KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/499
af 24. marts 2015
om gennemførelsesmæssige tekniske standarder vedrørende de procedurer, der skal følges i forbindelse med tilsynsmyndighedernes meddelelse af godkendelse af anvendelsen af elementer af det supplerende kapitalgrundlag i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) (1), særlig artikel 92, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forsikrings- og genforsikringsselskaber bør udarbejde ansøgninger om godkendelse af elementer af det supplerende kapitalgrundlag på et forsvarligt og realistisk grundlag.
(2)
Ansøgningen vedrørende et element af det supplerende kapitalgrundlag er en strategisk beslutning, der træffes med henblik på risikostyring og kapitalplanlægning. På grund af administrations-, ledelses- eller tilsynsorganets ultimative ansvar for overholdelse, jf. artikel 40 i direktiv 2009/138/EF, bør dets inddragelse i beslutningsprocessen vedrørende ansøgningen overvejes nøje.
(3)
Forsikrings- eller genforsikringsselskabet bør inkludere alle relevante oplysninger, som er nødvendige for tilsynsmyndighedens vurdering, herunder forsikrings- eller genforsikringsselskabets vurdering af, hvordan elementet vil opfylde kriterierne for et element af det supplerende kapitalgrundlag og, hvis det indkræves, for klassificering som et element af basiskapitalgrundlaget, således at tilsynsmyndigheden kan træffe rettidige afgørelser baseret på passende dokumentation.
(4)
De oplysninger, som et forsikrings- eller genforsikringsselskab skal medtage i sin ansøgning, bør specificeres for at sikre et ensartet grundlag for tilsynsmyndighedens afgørelser.
(5)
På grund af den indbyrdes afhængighed mellem forskellige godkendelsesansøgninger i henhold til direktiv 2009/138/EF bør forsikrings- eller genforsikringsselskabet, når det ansøger om godkendelse af et element af det supplerende kapitalgrundlag, underrette tilsynsmyndigheden om andre ansøgninger vedrørende elementer omhandlet i artikel 308a, stk. 1, i direktiv 2009/138/EF, der er under behandling eller forventes behandlet inden for de næste seks måneder. Et sådant krav er nødvendigt for at sikre, at tilsynsmæssige vurderinger er baseret på gennemsigtige og objektive oplysninger.
(6)
Tilsynsmyndigheders og forsikrings- og genforsikringsselskabers evne til at vurdere status for en gruppe af modparter, som om der var tale om en enkelt modpart, anses for at være særlig relevant, hvis en gensidig eller en gensidiglignende virksomhed har et stort antal ensartede medlemmer, som er privatpersoner, og fra hvem den kan opkræve supplerende bidrag.
(7)
Processen for godkendelse af det supplerende kapitalgrundlag omfatter løbende kommunikation mellem tilsynsmyndighederne og forsikrings- og genforsikringsselskaberne. Dette omfatter kommunikation, inden den formelle ansøgning indsendes til tilsynsmyndigheden og, efter at en ansøgning er blevet godkendt, i forbindelse med tilsynsprocessen. En sådan løbende kommunikation er nødvendig for at sikre, at tilsynsmæssige vurderinger er baseret på relevante og ajourførte oplysninger.
(8)
Når den kompetente myndighed modtager underretning fra et forsikrings- eller genforsikringsselskab om, at der har været en nedgang i tabsabsorberingsevnen for et godkendt element af det supplerende kapitalgrundlag, bør tilsynsmyndigheden nedjustere det godkendte beløb eller tilbagekalde sin godkendelse af metoden for at sikre, at den er i overensstemmelse med den reducerede tabsabsorberingsevne.
(9)
Artikel 226 i direktiv 2009/138/EF tillader en koncern af forsikrings- eller genforsikringsselskaber at ansøge om godkendelse af et element af det supplerende kapitalgrundlag for et mellemliggende forsikringsholdingselskab eller et mellemliggende blandet finansielt holdingselskab. I disse tilfælde bør reglerne for det mellemliggende forsikringsholdingselskab eller det mellemliggende blandede finansielle holdingselskab finde anvendelse på samme måde som for et forsikrings- eller genforsikringsselskab. Dette bør også gælde, når moderselskabet i koncernen er et forsikringsholdingselskab eller et blandet finansielt holdingselskab, jf. artikel 235 direktiv 2009/138/EF.
(10)
Denne forordning er baseret på det udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger har forelagt Kommissionen.
(11)
Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger har afholdt åbne offentlige høringer om udkastet til reguleringsmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for forsikrings- og genforsikringsordninger, der er nedsat i henhold artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 (2).
(12)
For at øge retssikkerheden om tilsynsordningen i den i artikel 308a i direktiv 2009/138/EF omhandlede indfasningsperiode, som påbegyndes den 1. april 2015, er det vigtigt at sikre, at denne forordning træder i kraft hurtigst muligt, det vil sige dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ansøgningens generelle kendetegn
1. Et forsikrings- eller genforsikringsselskab indgiver en skriftlig ansøgning om godkendelse af hvert enkelt element af det supplerende kapitalgrundlag til tilsynsmyndigheden.
2. Ansøgningen skal indgives på et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor forsikrings- eller genforsikringsselskabet har sit hovedsæde, eller på et sprog, som er blevet aftalt med tilsynsmyndigheden.
3. Ansøgningen skal bestå af et følgebrev og dokumentation.
Artikel 2
Følgebrev
Det pågældende forsikrings- eller genforsikringsselskab skal indsende et følgebrev. Følgebrevet skal bekræfte alle de følgende punkter:
a)
at alle retlige eller kontraktretlige bestemmelser vedrørende elementet af det supplerende kapitalgrundlag eller enhver tilsluttet ordning er utvetydige og klart definerede
b)
at det beløb, som fastsættes for elementet i det supplerende kapitalgrundlag i ansøgningen, er i overensstemmelse med artikel 90, stk. 2, i direktiv 2009/138/EF
c)
at den økonomiske substans for elementet i det supplerende kapitalgrundlag, herunder hvordan elementet supplerer basiskapitalgrundlaget, hvis det indkræves, er fuldt afspejlet i ansøgningen
d)
at forsikrings- eller genforsikringsselskabet under hensyntagen til den sandsynlige fremtidige udvikling samt omstændighederne på ansøgningsdatoen sikrer, at elementet af det supplerende kapitalgrundlag opfylder kriterierne for klassificering af kapitalgrundlag
e)
at der ikke udelades fakta, som, hvis tilsynsmyndigheden havde kendskab til dem, kunne påvirke dens afgørelse om, hvorvidt den skal godkende et element af det supplerende kapitalgrundlag, det beløb, for hvilket godkendelse af elementet skal meddeles, eller den periode, hvor godkendelse af en beregningsmetode skal finde anvendelse.
Følgebrevet skal også indeholde en liste over alle andre ansøgninger, som forsikrings- eller genforsikringsselskabet har indgivet, eller som det forventer at indgive inden for de næste seks måneder, med henblik på godkendelse af elementer, der er omhandlet i artikel 308a, stk. 1, i direktiv 2009/138/EF, samt de relevante anvendelsesdatoer.
Artikel 3
Dokumentation for beløbet eller metoden
Den ansøgning, som forsikrings- eller genforsikringsselskabet indgiver, skal vedrøre godkendelse af et bestemt monetært beløb til et element af det supplerende kapitalgrundlag eller en metode til beregning af størrelsen af et element af det supplerende kapitalgrundlag.
Hvis forsikrings- eller genforsikringsselskabet søger godkendelse af et bestemt monetært beløb, skal ansøgningen omfatte en redegørelse for beregningen af beløbet, som skal være baseret på forsigtige og realistiske antagelser i overensstemmelse med artikel 90, stk. 2, i direktiv 2009/138/EF.
Hvis forsikrings- eller genforsikringsselskabet søger godkendelse af en beregningsmetode, skal det afgive følgende oplysninger:
a)
en redegørelse for metoden og den måde, hvorpå den afspejler tabsabsorberingsevnen for elementet af det supplerende kapitalgrundlag
b)
en redegørelse for eventuelle antagelser, som metoden bygger på, og grundlaget for, at disse antagelser kan betegnes som forsigtige og realistiske
c)
elementets forventede oprindelige beløb, der er beregnet i overensstemmelse med metoden, og en begrundelse for dette beløb
d)
en redegørelse for de valideringsprocedurer, som forsikrings- eller genforsikringsselskabet vil gennemføre for at sikre, at metodens resultater fortsat afspejler elementets tabsabsorberende evne løbende.
Artikel 4
Dokumentation for opfyldelse af godkendelseskriterierne
Dokumentationen skal omfatte oplysninger, der gør det muligt for tilsynsmyndigheden at vurdere, om ansøgningen opfylder de kriterier, der er fastsat i artikel 90 i direktiv 2009/138/EF og artikel 62-65 i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/35 (3). Den skal mindst omfatte de oplysninger, der er beskrevet i denne artikels stk. 2-7.
Forsikrings- eller genforsikringsselskabet skal fremlægge oplysninger om arten af elementet af det supplerende kapitalgrundlag og den tabsabsorberende evne hos det element af basiskapitalgrundlaget, som elementet af det supplerende kapitalgrundlag konverteres til ved indkrævning, herunder følgende:
a)
lovbestemte eller aftalebaserede betingelser for elementet samt betingelserne for enhver tilsluttet ordning og bevis for, at modparten har indgået eller vil indgå aftalen og indgå i en eventuel tilsluttet ordning
b)
bevis for, at aftalen og eventuelle tilsluttede ordninger er juridisk bindende og kan fuldbyrdes i alle relevante retsområder, baseret på en juridisk udtalelse
c)
den periode, hvor aftalen er i kraft, og, hvis der ikke er sammenfald, den periode, hvor forsikrings- eller genforsikringsselskabet kan indkræve elementet
d)
bekræftelse af, at elementet af det supplerende kapitalgrundlag, når dette er blevet indkrævet og indbetalt, vil vise alle kendetegnene ved et element af basiskapitalgrundlaget klassificeret under tier 1 i overensstemmelse med artikel 71 i delegeret forordning (EU) 2015/35 eller alle kendetegnene ved et element af basiskapitalgrundlaget klassificeret under tier 2 i overensstemmelse med artikel 73 i delegeret forordning (EU) 2015/35
e)
bekræftelse af, at elementets aftalebaserede betingelser ikke indeholder nogen bestemmelse, der kan udgøre en hindring for forsikrings- eller genforsikringsselskabets indkrævning af elementet for at dække tab eller en begrænsning for elementets evne til at kunne indkræves
f)
bekræftelse af, at elementet af det supplerende kapitalgrundlag eller de dermed forbundne ydelser kun vil være tilgængelige for forsikrings- eller genforsikringsselskabet og ikke vil kunne overdrages eller henføres til en anden part eller kunne behæftes på nogen anden måde
g)
alle faktorer, der begrænser de betingelser, hvorunder forsikrings- eller genforsikringsselskabet måtte ønske at indkræve elementet, herunder, men ikke kun stressrelaterede betingelser, som er specifikke for forsikrings- og genforsikringsselskabet, eller bredere markedsstress
h)
dokumentation for, om forsikrings- eller genforsikringsselskabet har eller i fremtiden kan få en forpligtelse til eller en forventning eller aftale om, at det vil stille midler eller andre ydelser til rådighed for modparten eller en tredjepart i forbindelse med elementet, undtagen i tilfælde af tilbagebetaling af et element af basiskapitalgrundlaget, som ville være i overensstemmelse med kendetegnene i artikel 71, stk. 1, litra h), og artikel 73, stk. 1, litra d), i delegeret forordning (EU) 2015/35
i)
en kopi af kapitalforvaltningsplanen på mellemlang sigt, herunder en redegørelse for elementets bidrag til forsikrings- eller genforsikringsselskabets eksisterende kapitalstruktur og dette elements mulige bidrag til forsikrings- eller genforsikringsselskabets muligheder for at opfylde sine nuværende og fremtidige kapitalkrav.
Medmindre artikel 63, stk. 6, i delegeret forordning (EU) 2015/35 finder anvendelse, og status for en gruppe af modparter kan vurderes, som om den var en enkelt modpart, skal forsikrings- eller genforsikringsselskabet tilvejebringe oplysninger om status for hver enkelt modpart, herunder følgende:
a)
navn på og en beskrivelse af hver enkelt modpart, herunder arten af forholdet mellem forsikrings- eller genforsikringsselskabet og modparten
b)
en vurdering af risikoen for misligholdelse fra modparternes side for at understøtte tilsynsmyndighedens vurdering, jf. artikel 63, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/35
c)
en vurdering af modparternes likviditetsstilling for at understøtte tilsynsmyndighedens vurdering, jf. artikel 63, stk. 3, i delegeret forordning (EU) 2015/35
d)
en vurdering af modparternes villighed til at betale for at understøtte tilsynsmyndighedens vurdering, jf. artikel 63, stk. 4, i delegeret forordning (EU) 2015/35
e)
en beskrivelse af den række af omstændigheder, hvorunder forsikrings- eller genforsikringsselskabet måtte ønske at indkræve elementet, herunder nuværende forventninger til, hvornår elementet kan blive indkrævet før eller på tidspunktet for manglende opfyldelse af solvenskapitalkravet eller minimumskapitalkravet
f)
oplysninger om andre faktorer af relevans for modparternes status for at understøtte tilsynsmyndighedens vurdering, jf. artikel 63, stk. 5, i delegeret forordning (EU) 2015/35.
Hvis modparterne behandles som en gruppe af modparter i overensstemmelse med artikel 63, stk. 6, i delegeret forordning (EU) 2015/35, indgives oplysningerne i stk. 3, litra a)-f), for gruppen af modparter.
Hvis modparten er medlem af samme koncern eller subkoncern som forsikrings- eller genforsikringsselskabet i medfør af artikel 213 i direktiv 2009/138/EF og har forpligtelser under elementer af det supplerende kapitalgrundlag over for forskellige enheder inden for koncernen, skal oplysningerne i stk. 3, litra b)-f), omfatte dokumentation for modpartens evne til at imødekomme flere indkrævninger af elementer af det supplerende kapitalgrundlag samtidigt under hensyntagen til omstændighederne og koncernens enheder.
Forsikrings- eller genforsikringsselskabet skal tilvejebringe oplysninger om mulighederne for at inddrive midlerne, herunder:
a)
nærmere oplysninger om ordninger, der kan forbedre mulighederne for at inddrive elementet, herunder tilgængeligheden af sikkerhedsstillelse
b)
nærmere oplysninger om, hvorvidt national ret, i de relevante retsområder, er til hinder for indkrævning eller indbetaling, herunder i tilfælde med afvikling, administration eller indledning af insolvensbehandling af forsikrings- eller genforsikringsselskabet
c)
nærmere oplysninger om ordninger eller omstændigheder, der er til hinder for indkrævning eller indbetaling i en situation med forværring af den finansielle situation, herunder manglende opfyldelse af solvenskapitalkravet eller minimumskapitalkravet.
Forsikrings- eller genforsikringsselskabet skal tilvejebringe oplysninger om tidligere indkrævninger, herunder:
a)
oplysninger om sine erfaringer med tidligere indkrævninger eller opkrævning af andre forfaldne midler fra de samme eller lignende modparter under samme eller lignende omstændigheder
b)
alle relevante tilgængelige markedsdata vedrørende tidligere indkrævninger eller opkrævning af andre forfaldne midler fra de samme eller lignende modparter under samme eller lignende omstændigheder
c)
en vurdering af relevansen og pålideligheden af de oplysninger, der er nævnt i litra a) og b), for så vidt angår det forventede udfald af forsikrings- eller genforsikringsselskabets fremtidige indkrævninger.
Forsikrings- eller genforsikringsselskabet skal forelægge en beskrivelse af sine processer for udpegning af eventuelle fremtidige ændringer, jf. artikel 62, stk. 1, litra d), i delegeret forordning (EU) 2015/35, som kan medføre, at tabsabsorberingsevnen for elementet af det supplerende kapitalgrundlag reduceres. Beskrivelsen skal omfatte følgende:
a)
hvorledes det har til hensigt at udpege ændringer af:
i)
ordningens struktur eller kontraktlige vilkår, herunder annullering eller udløb af et element af det supplerende kapitalgrundlag eller anvendelse eller hel eller delvis indkrævning af et element af det supplerende kapitalgrundlag
ii)
de berørte modparters status, herunder misligholdelse fra en modparts side
iii)
mulighederne for at inddrive elementet af det supplerende kapitalgrundlag, herunder indkrævninger af andre elementer af det supplerende kapitalgrundlag, der leveres af de samme modparter
b)
hvorledes det agter at underrette tilsynsmyndigheden om ændringer, der er udpeget, herunder hvilke mekanismer, det har indført til fastlæggelse af, hvornår ændringen bør forelægges selskabets administrations-, ledelses- eller tilsynsorgan og tilsynsmyndigheden.
Forsikrings- eller genforsikringsselskabet skal vedlægge dokumentation for sin interne beslutningsproces vedrørende ansøgningen.
Artikel 5
Vurdering af ansøgningen
Tilsynsmyndigheden bekræfter modtagelsen af forsikrings- eller genforsikringsselskabets ansøgning.
Tilsynsmyndigheden betragter en ansøgning som fuldstændig, hvis den dækker alle de i artikel 2, 3 og 4 omhandlede forhold.
Tilsynsmyndigheden bekræfter, om ansøgningen betragtes som fuldstændig eller ej så hurtigt som muligt og senest 30 dage efter datoen for modtagelsen.
Tilsynsmyndigheden sikrer, at den frist, inden for hvilken den træffer afgørelse om en ansøgning, er rimelig og ikke overstiger tre måneder efter modtagelsen af en fuldstændig ansøgning, medmindre der foreligger ekstraordinære omstændigheder, som meddeles forsikrings- eller genforsikringsselskabet skriftligt så hurtigt som muligt.
Hvis der foreligger ekstraordinære omstændigheder, træffer tilsynsmyndigheden afgørelse om en fuldstændig ansøgning senest seks måneder efter modtagelsen.
Hvis tilsynsmyndigheden har anset en ansøgning for at være fuldstændig, skal dette ikke forhindre denne i at anmode om supplerende oplysninger, der er nødvendige for at gennemføre dens vurdering. I anmodningen specificeres det, hvilke yderligere oplysninger der er nødvendige, og årsagerne til anmodningen. Dagene mellem datoen for tilsynsmyndighedens anmodninger om sådanne oplysninger og datoen, hvor tilsynsmyndigheden modtager sådanne oplysninger, indgår ikke i de i stk. 4 og 5 omhandlede perioder.
Forsikrings- og genforsikringsselskaber underretter tilsynsmyndigheden om enhver ændring af de i ansøgningen beskrevne forhold.
Hvis et forsikrings- eller genforsikringsselskab underretter tilsynsmyndigheden om en ændring i ansøgningen, skal denne behandles som en ny ansøgning, medmindre:
a)
ændringen skyldes en anmodning fra tilsynsmyndigheden om yderligere oplysninger, eller
b)
tilsynsmyndigheden finder det godtgjort, at ændringen ikke i væsentligt omfang påvirker dens vurdering af ansøgningen.
Et forsikrings- eller genforsikringsselskab kan trække en ansøgning tilbage ved skriftlig underretning på et hvilket som helst tidspunkt, før tilsynsmyndigheden træffer afgørelse. Hvis forsikrings- eller genforsikringsselskabet efterfølgende genindsender ansøgningen eller indsender en ajourført ansøgning, behandler tilsynsmyndigheden denne som en ny ansøgning.
Artikel 6
Afgørelse vedrørende ansøgningen
Når tilsynsmyndigheden har truffet afgørelse om en ansøgning, meddeles forsikrings- eller genforsikringsselskabet straks denne afgørelse skriftligt.
Hvis tilsynsmyndigheden godkender et beløb, som er lavere end det, som forsikrings- eller genforsikringsselskabet ansøgte om, eller afviser en ansøgning om godkendelse, skal den angive de grunde, som afgørelsen er baseret på.
Hvis tilsynsmyndighedernes har meddelt godkendelse på den betingelse, at aftalen indgås, skal forsikrings- eller genforsikringsselskabet straks indgå aftalen på de vilkår, som godkendelsen er baseret på, og vedlægge en kopi af den underskrevne aftale til tilsynsmyndigheden.
Forsikrings- eller genforsikringsselskabet skal ikke betragte elementet af det supplerende kapitalgrundlag eller metoden som tilladelig, før aftalen er indgået.
Artikel 7
Revision af det godkendte beløb eller tilbagetrækning af godkendelsen af metoden
1. Hvis et element af det supplerende kapitalgrundlag ikke længere opfylder de betingelser, hvorunder godkendelsen af et beløb eller en beregningsmetode blev meddelt, træffer tilsynsmyndigheden afgørelse om enten:
a)
at reducere beløbet for et element af det supplerende kapitalgrundlag til et lavere beløb eller nul eller
b)
at tilbagetrække sin godkendelse af en beregningsmetode.
2. Tilsynsmyndigheden underretter straks forsikrings- eller genforsikringsselskabet og anfører sin begrundelse, når det har truffet en afgørelse i overensstemmelse med stk. 1.
Artikel 8
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. marts 2015.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2015/499,
annettu 24 päivänä maaliskuuta 2015,
oman lisävarallisuuden erien käyttämisen hyväksyttämisessä valvontaviranomaisilla noudatettavia menettelyjä koskevista Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY mukaisista teknisistä täytäntöönpanostandardeista
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (Solvenssi II) 25 päivänä marraskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY (1) ja erityisesti sen 92 artiklan 3 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Vakuutus- ja jälleenvakuutusyritysten olisi laadittava oman lisävarallisuuden erien hyväksyntää koskevat hakemukset varovaiselta ja realistiselta pohjalta.
(2)
Oman lisävarallisuuden eriä koskeva hakemus on strateginen päätös, joka liittyy riskinhallintaan ja pääomasuunnitteluun. Koska hallinto-, johto- tai valvontaelimellä on direktiivin 2009/138/EY 40 artiklan nojalla lopullinen vastuu siitä, että direktiivin säännöksiä noudatetaan, sen osallistumista hakemusta koskevan päätöksen tekemiseen olisi harkittava huolellisesti.
(3)
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen olisi sisällytettävä hakemukseen kaikki tarvittavat tiedot valvontaviranomaisen arviointia varten, mukaan lukien vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen arvio siitä, miten erä täyttää oman lisävarallisuuden eriä koskevat vaatimukset ja maksettavaksi vaadittuna omien perusvarojen eriä koskevat vaatimukset, jotta valvontaviranomainen voi tehdä päätökset kohtuullisessa ajassa asianmukaisen näytön pohjalta.
(4)
Olisi täsmennettävä tiedot, jotka vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on sisällytettävä hakemukseen, jotta voidaan luoda johdonmukainen perusta valvontaviranomaisen päätöksenteolle.
(5)
Direktiivin 2009/138/EY mukaisten eri hyväksyntöjä koskevien hakemusten välisen keskinäisen riippuvuuden vuoksi vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen olisi oman lisävarallisuuden erien käyttöä hyväksyttäessään ilmoitettava valvontaviranomaiselle muista direktiivin 2009/138/EY 308 a artiklan 1 kohdassa mainittuja seikkoja koskevista hakemuksista, jotka ovat parhaillaan käsiteltävinä tai jotka se aikoo jättää seuraavien kuuden kuukauden aikana. Tällainen vaatimus on tarpeen sen varmistamiseksi, että valvontaviranomaisten arvioinnit tehdään läpinäkyvien ja puolueettomien tietojen pohjalta.
(6)
Valvontaviranomaisten tai vakuutus- ja jälleenvakuutusyritysten kyky arvioida vastapuolten ryhmän asemaa ikään kuin se olisi yksi vastapuoli, katsotaan oleelliseksi etenkin silloin, kun keskinäisessä yrityksessä tai sitä vastaavassa yrityksessä on useita homogeenisia ei-yhtiömuotoisia jäseniä, joilta se voi vaatia lisämaksuja.
(7)
Oman lisävarallisuuden hyväksyntäprosessiin on tarkoitus kuulua säännöllinen yhteydenpito valvontaviranomaisten ja vakuutus- ja jälleenvakuutusyritysten välillä. Tämä tarkoittaa yhteydenpitoa valvontatarkastusprosessin yhteydessä sekä ennen virallisen hakemuksen jättämistä valvontaviranomaiselle että hakemuksen hyväksymisen jälkeen. Säännöllinen yhteydenpito on tarpeen sen varmistamiseksi, että valvontaviranomaisten arviointi perustuu asianmukaisiin ja ajantasaisiin tietoihin.
(8)
Kun valvontaviranomainen vastaanottaa vakuutus- tai jälleenvakuutusyritykseltä ilmoituksen siitä, että hyväksytyn oman lisävarallisuuden erän tappioiden vaimennusvaikutus on heikentynyt, valvontaviranomaisen olisi tarkistettava hyväksyttyä määrää alaspäin tai peruutettava menetelmälle annettu hyväksyntä, jotta varmistetaan sen johdonmukaisuus heikentyneen tappioiden vaimennusvaikutuksen kanssa.
(9)
Direktiivin 2009/138/EY 226 artiklan mukaan vakuutus- tai jälleenvakuutusyritysten ryhmä voi hakea hyväksyntää oman lisävarallisuuden erälle välissä olevan vakuutushallintayhtiön tai välissä olevan rahoitusalan sekaholdingyhtiön osalta. Tällaisissa tapauksissa välissä olevaan vakuutushallintayhtiöön tai välissä olevaan rahoitusalan sekaholdingyhtiöön olisi sovellettava samoja sääntöjä kuin vakuutus- tai jälleenvakuutusyritykseen. Näin olisi tehtävä myös silloin, kun ryhmän johdossa on vakuutushallintayhtiö tai rahoitusalan sekaholdingyhtiö direktiivin 2009/138/EY 235 artiklan mukaisesti.
(10)
Tämä asetus perustuu Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen komissiolle toimittamiin teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksiin.
(11)
Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen on järjestänyt avoimia julkisia kuulemisia tämän asetuksen perustana olevista teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksista, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1094/2010 (2) 37 artiklan mukaisesti perustetulta vakuutus- ja jälleenvakuutusalan osallisryhmältä.
(12)
Jotta voidaan parantaa valvontajärjestelmän oikeusvarmuutta direktiivin 2009/138/EY 308 a artiklassa tarkoitetun vaiheistusjakson aikana, joka alkaa 1 päivänä huhtikuuta 2015, on tärkeää varmistaa, että tämä asetus tulee voimaan mahdollisimman pian eli sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Hakemuksen yleispiirteet
1. Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on esitettävä valvontaviranomaiselle kirjallinen hakemus kunkin oman lisävarallisuuden erän hyväksynnän osalta.
2. Hakemus on laadittava jollakin sen jäsenvaltion virallisista kielistä, jossa vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksellä on kotipaikka, tai valvontaviranomaisen kanssa sovitulla kielellä.
3. Hakemuksen on sisällettävä saatekirje ja asiaa tukevaa näyttöä.
2 artikla
Saatekirje
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on toimitettava saatekirje. Saatekirjeessä on vahvistettava kaikki seuraavat seikat:
a)
kaikki oikeudelliset tai sopimusehdot, jotka koskevat oman lisävarallisuuden erää tai mitä tahansa siihen liittyvää järjestelyä, on määritelty yksiselitteisesti ja selvästi;
b)
hakemuksessa oman lisävarallisuuden erään kirjatun määrän on oltava direktiivin 2009/138/EY 90 artiklan 2 kohdan mukainen;
c)
hakemuksesta on käytävä ilmi oman lisävarallisuuden erän taloudellinen sisältö, myös se miten erä vaikuttaa perusvarallisuuteen sen jälkeen, kun se on vaadittu maksettavaksi;
d)
ottaen huomioon todennäköisen tulevan kehityksen sekä olosuhteet hakemuksen jättöpäivänä vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen vahvistus siitä, että oman lisävarallisuuden erä täyttää kriteerit omaksi varallisuudeksi luokittelua varten;
e)
hakemuksesta ei ole jätetty pois seikkoja, jotka, jos ne olisivat tiedossa, voisivat vaikuttaa valvontaviranomaisen päätökseen siitä, hyväksyykö se oman lisävarallisuuden erän, hyväksyttäväksi haetun erän määrän tai kauden, jona hyväksyttäväksi haettua laskentamenetelmää sovelletaan.
Saatekirjeessä on lisäksi lueteltava muut direktiivin 2009/138/EY 308 a artiklan 1 kohdassa mainittuja seikkoja koskevat hakemukset, jotka vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys on jättänyt tai jotka se aikoo jättää seuraavan kuuden kuukauden aikana.
3 artikla
Määrää tai menetelmää tukeva näyttö
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen hakemuksessa haetaan hyväksyntää tietylle oman lisävarallisuuden erän määrälle tai menetelmälle, jota käytetään kyseisen määrän laskemiseen.
Jos vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys hakee hyväksyntää tietylle rahamäärälle, hakemuksessa on oltava selvitys varovaisiin ja realistisiin oletuksiin perustuvan määrän laskennasta direktiivin 2009/138/EY 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Jos vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys hakee hyväksyntää laskentamenetelmälle, sen on esitettävä seuraavat tiedot:
a)
selvitys menetelmästä ja siitä, miten se ilmentää oman lisävarallisuuden erän tappioiden vaimennusvaikutusta;
b)
kuvaus mahdollisista oletuksista, joihin menetelmä perustuu, ja selvitys siitä, miksi näitä oletuksia pidetään varovaisina ja realistisina;
c)
erän odotettu määrä, joka on laskettu menetelmän mukaisesti, ja määrän perustelut;
d)
selvitys validointiprosessista, jonka vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys ottaa käyttöön sen varmistamiseksi, että menetelmän tulokset vastaavat jatkossakin erän tappioiden vaimennusvaikutusta.
4 artikla
Hyväksyntäperusteita tukeva näyttö
Asiaa tukevan näytön on sisällettävä riittävät tiedot, jotta valvontaviranomainen voi arvioida, onko hakemus direktiivin 2009/138/EY 90 artiklan ja komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 (3) 62-65 artiklan mukainen. Näytön on sisällettävä ainakin tämän artiklan 2-7 kohdassa tarkoitetut tiedot.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on toimitettava tiedot oman lisävarallisuuden erän luonteesta ja sen oman perusvarallisuuden erän tappioiden vaimennusvaikutuksesta, johon maksettavaksi vaadittava oman lisävarallisuuden erä liitetään, sekä seuraavat tiedot:
a)
erää koskevat oikeudelliset tai sopimusehdot ja mahdollisten asiaan liittyvien järjestelyjen ehdot sekä näyttö siitä, että vastapuoli on tehnyt tai aikoo tehdä sopimuksen ja sopia mahdollisesta asiaan liittyvästä järjestelystä;
b)
näyttö siitä, että oikeudellisen lausunnon perusteella sopimus ja mahdolliset asiaan liittyvät järjestelyt ovat oikeudellisesti sitovia ja täytäntöönpanokelpoisia kaikilla kyseeseen tulevilla lainkäyttöalueilla;
c)
sopimuksen voimassaoloaika ja ajanjakso, jona vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys voi vaatia erän maksettavaksi, jos kyseinen ajanjakso on eri kuin sopimuksen voimassaoloaika;
d)
vahvistus siitä, että sen jälkeen, kun oman lisävarallisuuden erä on vaadittu maksettavaksi ja se on maksettu, sillä on kaikki delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 71 artiklan mukaisesti luokkaan 1 sijoitetun oman perusvarallisuuden erän ominaisuudet ja kaikki delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 73 artiklan mukaisesti luokkaan 2 sijoitetun oman perusvarallisuuden erän ominaisuudet;
e)
vahvistus siitä, että erää koskevat sopimusehdot eivät sisällä määräyksiä, jotka saattaisivat estää vakuutus- tai jälleenvakuutusyritystä vaatimasta erää maksettavaksi tappioiden kattamiseksi tai jotka rajoittaisivat erän soveltumista maksettavaksi;
f)
vahvistus siitä, että oman lisävarallisuuden erä tai siitä koituva hyöty ovat ainoastaan vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen käytettävissä, että niitä ei voida siirtää tai luovuttaa toiselle osapuolelle eikä niihin voida liittää rasitusta muulla tavalla;
g)
kaikki tekijät, jotka rajoittavat edellytyksiä, joiden nojalla vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys saattaisi vaatia erän maksettavaksi, mukaan lukien mutta ei yksinomaan vakuutus- ja jälleenvakuutusyritykselle ominainen stressitilanne tai laajempi markkinoiden stressitilanne;
h)
vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen nykyiset tai mahdolliset tulevat velvoitteet, oletus tai ymmärrys siitä, että vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys maksaa varoja tai tarjoaa muita etuja vastapuolelle tai kolmannelle osapuolelle kyseisen omaisuuserän osalta muutoin kuin siinä tapauksessa, että kyse on oman perusvarallisuuden erän takaisinmaksusta delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 71 artiklan 1 kohdan h alakohdan ja 73 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti;
i)
jäljennös keskipitkän aikavälin pääomanhoitosuunnitelmasta sekä siitä, miten omaisuuserä tukee vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen nykyistä pääomarakennetta ja miten omaisuuserä voisi auttaa vakuutus- tai jälleenvakuutusyritystä täyttämään nykyiset ja tulevat pääomavaatimukset.
Muulloin kuin sovellettaessa delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 63 artiklan 6 kohtaa, jolloin vastapuolten ryhmän asema voidaan arvioida ikään kuin se olisi yksi vastapuoli, vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on toimitettava kunkin vastapuolen asemasta seuraavat tiedot:
a)
kunkin vastapuolen nimi ja kuvaus, mukaan lukien vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen ja vastapuolen välisen mahdollisen suhteen luonne;
b)
arvio vastapuolten maksukyvyttömyyden riskistä, jotta voidaan tukea delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 63 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvontaviranomaisen arviointia;
c)
arvio vastapuolten likviditeettiasemasta, jotta voidaan tukea delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 63 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvontaviranomaisen arviointia;
d)
arvio vastapuolten maksuhalukkuudesta, jotta voidaan tukea delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 63 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua valvontaviranomaisen arviointia;
e)
kuvaus eri olosuhteista, joissa vakuutus- ja jälleenvakuutusyritys saattaisi vaatia erän maksettavaksi, mukaan lukien nykyiset odotukset siitä, milloin erä saatettaisiin vaatia maksettavaksi ennen vakavaraisuuspääomavaatimuksen tai vähimmäispääomavaatimuksen täyttämättä jäämistä tai sen hetkellä;
f)
tiedot mahdollisista muista tekijöistä, joilla on merkitystä vastapuolten aseman kannalta, jotta voidaan tukea delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 63 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua valvontaviranomaisen arviointia;
Jos vastapuolia käsitellään vastapuolten ryhmänä delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 63 artiklan 6 kohdan mukaisesti, kolmannen alakohdan a-f alakohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava vastapuolten ryhmän osalta.
Jos vastapuoli on direktiivin 2009/138/EY 213 artiklan mukaisesti saman ryhmän tai alaryhmän jäsen kuin vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys ja sillä on sitoumuksia oman lisävarallisuuden erien osalta ryhmän eri yksikköjä kohtaan, kolmannen alakohdan b-f alakohdassa tarkoitettujen tietojen on sisällettävä näyttö vastapuolen kyvystä täyttää useita oman lisävarallisuuden erien maksuvaatimuksia samaan aikaan ottaen huomioon ryhmän tilanne ja yhteisöt.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on toimitettava tiedot varojen perittävyydestä, muun muassa seuraavat:
a)
tiedot järjestelyistä, jotka voivat lisätä erän perittävyyttä, mukaan lukien vakuuden saatavuus;
b)
tiedot siitä, estääkö kansallinen lainsäädäntö millään asiaan liittyvällä lainkäyttöalueella vaatimuksen tekemistä tai täyttämistä, mukaan lukien kriisi-, hallinto- ja maksukyvyttömyysmenettelyt, jotka aloitetaan vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen osalta;
c)
tiedot järjestelyistä tai tilanteista, jotka saattavat estää vaatimuksen tekemisen tai täyttämisen heikkenevässä taloudellisessa tilanteessa, mukaan lukien vakavaraisuuspääomavaatimuksen tai vähimmäispääomavaatimuksen täyttämättä jääminen.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on toimitettava tiedot aiemmista maksuvaatimuksista, muun muassa seuraavat:
a)
kokemus aiemmista maksuvaatimuksista tai muusta varojen keruusta samoilta tai samanlaisilta vastapuolilta samoissa tai samanlaisissa olosuhteissa;
b)
kaikki käytettävissä olevat oleelliset markkinatiedot, jotka liittyvät aiempiin maksuvaatimuksiin tai muuhun varojen keruuseen samoilta tai samanlaisilta vastapuolilta samoissa tai samanlaisissa olosuhteissa;
c)
arvio a ja b alakohdassa esitettyjen tietojen merkityksellisyydestä ja luotettavuudesta siltä osin kuin on kyse vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen tulevien maksuvaatimusten odotettavissa olevista tuloksista.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on toimitettava kuvaus prosesseista, jotka sillä on delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 62 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti käytössä sellaisten mahdollisten tulevien muutosten tunnistamiseksi, jotka voivat vähentää oman lisävarallisuuden erän vaimennusvaikutusta. Kuvauksessa on oltava seuraavat seikat:
a)
miten järjestelyllä voidaan tunnistaa muutokset:
i)
järjestelyn rakenne tai sopimusehdot, mukaan lukien oman lisävarallisuuden erän peruuttaminen tai voimassaolon päättyminen tai oman lisävarallisuuden erän käyttö tai maksuvaatimus osittain tai kokonaan;
ii)
asianomaisten vastapuolten asema, mukaan lukien vastapuolen maksukyvyttömyys;
iii)
oman lisävarallisuuden erän perittävyys, mukaan lukien saman vastapuolen tarjoamia muita oman lisävarallisuuden eriä koskevat maksuvaatimukset;
b)
miten järjestelyllä aiotaan ilmoittaa valvontaviranomaiselle tunnistetuista muutoksista, mukaan lukien mekanismit, jotka on otettu käyttöön sen toteamiseksi, milloin muutos olisi ohjattava yrityksen hallinto-, johto- tai valvontaelimelle ja valvontaviranomaiselle.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on liitettävä mukaan asiakirjatodisteet hakemukseen liittyvästä sisäisestä päätöksentekomenettelystään.
5 artikla
Hakemuksen arviointi
Valvontaviranomaisen on vahvistettava vastaanottaneensa vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen hakemuksen.
Valvontaviranomaisen on katsottava hakemuksen olevan täydellinen, kun se kattaa kaikki 2, 3 ja 4 artiklassa tarkoitetut seikat.
Valvontaviranomaisen on hyvissä ajoin ja viimeistään 30 päivän kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta ilmoitettava, onko hakemus täydellinen.
Valvontaviranomaisen on varmistettava, että määräaika, jonka kuluessa se päättää hakemuksesta, on kohtuullinen eikä se ole pidempi kuin kolme kuukautta täydellisen hakemuksen vastaanottamisesta, ellei kyseessä ole poikkeukselliset olosuhteet, joista ilmoitetaan vakuutus- tai jälleenvakuutusyritykselle kirjallisesti ja hyvissä ajoin.
Kun on kyse poikkeuksellisista olosuhteista, valvontaviranomaisen on tehtävä hakemusta koskeva päätös viimeistään kuuden kuukauden kuluessa täydellisen hakemuksen vastaanottamisesta.
Vaikka valvontaviranomainen on ilmoittanut, että hakemus on täydellinen, se voi siitä huolimatta pyytää lisätietoja, joita se tarvitsee arvioinnin suorittamiseen. Pyyntö on perusteltava, ja siinä on yksilöitävä vaaditut lisätiedot. Sen päivän, jona valvontaviranomainen pyytää lisätietoja, ja sen päivän, jona valvontaviranomainen vastaanottaa tällaiset tiedot, välisiä päiviä ei oteta huomioon määritettäessä neljännessä ja viidennessä alakohdassa tarkoitettuja määräaikoja.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on ilmoitettava valvontaviranomaiselle kaikista hakemukseen liittyvistä muutoksista.
Jos vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys ilmoittaa valvontaviranomaiselle hakemukseen tehdystä muutoksesta, hakemusta on pidettävä uutena hakemuksena, paitsi jos
a)
muutos johtuu valvontaviranomaisen pyynnöstä saada lisätietoja; tai
b)
valvontaviranomainen katsoo, että muutos ei vaikuta merkittävästi hakemuksen arviointiin.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys voi peruuttaa hakemuksen kirjallisella ilmoituksella missä tahansa vaiheessa ennen valvontaviranomaisen päätöstä. Jos vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys toimittaa hakemuksen tämän jälkeen uudelleen tai toimittaa ajan tasalle saatetun hakemuksen, valvontaviranomainen käsittelee hakemusta uutena hakemuksena.
6 artikla
Hakemusta koskeva päätös
Kun valvontaviranomainen on tehnyt päätöksen hakemuksesta, sen on viipymättä ilmoitettava tästä kirjallisesti vakuutus- tai jälleenvakuutusyritykselle.
Jos valvontaviranomainen hyväksyy vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen pyytämää määrää pienemmän määrän tai hylkää hyväksyntää koskevan hakemuksen, sen on ilmoitettava syyt, joihin päätös perustuu.
Mikäli valvontaviranomaisten hyväksyntä on myönnetty sillä edellytyksellä, että sopimus tehdään, vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on viipymättä tehtävä sopimus niillä ehdoilla, joihin hyväksyntä perustui, ja toimitettava valvontaviranomaiselle jäljennös allekirjoitetusta sopimuksesta.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys ei saa pitää oman lisävarallisuuden erää tai menetelmää hyväksyttynä ennen kuin sopimus on tehty.
7 artikla
Hyväksytyn määrän tarkistaminen tai menetelmän hyväksynnän peruuttaminen
1. Jos oma lisävarallisuuden erä ei enää täytä niitä vaatimuksia, joiden perusteella määrä tai laskentamenetelmä hyväksyttiin, valvontaviranomaisen on päätettävä jommastakummasta seuraavasta toimesta:
a)
oman lisävarallisuuden erän määrä pienennetään alaspäin tai nollaan;
b)
laskentamenetelmän hyväksyntä peruutetaan.
2. Valvontaviranomaisen on ilmoitettava vakuutus- tai jälleenvakuutusyritykselle välittömästi, kun se on tehnyt 1 kohdan mukaisen päätöksen, ja mainittava perustelut.
8 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 24 päivänä maaliskuuta 2015.