ja todistettava siirtoverkonhaltijalle, että kyseistä määrää on muutettu tällä tavoin.
5. Jos kauppaa käydään aikariippuvaisella tuotteella,
a)
on täytettävä 3 kohdan a ja b alakohdassa säädetyt edellytykset;
b)
tuntikohtaista siirtomäärää on sovellettava kaasutoimituspäivän tunteihin tietystä alkamisajasta lähtien tiettyyn päättymisaikaan saakka, ja sen on oltava kaikkina alkamisaikaa edeltävinä ja kaikkina päättymisajan jälkeisinä tunteina nolla.
6. Jos kauppaa käydään aika- ja sijaintiriippuvaisella tuotteella, 4 kohdan a ja c alakohdassa sekä 5 kohdassa säädettyjen edellytysten on täytyttävä.
7. Kun otetaan käyttöön lyhytaikaisia standardoituja tuotteita, vierekkäisiltä tasehallinta-alueilta olevien siirtoverkonhaltijoiden on tehtävä yhteistyötä määritelläkseen asiaankuuluvat tuotteet. Kunkin siirtoverkonhaltijan on ilmoitettava asianomaisille kauppapaikkojen ylläpitäjille tällaisen yhteistyön tuloksesta ilman aiheetonta viivytystä.
8 artikla
Tasehallintapalvelut
1. Siirtoverkonhaltijalla on oikeus hankkia tasehallintapalveluja sellaisia tilanteita varten, joissa lyhyen aikavälin standardoidut tuotteet eivät ole tosiasiallisesti tai todennäköisesti sopiva keino pitää siirtoverkko sen toimintarajoissa, tai silloin, kun lyhytaikaisilla standardoiduilla tuotteilla ei ole likvidejä markkinoita.
2. Kun siirtoverkonhaltija hankkii tasehallintapalveluja toteuttaakseen niiden avulla tasehallintatoimia, sen on otettava huomioon ainakin seuraavat näkökohdat:
a)
tapa, jolla siirtoverkko pidetään tasehallintapalvelujen avulla sen toimintarajoissa;
b)
tasehallintapalvelujen vasteaika verrattuna saatavilla olevien lyhytaikaisten standardoitujen tuotteiden vasteaikoihin;
c)
tasehallintapalvelujen arvioidut hankinta- ja käyttökustannukset verrattuina saatavilla olevien lyhytaikaisten standardoitujen tuotteiden arvioituihin käyttökustannuksiin;
d)
alue, jolla kaasu on toimitettava;
e)
kaasun laatua koskevat siirtoverkonhaltijan vaatimukset;
f)
se, missä määrin tasehallintapalvelujen hankinta ja käyttö voivat vaikuttaa lyhytaikaisiin kaasutukkumarkkinoihin.
3. Tasehallintapalvelut on hankittava markkinaperusteisella tavalla käyttämällä sovellettavien kansallisten sääntöjen mukaisesti avointa ja syrjimätöntä julkista tarjouskilpailumenettelyä ja ottamalla huomioon erityisesti seuraavat seikat:
a)
ennen kuin siirtoverkonhaltija sitoutuu tasehallintapalvelun hankintasopimukseen sen on julkaistava tarjouspyyntö, joka ei ole rajoittava ja jossa tarjoajille ilmoitetaan tarjouskilpailun tarkoitus, laajuus ja siihen liittyvät ohjeet, jotta tarjoajat voisivat osallistua tarjouskilpailumenettelyyn;
b)
tulokset on julkaistava, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kaupallisesti arkaluonteisten tietojen suojaa, ja kullekin tarjoajalle on ilmoitettava kyseistä tarjoajaa koskevat tulokset.
4. Kansallinen sääntelyviranomainen voi erityistapauksissa hyväksyä muun avoimen ja syrjimättömän menettelyn kuin julkisen tarjouskilpailun käytön.
5. Tasehallintapalvelu saa olla voimassa enintään vuoden, jollei kansallisen sääntelyviranomaisen tekemässä päätöksessä sallita pidempää voimassaoloaikaa, ja tasehallintapalvelu on aloitettava kahdentoista kuukauden kuluessa siitä, kun sopimuspuolet ovat tehneet kyseistä palvelua koskevan sitovan sopimuksen.
6. Siirtoverkonhaltijan on tarkasteltava tasehallintapalvelujensa käyttöä vuosittain uudelleen arvioidakseen, vastaisivatko saatavilla olevat lyhytaikaiset standardoidut tuotteet paremmin siirtoverkonhaltijan toimintavaatimuksia ja voitaisiinko tasehallintapalvelujen käyttöä vähentää seuraavana vuonna.
7. Siirtoverkonhaltijan on julkaistava hankittuja tasehallintapalveluja ja niihin liittyviä kustannuksia koskevat tiedot vuosittain.
9 artikla
Priorisointijärjestys
1. Jollei 6 artiklan 4 kohdassa vahvistetuista periaatteista muuta johdu, siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon seuraavat seikat päättäessään asianmukaisista tasehallintatoimista:
a)
sen on priorisoitava omistuksen kohteena olevien tuotteiden käyttöä muihin saatavilla oleviin lyhytaikaisiin standardoituihin tuotteisiin nähden, jos ja siinä määrin kuin se on tarkoituksenmukaista;
b)
sen on käytettävä muita lyhytaikaisia standardoituja tuotteita, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
1)
sen on käytettävä sijaintiriippuvaisia tuotteita, jos kaasuvirranmuutoksia tarvitaan tietyissä syöttö- ja/tai ottokohdissa ja/tai niiden on käynnistyttävä tiettynä ajankohtana kaasutoimituspäivän aikana, jotta siirtoverkko voidaan pitää sen toimintarajoissa;
2)
sen on käytettävä aikariippuvaisia tuotteita, jos kaasuvirranmuutoksia tarvitaan tiettynä ajankohtana kaasutoimituspäivän aikana, jotta siirtoverkko voidaan pitää sen toimintarajoissa. Siirtoverkonhaltija saa käyttää aikariippuvaista tuotetta vain, jos se on taloudellisempaa ja tehokkaampaa kuin ostaa ja myydä omistuksen kohteena olevien tuotteiden tai sijaintiriippuvaisten tuotteiden yhdistelmä;
3)
sen on käytettävä aika- ja sijaintiriippuvaisia tuotteita, jos kaasuvirran muutoksia tarvitaan tietyissä syöttö- ja/tai ottokohdissa ja tiettynä ajankohtana kaasutoimituspäivän aikana, jotta siirtoverkko voidaan pitää sen toimintarajoissa. Siirtoverkonhaltija saa käyttää aika- ja sijaintiriippuvaista tuotetta vain, jos se on taloudellisempaa ja tehokkaampaa kuin ostaa ja myydä sijaintiriippuvaisten tuotteiden yhdistelmä;
c)
se saa käyttää tasehallintapalveluja vain, jos se arvioi, että lyhytaikaisilla standardoiduilla tuotteilla ei tosiasiallisesti tai todennäköisesti päästä sellaiseen tulokseen, joka tarvitaan siirtoverkon pitämiseksi sen toimintarajoissa.
Siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon kustannustehokkuus a-c alakohdassa tarkoitetuilla priorisointijärjestyksen tasoilla.
2. Käydessään kauppaa lyhytaikaisilla standardoiduilla tuotteilla siirtoverkonhaltijan on priorisoitava päivänsisäisiä tuotteita seuraavan päivän tuotteisiin nähden, jos ja siinä määrin kuin se on asianmukaista.
3. Siirtoverkonhaltija voi pyytää kansalliselta sääntelyviranomaiselta lupaa käydä kauppaa vierekkäisellä tasehallinta-alueella sellaisella kaasulla, joka siirretään kyseiselle tasehallinta-alueelle tai kyseiseltä tasehallinta-alueelta, jolloin tällainen kauppa toimisi vaihtoehtona kaupalle, jota siirtoverkonhaltija käy omistuksen kohteena olevilla tuotteilla ja/tai sijaintiriippuvaisilla tuotteilla omalla (omilla) tasehallinta-alueellaan (-alueillaan). Päättäessään luvan myöntämisestä kansallinen sääntelyviranomainen voi harkita vaihtoehtoisia ratkaisuja, joilla voidaan parantaa kotimarkkinoiden toimintaa. Siirtoverkonhaltijan ja kansallisen sääntelyviranomaisen on tarkasteltava sovellettavia ehtoja ja edellytyksiä vuosittain uudelleen. Tämän tasehallintatoimen käyttö ei saa rajoittaa verkonkäyttäjien mahdollisuutta saada ja käyttää kyseisen yhteenliitäntäpisteen kapasiteettia.
4. Siirtoverkonhaltijan on julkaistava vuosittain tiedot kunkin 1 kohdassa asetetun vaatimuksen mukaisesti toteutettujen sekä 3 kohdan mukaisesti toteutettujen tasehallintatoimien kustannuksista, käyttötiheydestä ja määrästä.
10 artikla
Kauppapaikka
1. Hankkiakseen lyhytaikaisia standardoituja tuotteita siirtoverkonhaltijan on käytävä kauppaa kauppapaikalla, joka täyttää kaikki seuraavat perusteet:
a)
se tarjoaa koko kaasutoimituspäivän ajan riittävää tukea sekä verkonkäyttäjille, jotka käyvät kauppaa lyhytaikaisilla standardoiduilla tuotteilla, että siirtoverkonhaltijoille, jotka käyvät kauppaa tällaisilla tuotteilla toteuttaakseen asianmukaisia tasehallintatoimia;
b)
se tarjoaa avoimen ja syrjimättömän pääsyn;
c)
se tarjoaa palveluja yhdenvertaisen kohtelun mukaisesti;
d)
se varmistaa anonyymin kaupankäynnin ainakin siihen asti, kun liiketoimesta on päätetty;
e)
se tarjoaa kaikille kaupankäyntiosapuolille yksityiskohtaiset tiedot ajankohtaisista osto- ja myyntitarjouksista;
f)
se varmistaa, että kaikista kaupoista ilmoitetaan asianmukaisesti siirtoverkonhaltijalle.
2. Siirtoverkonhaltijan on pyrittävä varmistamaan, että 1 kohdassa vahvistetut perusteet täyttyvät ainakin yhdellä kauppapaikalla. Jos siirtoverkonhaltija ei ole voinut varmistaa, että kyseiset perusteet täyttyvät ainakin yhdellä kauppapaikalla, sen on toteutettava toimenpiteet, jotka tarvitaan 47 artiklan mukaisen tasehallinnan kauppapaikan tai yhteisen tasehallinnan kauppapaikan perustamiseksi.
3. Kun yksittäisestä kaupasta on päätetty, siirtoverkonhaltija antaa kaupankäyntiosapuolten saataville riittävästi yksityiskohtaisia tietoja, jotta kauppa voidaan vahvistaa.
4. Kaupankäyntiosapuolen vastuulla on toimittaa siirtoverkonhaltijalle 5 artiklan mukainen kaupankäynti-ilmoitus, jollei tätä vastuuta ole annettu kauppapaikan ylläpitäjälle tai kolmannelle osapuolelle kauppapaikan sovellettavien sääntöjen mukaisesti.
5. Kauppapaikan ylläpitäjän on
a)
julkaistava kunkin kaupan jälkeen oston marginaalihinnan ja myynnin marginaalihinnan kehitys ilman aiheetonta viivytystä; tai
b)
annettava siirtoverkonhaltijalle tiedot, jos siirtoverkonhaltija päättää julkaista oston marginaalihinnan ja myynnin marginaalihinnan kehityksen. Siirtoverkonhaltijan on julkaistava nämä tiedot ilman aiheetonta viivytystä.
Jos samalla tasehallinta-alueella on useampi kuin yksi kauppapaikan ylläpitäjä, sovelletaan b alakohtaa.
6. Kauppapaikan ylläpitäjä saa antaa verkonkäyttäjille luvan käydä kauppaa kauppapaikallaan vain, jos verkonkäyttäjillä on oikeus tehdä kaupankäynti-ilmoituksia.
7. Jos verkonkäyttäjä menettää oikeutensa tehdä kaupankäynti-ilmoituksia voimassa olevan sopimusjärjestelyn nojalla, siirtoverkonhaltijan on ilmoitettava tästä ilman aiheetonta viivytystä kauppapaikan ylläpitäjälle, minkä seurauksena verkonkäyttäjä menettää väliaikaisesti oikeutensa käydä kauppaa kauppapaikalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita korjaavia toimenpiteitä, joita kauppapaikan ylläpitäjällä on mahdollisuus käyttää tällaisessa tapauksessa kauppapaikan sovellettavien sääntöjen nojalla.
11 artikla
Kannustimet
1. Lyhytaikaisten standardoitujen tuotteiden markkinoiden likviditeetin parantamiseksi kansallinen sääntelyviranomainen voi tarjota siirtoverkonhaltijalle kannustimia, jotta tämä toteuttaisi tasehallintatoimia tehokkaasti tai toteuttaisi niitä mahdollisimman paljon käymällä kauppaa lyhytaikaisilla standardoiduilla tuotteilla.
2. Siirtoverkonhaltija voi antaa kansallisen sääntelyviranomaisen hyväksyttäväksi kannustinmekanismin, jonka on oltava tässä asetuksessa vahvistettujen yleisten periaatteiden mukainen.
3. Ennen kuin siirtoverkonhaltija antaa 2 kohdassa tarkoitetun ehdotuksen, se voi kuulla sidosryhmiä omasta aloitteestaan tai kansallisen sääntelyviranomaisen pyynnöstä.
4. Kannustinmekanismin on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
sen on perustuttava siirtoverkonhaltijan suorituskykyyn siten, että siirtoverkonhaltijalle maksetaan rajattuja maksuja keskimääräistä paremmasta suorituskyvystä ja siirtoverkonhaltijan on maksettava rajattuja maksuja keskimääräistä heikommasta suorituskyvystä ja siirtohaltijan suorituskykyä mitataan vertaamalla sitä ennalta asetettuihin suorituskykytavoitteisiin, joihin voi kuulua muun muassa kustannustavoitteita;
b)
siinä on otettava huomioon keinot, joita siirtoverkonhaltija voi käyttää hallitakseen suorituskykyään;
c)
sen käytössä on otettava asianmukaisesti huomioon asianomaisten osapuolten välinen vastuunjako;
d)
se on mukautettava niiden kaasumarkkinoiden kehitystasoon, joilla se pannaan täytäntöön;
e)
kansallisen sääntelyviranomaisen on tarkasteltava sitä säännöllisesti uudelleen tiiviissä yhteistyössä siirtoverkonhaltijan kanssa arvioidakseen, mitä ja kuinka suuria muutoksia siihen mahdollisesti tarvitaan.
IV LUKU
ILMOITUKSET
12 artikla
Yleiset säännökset
1. Ilmoituksessa ja uudelleenilmoituksessa esitettävä kaasumäärä on ilmoitettava joko yksikkönä kWh/d, jos on kyse päiväkohtaisista ilmoituksista ja uudelleenilmoituksista, tai yksikkönä kWh/h, jos on kyse tuntikohtaisista ilmoituksista ja uudelleenilmoituksista.
2. Siirtoverkonhaltija voi erityistarpeidensa mukaisesti pyytää verkonkäyttäjiä esittämään ilmoituksissa ja uudelleenilmoituksissa muita tietoja tässä asetuksessa vaadittujen tietojen lisäksi, muun muassa tarkan, ajantasaisen ja riittävän yksityiskohtaisen ennusteen odotetuista syötöistä ja otoista.
3. Jäljempänä olevia 13-16 artiklaa, joissa käsitellään eriytettyjä kapasiteettituotteita koskevia ilmoituksia ja uudelleenilmoituksia, sovelletaan eriyttämättömiä kapasiteettituotteita koskeviin ilmoituksiin ja uudelleenilmoituksiin soveltuvin osin. Siirtoverkonhaltijoiden on tehtävä yhteistyötä pannakseen eriyttämättömiä kapasiteettituotteita koskevista ilmoituksista ja uudelleenilmoituksista annetut säännöt täytäntöön yhteenliitäntäpisteissä.
4. Jäljempänä olevilla 15 artiklan 3 kohdalla ja 17 artiklan 1 kohdalla ei rajoiteta kaasunsiirtojärjestelmien kapasiteetinjakomekanismien verkkosäännön vahvistamisesta ja asetuksen (EY) N:o 715/2009 täydentämisestä 14 päivänä lokakuuta 2013 annetun komission asetuksen (EU) N:o 984/2013 (7) 22 artiklassa vahvistetun, keskeytyksen aloittamisen vähimmäisaikaa koskevan säännön soveltamista.
13 artikla
Yhteenliitäntäpisteitä koskevissa ilmoituksissa ja uudelleenilmoituksissa annettavat tiedot
Yhteenliitäntäpisteitä koskevissa ilmoituksissa ja uudelleenilmoituksissa, jotka verkonkäyttäjät antavat siirtoverkonhaltijoille, on oltava ainakin seuraavat tiedot:
1.
yhteenliitäntäpisteen tunnistetiedot;
2.
kaasuvirran suunta;
3.
verkonkäyttäjän tunnistetiedot tai tarvittaessa sen tasehallintasalkun tunnistetiedot;
4.
verkonkäyttäjän vastapuolen tunnistetiedot tai tarvittaessa vastapuolen tasehallintasalkun tunnistetiedot;
5.
sen kaasuvirran alkamis- ja päättymisaika, josta ilmoitus tai uudelleenilmoitus annetaan;
6.
kaasutoimituspäivä D;
7.
siirrettäväksi pyydetty kaasumäärä.
14 artikla
Ilmoitusmenettely yhteenliitäntäpisteissä
1. Verkonkäyttäjällä on oikeus toimittaa siirtoverkonhaltijalle kaasutoimituspäivää D koskeva ilmoitus viimeistään ennen ilmoittamisen määräajan päättymistä kaasutoimituspäivänä D-1. Ilmoittamisen määräaika on klo 13.00 UTC (talviaikaan) tai klo 12.00 UTC (kesäaikaan) kaasutoimituspäivänä D-1.
2. Siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon viimeinen ilmoitus, jonka se on saanut verkonkäyttäjältä ennen ilmoittamisen määräajan päättymistä.
3. Siirtoverkonhaltijan on lähetettävä vahvistettuja määriä koskeva viesti asianomaisille verkonkäyttäjille viimeistään ennen vahvistamisen määräajan päättymistä kaasutoimituspäivänä D-1. Vahvistamisen määräaika on klo 15.00 UTC (talviaikaan) tai klo 14.00 UTC (kesäaikaan) kaasutoimituspäivänä D-1.
4. Yhteenliitäntäpisteen kummankin puolen siirtoverkonhaltijat voivat sopia tarjoavansa ennakkoilmoituskierroksen, jolla
a)
verkonkäyttäjät eivät ole velvollisia toimittamaan ilmoituksia;
b)
verkonkäyttäjät voivat toimittaa siirtoverkonhaltijoille kaasutoimituspäivää D koskevat ilmoitukset viimeistään klo 12.00 UTC (talviaikaan) tai klo 11.00 UTC (kesäaikaan) kaasutoimituspäivänä D-1;
c)
siirtoverkonhaltijan on lähetettävä vahvistettuja määriä koskeva viesti asianomaisille verkonkäyttäjille viimeistään klo 12.30 UTC (talviaikaan) tai klo 11.30 (kesäaikaan) kaasutoimituspäivänä D-1.
5. Jos verkonkäyttäjä ei ole lähettänyt pätevää ilmoitusta ennen ilmoittamisen määräajan päättymistä, asianomaisten siirtoverkonhaltijoiden on sovellettava ilmoitusten oletussääntöä, josta ne ovat sopineet keskenään. Yhteenliitäntäpisteessä voimassa oleva ilmoituksen oletussääntö on annettava siirtoverkonhaltijoiden verkonkäyttäjien saataville.
15 artikla
Uudelleenilmoitusmenettely yhteenliitäntäpisteissä
1. Verkonkäyttäjällä on oikeus toimittaa uudelleenilmoituksia uudelleenilmoitusajan kuluessa, joka alkaa heti vahvistamisen määräajan päätyttyä ja päättyy aikaisintaan kolme tuntia ennen kaasutoimituspäivän D päättymistä. Siirtoverkonhaltijan on käynnistettävä uudelleenilmoituskierros kunkin tunnin alkaessa uudelleenilmoitusajan kuluessa.
2. Siirtoverkonhaltijan on otettava uudelleenilmoituskierroksella huomioon viimeinen uudelleenilmoitus, jonka se on saanut verkonkäyttäjältä ennen uudelleenilmoituskierroksen käynnistymistä.
3. Siirtoverkonhaltijan on lähetettävä vahvistettuja määriä koskeva viesti asianomaisille verkonkäyttäjille kahden tunnin kuluessa kunkin uudelleenilmoituskierroksen käynnistymisestä. Tosiasiallisen kaasuvirranmuutoksen alkamisaika on kaksi tuntia uudelleenilmoituskierroksen käynnistymisen jälkeen, paitsi jos
a)
verkonkäyttäjä pyytää myöhempää aikaa; tai
b)
siirtoverkonhaltija sallii varhaisemman ajan.
4. Oletuksena on, että jokainen kaasuvirranmuutos tapahtuu kunkin tunnin alkaessa.
16 artikla
Yhteenliitäntäpisteitä koskevat erityissäännökset
1. Jos yhteenliitäntäpisteessä on sekä päiväkohtaisia että tuntikohtaisia ilmoituksia ja uudelleenilmoituksia, siirtoverkonhaltijat tai (tarvittaessa) kansalliset sääntelyviranomaiset voivat kuulla sidosryhmiä, jotta voidaan selvittää, olisiko yhteenliitäntäpisteen kummallakin puolella annettava yhdenmukaistettuja ilmoituksia ja uudelleenilmoituksia. Kuulemisessa on tarkasteltava ainakin seuraavia seikkoja:
a)
taloudelliset vaikutukset siirtoverkonhaltijoihin ja verkonkäyttäjiin;
b)
vaikutukset rajat ylittävään kauppaan;
c)
vaikutukset päiväkohtaiseen tasehallintajärjestelmään yhteenliitäntäpisteessä (-pisteissä).
2. Mahdolliset ehdotetut muutokset on hyväksytettävä kuulemisen jälkeen kansallisilla sääntelyviranomaisilla. Kun ehdotetut muutokset on hyväksytty, siirtoverkonhaltijoiden on niiden mukaisesti muutettava olemassa olevia yhteenliittämissopimuksia ja siirtosopimuksia tai muita oikeudellisesti sitovia sopimuksia ja julkaistava kyseiset muutokset.
17 artikla
Ilmoitusten ja uudelleenilmoitusten hylkääminen tai pyydetyn kaasumäärän muuttaminen yhteenliitäntäpisteissä
1. Siirtoverkonhaltija voi hylätä
a)
ilmoituksen tai uudelleenilmoituksen viimeistään kahden tunnin kuluttua ilmoittamisen määräajan päättymisestä tai uudelleenilmoitussyklin käynnistymisestä seuraavissa tapauksissa:
i)
ilmoitus tai uudelleenilmoitus ei ole sisällöltään vaatimusten mukainen;
ii)
sen on toimittanut jokin muu yksikkö kuin verkonkäyttäjä;
iii)
päiväkohtaisen ilmoituksen tai uudelleenilmoituksen hyväksyminen johtaisi negatiiviseen epäsuoraan virtausmäärään;
iv)
se ylittää verkonkäyttäjälle jaetun kapasiteetin;
b)
uudelleenilmoituksen viimeistään kahden tunnin kuluttua uudelleenilmoituskierroksen käynnistymisestä seuraavissa muissa tapauksissa:
i)
uudelleenilmoitus ylittää verkonkäyttäjälle jäljellä oleviksi tunneiksi jaetun kapasiteetin, paitsi jos annetulla uudelleenilmoituksella pyydetään keskeytyvää kapasiteettia, kun siirtoverkonhaltija sellaista tarjoaa;
ii)
tuntikohtaisen uudelleenilmoituksen hyväksyminen johtaisi odotettuun kaasuvirranmuutokseen ennen uudelleenilmoituskierroksen päätymistä.
2. Siirtoverkonhaltija ei saa hylätä verkonkäyttäjän ilmoitusta ja uudelleenilmoitusta pelkästään sillä perusteella, että kyseisen verkonkäyttäjän suunnitellut syötöt eivät vastaa sen suunniteltuja ottoja.
3. Jos uudelleenilmoitus hylätään, siirtoverkonhaltijan on käytettävä verkonkäyttäjän viimeistä vahvistettua määrä, jos sellainen on olemassa.
4. Rajoittamatta erityisehtoja ja -edellytyksiä, joita sovelletaan keskeytyvään kapasiteettiin ja ylikuormituksen hallintaa koskevien sääntöjen piiriin kuuluvaan kapasiteettiin, siirtoverkonhaltija saa periaatteessa muuttaa ilmoituksessa tai uudelleenilmoituksessa pyydettyä kaasumäärää ainoastaan poikkeustapauksissa ja hätätilanteissa, kun verkon varmuuteen ja stabiiliuteen kohdistuu ilmeinen vaara. Siirtoverkonhaltijan on ilmoitettava kaikista tällaisista toteutetuista toimista kansalliselle sääntelyviranomaiselle.
18 artikla
Ilmoitus- ja uudelleenilmoitusmenettely muissa pisteissä kuin yhteenliitäntäpisteissä
1. Kansallisen sääntelyviranomaisen on siirtoverkonhaltijaa kuultuaan vahvistettava, missä muissa pisteissä kuin yhteenliitäntäpisteissä vaaditaan ilmoituksia ja uudelleenilmoituksia, jollei tätä ole jo vahvistettu.
2. Jos ilmoituksia ja uudelleenilmoituksia vaaditaan muissa pisteissä kuin yhteenliitäntäpisteissä, sovelletaan seuraavia periaatteita:
a)
verkonkäyttäjillä on oikeus tehdä kaasutoimituspäiväksi uudelleenilmoituksia;
b)
siirtoverkonhaltijan on vahvistettava tai hylättävä tehdyt ilmoitukset ja uudelleenilmoitukset ottaen huomioon 17 artiklan mukaiset aikarajat.
V LUKU
PÄIVÄKOHTAISET TASEPOIKKEAMAMAKSUT
19 artikla
Yleiset säännökset
1. Verkonkäyttäjän on (tapauksen mukaan) maksettava tai saatava päiväkohtaiset tasepoikkeamamaksut kunkin kaasutoimituspäivän päiväkohtaisesta tasepoikkeamamäärästään.
2. Päiväkohtaiset tasepoikkeamamaksut on ilmoitettava erikseen siirtoverkonhaltijan verkonkäyttäjille osoittamissa laskuissa.
3. Päiväkohtaisen tasepoikkeamamaksun on vastattava kustannuksia, ja siinä on otettava huomioon mahdolliset siirtoverkonhaltijan tasehallintatoimiin liittyvät hinnat sekä 22 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu pieni mukautus.
20 artikla
Päiväkohtaisen tasepoikkeamamaksun laskentamenetelmä
1. Siirtoverkonhaltijan on hyväksytettävä tasehallinta-alueellaan käytettävä päiväkohtaisen tasepoikkeamamaksun laskentamenetelmä kansallisella sääntelyviranomaisella.
2. Kun päiväkohtaisen tasepoikkeaman laskentamenetelmä on hyväksytty, se on julkaistava asiaankuuluvalla verkkosivustolla. Sen mahdolliset päivitykset on julkaistava viipymättä.
3. Päiväkohtaisen tasepoikkeamamaksun laskentamenetelmässä on vahvistettava
a)
21 artiklan mukainen päiväkohtaisen tasepoikkeamamäärän laskenta;
b)
22 artiklan mukainen sovellettavan hinnan johtaminen; ja
c)
muut tarvittavat parametrit.
21 artikla
Päiväkohtaisen tasepoikkeamamäärän laskenta
1. Siirtoverkonhaltijan on laskettava kultakin kaasutoimituspäivältä päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä verkonkäyttäjän jokaista tasehallintasalkkua varten seuraavan kaavan mukaisesti:
päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä = syötöt - otot
2. Päiväkohtaisen tasepoikkeamamäärän laskentaa on mukautettava vastaavasti, jos
a)
tarjotaan putkilinjavarastointiin liittyvää joustopalvelua; ja/tai
b)
käytössä on järjestely, jossa verkonkäyttäjät toimittavat kaasua, luontoissuorituksena toimitettava kaasu mukaan luettuna, korvaamaan
i)
kaasu, jonka ei katsota kuuluvan kaasun ottoon järjestelmästä, kuten hävikit ja mittausvirheet; ja/tai
ii)
siirtoverkonhaltijan järjestelmän toimintaan käyttämä kaasu, kuten polttokaasu.
3. Jos verkonkäyttäjän kaasutoimituspäiväksi tekemien syöttöjen summa vastaa sen kyseiseksi kaasutoimituspäiväksi tekemien ottojen summaa, verkonkäyttäjän taseen katsotaan olevan kyseisen kaasutoimituspäivän osalta tasapainossa.
4. Jos verkonkäyttäjän kaasutoimituspäiväksi tekemien syöttöjen summa ei vastaa sen kyseiseksi kaasutoimituspäiväksi tekemien ottojen summaa, verkonkäyttäjän taseen katsotaan olevan kyseisen kaasutoimituspäivän osalta epätasapainossa, jolloin on sovellettava 23 artiklan mukaisia päiväkohtaisia tasepoikkeamamaksuja.
5. Siirtoverkonhaltijan on ilmoitettava verkonkäyttäjälle tämän alustavat ja lopulliset päiväkohtaiset tasepoikkeamamäärät 37 artiklan mukaisesti.
6. Päiväkohtaisen tasepoikkeamamaksun on perustuttava lopulliseen päiväkohtaiseen tasepoikkeamamäärään.
22 artikla
Sovellettava hinta
1. Sovellettava hinta määritetään 23 artiklan mukaista päiväkohtaisen tasepoikkeamamaksun laskentaa varten seuraavasti:
a)
myynnin marginaalihinta, jos päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä on positiivinen (eli verkonkäyttäjä on tehnyt kyseiseksi kaasutoimituspäiväksi enemmän syöttöjä kuin ottoja); tai
b)
oston marginaalihinta, jos päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä on negatiivinen (eli verkonkäyttäjä on tehnyt kyseiseksi kaasutoimituspäiväksi enemmän ottoja kuin syöttöjä).
2. Kunkin kaasutoimituspäivän myynnin marginaalihinta ja oston marginaalihinta lasketaan seuraavasti:
a)
myynnin marginaalihinta on seuraavista kahdesta hinnasta pienempi:
i)
kaikkien sellaisten kaasutoimituspäivää koskevien myyntien pienin hinta, jotka käydään omistuksen kohteena olevilla tuotteilla ja joihin siirtoverkonhaltija osallistuu; tai
ii)
kyseiselle kaasutoimituspäivälle laskettu kaasun painotettu keskihinta miinus pieni mukautus;
b)
oston marginaalihinta on seuraavista kahdesta hinnasta suurempi:
i)
kaikkien sellaisten kaasutoimituspäivää koskevien ostojen suurin hinta, jotka käydään omistuksen kohteena olevilla tuotteilla ja joihin siirtoverkonhaltija osallistuu; tai
ii)
kyseiselle kaasutoimituspäivälle laskettu kaasun painotettu keskihinta plus pieni mukautus.
3. Myynnin marginaalihinnan, oston marginaalihinnan ja painotetun keskihinnan määrittämiseksi niihin liittyvät kaupat on käytävä siirtoverkonhaltijan ennalta yksilöimillä kauppapaikoilla, jotka kansallinen sääntelyviranomainen on hyväksynyt. Painotettu keskihinta on sellaisten kaasutoimituspäivää koskevien kauppojen energiayksiköllä painotettu keskihinta, jotka käydään omistuksen kohteena olevilla tuotteilla virtuaalisella kauppapaikalla.
4. Sellaisia tapauksia varten, joissa myynnin marginaalihintaa ja/tai oston marginaalihintaa ei voida määrittää 2 artiklan a ja b alakohdan mukaisesti, on vahvistettava oletussääntö.
5. Sijaintiriippuvaisten tuotteiden hinnat voidaan siirtoverkonhaltijan ehdotuksesta ja kansallisen sääntelyviranomaisen suostumuksella ottaa myynnin marginaalihinnan, oston marginaalihinnan ja painotetun keskihinnan määrityksessä huomioon, jolloin on vastaavasti otettava huomioon, missä määrin siirtoverkonhaltija käyttää sijaintiriippuvaisia tuotteita.
6. Pienen mukautuksen on oltava seuraavien vaatimusten mukainen:
a)
sen on kannustettava verkonkäyttäjiä tasapainottamaan syöttönsä ja ottonsa;
b)
se on suunniteltava ja sitä on sovellettava syrjimättömällä tavalla, jottei
i)
estettäisi uusien toimijoiden pääsyä markkinoille;
ii)
estettäisi kilpailumarkkinoiden kehittymistä;
c)
se ei saa haitata rajat ylittävää kauppaa;
d)
se ei saa johtaa siihen, että päiväkohtaisista tasepoikkeamamaksuista koituu verkonkäyttäjille kohtuuton taloudellinen riski.
7. Pienen mukautuksen arvo voi olla myynnin marginaalihinnan määrityksessä eri kuin oston marginaalihinnan määrityksessä. Pienen mukautuksen arvo saa olla enintään kymmenen prosenttia painotetusta keskihinnasta, paitsi jos asianomainen siirtoverkonhaltija voi perustella tämän prosenttirajan ylityksen kansalliselle sääntelyviranomaiselle ja saa siltä hyväksynnän 20 artiklan mukaisesti.
23 artikla
Päiväkohtainen tasepoikkeamamaksu
1. Laskeakseen päiväkohtaiset tasepoikkeamamaksut kullekin verkonkäyttäjälle siirtoverkonhaltijan on kerrottava verkonkäyttäjän päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä 22 artiklan mukaisella sovellettavalla hinnalla.
2. Päiväkohtaisia tasepoikkeamamaksuja on sovellettava seuraavasti:
a)
jos verkonkäyttäjän päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä on kaasutoimituspäivän osalta positiivinen, verkonkäyttäjän katsotaan myyneen siirtoverkonhaltijalle kaasua päiväkohtaista tasepoikkeamamäärää vastaavan määrän, minkä vuoksi verkonkäyttäjällä on oikeus saada siirtoverkonhaltijalta hyvitys päiväkohtaisten tasepoikkeamamaksujen osalta; ja
b)
jos verkonkäyttäjän päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä on negatiivinen, verkonkäyttäjän katsotaan ostaneen siirtoverkonhaltijalta kaasua päiväkohtaista tasepoikkeamamäärää vastaavan määrän, minkä vuoksi verkonkäyttäjä on velvollinen maksamaan siirtoverkonhaltijalle päiväkohtaiset tasepoikkeamamaksut.
VI LUKU
PÄIVÄNSISÄISET VELVOITTEET
24 artikla
Yleiset säännökset
1. Siirtoverkonhaltija saa soveltaa päivänsisäisiä velvoitteita ainoastaan kannustaakseen verkonkäyttäjiä hallitsemaan päivänsisäistä positiotaan, jotta se voisi varmistaa siirtoverkkonsa järjestelmän toimivuuden ja minimoida tarpeensa toteuttaa tasehallintatoimia.
2. Jos siirtoverkonhaltija on velvollinen antamaan verkonkäyttäjille tietoja, jotta nämä voisivat hallita päivänsisäisiin positioihinsa liittyviä riskejään, niitä on annettava säännöllisesti. Tarvittaessa tiedot on annettava kunkin verkonkäyttäjän kerran esittämästä pyynnöstä.
25 artikla
Päivänsisäisten velvoitteiden tyypit
Päivänsisäisiä velvoitteita on kolmea tyyppiä, joista jokainen kannustaa verkonkäyttäjää tässä artiklassa vahvistettuun erityistavoitteeseen:
1.
Koko verkkoa koskeva päivänsisäinen velvoite
on suunniteltava siten, että se kannustaa verkonkäyttäjiä pitämään siirtoverkon sen toimintarajoissa, ja siinä on vahvistettava
a)
siirtoverkon toimintarajat, joissa sen on pysyttävä;
b)
toimet, joita verkonkäyttäjät voivat toteuttaa pitääkseen siirtoverkon sen toimintarajoissa;
c)
tasehallintatoimet, jotka siirtoverkonhaltija toteuttaa, kun lähestytään siirtoverkon toimintarajoja tai saavutetaan nämä rajat;
d)
kustannusten ja/tai tulojen jakaminen verkonkäyttäjille ja/tai siirtoverkonhaltijan toteuttamien tasehallintatoimien vaikutukset näiden verkonkäyttäjien päivänsisäiseen positioon;
e)
kyseiseen velvoitteeseen liittyvä maksu, jonka on perustuttava verkonkäyttäjän omaan päivänsisäiseen velvoitteeseen.
2.
Tasehallintasalkkua koskeva päivänsisäinen velvoite
on suunniteltava siten, että se kannustaa verkonkäyttäjiä pitämään oman positionsa kaasutoimituspäivän aikana ennalta määritetyissä rajoissa, ja siinä on vahvistettava
a)
kunkin tasehallintasalkun osalta rajat, joissa tasehallintasalkun on pysyttävä;
b)
edellä mainittujen rajojen määritystapa;
c)
seuraukset, joita aiheutuu verkonkäyttäjille, jos ne eivät pysy määritetyissä rajoissa, ja tarvittaessa tiedot siitä, miten vastaava maksu lasketaan;
d)
kyseiseen velvoitteeseen liittyvä maksu, jonka on perustuttava verkonkäyttäjän omaan päivänsisäiseen velvoitteeseen.
3.
Syöttö- ja ottopisteitä koskeva päivänsisäinen velvoite
on suunniteltava siten, että se tarjoaa verkonkäyttäjille kannustimia rajoittaa kaasuvirtaa tai kaasuvirran vaihtelua erityisolosuhteissa tietyissä syöttö- ja ottopisteissä, ja siinä on vahvistettava
a)
kaasuvirran ja/tai kaasuvirran vaihtelun rajat;
b)
syöttö- ja/tai ottopiste tai syöttö- ja/tai ottopisteiden ryhmät, joihin rajoja sovelletaan;
c)
rajojen soveltamisedellytykset;
d)
rajojen noudattamatta jättämisestä aiheutuvat seuraukset.
Tämä velvoite täydentää muita loppukäyttäjien kanssa tehtyjä sopimuksia, jotka sisältävät muun muassa fyysistä kaasuvirtaa koskevia paikallisia erityisrajoituksia ja -velvoitteita.
26 artikla
Päivänsisäisiä velvoitteita koskevat vaatimukset
1. Siirtoverkonhaltija voi ehdottaa kansalliselle sääntelyviranomaiselle päivänsisäistä velvoitetta tai sen muutosta. Se voi yhdistää 25 artiklassa kuvattujen erilaisten velvoitetyyppien ominaisuuksia, jos ehdotus täyttää 2 kohdassa säädetyt perusteet. Siirtoverkonhaltijan oikeus tehdä ehdotuksia ei rajoita kansallisen sääntelyviranomaisen oikeutta tehdä päätös omasta aloitteestaan.
2. Jokaisen päivänsisäisen velvoitteen on täytettävä seuraavat perusteet:
a)
päivänsisäinen velvoite ja siihen mahdollisesti liittyvä maksu eivät saa aiheettomasti estää rajat ylittävää kauppaa eivätkä uusien verkonkäyttäjien pääsyä merkityksellisille markkinoille;
b)
päivänsisäistä velvoitetta saa soveltaa vain, jos verkonkäyttäjille on annettu riittävästi tietoa ennen kuin mahdollista päivänsisäistä maksua sovelletaan niiden syöttöihin ja/tai ottoihin ja niillä on kohtuulliset keinot reagoida hallitakseen riskipositiotaan;
c)
pääasialliset kustannukset, joita verkonkäyttäjille aiheutuu niiden tasehallintavelvoitteista, liittyvät positioon, joka niillä on kaasutoimituspäivän päättyessä;
d)
päivänsisäisten maksujen on siinä määrin kuin se on mahdollista vastattava kustannuksia, joita siirtoverkonhaltijalle aiheutuu sellaisten tasehallintatoimien toteutuksesta, joihin maksut liittyvät;
e)
päivänsisäinen velvoite ei johda siihen, että verkonkäyttäjien positio kaasutoimituspäivän aikana nollautuu;
f)
päivänsisäisen velvoitteen käyttöönoton tuomat edut, jotka liittyvät siirtoverkon taloudelliseen ja tehokkaaseen toimintaan, myös virtuaalisessa kauppapaikassa tehtävien kauppojen likviditeettiin, ovat suurempia kuin sen käyttöönoton haitat.
3. Siirtoverkonhaltija voi ehdottaa erilaisia syöttö- ja ottopisteiden luokkia varten erilaisia päivänsisäisiä velvoitteita tarjotakseen erilaisille verkonkäyttäjien luokille parempia kannustimia, jotta estettäisiin ristiintukeminen. Siirtoverkonhaltijan oikeus tehdä ehdotuksia ei rajoita kansallisen sääntelyviranomaisen oikeutta tehdä päätös omasta aloitteestaan.
4. Siirtoverkonhaltijan on kuultava sidosryhmiä, myös kansallisia sääntelyviranomaisia, asianomaisia jakeluverkonhaltijoita ja vierekkäisten tasehallinta-alueiden siirtoverkonhaltijoita, jokaisesta päivänsisäisestä velvoitteesta, jonka se aikoo ottaa käyttöön, sekä menetelmästä ja oletuksista, joiden perusteella on päätelty, että velvoite täyttää 2 kohdassa säädetyt perusteet.
5. Siirtoverkonhaltijan on kuulemismenettelyn jälkeen laadittava suositusasiakirja, joka sisältää lopullisen ehdotuksen ja jossa analysoidaan seuraavia seikkoja:
a)
päivänsisäisen velvoitteen tarve ottaen huomioon siirtoverkon ominaisuudet ja joustovara, jota siirtoverkonhaltija voi käyttää ostamalla tai myymällä lyhytaikaisia standardoituja tuotteita tai käyttämällä tasehallintapalveluja III luvun mukaisesti;
b)
saatavilla olevat tiedot, joiden avulla verkonkäyttäjät voivat hallita päivänsisäisiä positioitaan oikea-aikaisesti;
c)
odotettavissa olevat taloudelliset vaikutukset verkonkäyttäjiin;
d)
vaikutukset uusiin verkonkäyttäjiin, jotka tulevat merkityksellisille markkinoille, mukaan luettuina mahdolliset kohtuuttomat haittavaikutukset niihin;
e)
vaikutukset rajat ylittävään kauppaan, mukaan luettuna mahdolliset vaikutukset tasehallintaan vierekkäisillä tasehallinta-alueilla;
f)
vaikutukset lyhytaikaisiin kaasutukkumarkkinoihin ja niiden likviditeettiin;
g)
päivänsisäisen velvoitteen syrjimättömyys.
6. Siirtoverkonhaltijan on toimitettava suositusasiakirja kansalliselle sääntelyviranomaiselle, jotta tämä hyväksyisi ehdotuksen 27 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Samalla siirtoverkonhaltijan on julkaistava tämä suositusasiakirja, jollei siirtoverkonhaltijan mahdollisista salassapitovelvollisuuksista muuta johdu, ja lähetettävä se Kaasu-ENTSOlle tiedoksi.
27 artikla
Kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksenteko
1. Kansallisen sääntelyviranomaisen on tehtävä ja julkaistava perusteltu päätös kuuden kuukauden kuluessa täydellisen suositusasiakirjan vastaanottamisesta. Päättäessään ehdotetun päivänsisäisen velvoitteen hyväksymisestä kansallisen sääntelyviranomaisen on arvioitava, täyttääkö päivänsisäinen velvoite 26 artiklan 2 kohdassa säädetyt perusteet.
2. Ennen perustellun päätöksen tekemistä kansallisen sääntelyviranomaisen on kuultava asiasta vierekkäisten jäsenvaltioiden kansallisia sääntelyviranomaisia ja otettava huomioon niiden lausunnot. Vierekkäisten jäsenvaltioiden kansalliset sääntelyviranomaiset voivat pyytää asetuksen (EY) N:o 713/2009 7 artiklan 4 kohdan mukaisesti virastolta lausuntoa 1 kohdassa tarkoitetusta päätöksestä.
28 artikla
Olemassa olevat päivänsisäiset velvoitteet
Siirtoverkonhaltijan, jolla on päivänsisäisiä velvoitteita tämän asetuksen voimaantulopäivänä, on kuuden kuukauden kuluessa mainitusta päivästä noudatettava 26 artiklan 5-7 kohdassa säädettyä menettelyä ja toimitettava kyseiset päivänsisäiset velvoitteet 27 artiklan mukaisesti kansallisen sääntelyviranomaisen hyväksyttäviksi voidakseen jatkaa niiden käyttöä.
VII LUKU
NEUTRALOINTIJÄRJESTELYT
29 artikla
Neutraaliuden periaatteet
1. Siirtoverkonhaltijalle ei saa koitua voittoa tai tappiota siitä, että se suorittaa tai vastaanottaa päiväkohtaisia tasepoikkeamamaksuja, päivänsisäisiä maksuja, tasehallintatoimiin liittyviä maksuja ja muita maksuja, jotka liittyvät sen tasehallintatoimintoihin, joina on pidettävä kaikkia toimintoja, jotka siirtoverkonhaltija toteuttaa täyttääkseen tässä asetuksessa säädetyt velvollisuutensa.
2. Siirtoverkonhaltijan on siirrettävä verkonkäyttäjille:
a)
kaikki kustannukset ja tulot, jotka aiheutuvat päiväkohtaisista tasepoikkeamamaksuista ja päivänsisäisistä maksuista;
b)
kaikki kustannukset ja tulot, jotka aiheutuvat 9 artiklan mukaisesti toteutetuista tasehallintatoimista, jollei kansallinen sääntelyviranomainen katso, että nämä kustannukset ja tulot ovat sovellettavien kansallisten sääntöjen mukaan aiheutuneet tehottomuudesta. Tämän näkemyksen on perustuttava arvioon, joka
i)
osoittaa, missä määrin siirtoverkonhaltija olisi kohtuullisesti voinut vähentää tasehallintatoimesta aiheutuvia kustannuksia sitä toteuttaessaan; ja
ii)
on tehtävä tiedoista, ajasta ja välineistä, jotka siirtoverkonhaltijalla oli käytettävissään sinä hetkenä, jona se päätti toteuttaa tasehallintatoimen;
c)
kaikki muut kustannukset ja tulot, jotka liittyvät siirtoverkonhaltijan toteuttamiin tasehallintatoimintoihin, jollei kansallinen sääntelyviranomainen katso, että nämä kustannukset ja tulot ovat sovellettavien kansallisten sääntöjen mukaan aiheutuneet tehottomuudesta.
3. Jos kannustin, jolla edistetään tasehallintatoimien tehokasta toteutusta, pannaan täytäntöön, yhteenlaskettu taloudellinen tappio on rajoitettava tehottomuudesta aiheutuneisiin siirtoverkonhaltijan kustannuksiin ja tuloihin.
4. Siirtoverkonhaltijoiden on julkaistava asiaankuuluvat tiedot, jotka koskevat 1 kohdassa tarkoitettuja, yhteenlaskettuja maksuja ja yhteenlaskettuja tasehallinnan neutralointimaksuja, vähintään yhtä usein kuin verkonkäyttäjille lähetetään näitä maksuja koskevat laskut, ja ainakin kerran kuukaudessa.
5. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, siirtoverkonhaltija voi tasehallinnasta vastaavana olla 11 artiklassa tarkoitetun kannustinmekanismin kohteena.
30 artikla
Tasehallinnan neutralointimaksut
1. Tasehallinnan neutralointimaksu on maksatettava asianomaisella verkonkäyttäjällä tai maksettava tälle.
2. Kansallisen sääntelyviranomaisen on vahvistettava tai hyväksyttävä ja julkaistava tasehallinnan neutralointimaksujen laskentamenetelmä, mukaan luettuina näiden maksujen jakaminen verkonkäyttäjien kesken sekä luottoriskin hallintasäännöt.
3. Tasehallinnan neutralointimaksun on oltava oikeassa suhteessa siihen, miten paljon verkonkäyttäjä käyttää kyseisiä syöttö- tai ottokohtia tai siirtoverkkoa.
4. Tasehallinnan neutralointimaksu on ilmoitettava erikseen, kun siitä lähetetään lasku verkonkäyttäjille, ja laskuun on liitettävä riittävästi lisätietoja, jotka määritellään 2 kohdassa tarkoitetussa menetelmässä.
5. Jos sovelletaan muunnelman 2 mukaista tietojenantomallia, jolloin tasehallinnan neutralointimaksu voi perustua ennustettuihin kustannuksiin ja tuloihin, siirtoverkonhaltijan käyttämässä tasehallinnan neutralointimaksun laskentamenetelmässä on oltava säännöt erillisestä tasehallinnan neutralointimaksusta harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja varten.
6. Siirtoverkonhaltijan käyttämässä tasehallinnan neutralointimaksun laskentamenetelmässä voidaan tarvittaessa antaa säännöt siitä, miten tasehallinnan neutralointimaksu jaetaan komponentteihin ja vastaavat summat jaetaan verkonkäyttäjien kesken ristiintukemisen vähentämiseksi.
31 artikla
Luottoriskin hallintajärjestelyt
1. Siirtoverkonhaltijalla on oikeus toteuttaa tarvittavat toimenpiteet ja asettaa verkonkäyttäjille asianmukaiset sopimusperusteiset vaatimukset, rahavakuudet mukaan luettuina, vähentääkseen 29 ja 30 artiklassa tarkoitettuihin, erääntyviin maksuihin liittyvää maksukyvyttömyysriskiään.
2. Sopimusperusteisissa vaatimuksissa on noudatettava avoimen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, niiden on oltava oikeasuhteisia tarkoitukseensa nähden, ja ne on määriteltävä 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa menetelmässä.
3. Verkonkäyttäjästä johtuvassa maksulaiminlyöntitapauksessa siirtoverkonhaltija ei ole velvollinen vastaamaan mahdollisista tappioista, jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet ja vaatimukset on pantu asianmukaisesti täytäntöön, ja tällaiset tappiot on korvattava 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla menetelmällä.
VIII LUKU
TIETOJEN ANTAMINEN
32 artikla
Siirtoverkonhaltijoiden tietojenantovelvoitteet verkonkäyttäjiä kohtaan
Siirtoverkonhaltijan on annettava verkonkäyttäjille tiedot
1.
siirtoverkon yleisestä tilasta asetuksen (EY) N:o 715/2009 liitteessä I olevan 3.4 kohdan 5 alakohdan mukaisesti;
2.
III luvussa tarkoitetuista siirtoverkonhaltijan tasehallintatoimista;
3.
verkonkäyttäjän kaasutoimituspäiväksi tekemistä syötöistä ja otoista 33-42 artiklan mukaisesti.
33 artikla
Yleiset säännökset
1. Jollei siirtoverkonhaltija ole jo antanut kaikkia 32 artiklassa tarkoitettuja tietoja asetuksen (EY) N:o 715/2009 liitteessä I olevan 3.1.2 kohdan mukaisesti, sen on annettava nämä tiedot seuraavasti:
a)
siirtoverkonhaltijan verkkosivustolla tai muussa järjestelmässä, jossa tiedot annetaan sähköisessä muodossa;
b)
maksutta verkonkäyttäjien saataville;
c)
käyttäjäystävällisessä muodossa;
d)
selkeässä muodossa siten, että tiedot ovat helposti kvantifioitavissa ja saatavilla;
e)
syrjimättömästi;
f)
käyttämällä johdonmukaisesti yksikköä kWh tai yksikköjä kWh/d and kWh/h;
g)
jäsenvaltion virallisella kielellä (virallisilla kielillä) sekä englanniksi.
2. Jos mitattavaa määrää ei voida lukea mittarista, voidaan käyttää korvaavaa arvoa. Tätä korvaavaa arvoa käytetään vaihtoehtoisena viitearvona ilman siirtoverkonhaltijan antamaa lisätakuuta.
3. Tietojen antamista saataville ei saa tulkita siten, että se tarjoaisi muun takuun kuin mahdollisuuden saada tiedot määrätyssä muodossa ja määrätyllä välineellä, kuten verkkosivuston tai internetosoitteen välityksellä, ja tämän yhteydessä verkonkäyttäjille mahdollisuuden saada tiedot normaaleissa käyttöolosuhteissa. Siirtoverkonhaltijat eivät ole missään tapauksessa velvollisia antamaan muuta takuuta eivätkä etenkään sellaista, joka liittyisi verkonkäyttäjien tietotekniikkajärjestelmään.
4. Kansallisen sääntelyviranomaisen on vahvistettava yksi tietojenantomalli tasehallinta-aluetta kohden. Annettaessa tietoja, jotka koskevat päivänsisäisesti mitattavia syöttöjä ja ottoja, kaikkiin malleihin on sovellettava samoja sääntöjä.
5. Tasehallinta-alueilla, joilla halutaan soveltaa muunnelman 2 mukaista tietojenantomallia tämän asetuksen tultua voimaan, siirtoverkonhaltijan tai tarvittaessa kansallisen sääntelyviranomaisen on tehtävä etukäteen markkinatutkimus.
34 artikla
Päivänsisäisesti mitattavat syötöt ja otot
1. Jos on kyse tasehallinta-alueelle tehtävistä päivänsisäisesti mitattavista syötöistä ja tasehallinta-alueelta tehtävistä päivänsisäisesti mitattavista otoista, joissa verkonkäyttäjän määränjako vastaa sen vahvistettua määrää, siirtoverkonhaltija ei ole velvollinen antamaan muita tietoja kuin vahvistetun määrän.
2. Jos on kyse tasehallinta-alueelle tehtävistä päivänsisäisesti mitattavista syötöistä ja tasehallinta-alueelta tehtävistä päivänsisäisesti mitattavista otoista, joissa verkonkäyttäjän määränjako ei vastaa sen vahvistettua määrää, siirtoverkonhaltijan on kaasutoimituspäivänä D annettava verkonkäyttäjille vähintään kaksi päivitystä niiden mitatuista virroista ainakin yhteenlaskettujen päivänsisäisesti mitattavien syöttöjen ja ottojen osalta, jolloin siirtoverkonhaltija voi valita jommankumman seuraavista kahdesta vaihtoehdosta:
a)
jokainen päivitys kattaa kaasuvirrat kyseisen kaasutoimituspäivän D alusta alkaen; tai
b)
jokainen päivitys kattaa edellisen päivityksen jälkeiset uudet kaasuvirrat.
3. Ensimmäisten päivitysten on katettava vähintään neljän tunnin kaasuvirta kaasutoimituspäivänä D. Nämä päivitykset on annettava ilman aiheetonta viivytystä ja neljän tunnin kuluessa kaasuvirran jälkeen viimeistään klo 17.00 UTC (talviaikaan) tai klo 16.00 UTC (kesäaikaan).
4. Siirtoverkonhaltijan on vahvistettava toisen päivityksen antamisajankohta, kun kansallinen sääntelyviranomainen on sen hyväksynyt, ja julkaistava se.
5. Siirtoverkonhaltija voi pyytää verkonkäyttäjää ilmoittamaan, mitkä 2 kohdassa tarkoitetuista tiedoista ovat sen saatavilla. Saamansa vastauksen perusteella siirtoverkonhaltijan on annettava verkonkäyttäjälle 2-4 kohdan mukaisesti tiedot, jotka eivät ole sen saatavilla.
6. Jos siirtoverkonhaltija ei ole vastuussa kaasumäärien jakamisesta verkonkäyttäjien kesken määränjaon yhteydessä, sen on 2 kohdasta poiketen annettava ainakin yhteenlaskettuja syöttöjä ja ottoja koskevat tiedot vähintään kaksi kertaa kaasutoimituspäivää D kohden kyseisenä kaasutoimituspäivänä D.
35 artikla
Päivittäin mitattavat otot
1. Sovellettaessa muunnelman 1 mukaista tietojenantomallia siirtoverkonhaltijan on kaasutoimituspäivänä D annettava verkonkäyttäjille vähintään kaksi päivitystä niille jaetuista mitatuista virroista ainakin yhteenlaskettujen päivänsisäisesti mitattavien ottojen osalta, jolloin siirtoverkonhaltija voi valita jommankumman seuraavista kahdesta vaihtoehdosta:
a)
jokainen päivitys kattaa kaasuvirrat kyseisen kaasutoimituspäivän D alusta alkaen; tai
b)
jokainen päivitys kattaa edellisen päivityksen jälkeiset uudet kaasuvirrat.
2. Jokainen päivitys on annettava kahden tunnin kuluessa siitä, kun viimeinen tunti, jona kaasuvirtoja on siirretty, on päättynyt.
36 artikla
Harvemmin kuin päivittäin mitattavat otot
1. Sovellettaessa perustapauksen mukaista tietojenantomallia
a)
siirtoverkonhaltijan on kaasutoimituspäivänä D-1 annettava verkonkäyttäjille kaasutoimituspäivää D koskeva ennuste niiden harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista viimeistään klo 12.00 UTC (talviaikaan) tai klo 11.00 UTC (kesäaikaan);
b)
siirtoverkonhaltijan on kaasutoimituspäivänä D annettava verkonkäyttäjille vähintään kaksi päivitystä niiden harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevasta ennusteesta.
2. Ensimmäinen päivitys on annettava viimeistään klo 13.00 UTC (talviaikaan) tai klo 12.00 UTC (kesäaikaan).
3. Siirtoverkonhaltija on vahvistettava toisen päivityksen antamisajankohta, kun kansallinen sääntelyviranomainen on sen hyväksynyt, ja julkaistava se. Tässä yhteydessä on otettava huomioon
a)
lyhytaikaisten standardoitujen tuotteiden saatavuus kauppapaikalla;
b)
verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevan ennusteen tarkkuus sen antamisajankohtaan verrattuna;
c)
15 artiklan 1 kohdan mukainen uudelleenilmoitusajan päättymisaika;
d)
verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevan ennusteen ensimmäisen päivityksen antamisaika.
4. Sovellettaessa muunnelman 1 mukaista tietojenantomallia siirtoverkonhaltijan on kaasutoimituspäivänä D annettava verkonkäyttäjille vähintään kaksi päivitystä niille jaetuista mitatuista virroista ainakin yhteenlaskettujen harvemmin kuin päivittäin mitattavien ottojen osalta 35 artiklan mukaisesti.
5. Sovellettaessa muunnelman 2 mukaista tietojenantomallia siirtoverkonhaltijan on kaasutoimituspäivänä D-1 annettava verkonkäyttäjille 1 kohdan a alakohdassa mainittu kaasutoimituspäivää D koskeva ennuste niiden harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista.
37 artikla
Syötöt ja otot kaasutoimituspäivän jälkeen
1. Siirtoverkonhaltijan on viimeistään kaasutoimituspäivän D+1 päättyessä annettava jokaiselle verkonkäyttäjälle tiedot sen syöttöjä ja ottoja koskevasta ensimmäisestä määränjaosta kaasutoimituspäivänä D sekä alustava päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä seuraavasti:
a)
perustapauksen ja muunnelman 1 mukaisissa tietojenantomalleissa kaikki jakeluverkkoon toimitettu kaasu on jaettava määrällisesti;
b)
muunnelman 2 mukaisessa tietojenantomallissa harvemmin kuin päivittäin mitattavien ottojen on vastattava verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista laadittua seuraavan päivän ennustetta;
c)
muunnelman 1 mukaisessa tietojenantomallissa alustava määränjako ja alustava päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä katsotaan lopulliseksi määränjaoksi ja lopulliseksi päiväkohtaiseksi tasepoikkeamamääräksi.
2. Sovellettaessa 47-51 artiklassa tarkoitettua väliaikaistoimenpidettä alustava määränjako ja alustava päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä voidaan ilmoittaa kolmen kaasutoimituspäivän kuluessa kaasutoimituspäivästä D, jos 1 kohdan noudattaminen ei ole teknisesti tai toiminnallisesti mahdollista.
3. Siirtoverkonhaltijan on ilmoitettava kullekin verkonkäyttäjälle sen syöttöjä ja ottoja koskeva lopullinen määränjako ja lopullinen päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä sovellettavissa kansallisissa säännöissä vahvistetun ajan kuluessa.
38 artikla
Kustannus-hyötyanalyysi
1. Siirtoverkonhaltijoiden on kahden vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta arvioitava kustannukset ja hyödyt, jotka saadaan
a)
antamalla verkonkäyttäjille tietoja tiheämmin aikavälein;
b)
lyhentämällä tietojen antamisen määräaikoja;
c)
parantamalla annettavien tietojen tarkkuutta.
Kustannus-hyötyanalyysissä kustannukset ja hyödyt on eriteltävä asianomaisten osapuolten luokkien mukaan.
2. Siirtoverkonhaltijan on kuultava tästä arvioinnista sidosryhmiä yhteistyössä sellaisten jakeluverkonhaltijoiden kanssa, joita asia koskee.
3. Kansallinen sääntelyviranomainen päättää kuulemisen tulosten perusteella mahdollisista asiaankuuluvista muutoksista tietojen antamiseen.
39 artikla
Jakeluverkonhaltijaa (-haltijoita) ja ennusteenlaatijaa (-laatijoita) koskevat tietojenantovelvoitteet
1. Jokaisen tasehallinta-alueeseen kuuluvan jakeluverkonhaltijan ja jokaisen ennusteenlaatijan on annettava asianomaisen tasehallinta-alueen siirtoverkonhaltijalle tämän tarvitsemat tiedot, jotta verkonkäyttäjille voitaisiin antaa tämän asetuksen mukaisesti tietoja. Näihin tietoihin kuuluvat syötöt jakeluverkkoon ja otot jakeluverkosta riippumatta siitä, kuuluuko jakeluverkko tasehallinta-alueeseen vai ei.
2. Tiedot, niiden muoto ja antamismenettely on määriteltävä siirtoverkonhaltijan, jakeluverkonhaltijan ja tarvittaessa ennusteenlaatijan yhteistyönä sen varmistamiseksi, että siirtoverkonhaltija antaa verkonkäyttäjille tietoja tämän luvun ja erityisesti 33 artiklan 1 kohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti.
3. Tiedot on annettava siirtoverkonhaltijalle sovellettavissa kansallisissa säännöissä vahvistetussa muodossa, jonka on vastattava sitä muotoa, jota siirtoverkonhaltija käyttää antaessaan tietoja verkonkäyttäjille.
4. Kansallinen sääntelyviranomainen voi pyytää siirtoverkonhaltijaa, jakeluverkonhaltijaa ja ennusteenlaatijaa ehdottamaan kannustinmekanismia, joka kannustaa tarkan ennusteen laatimiseen verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista ja jonka on täytettävä siirtoverkonhaltijaa koskevat 11 artiklan 4 kohdassa säädetyt perusteet.
5. Kansallisen sääntelyviranomaisen on nimettävä tasehallinta-alueen ennusteenlaatija kuultuaan ensin asianomaisia siirtoverkonhaltijoita ja jakeluverkonhaltijoita. Ennusteenlaatijan on vastattava verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevan ennusteen ja tarvittaessa myöhempää määränjakoa koskevan ennusteen laadinnasta. Ennusteenlaatija voi olla siirtoverkonhaltija, jakeluverkonhaltija tai kolmas osapuoli.
40 artikla
Jakeluverkonhaltijan (-haltijoiden) tietojenantovelvoitteet siirtoverkonhaltijaa kohtaan
Jakeluverkonhaltijan on annettava siirtoverkonhaltijalle tiedot jakeluverkkoa koskevista päivänsisäisesti ja päivittäin mitattavista syötöistä ja otoista 34 artiklan 2-6 kohdassa sekä 35 ja 37 artiklassa säädettyjen tietojenantovaatimusten mukaisesti. Tiedot on annettava siirtoverkonhaltijalle riittävän aikaisin, jotta tämä voi antaa tiedot verkonkäyttäjille.
41 artikla
Jakeluverkonhaltijan (-haltijoiden) tietojenantovelvoitteet ennusteenlaatijaa kohtaan
1. Jakeluverkonhaltijat ovat vastuussa siitä, että ennusteenlaatijalle annetaan riittävät ja ajantasaiset tiedot 42 artiklan 2 kohdassa säädettyä menetelmää varten, jolla laaditaan ennuste verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista. Tiedot on annettava oikea-aikaisesti ennusteenlaatijan asettamia määräaikoja noudattaen, jotta ne vastaisivat sen tarpeita.
2. Edellä oleva 1 kohta koskee muunnelmaa 1 soveltuvin osin.
42 artikla
Ennusteenlaatijan tietojenantovelvoitteet siirtoverkonhaltijaa kohtaan
1. Ennusteenlaatijan on annettava siirtoverkonhaltijalle ennusteet verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista ja myöhemmistä määränjaoista 36 ja 37 artiklassa säädettyjen tietojenantovaatimusten mukaisesti. Tiedot on annettava siirtoverkonhaltijalle riittävän aikaisin, jotta siirtoverkonhaltija voi antaa tiedot verkonkäyttäjille ja jotta seuraavan päivän ja päivänsisäiset ennusteet verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista voidaan antaa viimeistään yksi tunti ennen 36 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa mainittuja määräaikoja, paitsi jos siirtoverkonhaltija ja ennusteenlaatija sopivat myöhemmästä ajasta, joka riittää tietojen antamiseen siirtoverkonhaltijalta verkonkäyttäjälle.
2. Menetelmän, jolla verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskeva ennuste laaditaan, on perustuttava tilastolliseen kysyntämalliin, jossa kullekin harvemmin kuin päivittäin mitattavalle otolle annetaan kuormitusprofiili ja joka muodostuu kaavasta, joka kuvaa kaasun kysynnän vaihtelua ja sen riippuvuutta sellaisista muuttujista kuin lämpötila, viikonpäivä, asiakastyyppi ja lomakaudet. Ennen menetelmän hyväksymistä siitä on järjestettävä kuuleminen.
3. Ennusteenlaatijan on julkaistava vähintään joka toinen vuosi kertomus verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevan ennusteen tarkkuudesta.
4. Siirtoverkonhaltijoiden on tarvittaessa annettava kaasuvirtoja koskevat tiedot riittävän aikaisin, jotta ennusteenlaatija voi noudattaa tämän artiklan mukaisia velvoitteitaan.
5. Edellä olevat 2-4 kohdat koskevat muunnelmaa 1 soveltuvin osin.
IX LUKU
PUTKILINJAVARASTOINTIIN LIITTYVÄ JOUSTOPALVELU
43 artikla
Yleiset säännökset
1. Siirtoverkonhaltija voi tarjota verkonkäyttäjille putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun käyttöä sen jälkeen, kun kansallinen sääntelyviranomainen on hyväksynyt siihen liittyvät ehdot ja edellytykset.
2. Ehtojen ja edellytysten, joita sovelletaan putkilinjavarastointiin liittyvään joustopalveluun, on oltava sopusoinnussa verkonkäyttäjän velvoitteen kanssa, jonka mukaan sen on tasapainotettava syöttönsä ja ottonsa kaasutoimituspäivän aikana.
3. Putkilinjavarastointiin liittyvä joustopalvelu on rajoitettava siirtoverkossa olevaan putkilinjavarastoinnin joustovaraan, jota asianomaisen siirtoverkonhaltijan arvion mukaan ei tarvita siirtoverkon siirtotoimintaan.
4. Kaasu, jonka verkonkäyttäjät syöttävät siirtoverkkoon tai ottavat siirtoverkosta käyttäessään tätä palvelua, on otettava huomioon laskettaessa niiden päiväkohtaista tasepoikkeamamäärää.
5. Edellä olevan VII luvun mukaista neutralointimekanismia ei sovelleta putkilinjavarastointiin liittyvään joustopalveluun, jollei kansallinen sääntelyviranomainen ole päättänyt toisenlaisesta järjestelystä.
6. Verkonkäyttäjien on ilmoitettava asianomaiselle siirtoverkonhaltijalle putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun käytöstä tekemällä ilmoituksia ja uudelleenilmoituksia.
7. Siirtoverkonhaltija voi olla vaatimatta, että verkonkäyttäjät tekevät 6 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset ja uudelleenilmoitukset, jos ilmoituksen tekemättä jättäminen ei haittaa lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden kehitystä ja siirtoverkonhaltijalla on riittävästi tietoja, joiden perusteella se voi tehdä tarkan määränjaon putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun käytöstä seuraavana kaasutoimituspäivänä.
44 artikla
Putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun tarjonnan edellytykset
1. Putkilinjavarastointiin liittyvää joustopalvelua saa tarjota vain, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
siirtoverkonhaltijan ei tarvitse tehdä sopimuksia muiden infrastruktuurien tarjoajien, kuten varastointilaitteistojen haltijoiden tai nesteytetyn maakaasun käsittelylaitteiston haltijoiden kanssa tarjotakseen putkilinjavarastointiin liittyvää joustopalvelua;
b)
tulot, jotka siirtoverkonhaltija saa putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun tarjoamisesta, ovat vähintään yhtä suuret kuin sen tarjoamisesta aiheutuneet tai aiheutuvat kustannukset;
c)
putkilinjavarastointiin liittyvää joustopalvelua tarjotaan avoimin ja syrjimättömin perustein, ja sitä voidaan tarjota käyttämällä kilpailumekanismeja;
d)
siirtoverkonhaltija ei veloita verkonkäyttäjää suoraan tai välillisesti kustannuksista, joita aiheutuu putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun tarjoamisesta, jollei verkonkäyttäjä ole tehnyt tätä koskevaa sopimusta; ja
e)
putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun tarjoaminen ei saa haitata rajat ylittävää kauppaa.
2. Siirtoverkonhaltijan on asetettava päivänsisäisten velvoitteiden vähentäminen ensi sijalle putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun tarjoamiseen nähden.
X LUKU
VÄLIAIKAISTOIMENPITEET
45 artikla
Väliaikaistoimenpiteet: yleiset säännökset
1. Jos lyhytaikaisilla kaasutukkumarkkinoilla ei ole riittävästi likviditeettiä, siirtoverkonhaltijoiden on toteutettava 47-50 artiklan mukaiset sopivat väliaikaistoimenpiteet. Tasehallintatoimilla, jotka siirtoverkonhaltija toteuttaa väliaikaistoimenpiteiden yhteydessä, on edistettävä lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden likviditeettiä siinä määrin kuin se on mahdollista.
2. Väliaikaistoimenpiteeseen turvautuminen ei rajoita muiden väliaikaistoimenpiteiden täytäntöönpanoa vaihtoehtoisina tai täydentävinä toimenpiteinä, jos tällaisten toimenpiteiden tavoitteena on edistää lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden kilpailua ja likviditeettiä ja toimenpiteet ovat tämän asetuksen yleisten periaatteiden mukaisia.
3. Kunkin siirtoverkonhaltijan on kehitettävä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut väliaikaistoimenpiteet ja pantava ne täytäntöön 46 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen mukaisesti, jonka kansallinen sääntelyviranomainen on hyväksynyt 46 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
4. Kertomuksessa on suunniteltava, että väliaikaiset toimenpiteet päättyvät viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta.
46 artikla
Väliaikaistoimenpiteet: vuosikertomus
1. Jos siirtoverkonhaltija suunnittelee väliaikaistoimenpiteiden täytäntöönpanoa tai täytäntöönpanon jatkamista, sen on laadittava kertomus, jossa esitetään
a)
kuvaus lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden kehitysasteesta ja likviditeetistä kertomuksen laatimisajankohtana, mukaan luettuina seuraavat tiedot, jos ne ovat siirtoverkonhaltijan saatavilla:
i)
virtuaalisessa kauppapaikassa toteutettujen liiketoimien lukumäärä ja liiketoimien lukumäärä yleisesti;
ii)
osto- ja myyntitarjousten erot ja volyymit;
iii)
sellaisten osallistujien lukumäärä, joilla on pääsy lyhtyaikaisille kaasutukkumarkkinoille;
iv)
sellaisten osallistujien lukumäärä, jotka ovat toimineet lyhytaikaisilla kaasutukkumarkkinoilla tietyn ajanjakson aikana;
b)
sovellettavat väliaikaistoimenpiteet;
c)
syyt, joiden vuoksi väliaikaistoimenpiteitä sovelletaan:
i)
selvitys siitä, miksi väliaikaistoimenpiteitä tarvitaan b alakohdassa mainitun lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden kehitysasteen vuoksi;
ii)
arvio siitä, miten väliaikaistoimenpiteillä lisätään lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden likviditeettiä.
d)
niiden toimien järjestys, joilla väliaikaistoimenpiteet pyritään poistamaan, mukaan luettuina kyseisten toimien perusteet ja arvio niiden aikataulusta.
2. Siirtoverkonhaltijan on kuultava sidosryhmiä ehdotetusta kertomuksesta.
3. Kuulemismenettelyn jälkeen siirtoverkonhaltijan on toimitettava kertomus kansallisen sääntelyviranomaisen hyväksyttäväksi. Ensimmäinen kertomus on toimitettava kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta ja seuraavat kertomukset, joilla kyseistä kertomusta ajantasaistetaan, on toimitettava kerran vuodessa.
4. Kansallisen sääntelyviranomaisen on tehtävä ja julkaistava perusteltu päätös kuuden kuukauden kuluessa täydellisen kertomuksen vastaanottamisesta. Päätöksestä on ilmoitettava viipymättä virastolle ja komissiolle. Päättäessään kertomuksen hyväksymisestä kansallisen sääntelyviranomaisen on arvioitava, miten kertomus vaikuttaa tasehallintajärjestelmien yhdenmukaistamiseen, markkinoiden yhdentymisen helpottamiseen sekä kaasumarkkinoiden syrjimättömyyden varmistamiseen, tosiasialliseen kilpailuun ja tehokkaaseen toimintaan.
5. Sovelletaan 27 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä.
47 artikla
Tasehallinnan kauppapaikka
1. Jos lyhytaikaisilla kaasutukkumarkkinoilla on tai ennakoidaan olevan liian vähän likviditeettiä tai jos siirtoverkonhaltijan tarvitsemia aikariippuvaisia tuotteita ja sijaintiriippuvaisia tuotteita ei voida kohtuullisin toimenpitein hankkia näillä markkinoilla, siirtoverkonhaltijan tasehallintaa varten on perustettava tasehallinnan kauppapaikka.
2. Siirtoverkonhaltijoiden on tarkasteltava, voidaanko vierekkäisiä tasehallinta-alueita varten toteuttaa yhteinen tasehallinnan kauppapaikka siirtoverkonhaltijoiden yhteistyön puitteissa tai onko olemassa riittävästi yhteenliittämiskapasiteettia ja pidetäänkö tällaisen yhteisen kauppapaikan toteutusta tehokkaana toimena. Jos yhteinen tasehallinnan kauppapaikka perustetaan, asianomaisten siirtoverkonhaltijoiden on pidettävä sitä yllä.
3. Jos 1 kohdassa kuvattu tilanne ei ole muuttunut olennaisesti viiden vuoden kuluttua, kansallinen sääntelyviranomainen voi, toimitettuaan kertomukseen asianmukaisen muutoksen, päättää jatkaa tasehallinnan kauppapaikan toimintaa enintään toiset viisi vuotta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 45 artiklan 4 kohdan soveltamista.
48 artikla
Vaihtoehto tasehallinnan kauppapaikalle
Jos siirtoverkonhaltija voi osoittaa, että tasehallinnan kauppapaikka ei pysty tasehallinta-alueiden välisen riittämättömän yhteenliittämiskapasiteetin vuoksi lisäämään lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden likviditeettiä eikä anna siirtoverkonhaltijalle mahdollisuutta toteuttaa tehokkaita tasehallintatoimia, se voi käyttää vaihtoehtoista ratkaisua, kuten tasehallintapalveluja, jos kansallinen sääntelyviranomainen antaa siihen luvan. Tällaista ratkaisua käytettäessä on yksilöitävä myöhempien sopimusjärjestelyjen ehdot ja edellytykset sekä sovellettavat hinnat ja voimassaoloaika.
49 artikla
Väliaikainen tasepoikkeamamaksu
1. Jos 45 artiklassa tarkoitetut väliaikaistoimenpiteet ovat tarpeen, vastaava hinta voidaan johtaa 46 artiklassa mainitun kertomuksen mukaisesti, jolloin tämä menetelmä korvaa päiväkohtaisen tasepoikkeamamäärän laskentamenetelmän.
2. Tällöin hinnan johtaminen voi perustua säänneltyyn hintaan tai markkinahinnan korvikkeeseen (proxy) tai hintaan, joka johdetaan tasehallinnan kauppapaikan kaupoista.
3. Markkinahinnan korvikkeella pyritään täyttämään 22 artiklan 6 kohdassa säädetyt edellytykset. Korvikkeen suunnittelussa on otettava huomioon mahdollinen markkinoiden manipuloinnin riski.
50 artikla
Toleranssi
1. Toleransseja saa soveltaa vain, jos verkonkäyttäjillä ei ole mahdollisuutta
a)
päästä lyhytaikaisille kaasutukkumarkkinoille, joilla on riittävästi likviditeettiä,
b)
hankkia kaasua, jota tarvitaan tasoittamaan kaasun kysynnässä tai tarjonnassa esiintyviä lyhytaikaisia vaihteluja; tai
c)
saada riittävästi tietoja syötöistään ja otoistaan.
2. Toleransseja on sovellettava
a)
verkonkäyttäjien päiväkohtaisiin tasepoikkeamamaksuihin;
b)
avoimin ja syrjimättömin perustein;
c)
vain siinä määrin kuin on tarpeen ja vain vaaditun vähimmäisajan.
3. Toleranssien soveltaminen voi vähentää verkonkäyttäjän taloudellista riskiä, joka liittyy myynnin marginaalihintaan tai oston marginaalihintaan, ja tämä vaikutus voi kohdistua verkonkäyttäjän tietyn kaasutoimituspäivän koko päiväkohtaiseen tasepoikkeamamäärään tai osaan siitä.
4. Toleranssimäärä on kaasun enimmäismäärä, jonka kukin verkonkäyttäjä saa ostaa tai myydä painotettuun keskihintaan. Jos jäljelle jää kaasumäärä, joka muodostaa verkonkäyttäjän päiväkohtaisen tasepoikkeamamäärän, joka ylittää toleranssimäärän, se on myytävä tai ostettava myynnin marginaalihintaan tai oston marginaalihintaan.
5. Toleranssimäärän on oltava seuraavanlainen:
a)
siinä on otettava huomioon siirtoverkon joustovara ja verkonkäyttäjän tarpeet;
b)
siinä on otettava huomioon, kuinka suuri riski verkonkäyttäjään kohdistuu sen tasapainottaessa syöttöjään ja ottojaan;
c)
se ei saa haitata lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden kehitystä;
d)
se ei saa lisätä kohtuuttomasti siirtoverkonhaltijalle tasehallintatoimista aiheutuvia kustannuksia.
6. Toleranssimäärä lasketaan kunkin verkonkäyttäjän syöttöjen ja ottojen perusteella jokaiseksi kaasutoimituspäiväksi ottamatta huomioon virtuaalisen kauppapaikan kauppoja. Alaluokat vahvistetaan sovellettavien kansallisten sääntöjen mukaisesti.
7. Toleranssimäärän, jota sovelletaan harvemmin kuin päivittäin mitattavaan ottoon sovellettavien kansallisten sääntöjen mukaisesti, on perustuttava verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevan ennusteen ja harvemmin kuin päivittäin mitattavaa ottoa koskevan määränjaon väliseen erotukseen.
8. Toleranssimäärään voi sisältyä komponentti, joka lasketaan ottamalla huomioon verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevan ennusteen poikkeama, jolla tarkoitetaan määrää, jonka verran ennuste
a)
ylittää harvemmin kuin päivittäin mitattavaa ottoa koskevan määränjaon, jos päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä on positiivinen;
b)
alittaa harvemmin kuin päivittäin mitattavaa ottoa koskevan määränjaon, jos päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä on negatiivinen.
XI LUKU
LOPPU- JA SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
51 artikla
Siirtoverkonhaltijan ylimääräisen joustovaran vapauttaminen
1. Jos siirtoverkonhaltijalla on oikeus ottaa ja toimittaa tiettyjä kaasumääriä sellaisten joustovaran hankintaa koskevien pitkäaikaisten sopimusten perusteella, jotka ovat voimassa tämän asetuksen voimaantulopäivänä, siirtoverkonhaltijan on pyrittävä vähentämään näitä joustomääriä.
2. Päättäessään ylimääräisen joustovaran määrästä, joka voidaan käyttää syöttöihin tai ottoihin voimassa olevan pitkäaikaisen sopimuksen perusteella, siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon lyhytaikaisten standardoitujen tuotteiden käyttö.
3. Ylimääräinen joustovara voidaan vapauttaa
a)
voimassa olevan sopimuksen ehtojen ja edellytysten nojalla, jos sopimus sisältää määräyksiä, jotka antavat mahdollisuuden vähentää sovittua kaasumäärää ja/tai irtisanoa kyseinen voimassa oleva sopimus; tai
b)
tällaisten sopimusperusteisten oikeuksien puuttuessa seuraavasti:
i)
sopimus on voimassa kunnes se irtisanotaan sovellettavien ehtojen ja edellytysten mukaisesti;
ii)
sopimuspuolet harkitsevat lisäjärjestelyjä voidakseen vapauttaa takaisin markkinoille ylimääräisen kaasun, jota ei tarvita tasehallintatarkoituksiin, jotta muut verkonkäyttäjät saisivat käyttöönsä enemmän joustovaraa.
4. Jos voimassa oleva sopimus antaa mahdollisuuden vähentää joustovaraa määrillä, jotka vastaavat käytettävissä olevaa ylijäämää, siirtoverkonhaltijan on vähennettävä tällaista joustovaraa niin pian kuin on kohtuullisesti mahdollista tämän asetuksen voimaantulosta alkaen tai heti, kun ylijäämän olemassaolo voidaan vahvistaa.
5. Siirtoverkonhaltijan on kuultava sidosryhmiä yksittäisistä ehdotuksista, jotka on määrä panna väliaikaistoimenpiteinä täytäntöön sellaisen ylimääräisen joustovaran vapauttamiseksi, joka on voimassa olevan pitkäaikaisen sopimuksen perusteella käytettävissä.
6. Siirtoverkonhaltijan on julkaistava tiedot tasehallintatoimista, jotka se on toteuttanut voimassa olevan pitkäaikaisen sopimuksen nojalla.
7. Kansallinen sääntelyviranomainen voi asettaa sitä osuutta koskevia tavoitteita, jolla pitkäaikaisia sopimuksia on supistettava lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden likviditeetin lisäämiseksi.
52 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Kansallinen sääntelyviranomainen voi siirtoverkonhaltijan perustellun pyynnön perusteella sallia, että siirtoverkonhaltija noudattaa tämän asetuksen säännöksiä kahdenkymmenenneljän kuukauden kuluessa 1 päivästä lokakuuta 2014, jos kyseinen siirtoverkonhaltija ei pane täytäntöön X luvun mukaisia väliaikaistoimenpiteitä. Jos kansallinen sääntelyviranomainen hyödyntää tätä mahdollisuutta, tätä asetusta ei sovelleta kyseisen siirtoverkonhaltijan tasehallinta-alueella sääntelyviranomaisen tekemässä päätöksessä vahvistetun siirtymäkauden aikana.
2. Kansallisen sääntelyviranomaisen on tehtävä ja julkaistava 1 kohdan mukainen perusteltu päätös kolmen kuukauden kuluessa tällaisen pyynnön vastaanottamisesta. Päätöksestä on ilmoitettava viipymättä virastolle ja komissiolle.
53 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2015, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 28 artiklan, 33 artiklan 5 kohdan, 38 artiklan 1 kohdan, 45 artiklan 4 kohdan, 46 artiklan 3 kohdan sekä 51 ja 52 artiklan soveltamista.
Tämä direktiivi on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 26 päivänä maaliskuuta 2014.