DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS FORORDNING (EU) Nr. 469/2014
af 16. april 2014
om ændring af forordning (EF) nr. 2157/1999 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner (ECB/1999/4)
(ECB/2014/18)
STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 132, stk. 3,
under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 34.3 og 19.1,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2532/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner (1), navnlig artikel 6, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den Europæiske Centralbank (ECB) har anvendt Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 2157/1999 (ECB/1999/4) (2) til at pålægge sanktioner inden for sine forskellige kompetenceområder, herunder navnlig i forbindelse med gennemførelsen af Unionens monetære politik, betalingssystemernes funktion og indsamlingen af statistisk information.
(2)
I henhold til Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 (3) er ECB berettiget til at pålægge de kreditinstitutter, som den fører tilsyn med, administrative økonomiske bøder, når disse institutter ikke overholder et krav i umiddelbart gældende EU-ret, og sanktioner, når de ikke overholder ECB-forordninger eller -afgørelser.
(3)
ECB har vedtaget forordning (EU) nr. YYY/2014 (ECB/2014/17) (4), der yderligere specificerer procedurerne for ECB's, de kompetente nationale myndigheders og de udpegede nationale myndigheders udførelse af deres tilsynsopgaver i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013. Forordning (EU) nr. YYY/2014 (ECB/2014/17) indeholder bestemmelser om procedurerne for ECB's og de kompetente nationale myndigheders pålæggelse af administrative sanktioner på det tilsynsmæssige område.
(4)
ECB har vedtaget henstilling ECB/2014/19 (5) for at fastsætte en sammenhængende ordning for ECB's pålæggelse af sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013 og forordning (EU) nr. YYY/2014 (ECB/2014/17).
(5)
Forordning (EF) nr. 2157/1999 bør præciseres således, at den kun finder anvendelse, når ECB pålægger sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine ikke-tilsynsmæssige centralbankopgaver, mens forordning (EU) nr. YYY/2014 (ECB/2014/17) finder anvendelse, når ECB pålægger administrative sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver.
(6)
ECB bør tage hensyn til alvorligheden af den påtænkte sanktion, når de proceduremæssige regler, der finder anvendelse ved indledningen og gennemførelsen af overtrædelsesproceduren i forordning (EF) nr. 2532/98, specificeres yderligere.
(7)
Forordning (EF) nr. 2157/1999 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændringer
Forordning (EF) nr. 2457/1999 ændres således:
1.
En ny artikel 1a indsættes efter artikel 1:
»Artikel 1a
Anvendelsesområde
Denne forordning finder kun anvendelse på de sanktioner, som ECB kan pålægge i forbindelse med udførelsen af sine ikke-tilsynsmæssige centralbankopgaver. Den finder ikke anvendelse på de administrative sanktioner, som ECB kan pålægge i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver.«
2.
En ny artikel 1b indsættes efter artikel 1a:
»Artikel 1b
Uafhængig undersøgelsesenhed
1. For at kunne træffe beslutning om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure i henhold til artikel 2, og om beføjelserne i artikel 3 skal udøves, opretter ECB en intern uafhængig undersøgelsesenhed (herefter »undersøgelsesenhed«) bestående af efterforskere, som udfører deres undersøgelsesfunktioner uafhængigt af Direktionen og Styrelsesrådet, og som ikke deltager i Direktionens og Styrelsesrådets drøftelser.
2. Hvis ECB finder, at der er grund til at formode at en eller flere overtrædelser finder eller har fundet sted, henvises sagen til Direktionen.
3. Hvis Direktionen finder, at den relevante sanktion vil overskride tærsklen i artikel 10, stk. 1, finder den forenklede procedure i artikel 10 ikke anvendelse, og Direktionen henviser sagen til undersøgelsesenheden. Undersøgelsesenheden træffer beslutning om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure.
4. Alle henvisninger til ECB i artikel 2-4, artikel 5, stk. 1-3, og artikel 6 skal læses som en henvisning til ECB's undersøgelsesenhed, eller hvor den forenklede procedure i henhold til artikel 10 finder anvendelse, til Direktionen.
5. Henvisningerne i denne artikel berører ikke den kompetente nationale centralbanks kompetence til at indlede en overtrædelsesprocedure og til at foretage en undersøgelse i henhold til denne forordning.«
3.
Artikel 2, stk. 1, erstattes af følgende:
»1. Der kan kun indledes én overtrædelsesprocedure mod det samme foretagende baseret på de samme faktiske omstændigheder. Derfor kan hverken ECB eller den kompetente nationale centralbank træffe beslutning om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure, før de har informeret og konsulteret hinanden.«
4.
Artikel 2, stk. 3, erstattes af følgende:
»3. Det er tilladt ECB eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbank efter anmodning at bistå og samarbejde med den anden part ved gennemførelsen af en overtrædelsesprocedure og navnlig at fremsende alle de oplysninger, der måtte anses for relevante.«
5.
En ny artikel 7a indsættes efter artikel 7:
»Artikel 7a
Fremlæggelse af et forslag for Direktionen
1. Hvis undersøgelsesenheden eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbank, efter at overtrædelsesproceduren er afsluttet, er af den opfattelse, at det pågældende foretagende bør pålægges en sanktion, skal den fremlægge et forslag for Direktionen, der fastslår, at det pågældende foretagende har begået en overtrædelse og specificerer størrelsen af den sanktion, der påtænkes pålagt.
2. Den undersøgende enhed eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbank baserer udelukkende sit forslag på de faktiske omstændigheder og påklagede forhold, som det pågældende foretagende har haft mulighed for at fremsætte bemærkninger om.
3. Hvis Direktionen finder, at det dossier, som undersøgelsesenheden eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbank har fremlagt, er ufuldstændigt, kan den tilbagevise dossiet til undersøgelsesenheden eller den kompetente nationale centralbank vedlagt en begrundet anmodning om yderligere oplysninger.
4. Hvis Direktionen på grundlag af et fuldstændigt dossier er enig med undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag om at pålægge det pågældende foretagende en sanktion, vedtager den en afgørelse i overensstemmelse med det forslag, som undersøgelsesenheden eller den kompetente nationale centralbank har fremlagt.
5. Hvis Direktionen på grundlag af et fuldstændigt dossier finder, at de faktiske omstændigheder, der er beskrevet i undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag ikke synes at udgøre tilstrækkeligt bevis for en overtrædelse, kan Direktionen vedtage en afgørelse om at lukke sagen.
6. Hvis Direktionen på grundlag af et fuldstændigt dossier er enig i, at det pågældende foretagende i henhold til undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag har begået en overtrædelse, men uenig i den foreslåede sanktion, vedtager den en afgørelse, der specificerer en passende sanktion.
7. Hvis Direktionen på grundlag af et fuldstændigt dossier ikke er enig i undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag, men konkluderer, at det pågældende foretagende har begået en anden overtrædelse, eller at der er et andet faktuelt grundlag for undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag, underretter den skriftligt det pågældende foretagende herom og om de påklagede forhold.
8. Direktionen vedtager en afgørelse, der fastslår, hvorvidt det pågældende foretagende har begået en overtrædelse eller ej, og specificerer sanktionen, såfremt en sådan skal pålægges. Afgørelser vedtaget af Direktionen baserer sig udelukkende på faktiske omstændigheder og påklagede forhold, som det pågældende foretagende har haft mulighed for at fremsætte bemærkninger om.«
Artikel 2
Afsluttende bestemmelser
Denne forordning træder i kraft dagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i henhold til traktaterne.
Udfærdiget i Frankfurt am Main, den .
EUROOPAN KESKUSPANKIN ASETUS (EU) N:o 469/2014,
annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014,
Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia annetun asetuksen (EY) N:o 2157/1999 (EKP/1999/4) muuttamisesta
(EKP/2014/18)
EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 132 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 34.3 ja 19.1 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia 23 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2532/98 (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Euroopan keskuspankki (EKP) on soveltanut Euroopan keskuspankin asetusta (EY) N:o 2157/1999 (EKP/1999/4) (2) seuraamusten määräämiseksi toimivaltansa eri aloilla; tällaisia aloja ovat erityisesti unionin rahapolitiikan toteuttaminen, maksujärjestelmien toiminta sekä tilastotietojen kerääminen.
(2)
Neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1024/2013 (3) EKP:lle annetaan toimivalta määrätä sen valvonnassa oleville luottolaitoksille hallinnollisia rahoituksellisia seuraamuksia, jos ne rikkovat unionin lainsäädännön suoraan sovellettavien säädösten mukaista vaatimusta ja seuraamuksia, jos laitokset rikkovat EKP:n asetuksessa tai päätöksessä vahvistettua vaatimusta.
(3)
EKP on hyväksynyt asetuksen (EU) N:o YYY/2014 (EKP/2014/17) (4), jossa täsmennetään menettelyt, joiden mukaisesti EKP, kansalliset toimivaltaiset viranomaiset ja kansalliset nimetyt viranomaiset hoitavat niille asetuksessa (EU) N:o 1024/2013 annettuja valvontatehtäviä. Asetuksessa (EU) N:o YYY/2014 (EKP/2014/17) säädetään menettelystä, jota EKP ja kansalliset toimivaltaiset viranomaiset noudattavat määrätessään hallinnollisia seuraamuksia valvonnan alalla.
(4)
EKP on hyväksynyt suosituksen EKP/2014/19 (5), tarkoituksenaan luoda johdonmukainen järjestelmä, jota se noudattaa määrätessään asetuksen (EU) N:o 1024/2013 ja asetuksen (EU) N:o YYY/2014 (EKP/2014/17) mukaisten valvontatehtäviensä hoitoon liittyviä seuraamuksia.
(5)
Asetusta (EY) N:o 2157/1999 olisi muutettava siten, että siitä käy selvästi ilmi, että sitä sovelletaan ainoastaan EKP:n muiden keskuspankkitehtävien kuin valvontatehtävien hoitoon liittyvien seuraamusten määräämiseen, kun taas asetusta (EU) N:o YYY/2014 (EKP/2014/17) sovelletaan EKP:n valvontatehtävien hoitoon liittyvien hallinnollisten seuraamusten määräämiseen.
(6)
Kun EKP selkeyttää asetuksessa (EY) N:o 2532/98 vahvistettuja määräysten rikkomisesta johtuvan menettelyn aloittamista ja hoitamista koskevia sääntöjä, sen olisi otettava huomioon suunnitellun seuraamuksen ankaruus.
(7)
Sen vuoksi asetusta (EY) N:o 2157/1999 olisi muutettava,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutokset
Muutetaan asetus (EY) N:o 2157/1999 seuraavasti:
1)
Lisätään uusi 1 a artikla 1 artiklan jälkeen seuraavasti:
”1 a artikla
Soveltamisala
Tätä asetusta sovelletaan ainoastaan seuraamuksiin, joita EKP madollisesti määrää hoitaessaan muita keskuspankkitehtäviä kuin valvontatehtäviä. Sitä ei sovelleta EKP:n mahdollisesti määräämiin hallinnollisiin seuraamuksiin, jotka liittyvät valvontatehtävien hoitoon.”
2)
Lisätään uusi 1 b artikla 1 a artiklan jälkeen seuraavasti:
”1 b artikla
Riippumaton tutkintayksikkö
1. EKP perustaa sisäisen riippumattoman tutkintayksikön (jäljempänä ’tutkintayksikkö’), joka tekee päätökset 2 artiklan mukaisesta määräysten rikkomisesta johtuvan menettelyn aloittamisesta sekä 3 artiklassa tarkoitettujen toimivaltuuksien käyttämisestä; tutkintayksikkö koostuu tutkijoista, jotka hoitavat tutkintatehtäviään johtokunnasta ja EKP:n neuvostosta riippumattomina, eivätkä saa osallistua johtokunnan ja EKP:n neuvoston neuvotteluihin.
2. Jos EKP katsoo olevan syytä epäillä, että on tapahtunut tai on tapahtumassa yksi tai useampia määräysten rikkomisia, asia saatetaan johtokunnan käsiteltäväksi.
3. Jos johtokunta katsoo, että sovellettava seuraamus saattaa ylittää 10 artiklan 1 kohdassa vahvistetun kynnysarvon, 10 artiklassa tarkoitettua yksinkertaistettua menettelyä ei sovelleta, ja johtokunta saattaa asian tutkintayksikön käsiteltäväksi. Tutkintayksikkö päättää aloitetaanko määräysten rikkomisesta johtuva menettely.
4 Viittauksia EKP:hen 2-4 artiklassa, 5 artiklan 1-3 kohdassa ja 6 artiklassa pidetään viittauksina EKP:n tutkintayksikköön tai - 10 artiklassa tarkoitettua yksinkertaistettua menettelyä sovellettaessa - viittauksina johtokuntaan.
5. Tämän artiklan säännökset eivät vaikuta toimivaltaisen kansallisen keskuspankin toimivaltaan aloittaa määräysten rikkomisesta johtuva menettely ja suorittaa tutkimuksia tämän asetuksen mukaisesti.”
3)
Korvataan 2 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Yritystä vastaan voidaan aloittaa samojen tosiseikkojen perusteella enintään yksi määräysten rikkomisesta johtuva menettely. Tämän vuoksi EKP tai toimivaltainen kansallinen keskuspankki eivät saa tehdä päätöstä määräysten rikkomisesta johtuvan menettelyn aloittamisesta ennen kuin ne ovat ilmoittaneet asiasta toisilleen ja kuulleet toisiaan.”
4)
Korvataan 2 artiklan 3 kohta seuraavasti:
”3. Määräysten rikkomisesta johtuvassa menettelyssä EKP tai toimivaltainen kansallinen keskuspankki voivat pyynnöstä auttaa toisiaan ja toimia yhteistyössä, erityisesti toimittamalla toisilleen kaikki tärkeinä pidettävät tiedot.”
5)
Lisätään uusi 7 a artikla 7 artiklan jälkeen seuraavasti:
”7 a artikla
Ehdotuksen antaminen johtokunnalle
1. Jos tutkintayksikkö tai, tapauksen mukaan, toimivaltainen kansallinen keskuspankki, katsoo määräysten rikkomisesta johtuvan menettelyn loppuun saattamisen jälkeen, että asianomaiselle yritykselle olisi määrättävä seuraamus, se antaa johtokunnalle ehdotuksen, jossa vahvistetaan asianomaisen yrityksen rikkoneen määräyksiä ja täsmennetään määrättävän seuraamuksen suuruus.
2. Tutkintayksikkö tai, tapauksen mukaan, toimivaltainen kansallinen keskuspankki, perustaa ehdotuksensa vain tosiseikkoihin ja väitteisiin, joihin asianomaisella yrityksellä on ollut mahdollisuus ottaa kantaa.
3. Jos johtokunta katsoo, että tutkintayksikön tai, tapauksen mukaan, toimivaltaisen kansallisen keskuspankin toimittama aineisto on riittämätön, se voi palautta aineiston tutkintayksikölle tai toimivaltaiselle kansalliselle keskuspankille ja esittää perustellun lisätietopyynnön.
4. Jos johtokunta on täydet tiedot sisältävän aineiston perusteella samaa mieltä tutkintayksikön tai, tapauksen mukaan, toimivaltaisen kansallisen keskuspankin kanssa siitä, että asianomaiselle yritykselle on määrättävä seuraamus, se hyväksyy tutkintayksikön tai toimivaltaisen kansallisen keskuspankin ehdottaman päätösluonnoksen.
5. Jos johtokunta katsoo täydet tiedot sisältävän aineiston perusteella, että tutkintayksikön tai, tapauksen mukaan, toimivaltaisen kansallisen keskuspankin ehdotuksessa kuvatut tosiseikat eivät näytä muodostavan riittävää näyttöä määräysten rikkomisesta, johtokunta voi hyväksyä päätöksen, jolla asian käsittely lopetetaan.
6. Jos johtokunta on täydet tiedot sisältävän aineiston perusteella samaa mieltä tutkintayksikön tai, tapauksen mukaan, toimivaltaisen kansallisen keskuspankin ehdotuksesta, jonka mukaan asianomainen yritys on rikkonut määräyksiä, mutta eri mieltä ehdotetusta seuraamuksesta, se hyväksyy päätöksen, jossa määritetään sen asianmukaisena pitämä seuraamus.
7. Jos johtokunta on täydet tiedot sisältävän aineiston perusteella eri mieltä tutkintayksikön tai, tapauksen mukaan, toimivaltaisen kansallisen keskuspankin ehdotuksesta mutta katsoo, että asianomainen yritys on rikkonut määräyksiä jollakin muulla tavalla tai että tutkintayksikön tai toimivaltaisen kansallisen keskuspankin ehdotukselle on muita tosiseikkoihin perustuvia perusteita, sen on ilmoitettava kyseiselle yritykselle havainnoistaan sekä kyseistä yritystä vastaan esitetyistä väitteistä kirjallisesti.
8. Johtokunta tekee päätöksen, jossa vahvistetaan onko asianomainen yritys rikkonut määräyksiä sekä täsmennetään mahdollisesti määrättävät seuraamukset. Johtokunnan hyväksymät päätökset perustuvat ainoastaan tosiseikkoihin ja väitteisiin, joihin asianomaisella yrityksellä on ollut tilaisuus ottaa kantaa.”
2 artikla
Loppusäännökset
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan jäsenvaltioissa sellaisenaan perussopimusten mukaisesti.
Tehty Frankfurt am Mainissa .