KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 471/2014
af 13. maj 2014
om indførelse af en endelig udligningstold på importen af solcelleglas med oprindelse i Folkerepublikken Kina
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 15, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Indledning
(1)
Den 27. april 2013 offentliggjorde Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en meddelelse (»indledningsmeddelelsen«) (2) i Den Europæiske Unions Tidende om indledningen af en antisubsidieprocedure vedrørende importen til Den Europæiske Union af solcelleglas med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«).
(2)
Undersøgelsen blev indledt af Kommissionen på grundlag af en klage indgivet den 14. marts 2013 af EU ProSun Glass (»klageren«) på vegne af producenter, der tegner sig for over 25 % af den samlede EU-produktion af solcelleglas. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for, at der fandt subsidiering sted af solcelleglas, og for væsentlig skade som følge heraf, hvilket Kommissionen anså for tilstrækkeligt til at berettige indledningen af en undersøgelse.
(3)
I overensstemmelse med artikel 10, stk. 7, i forordning (EF) nr. 597/2009 (»grundforordningen«) underrettede Kommissionen før indledningen af proceduren Folkerepublikken Kinas regering (»den kinesiske regering«) om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage med påstand om, at subsidieret import af solcelleglas med oprindelse i Kina forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. Kommissionen indbød den kinesiske regering til konsultationer med henblik på at klarlægge situationen med hensyn til klagens indhold og nå til en gensidigt tilfredsstillende løsning.
(4)
Den kinesiske regering tog imod tilbuddet om konsultationer, som efterfølgende blev gennemført. Det lykkedes ikke at nå frem til en gensidigt tilfredsstillende løsning under konsultationerne. Kommissionen noterede sig imidlertid de bemærkninger, der blev fremsat af den kinesiske regering vedrørende de ordninger, som er opført i klagen. Efter konsultationerne fremsendte den kinesiske regering en række indlæg.
2. Sideløbende antidumpingprocedure
(5)
Den 28. februar 2013 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Unionen af solcelleglas med oprindelse i Kina.
(6)
Den 27. november 2013 indførte Kommissionen en midlertidig antidumpingtold på importen af solcelleglas med oprindelse i Kina ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1205/2013 (4).
(7)
Skadesanalysen i denne antisubsidieundersøgelse og den sideløbende antidumpingundersøgelse bygger på samme definition af EU-erhvervsgrenen, de samme repræsentative EU-producenter og den samme undersøgelsesperiode og førte til identiske konklusioner, medmindre andet er angivet. Dette blev fundet hensigtsmæssigt for at ensarte skadesanalysen og nå frem til konsekvente konklusioner i begge procedurer. Derfor blev de bemærkninger om skadesaspekter, der blev fremsat i en af disse procedurer, taget i betragtning i begge procedurer.
3. Parter, som er berørt af proceduren
(8)
Kommissionen underrettede officielt klagerne, de øvrige kendte EU-producenter, de kendte eksporterende producenter i Kina, de importører, leverandører, forhandlere, brugere og sammenslutninger, som, den vidste, var berørt af proceduren, samt de kinesiske myndigheder om indledningen af undersøgelsen. I indledningsmeddelelsen blev alle parter, der var berørt af undersøgelsen, opfordret til at kontakte Kommissionen og give sig til kende.
(9)
De interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen.
(10)
Klagerne, de eksporterende producenter i Kina, importørerne og de kinesiske myndigheder fremsatte deres synspunkter. Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
3.1. Stikprøveudtagning
(11)
Kommissionen meddelte i indledningsmeddelelsen, at den måske ville begrænse antallet af eksporterende producenter i Kina, ikke forretningsmæssigt forbundne importører og EU-producenter, der ville blive undersøgt, til et rimeligt antal ved at udtage en stikprøve i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27.
3.2. Stikprøveudtagning af EU-producenter
(12)
Kommissionen udtog en stikprøve på fem virksomheder ud af de otte producenter, der gav sig til kende, på grundlag af den største repræsentative salgsmængde af samme vare i undersøgelsesperioden (»UP«).
(13)
Efter kontrolbesøgene besluttede Kommissionen at udelade en af de fem virksomheder i stikprøven, da denne virksomhed blev anset for ikke at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen, fordi den som den eneste af de otte producenter, der gav sig til kende, befandt sig i en opstartsfase. Derfor var der ifølge Kommissionen en risiko for, at skadesindikatorerne, især rentabiliteten, ikke ville have givet et rimeligt billede af EU-erhvervsgrenens situation, hvis den blev inddraget.
(14)
Derfor kom den endelige stikprøve til at bestå af fire EU-producenter. Deres produktion tegnede sig for 79 % af EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet i UP. Stikprøven blev derfor anset for at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen.
(15)
Tre EU-producenter anmodede i henhold til grundforordningens artikel 29 om, at deres identitet forblev fortrolig. De hævdede, at fremlæggelse af oplysninger om deres identitet kunne føre til en risiko for omfattende negative konsekvenser for deres erhvervsaktiviteter. Kommissionen undersøgte begrundelserne og accepterede deres anmodning. I betragtning af det begrænsede antal producenter i Unionen blev der ikke oplyst andre navne i dokumentet med den generelle fremlæggelse af oplysninger, da dette ville gøre det muligt at identificere de virksomheder, der anmodede om anonymitet.
(16)
Identiteten på virksomheden Interfloat Corporation/GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (»GMB/IF«) var dog allerede offentligt kendt, da den havde erklæret, at den er en af de virksomheder, der støtter klagen. Virksomheden blev derfor nævnt i dokumentet med den generelle fremlæggelse af oplysninger.
(17)
I den ikke fortrolige udgave af sine bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger nævnte klageren tre EU-producenter, der havde indstillet deres virksomhed (Guardian, AGC og Centrosolar Glass), og en fjerde virksomhed, som havde nedbragt sin produktion betydeligt (Saint Gobain).
3.3. Stikprøveudtagning af eksporterende producenter i Kina
(18)
I indledningsmeddelelsen blev alle eksporterende producenter i Kina anmodet om at give sig til kende over for Kommissionen og afgive de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen, inden for en bestemt frist.
(19)
Ni eksporterende producenter eller grupper af eksporterende producenter indsendte de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. De samarbejdsvillige virksomheder dækkede næsten 100 % af den indberettede eksport af solcelleglas til Unionen i 2012.
(20)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27 udtog Kommissionen en stikprøve på fire eksporterende producenter eller grupper af eksporterende producenter ud fra den største repræsentative eksportmængde af den pågældende vare, som med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. Stikprøven tegnede sig for 76 % af den samlede eksportmængde til Unionen af den pågældende vare i UP.
(21)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 2, underrettede Kommissionen alle interesserede parter i stikprøven, og de blev opfordret til at fremsætte bemærkninger. Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger.
3.4. Individuel undersøgelse
(22)
Ingen eksporterende producent i Kina anmodede om individuel undersøgelse, jf. grundforordningens artikel 27, stk. 3.
3.5. Stikprøveudtagning af ikke forretningsmæssigt forbundne importører og brugere
(23)
Fire ikke forretningsmæssigt forbundne importører udfyldte det stikprøveskema, som var vedlagt indledningsmeddelelsen, og der var to importører og tolv brugere, der besvarede spørgeskemaet. I betragtning af det lave antal samarbejdsvillige importører blev stikprøveudtagning ikke nødvendig.
4. Spørgeskemabesvarelser og kontrolbesøg
(24)
Der blev sendt spørgeskemaer til den kinesiske regering og til de eksporterende producenter i stikprøven, til EU-producenterne i stikprøven, til alle de importører, der havde givet sig til kende, og til alle de brugere, der havde givet sig til kende. Den kinesiske regering fik også tilsendt et tillæg til det spørgeskema, de fik tilsendt, og blev anmodet om at videresende det til statsejede forretningsbanker (state-owned commercial banks - SOCB) i Kina, som havde lånt midler til virksomhederne i stikprøven i UP. Den kinesiske regering erklærede, at den havde videresendt tillægget til de berørte banker, men at den ikke havde modtaget nogen svar.
(25)
Der blev modtaget spørgeskemabesvarelser fra de fire kinesiske eksporterende producenter i stikprøven, alle stikprøveudvalgte EU-producenter, to ikke forretningsmæssigt forbundne EU-importører og 12 brugere.
(26)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, der blev indsendt af de interesserede parter, og som den anså for nødvendige for en endelig fastlæggelse af subsidiering, deraf følgende skade og Unionens interesser. Der blev aflagt følgende kontrolbesøg hos:
a)
Eksporterende producenter i Kina:
-
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co., Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd. (»Flat Solar Group«)
-
Henan Yuhua Photovoltaic New Material Co., Ltd
-
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd. (»Xinyi PV«)
b)
Den kinesiske regering:
-
Det kinesiske handelsministerium, Beijing
-
China Banking Regulatory Commission, Beijing
c)
EU-producenter:
-
GMB/IF, Tyskland
-
[Fortrolig]
-
[Fortrolig]
-
[Fortrolig]
-
[Fortrolig]
d)
Ikke forretningsmæssigt forbundne importører:
-
Vetrad NV, Nederlandene
e)
Brugere:
-
Sunerg Solar SRL, Italien
-
Viessmann Faulquemont SAS, Frankrig.
(27)
Alle interesserede parter fik tilsendt et dokument med fremlæggelse af oplysninger, som indeholdt de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke Kommissionen foreslog at indføre udligningstold på solcelleglas med oprindelse i Folkerepublikken Kina. Alle parter blev underrettet om den frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger.
(28)
De indkomne bemærkninger fra de interesserede parter blev gennemgået og taget i betragtning, når dette var relevant.
(29)
Den kinesiske regering hævdede, at dette dokument med fremlæggelse af oplysninger ikke opfyldte de standarder, der er fastlagt i artikel 22, stk. 3 og 5, i SCM-aftalen, da det ikke indeholdt tilstrækkeligt detaljerede oplysninger om undersøgelsesmyndighedens konklusioner. Den kinesiske regering gav imidlertid ikke noget konkret eksempel herpå. Kommissionen har gennemgået dokumentet nøje og er af den opfattelse, at dokumentet indeholder tilstrækkelige oplysninger til, at den kinesiske regering kan udøve sin ret til forsvar.
(30)
Visse oplysninger kunne ikke indgå i fremlæggelsen af oplysninger, da det var fortrolige forretningsoplysninger, og de blev kun givet til de berørte stikprøveudvalgte eksporterende producenter. De eksporterende producenter i stikprøven fik tilsendt en fortrolig specifik fremlæggelse af oplysninger med beregninger og oplysninger om hver enkelt ordning og udligningsberettiget fordel og fik 25 dage til at fremsætte bemærkninger.
5. Undersøgelsesperiode
(31)
Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra 1. januar 2012 til 31. december 2012 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 2009 til udgangen af UP (»den betragtede periode«).
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(32)
Den undersøgte vare er solcelleglas bestående af hærdet planglas af natronkalk med et jernindhold på under 300 ppm, en soltransmission på over 88 % (målt i henhold til AM1,5 300-2 500 nm), en varmebestandighed på indtil 250 °C (målt i henhold til EN 12150), en temperatursvingningsmodstand på Δ 150K (målt i henhold til EN 12150) og en mekanisk modstandsdygtighed på 90 N/mm2 eller mere (målt i henhold til EN 1288-3) (»den pågældende vare«, såkaldt »solcelleglas«). Den pågældende vare er i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7007 19 80.
2. Samme vare
(33)
Undersøgelsen har vist, at den pågældende vare, den vare, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i Kina, og den vare, der fremstilles og sælges i Unionen af EU-erhvervsgrenen, har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål. De betragtes derfor som identiske, jf. grundforordningens artikel 2, litra c).
3. Varedækning
(34)
En ikke forretningsmæssigt forbundet importør anmodede om, at gartnerglas til drivhuse holdes uden for undersøgelsen, og hævdede, at der til drivhuse anvendes mange forskellige størrelser glas, hvorimod solcelleglas kun produceres i bestemte størrelser. Importøren fremlagde også et certifikat, der viste, at en del af virksomhedens import bestod af glas med et jernindhold på over 300 ppm. Som følge heraf falder denne import uden for varedækningen. For så vidt angår den resterende del af virksomhedens import, er Kommissionen af den opfattelse, at trods forskellen i størrelse kan disse glasplader også anvendes som solcelleglas. For at omgå tolden kunne importører f.eks. bestille større glasplader, end de behøver, og dernæst skære glasset til i Unionen. Derfor er gartnerglas med et jernindhold på under 300 ppm omfattet af varedækningen for den pågældende vare.
(35)
En anden ikke forretningsmæssigt forbundet importør hævdede, at det møbelglas, som denne importerer (og som anvendes til glashylder, panelfyldninger, bordplader, skydedørspaneler, varer til overpaneler mv.), har de samme eller næsten de samme tekniske egenskaber som solcelleglas, men anmodede om, at det blev holdt uden for undersøgelsens varedækning, da det har et andet endeligt anvendelsesformål.
(36)
Ud fra den forelagte dokumentation lader hovedparten af det glas, som denne ikke forretningsmæssigt forbundne importør importerer, imidlertid ikke til at have alle de samme tekniske egenskaber som solcelleglas, jf. ovenfor. Navnlig har seks typer af importeret glas et jernindhold på langt over 300 ppm, mens en type af importeret glas har et jernindhold på under 300 ppm, men dens soltransmission er betydeligt lavere end det minimum på 88 %, der skal opfyldes, for at glasset kan defineres som solcelleglas.
(37)
Importøren hævdede, at selv om disse typer glas ikke opfylder en af de tekniske egenskaber ved solcelleglas som beskrevet ovenfor, opfylder de den primære klassifikation for solcelleglas, dvs. »hærdet planglas af natronkalk«. Kommissionen er imidlertid af den opfattelse, at kun de glastyper, der opfylder alle de tekniske egenskaber ved solcelleglas, falder ind under undersøgelsens varedækning. Derfor falder alle ovennævnte glastyper, som importeres af nævnte importør, uden for varedækningen i denne undersøgelse.
(38)
Af hensyn til retssikkerheden bør det gøres klart, at enhver type gartnerglas og møbelglas, som opfylder de tekniske egenskaber, der er fastlagt i betragtning 32, er omfattet af varedækningen for den pågældende vare, da de kan anvendes som solcelleglas.
(39)
Efter fremlæggelsen af oplysninger gjorde samme importør gældende, at eftersom solcelleglas, der også kan anvendes som møbelglas, ikke var udelukket fra varedækningen, medfører dette administrative byrder og forsinkelser for virksomhederne. Dette skyldes angiveligt, at virksomhederne er forpligtet til at sende prøvningsrapporter til toldmyndighederne i Unionen, hver gang toldmyndighederne er i tvivl om, hvorvidt de importerede varer er omfattet af foranstaltningerne.
(40)
Kommissionen mener, at disse typer glas ikke bør udelukkes fra undersøgelsens varedækning, fordi solcelleglas potentielt kan anvendes som gartnerglas og møbelglas. For at sikre tilstrækkelig beskyttelse af EU-erhvervsgrenen mod de skadelige virkninger af subsidier, der udlignes, bør smuthuller, der kan muliggøre omgåelse, undgås. Den positive virkning af tilstrækkelig beskyttelse opvejer de negative virkninger af den yderligere administrative byrde, som den berørte importør angiveligt blev pålagt.
(41)
Samme importør hævdede også, at floatglas bør udelukkes fra varedækningen, da det har en anderledes produktionsproces end valset glas, som importøren opfatter som den eneste type solcelleglas. Importøren hævdede, at møbelvarer af floatglas ikke kan anvendes som solcelleglas og derfor bør udelukkes fra varedækningen i undersøgelsen. Floatglas kan imidlertid ikke udelukkes fra varedækningen i undersøgelsen, da det opfylder alle de tekniske egenskaber, der er fastlagt ovenfor. Fortrolige dokumenter modtaget fra interesserede parter i løbet af undersøgelsen har vist, at floatglas kan anvendes som solcelleglas, og at det produceres af både EU-erhvervsgrenen og de kinesiske eksportører. Dette bekræftes af offentligt tilgængelige oplysninger på internettet (5). Floatglas er derfor fortsat omfattet af undersøgelsens varedækning.
C. SUBSIDIE
1. Indledning
(42)
Klageren hævdede, at Kina subsidierer sin solcelleglasindustri. Klagen indeholder umiddelbare beviser for flere subsidiepraksisser i både lovgivning og en række politik- og planlægningsdokumenter, som udgør grundlaget for statsstøtte til sektoren.
(43)
Kommissionen gennemgik og analyserede de dokumenter, der var nævnt i klagen, og de yderligere dokumenter, som blev indsendt af den kinesiske regering og af stikprøveudvalgte eksporterende producenter i forbindelse med undersøgelsen, og konstaterede, at mange af disse dokumenter viser, at solcelleglasindustrien i Kina får præferencebehandling på mange områder.
(44)
Den kinesiske regering har placeret solcelleglasindustrien blandt »nøgleindustrierne« i den 12. femårsplan (6). Den kinesiske regering har også fremlagt et særligt politikpapir, »The 12th Five Year Plan for the Solar Photovoltaic Industry«. Heri udpeges glas som et vigtigt hjælpemateriale til solcelleindustrien, hvortil indenlandsk produktion er påkrævet. Ifølge planen skal regeringen støtte industriel udvikling og teknologisk innovation og tiltrække midler til industrien.
(45)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens henvisning til den 12. femårsplan i forbindelse med solcelleglas. Dette blev afvist, da solcelleglas udtrykkeligt er nævnt i planen i kapitel 9, kolonne 6, under »Key fields of development of manufacturing«. Den kinesiske regerings prioriteter for den periode, der er omfattet af den 12. femårsplan, fremgår klart, og en af disse prioriteter er fremstillingen af solcelleglas.
(46)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens fortolkning af »12th Five Year Plan for the Solar Photovoltaic Industry« og lod forstå, at den ikke var enig i Kommissionens konklusioner. Dette blev imidlertid afvist, da det klart er i strid med oplysninger fra andre kinesiske regeringsmyndigheder. Under besøget hos den kinesiske regering forklarede ministeriet for industri og informationsteknologi selv, at solcelleglas er omfattet af denne plan, som fokuserer stærkt på at forbedre kvaliteten, da kvalitetssolcelleglas er af afgørende betydning for at fremme solcelleindustrien.
(47)
Betydningen af innovation og nye materialer i almindelighed fremgår af »12th Five Year Industrial Technology Innovation Programme« (7), der har til formål at gennemføre femårsplanen, og også af »Long term Science and Technology Development Plan« (8). Den stærke fokus på teknologisk innovation omfatter udvikling af nye materialer. I den forbindelse er der også en specifik henvisning til solcelleglas.
(48)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens konklusioner og sagde, at solcelleglas ikke var nævnt i nogen af disse dokumenter. Kommissionen bemærker, at begge disse dokumenter har til formål at yde særlig støtte til højteknologiske virksomheder, jf. betragtning 401 og 402 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2013 (9) (»solpanelforordningen«), hvor de samme argumenter blev fremført af den kinesiske regering. Begge dokumenter gennemfører den 12. femårsplan og planen for solcelleindustrien og bistår højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi, som omfatter mange solcelleglasfabrikanter.
(49)
Af »Decision No 40 of the State Council on Promulgating and Implementing the »Temporary Provisions on Promoting the Industrial Structure Adjustment«« (som sammen med de vedhæftede »Temporary Provisions on Promoting the Industrial Structure Adjustment« benævnes »afgørelse nr. 40«) fremgår det, at den kinesiske regering aktivt vil støtte udviklingen af sektoren for ny energi og fremme udviklingen af solenergi (10); den pålægger alle finansieringsinstitutter kun at yde kreditstøtte til tilskyndede projekter (den kategori, hvortil solcelleprojekterne hører); og den lover gennemførelse af »other preferential policies on the encouraged projects« (11).
(50)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens fortolkning af både artikel 5 og artikel 17 i »Temporary Provisions on Promoting the Industrial Structure Adjustment«. Den kinesiske regering hævdede, at solcelleglas ikke er nævnt i artikel 5. Da fremme af solenergi, hvortil der kræves solcelleglas, imidlertid er nævnt heri, mener Kommissionen, at dette omfatter solcelleglas som led i de midlertidige bestemmelser.
(51)
Den kinesiske regering anfægtede dernæst Kommissionens opfattelse af artikel 17, hvoraf det ganske vist fremgår, at det kun er tilskyndede erhvervsgrene, der bør modtage kreditstøtte, men ifølge hvilken dette bør ske »ifølge kreditprincipperne« snarere end på et præferencegrundlag.
(52)
Der blev ikke i forbindelse med kontrolbesøget hos virksomhederne i stikprøven eller under besøget hos den kinesiske regering fundet dokumentation for, at denne bestemmelse var overholdt. De berørte banker var ikke samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen med henblik på at efterprøve denne bestemmelse. Undersøgelsen har faktisk vist, at visse virksomheder nyder godt af præferencelånepolitikkerne. Kommissionen afviser derfor den kinesiske regerings påstand om, at udlån til solcelleglasindustrien skete »ifølge kreditprincipperne«. Det vigtigste er fortsat, at alle finansieringsinstitutter skal yde kredit til tilskyndede erhvervsgrene, og fremstilling af solcelleglas er omfattet heraf, og at den støtte faktisk ydes på præferencevilkår.
(53)
I 2011 gav National Development and Reform Commission statsrådet en henstilling om at revidere programmet i afgørelse nr. 40. Statsrådet udstedte »Decision No. 9 of the State Council on Promulgating and Implementing the Guidance Catalogue for the Industrial Structure Adjustment« (»afgørelse nr. 9«). I dette dokument tilskyndes den kinesiske regering og offentlige organer til at »styre udviklingen i relevante virksomheder og fremme opgradering af den industrielle struktur.« Punkt 12, stk. 2, i afgørelse nr. 9 omhandler specifikt tilskyndelse til fremstilling af »ultra-clear float glass for solar energy industry«.
(54)
De nationale retningslinjer for mellem- og langsigtet videnskabelig og teknologisk udvikling (2006-2020) (The National Outline for the Medium and Long-term Science and Technology Development (2006-2020)) vedtaget af den kinesiske regering giver tilsagn om at »give førsteprioritet til politikfinansiering«, »tilskynde finansieringsinstitutterne til at yde præferencekreditstøtte til store nationale videnskabelige og teknologiske industrialiseringsprojekter«, »tilskynde finansieringsinstitutterne til at forbedre og styrke de finansielle tjenester til højteknologiske virksomheder« og »gennemføre præferencebeskatningspolitikker til fremme af udviklingen i højteknologiske virksomheder«.
(55)
Solcelleglasproduktion falder ind under beskrivelsen af en højteknologisk virksomhed, hvilket fremgår af antallet af producenter med status af højteknologisk virksomhed og virksomhed, der anvender ny teknologi, og er en ny erhvervsgren både i Kina og i Unionen. I den sammenhæng påpeger Kommissionen også, at en af virksomhederne i stikprøven modtog et særligt tilskud fra National Development and Reform Commission (»NDRC«) for at belønne den for sin innovation inden for solcelleglas, hvilket klart viser den kinesiske regerings interesse i denne højteknologiske sektor.
(56)
Klageren har gjort gældende, at de påståede subsidier består af de ordninger, der er opført i afdeling C.2 nedenfor. Efter kontrollen af virksomhederne i stikprøven i Kina og et besøg hos den kinesiske regering analyserede Kommissionen disse ordninger, hvor stikprøveudvalgte virksomheder opnåede en fordel i UP.
2. Andre identificerede subsidieordninger
(57)
I forbindelse med kontrollen af de stikprøveudvalgte virksomheder bragte en analyse af deres interne registre subsidier fra myndigheder på provins-, by- og amtsplan samt lokalt plan frem i lyset. Disse subsidier var ikke blevet udtrykkeligt nævnt i klagen. Ud fra de oplysninger, som Kommissionen har til rådighed, er det uklart, om disse er ad hoc-subsidier eller lokale subsidieprogrammer. Disse ordningers lokale karakter betyder imidlertid, at klagerne ikke med rimelighed kunne forventes at have et indgående kendskab til disse subsidier, og derfor er der ingen direkte omtale af disse subsidier i klagen.
(58)
Kommissionen tilbød yderligere konsultationer med den kinesiske regering vedrørende disse øvrige subsidier, der er virksomheds- eller stedspecifikke, som blev fundet i registrene hos de stikprøveudvalgte virksomheder under kontrolbesøgene, og som ikke blev nævnt i klagen. Disse konsultationer blev tilbudt af Kommissionen for at sikre, at alt gik rigtigt og retfærdigt til i forbindelse med undersøgelsen. Den kinesiske regering afslog dette tilbud og hævdede, at et sådant tilbud ikke ville være i overensstemmelse med aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger (Agreement on Subsidies and Countervailing Measures - »SCM-aftalen«).
(59)
Kommissionen er af den opfattelse, at disse øvrige subsidier er nært knyttet til de former for foranstaltninger og praksisser, der var anført i klagen og indledningsmeddelelsen. Disse foranstaltninger indebærer samme slags finansielle bidrag og fordele med hensyn til den pågældende vare og falder dermed ind under definitionen af »subsidiepraksis eller -praksisser, der skal undersøges« (subsidy practice or practices to be investigated), som ifølge artikel 22, stk. 2, litra iii), i SCM-aftalen kræves præciseret i indledningsmeddelelsen. De ordninger, der er nævnt i indledningsmeddelelsen, er ikke udtømmende, hvilket fremgår af ordlyden »subsidierne består bl.a. af…« i afsnit 3. Kommissionen konkluderede derfor, at disse yderligere subsidier falder ind under anvendelsesområdet for denne procedure.
(60)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens fortolkning af SCM-aftalen og anførte, at Kommissionen efter dens mening ikke havde noget retsgrundlag for at udligne et specifikt subsidie til en stikprøveudvalgt eksporterende producent, selv om dette subsidie var direkte knyttet til den subsidiepraksis, der var blevet identificeret af klagerne. Kommissionen er ikke enig i den kinesiske regerings fortolkning af SCM-aftalen på dette punkt. Hvis klagerne har identificeret en subsidiepraksis, og der sammen med eksempler på nationale ordninger er konstateret lokale fordele inden for samme subsidiepraksis, mener Kommissionen, at den har ret til at udligne fordele, der er konstateret. Dette gælder især, hvis strukturen i, arten og virkningerne af de konstaterede fordele er de samme som for andre ordninger, der allerede er identificeret i klagen og indledningsmeddelelsen.
3. Manglende samarbejdsvilje og brug af de foreliggende faktiske oplysninger
(61)
Kommissionen underrettede den 18. december 2013 den kinesiske regering om, at den ville overveje at bruge de foreliggende faktiske oplysninger på grund af den manglende reaktion fra de statsejede forretningsbanker, som den kinesiske regering havde tilsendt det tillæg, den havde modtaget.
(62)
Den kinesiske regering svarede den 26. december 2013 og var uenig i den foreslåede anvendelse af artikel 28 mod de »angiveligt statsejede banker«, men bestred ikke, at bankerne ikke havde indsendt en besvarelse af spørgeskemaet. Den kinesiske regering bestred heller ikke, at disse banker var statsejede. Kommissionen havde derfor ingen anden mulighed end at bruge de bedste foreliggende faktiske oplysninger, for så vidt angår de oplysninger, der skulle have været afgivet af de statsejede forretningsbanker.
(63)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering anvendelsen af artikel 28 som erstatning for de oplysninger, der blev anmodet om i det tillæg, som blev sendt til de statsejede forretningsbanker. Kommissionen bestrider ikke, at den kinesiske regering indsendte oplysninger i forbindelse med denne undersøgelse, og Kommissionen analyserede dem og tog hensyn til dem, når det var nødvendigt. Når hverken den kinesiske regering eller de statsejede forretningsbanker eller virksomhederne kunne levere oplysninger f.eks. om kreditværdighed, måtte Kommissionen bruge »foreliggende faktiske oplysninger« i henhold til grundforordningens artikel 28.
(64)
For så vidt angår de øvrige subsidier, som ikke udtrykkeligt er nævnt i indledningsmeddelelsen med henvisning til et bestemt program, og som blev konstateret i forbindelse med kontrolbesøgene hos de eksporterende producenter i stikprøven, har Kommissionen anvendt al foreliggende dokumentation til at nå sine konklusioner. De konstaterede subsidier faldt ind under de typer af foranstaltninger og praksisser, der beskrives i indledningsmeddelelsen, og Kommissionen tilbød den kinesiske regering yderligere konsultationer vedrørende disse subsidier, men tilbuddet blev ikke taget op. Kommissionen mener, at disse subsidier er tæt knyttet til de typer af foranstaltninger og praksisser, der var anført i klagen og meddelelsen.
(65)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens konklusioner, for så vidt angår de subsidier, der blev konstateret i forbindelse med kontrolbesøget hos virksomhederne i stikprøven, og andre punkter vedrørende subsidieordningerne. Kommissionen ønsker at præcisere, at den ikke anvendte artikel 28 i disse tilfælde. Hvis samarbejdsviljen var god, men at der blot ikke kunne fremskaffes oplysninger - f.eks. det nøjagtige retsgrundlag for en engangssubsidieudbetaling - så blev den dokumentation, som den berørte virksomhed havde fremlagt, anvendt til at nå frem til en konklusion om, hvorvidt dette var et udligningsberettiget subsidie eller ej.
(66)
Den kinesiske regering hævder også, at Kommissionen ikke afgav tilstrækkelig information i fremlæggelsen af oplysninger, når den brugte de bedste foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 28. Denne påstand vedrører i realiteten anvendelsen af konklusionerne af tidligere undersøgelser, hvor samme subsidie blev undersøgt. Hvor dette er tilfældet, har Kommissionen henvist til de nøjagtige betragtninger i den pågældende forordning og opsummeret de argumenter, den fandt.
(67)
Den kinesiske regering bemærker, at dokumentet med fremlæggelse af oplysninger ikke beskriver særskilte engangssubsidier, der konstateres hos virksomhederne i stikprøven, særlig detaljeret. Dette havde til formål at beskytte fortrolige oplysninger fra virksomhederne i stikprøven til Kommissionen, og der er ingen mulighed for yderligere ikke fortrolige sammendrag. Der blev foretaget en fuldstændig, fortrolig fremlæggelse af oplysninger til den enkelte eksporterende producent i stikprøven. Hvis den eksporterende producent i stikprøven fremlagde retsgrundlaget, blev dette medtaget i fremlæggelsen af oplysninger over for virksomheden. Da den kinesiske regering blev tilbudt konsultationer vedrørende disse subsidier, fik den under alle omstændigheder også lejlighed til at afgive yderligere relevante oplysninger, hvilket den ikke gjorde.
4. Undersøgte ordninger
(68)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til den kinesiske regering og de eksporterende producenter i stikprøven og udbad sig oplysninger om følgende ordninger, som angiveligt indebar ydelse af subsidier til solcelleglasindustrien:
-
præferencelån til solcelleglasindustrien:
-
kreditlinjer og lavtforrentede lån ydet af statsejede forretningsbanker og offentlige udviklingsbanker (12)
-
eksportkreditsubsidieprogrammer
-
eksportgarantier
-
statsstøttede forsikringer til grønne teknologier (»Green express«)
-
finansielle fordele som f.eks. adgang til offshore-holdingselskaber
-
regeringens tilbagebetaling af lån
-
tilskudsprogrammer:
-
subsidier under ordningerne »Famous Brands« og »China World Top Brands«
-
»Funds for Outward Expansion of Industries in Guangdong Province«
-
statslig levering af varer og tjenester mod utilstrækkeligt vederlag:
-
levering af antimon
-
levering af energi
-
levering af brugsret til jord
-
direkte skattefritagelses- og skattenedsættelsesprogrammer:
-
indkomstskattefritagelser eller -nedsættelser under programmet »two free/three half«
-
indkomstskattenedsættelser for virksomheder med udenlandsk kapital baseret på geografisk placering
-
fritagelser for eller nedsættelser af indkomstskat for produktive virksomheder med udenlandsk kapital
-
indkomstskattenedsættelser for virksomheder med udenlandsk kapital, der køber udstyr fremstillet i Kina
-
skattemæssig udligning for FoU i virksomheder med udenlandsk kapital
-
præferencevirksomhedsskat for virksomheder med udenlandsk kapital, der er anerkendt som højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi
-
skattenedsættelser for højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi, som deltager i bestemte projekter
-
præferenceindkomstskattepolitik for virksomheder i den nordøstlige region
-
Guangdong-provinsens skatteprogrammer
-
skattefritagelse for udbytte mellem kvalificerede kinesiske virksomheder
-
programmer vedrørende indirekte skat og importtold:
-
momsfritagelse for anvendelse af importeret udstyr
-
momsnedsættelse for virksomheder med udenlandsk kapital, der køber udstyr produceret i Kina
-
fritagelse for moms og told på køb af anlægsaktiver under »Foreign Trade Development«-programmet
-
andre subsidier og andre subsidieprogrammer (herunder programmer på provins-, by- og amtsplan samt lokalt plan).
5. Præferencelån, anden finansiering, garantier og forsikringer
5.1. Præferencelån
a) Indledning
(69)
Kommissionen sendte den kinesiske regering et tillæg til videresendelse til statsejede forretningsbanker, offentlige udviklingsbanker og privatejede finansieringsinstitutter, der lånte penge til de stikprøveudvalgte virksomheder i UP. Den kinesiske regering orienterede Kommissionen om, at den gjorde det, men at den ikke modtog noget svar. Som nævnt ovenfor underrettede Kommissionen derfor den kinesiske regering om, at den på grund af manglende samarbejdsvilje ville anvende artikel 28 og de foreliggende faktiske oplysninger til at nå sine konklusioner vedrørende dette punkt.
b) Retsgrundlag
(70)
Følgende love indeholder bestemmelser om præferencelåneordninger i Kina: The Law of the PRC on Commercial Banks (»bankloven«), The General Rules on Loans udstedt af People’s Bank of China (»PBOC«) den 28. juni 1996 og afgørelse nr. 40 fra statsrådet, som anført ovenfor.
c) Konklusioner af undersøgelsen
(71)
Tidligere antisubsidieundersøgelser mod Kina har konkluderet, at banksystemet i Kina er domineret af statsejede banker eller banker, hvori staten har en kontrollerende interesse med hensyn til aktieposter. Begge betegnes som »statsejede forretningsbanker«. Kommissionen konstaterede også, at statsejede forretningsbanker udøver statslig myndighed. Kommissionen fandt intet bevis for, at situationen havde ændret sig. Som nævnt i betragtning 161 i solpanelforordningen, som er den seneste undersøgelse af dette emne, tegner de fem største statsejede forretningsbanker (Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank, Bank of Communications og ICBC) sig for over 50 % af banksektoren, for så vidt angår balancesummen.
(72)
Ud fra brugen af de foreliggende faktiske oplysninger, herunder oplysninger fra solpanelforordningen, fastholdes konklusionen om, at statsejede forretningsbanker er offentlige organer i henhold til grundforordningens artikel 2, litra b), jf. den detaljerede redegørelse i betragtning 158-168 i solpanelforordningen.
(73)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering denne konklusion og hævdede, at Kommissionen ikke havde anført grundene til, at den anså statsejede forretningsbanker for offentlige organer. Kommissionen afviser denne påstand, da grundene til, at den anser statsejede forretningsbanker for offentlige organer, er anført i betragtning 158-168 i solpanelforordningen, og da den kinesiske regering ikke fremlagde nogen oplysninger, som modsiger de bedste foreliggende faktiske oplysninger. Situationen kan kort beskrives således:
a)
Statsejede forretningsbanker har den største markedsandel og er de dominerende aktører på markedet i Kina.
b)
Ud fra de foreliggende faktiske oplysninger er statsejede forretningsbanker kontrolleret af regeringen i form af ejerskab og administrativ kontrol af deres kommercielle adfærd, herunder grænserne for de rentesatser, de kan tilbyde.
c)
Bankloven og andre love og forskrifter pålægger banker at yde lån i henhold til behovene i den nationale økonomi, yde kreditstøtte til tilskyndede projekter og prioritere højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi.
(74)
Konklusionerne i disse betragtninger er af nyere dato, da de først blev offentliggjort ved udgangen af 2013, og de blev offentliggjort i fuldt kendskab til ændringen af politikken for rentegulve i Kina i juli 2013.
(75)
Som i tidligere undersøgelser forsøgte Kommissionen at efterprøve, hvilken rolle den kinesiske regering, og navnlig centralbanken People’s Bank of China (»PBOC«), spiller på de finansielle markeder og i banksektoren i forbindelse med låneordninger til solcelleglasindustrien. Samarbejdsviljen fra den kinesiske regering og PBOC var i almindelighed tilfredsstillende, men PBOC indsendte ikke den fulde ordlyd af »Circular on the issues about adjusting interest rates on deposits and loans« (YinFa (2004) 251), hvori der fastlægges rentegulve og rentelofter for udlån og indlån. For forretningsbankernes udlån (både statsejede forretningsbanker og privatejede kommercielle banker) og offentlige udviklingsbankers udlån fastlægger cirkulæret kun et gulv. For præferencelån og lån, for hvilke den kinesiske regering har vedtaget særlige regler, fastlægges det i cirkulæret, at rentesatserne ikke må bevæge sig opad. Den nøjagtige øvre grænse er fastlagt i de særlige regler, som gælder for disse lån.
(76)
Under Kommissionens kontrolbesøg fremførte PBOC, at dokumentet ikke kunne fremlægges, fordi det ikke var offentligt tilgængeligt på dens websted. Ved en søgning på internettet fandt man imidlertid en kopi af cirkulæret og en oversættelse til engelsk i en pakke af dokumenter, som den kinesiske regering havde givet til de australske myndigheder for nogle år siden (13). I mangel af en officiel kopi direkte fra den kinesiske regering har Kommissionen taget denne version som en korrekt og fuldstændig kopi af det pågældende cirkulære.
(77)
Cirkulæret viser, at PBOC påvirkede fastsættelsen af rentesatser for lån ydet i UP af statsejede forretningsbanker i Kina. Den kinesiske regering forklarede, at i juli 2013 afskaffede PBOC både udlånsrentegulve og -lofter. Dette blev noteret, men da det var efter udløbet af UP, påvirker det ikke den konklusion, der er fastlagt her. Under alle omstændigheder er det rentegulv, der var gældende i UP, ikke den eneste grund til, at Kommissionen anser statsejede forretningsbanker for offentlige organer. Konklusionerne i betragtning 158-168 i solpanelforordningen gælder derfor stadig.
(78)
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremsatte den kinesiske regering en række bemærkninger til cirkulæret »YinFa (2004) 251« uden at give en forklaring på, hvorfor den fulde ordlyd af dette cirkulære ikke blev tilsendt Kommissionen, og uden at bekræfte, om den tekst, der blev tilsendt de australske myndigheder, og som Kommissionen fandt, var korrekt. Som det tidligere blev konstateret i forbindelse med solpanelundersøgelsen, fastlægger cirkulæret klart instrukserne fra PBOC til banker, for så vidt angår låneordninger. Som anført i tidligere undersøgelser er indholdet af dette cirkulære vigtigt for at forstå den rolle, som den kinesiske regering og PBOC spiller i ledelsen af banker og låneordninger.
(79)
Kommissionens konklusion forbliver som den var i solpanelforordningen, nemlig for det første, at ifølge artikel 34 i bankloven skal bankerne i Kina udøve deres lånevirksomhed i henhold til behovene i den nationale økonomi. Behovene i den nationale økonomi er fastlagt i den 12. femårsplan.
(80)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens fortolkning af artikel 34 i bankloven og fremførte, at »denne sætning er tvetydig og giver ikke nogen eksplicit vejledning til bankerne om at handle på en bestemt måde. Intet dokument beskriver behovene i den nationale økonomi, det være sig den 12. femårsplan eller enhver anden forskrift/afgørelse«.
(81)
Dette afviger fra den kinesiske regerings fortolkning af artikel 34 i solpanelundersøgelsen, hvor den beskrev denne som »neutral«. Kommissionen er uenig i den kinesiske regerings vurdering. Kommissionen er af den opfattelse - og den kinesiske regering har ikke påvist andet - at politikker vedrørende den nationale økonomi er fastsat i den 12. femårsplan og den specifikke plan for solcelleindustrien, og at finansieringsinstitutter tilskyndes til at yde lån til tilskyndede erhvervsgrene såsom solcelleglasindustrien.
(82)
Den kinesiske regering har henledt Kommissionens opmærksomhed på andre artikler i bankloven, nemlig artikel 4, 5 og 7, som bør sikre, at lån ydes uden indblanding og efter en kreditvurdering. Kommissionen erkender, at disse artikler findes, men bemærker, at den kinesiske regering, bankerne og de berørte virksomheder i stikprøven var ude af stand til at påvise, at lån blev ydet uden indblanding - i betragtning af præferencelånene til solcelleglasindustrien - og med en kreditvurdering - da der trods anmodninger herom ikke blev fremlagt nogen låneaftaler eller risikovurderinger, herunder kreditvurderinger, som bevismateriale, og de blev heller ikke fundet i forbindelse med lån ydet til nogen eksporterende producent i stikprøven.
(83)
For det andet pålægges bankerne at yde kreditstøtte til tilskyndede erhvervsgrene i henhold til afgørelse nr. 40 og afgørelse nr. 9, som har retsgyldighed. Den kinesiske regering bekræftede under kontrolbesøget i handelsministeriet, at solcelleglas er en tilskyndet erhvervsgren. Dette er i tråd med Industrial Restructuring Guidance Catalogue fra 2011, som den kinesiske regering fremsendte i sin besvarelse af spørgeskemaet, og som klassificerer solcelleglas i den tilskyndede kategori.
(84)
Afgørelse nr. 40 indeholder vejledning til alle finansieringsinstitutter i form af bindende instrukser om fremme af og støtte til tilskyndede erhvervsgrene, og solcelleglasindustrien udgør en tilskyndet erhvervsgren.
(85)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens vurdering af virkningen af afgørelse nr. 40 med tilknyttede forskrifter og afgørelse nr. 9. Kommissionen fremfører atter, at dens vurdering af både afgørelse nr. 40 og de tilknyttede forskrifter er, at de fastlægger behovene i den nationale økonomi. Heri opstilles en strategi for regeringen og for den finansielle sektor og især finansieringsinstitutters direkte lån til tilskyndede erhvervsgrene såsom solcelleglasindustrien.
(86)
Den kinesiske regering blev bedt om at præcisere, hvilken retlig status en afgørelse truffet af statsrådet som f.eks. afgørelse nr. 40 har. Dens eneste svar var, at det er en forskrift udstedt af statsrådet, som ikke indgår i kinesisk lovgivning. Men den fremlagde ingen dokumentation til støtte for dette argument. Den holdning, som den kinesiske regering indtager, er i strid med offentligt tilgængelige oplysninger, der beskriver statsrådet som den øverste administrative myndighed med administrative lovgivningsbeføjelser. Ifølge disse kilder er afgørelser fra statsrådet retligt bindende regler. (14) Ud fra de foreliggende faktiske oplysninger er Kommissionen derfor af den opfattelse, at afgørelse nr. 40 og de gennemførelsesafgørelser, der er knyttet hertil, f.eks. afgørelse nr. 9, er administrative forskrifter og derfor indgår i kinesisk lovgivning.
(87)
Kommissionen bekræfter derfor analysen i betragtning 191 i solpanelforordningen, hvori det konkluderes, at afgørelse nr. 40 og afgørelse nr. 9 er retligt bindende for andre offentlige organer og erhvervsdrivende.
(88)
Kommissionen analyserede også, hvorvidt den kinesiske regering overdrager til og/eller pålægger privatejede banker i Kina at yde præferencelån til solcelleglasproducenter, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv).
(89)
Artikel 34 i bankloven finder også anvendelse på privatejede banker i Kina. Den kinesiske regering og interesserede parter har ikke fremlagt dokumentation for, at den konklusion vedrørende den retlige situation, som man nåede frem til i betragtning 174 i solpanelforordningen, nemlig at den kinesiske regering giver dem instrukser på samme måde som statsejede banker, ophører med at være gældende. I artikel 34 i bankloven instrueres bankerne i at »udøve deres lånevirksomhed i henhold til nationaløkonomiens og samfundsudviklingens behov og i samme ånd som statens industripolitikker« (15). Dette indebærer som anført i betragtning 188 i solpanelforordningen, at lånestrategien hos både statsejede forretningsbanker og privatejede banker fastlægges af den kinesiske regering.
(90)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering den konklusion, at den overdrager til eller pålægger private banker i Kina at varetage funktioner, og den anfægtede navnlig den vægt, Kommissionen har tillagt artikel 34 i bankloven, og anførte, at »det, der udgør »den nationale økonomis behov«, er et fortolkningsspørgsmål og åbenbart kan variere, alt efter hvilken person/hvilket organ der gennemgår bestemmelsen«.
(91)
Det er bemærkelsesværdigt, at den kinesiske regering i forbindelse med sin uenighed i Kommissionens fortolkning ikke fremlagde sin egen fortolkning af sin egen lovgivning.
(92)
Kommissionen behøver imidlertid kun at henvise til konklusionerne i tidligere undersøgelser og til de foreliggende faktiske oplysninger i dette tilfælde for at bekræfte den konklusion, at behovene i den nationale økonomi er fastlagt i planer og forskrifter udstedt af Kina, og at artikel 34 pålægger banker at yde lån i overensstemmelse med disse beskrivelser af den nationale økonomi, hvilket omfatter fremme af produktion af solcelleglas.
(93)
Konklusionen forbliver derfor, at den kinesiske regering overdrager til og pålægger private banker at låne til tilskyndede erhvervsgrene, jf. artikel 34 i bankloven.
(94)
Kommissionen konkluderer derfor, at i forbindelse med lån fra statsejede forretningsbanker i Kina er der tale om et finansielt bidrag til solcelleglasproducenter i form af en direkte overførsel af midler fra regeringen, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i).
(95)
Den samme dokumentation viser også, at staten overdrager det til og pålægger statsejede forretningsbanker (samt privatejede banker) at varetage disse funktioner, og dette betyder derfor, at der foreligger et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv).
(96)
Med hensyn til specificitet bemærker Kommissionen, at den kinesiske regering retter præferencelåneordninger mod et begrænset antal industrier, og solcelleglasindustrien som en del af solcellesektoren er en af dem, jf. betragtning 172 i solpanelforordningen. Den kinesiske regering har ladet solcelleglasindustrien være omfattet af »nøgleindustrierne« i den 12. femårsplan. Der fremgår af afgørelse nr. 40, at den kinesiske regering aktivt vil støtte udviklingen af sektorer for ny energi og fremme udvikling af solenergi. Alle finansieringsinstitutter instrueres i kun at yde kreditstøtte til tilskyndede projekter, som er den kategori, hvortil solcelleprojekterne hører. Nævnte afgørelse lover også gennemførelse af »andre præferencepolitikker vedrørende de tilskyndede projekter«.
(97)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering konklusionen vedrørende specificitet og navnlig Kommissionens fortolkning af den 12. femårsplan og fremførte, at den »ikke har nogen retsvirkning, da det ikke er et bindende dokument«. Kommissionen er uenig i dette udsagn og bemærker, at den kinesiske regering fremsatte de samme påstande i forbindelse med tidligere undersøgelser, som heller ikke blev godtaget. Af den 12. femårsplan fremgår det, at den blev »drøftet og godkendt af Den Nationale Folkekongres, og at den har retsgyldighed.«
(98)
Kommissionen konkluderer derfor, at subsidier i form af præferencelåneordninger ikke er alment tilgængelige og derfor er specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a).
(99)
Der foreligger en fordel i den udstrækning, at de statslige lån eller lån fra private organer, der har fået overdraget statslige funktioner eller er under statslig kontrol, ydes på mere favorable vilkår, end låntageren ellers kunne opnå på markedet.
(100)
Som i tidligere undersøgelser forsøgte Kommissionen at efterprøve kreditrisikovurderinger foretaget af banker, der lånte penge til virksomhederne i stikprøven i UP. Virksomhederne fremlagde ingen dokumentation for deres kreditvurdering, og bankerne samarbejdede ikke i forbindelse med undersøgelsen. Det var derfor umuligt for Kommissionen at se dokumentation for, at lån til solcelleglasvirksomheder var baseret på en risikovurdering, og hvilken rentesats der blev fastsat i den forbindelse.
(101)
I mangel af oplysninger fra den kinesiske regering, de eksporterende producenter eller bankerne benyttede Kommissionen sig af de foreliggende faktiske oplysninger for at fastslå, om præferencelåneordninger i Kina rent faktisk medfører en fordel for de eksporterende producenter i stikprøven, som fik lån hos banker i Kina.
(102)
Kommissionen gik som i solpanelundersøgelsen ud fra de offentliggjorte centralbankrenter fra PBOC for lån i kinesiske renminbi yuan (»CNY«). Den gennemsnitlige rentesats i UP var på 6,26 %.
(103)
Kommissionen justerede derefter PBOC's rentesats for at tage hensyn til de pågældende virksomheders kreditrisiko. De fremlagde imidlertid ikke nogen uafhængige kreditvurderinger eller lignende oplysninger, som ville gøre det muligt for Kommissionen at foretage en kreditvurdering. Under alle omstændigheder har Kommissionen fastslået i tidligere undersøgelser, at kreditvurderinger af kinesiske virksomheder er fordrejet på grund af statsstøtte, og at der ikke er tegn på en meningsfyldt risikovurdering af lånemodtagere. Kommissionen anvendte derfor samme metode som i solpanelundersøgelsen og betragtede alle de pågældende virksomheder som havende en non-investment grade »BB«-rating, jf. kreditvurderingsselskabet Bloomberg.
(104)
Præmien på obligationer udstedt af virksomheder med BB-rating over for obligationer udstedt af virksomheder med AAA-rating (som Kina har på sine obligationer), som registreret af Bloomberg, blev derefter lagt til PBOC's gennemsnitlige udlånsrente i UP. Resultatet blev en referencerentesats for UP for lån til virksomhederne i stikprøven i CNY på 10,37 %.
(105)
Ved at sammenligne denne referencerentesats med den faktiske rente, som de berørte virksomheder pålagdes i UP, konkluderede Kommissionen, at der ydes lån til solcelleglasindustrien på vilkår, der ligger under markedsvilkårene og -betingelserne.
(106)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens valg af reference og de konklusioner, Kommissionen har draget ud fra sammenligningen af referencerentesatsen og den faktiske betalte rente.
(107)
Sammenligningen af referencerentesatsen og den faktisk betalte rente viser klart, at de eksporterende producenter i stikprøven, der lånte af kinesiske banker i CNY, betalte mindre end den normale markedsrente for virksomheder i deres finansielle position.
(108)
For det andet var Kommissionen bekendt med, at PBOC hævede udlånsgulvet i juli 2013 og nævnte det i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger. Dette ændrer imidlertid ikke den konklusion, at den kinesiske regering griber ind i de kinesiske bankers udlånsadfærd i Kina, navnlig gennem anvendelsen af afgørelse nr. 40 og de vedlagte forskrifter og bestemmelserne i artikel 34 i bankloven.
(109)
For det tredje beregnede Kommissionen kun en reference for lån i CNY, da de eksporterende producenter i stikprøven ikke havde lån i EUR eller USD fra de kinesiske banker.
(110)
Endelig udbad den kinesiske regering sig yderligere oplysninger om, hvorfor Kommissionen fandt, at de eksporterende producenter i stikprøven ville opnå en BB-kreditvurdering. Årsagen til, at der blev valgt en BB-kreditvurdering, var, at Kommissionen ikke modtog dokumentation for, at der var blevet foretaget nogen kreditvurdering for nogen eksporterende producent i stikprøven som følge af manglende samarbejdsvilje fra de berørte banker. BB-kreditvurderingen er heller ikke en omvendt følgeslutning, og den er faktisk til fordel for de berørte virksomheder i stikprøven, da det er den bedste non-investment grade på de finansielle markeder.
(111)
I henhold til artikel 28 var Kommissionen forpligtet til at gøre brug af de bedste foreliggende faktiske oplysninger, der blev taget fra konklusionerne af solpanelforordningen, som anvendte en BB-kreditvurdering for de virksomheder, der indgik i stikprøven. Dette blev anset for at være rimeligt i det foreliggende tilfælde, og der blev ikke modtaget dokumentation efter fremlæggelsen af oplysninger for, at virksomhederne i stikprøven fik en anden kreditvurdering af de berørte banker.
d) Konklusion
(112)
Ud fra undersøgelsens konklusioner konkluderer Kommissionen, at solcelleglasindustrien i Kina nød godt af præferencelån i UP både fra statsejede banker og fra private banker. Finansieringen af solcelleglasindustrien udgør et subsidie i henhold til grundforordningen, da
a)
staten yder et finansielt bidrag, jf. artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i),
b)
staten overdrager eller pålægger varetagelse af funktioner, jf. artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), og
c)
der derved opnås en fordel, jf. artikel 3, stk. 2.
(113)
Da der er tale om et finansielt bidrag, en fordel for de eksporterende producenter og specificitet, bør dette subsidie betragtes som udligningsberettiget.
(114)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering anvendelsen af konklusioner fra tidligere undersøgelser for at nå frem til konklusioner vedrørende subsidiering i denne sag og hævdede navnlig, at Kommissionen var alt for afhængig af konklusionerne af solpanelforordningen.
(115)
Denne påstand blev afvist. Som tidligere bemærket var Kommissionen på grund af den manglende samarbejdsvilje fra bankerne i Kina tvunget til at anvende bestemmelserne i artikel 28 og de bedste foreliggende faktiske oplysninger. Solpanelundersøgelsen er den seneste og indeholder de mest ajourførte konklusioner vedrørende subsidiering i Kina. Solpaneler er ikke samme vare som solcelleglas, men de er begge i samme sektor for ny energi og omfattet af de samme statslige planlægningsdokumenter. I mangel af andre oplysninger er anvendelsen af konklusionerne i solpanelundersøgelsen som »bedste foreliggende faktiske oplysninger« passende. Den kinesiske regering hævdede også, at der var sket betydelige ændringer mellem solpanelundersøgelsen og denne, især PBOC's hævelse af rentegulvet i juli 2013. Denne påstand blev afvist, da konklusionerne af solpanelundersøgelsen vedrører den undersøgelsesperiode, ligesom denne undersøgelse vedrører sin egen undersøgelsesperiode. I begge tilfælde fandt hævelsen af rentegulvet sted efter udløbet af begge undersøgelsesperioder og påvirker derfor ikke anvendelsen af artikel 28 og konklusionerne i solpanelundersøgelsen som bedste foreliggende faktiske oplysninger.
(116)
Alle undtagen én af virksomhederne i stikprøven modtog lån både fra statsejede forretningsbanker og private banker. En virksomhed blev finansieret udelukkende via sit offshoremoderselskab, og der blev ikke ydet lån fra banker etableret i Kina.
(117)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede en virksomhed i stikprøven Kommissionens konklusion og anførte, at Kommissionen ikke anmodede virksomheden om at fremlægge sin uafhængige kreditvurdering. Kommissionen anmodede imidlertid virksomheden om at fremlægge alle oplysninger vedrørende de lån, den modtog, men virksomheden fremlagde ikke en uafhængig kreditvurdering. Hvis virksomheden lå inde med sådanne oplysninger, skulle den ud fra påstandene i klagen og de oplysninger, der blev anmodet om i spørgeskemaet, have afgivet dem. Og navnlig i betragtning af oplysningerne i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger skulle den, hvis den havde en uafhængig kreditvurdering, have fremlagt den straks. Denne påstand afvises derfor.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(118)
Ifølge grundforordningens artikel 6, litra b), bør fordelen ved præferencelån beregnes som forskellen mellem den rente, der er betalt, og den rente, der ville skulle betales for et tilsvarende lån på markedsvilkår, som virksomheden faktisk kunne opnå på markedet. Som anført fastsatte Kommissionen i mangel af en anvendelig risikovurdering en markedsreferencesats for sammenlignelige lån på markedsvilkår.
(119)
Fordelen blev beregnet for UP som forskellen mellem den faktisk betalte rente i UP og den rente, der ville skulle betales ifølge referencesatsen.
(120)
De subsidiemargener, der blev beregnet for de eksporterende producenter i stikprøven ud fra denne metode er følgende:
Præferencelån
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
6,2 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
2,5 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
4,8 %
5.2. Andre præferencelåneordninger
(121)
De eksporterende producenter i stikprøven opnåede ingen fordele i forbindelse med eksportkreditsubsidieprogrammer, kreditlinjer, eksportgarantier, »Green Express«-programmet eller fordele gennem adgang til offshore-holdingselskaber i UP.
6. Tilskudsprogrammer
(122)
Virksomhederne i stikprøven opnåede ingen fordele af programmerne »Famous Brands« eller »China World Top Brands« i UP.
6.1. Særlige tilskudsprogrammer og tilskud
a) Indledning
(123)
Virksomhederne i stikprøven modtog betydelige engangstilskud fra forskellige offentlige myndigheder på mange regeringsniveauer, som medførte en fordel i UP. Dette blev konstateret under kontrolbesøget hos de berørte virksomheder og ikke oplyst i spørgeskemabesvarelserne fra de berørte virksomheder, og det blev heller ikke oplyst i spørgeskemabesvarelsen fra den kinesiske regering, som der blev anmodet om. I klagen hævdedes det, at producenterne af solcelleglas modtog disse engangstilskud fra de regionale og lokale myndigheder, og at de herved opnåede en fordel, da midlerne blev modtaget uden behørig undersøgelse (16). I indledningsmeddelelsen slås det også fast, at »tilskudsprogrammer« er en subsidiepraksis, der anvendes til at støtte solcelleglasindustrien.
b) Retsgrundlag
(124)
Disse tilskud blev givet til virksomhederne af myndigheder på nationalt plan, provins-, by- og amtsplan samt lokalt plan, og alle forekom at være specifikke for de berørte virksomheder eller specifikke i forhold til beliggenhed eller type erhvervsgren. Der blev normalt ikke fremlagt detaljerede oplysninger om, under hvilken lov disse fordele blev ydet, hvis der i det hele taget var noget retsgrundlag for dem, selv om Kommissionen ofte, men ikke altid, modtog en kopi af et dokument udstedt af en offentlig myndighed, der ledsagede tilskuddet.
c) Konklusioner af undersøgelsen
(125)
En virksomhed i stikprøven modtog tilskud i UP fra den Economic Development Zone, hvori den er beliggende. Disse tilskud blev beregnet af Economic Development Zone til 20 % af skat betalt af virksomheden til lokale skattemyndigheder og omfattede bl.a. selskabsskat, skat på brugsret til jord og skat på udbytte.
(126)
En anden virksomhed i stikprøven modtog et stort tilskud i UP fra de lokale myndigheder til at dække gebyrer i forbindelse med tilslutning af virksomheden til elnettet, som den ellers skulle have betalt selv. Tilskuddet blev ydet til virksomheden »for at støtte store virksomheder etableret i regionen«.
(127)
En anden virksomhed i stikprøven modtog et direkte tilskud på 25 mio. CNY fra National Development and Reform Commission (»NDRC«) fund for Industrial Adjustment til produktion af højteknologisk solcelleglas. Dette direkte tilskud fra staten blev modtaget i 2006, og virksomheden fordelte tilskuddet med 10 % pr. år i løbet af de næste 10 år. Fordelen var derfor på 2,5 mio. CNY i UP.
(128)
Samme virksomhed havde også opført andre tilskud fra det lokale skattekontor og andre lokale myndigheder i regnskabet for 2012. Virksomheden anførte, at de fleste af disse tilskud i virkeligheden ikke var direkte overførsler af penge fra disse organer til virksomheden, men godtgørelse af beløb, virksomheden tidligere havde betalt til myndighederne. Da der ikke blev fremlagt nogen tilfredsstillende dokumentation, kan Kommissionen ikke acceptere denne forklaring.
(129)
En anden virksomhed i stikprøven modtog et direkte tilskud på 15 mio. CNY før UP fra de lokale myndigheder, og virksomheden fordelte tilskuddet med 10 % pr. år i løbet af de næste 10 år. Tilskuddet blev udbetalt til virksomheden til udvikling af solcelleindustrien (som også omfatter solcelleglassektoren), den fremskyndede opførelse af et avanceret fremstillingsanlæg i det lokale industriområde og en smidig gennemførelse af store projekter.
(130)
Samme virksomhed modtog også en række andre tilskud inden UP og fordelte en del af tilskuddet på UP. Virksomheden fremlagde imidlertid ingen oplysninger om arten af disse tilskud, og i mangel af disse oplysninger blev der anvendt foreliggende faktiske oplysninger for at nå frem til en konklusion. Kommissionen konkluderede i mangel af andre foreliggende faktiske oplysninger, at disse tilskud er specifikke for denne virksomhed, og at det tilskudsbeløb, der blev fordelt på UP, bør betragtes som en fordel.
d) Konklusion
(131)
Den kinesiske regering blev opfordret til at afgive yderligere oplysninger og til deltage i konsultationer vedrørende disse tilskud, men afslog dette. Ud fra den dokumentation, der blev indsamlet, for så vidt angår de stikprøveudvalgte virksomheders modtagelse af disse tilskud, og i mangel af andre oplysninger anså Kommissionen disse tilskud for at være et subsidie, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2, da en overførsel af midler fra den kinesiske regering i form af tilskud til producenter af den pågældende vare fandt sted, og der derved opnåedes en fordel.
(132)
Disse tilskud er også specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), og artikel 4, stk. 3, da de forekommer at være begrænset til visse virksomheder eller specifikke projekter i bestemte regioner og ydes som engangstilskud til de stikprøveudvalgte virksomheder. Disse tilskud opfylder ikke kravene om, at der ikke er tale om specificitet, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b), da betingelserne for støtteberettigelse og de faktiske udvælgelseskriterier med henblik på virksomhedernes støtteberettigelse ikke er gennemsigtige, objektive og ikke opnås automatisk. Der er endvidere ingen dokumentation for, at tilskuddene hører ind under et overordnet subsidieprogram.
(133)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens beføjelse til at undersøge disse tilskud og Kommissionens analyse af de delvise oplysninger, den havde til rådighed. Kommissionen har imidlertid omhyggeligt analyseret de fortrolige forretningsoplysninger, som de berørte virksomheder har stillet til rådighed, og hvor der er dokumentation for både en fordel og for, at tilskuddet var specifikt, er tilskuddet blevet udlignet.
(134)
Virksomhederne afgav i alle tilfælde oplysninger om tilskudsbeløbet og om, hvem der ydede tilskuddet, selv om den enkelte virksomhed i visse tilfælde ikke havde dokumentation for, på hvilket retsgrundlag tilskudsyderen havde ydet tilskuddet. De berørte virksomheder bogførte også for det meste denne indkomst under posten »subsidieindkomst« i deres regnskaber og havde fået disse regnskaber uafhængigt revideret. Dette er blevet opfattet som positivt bevismateriale for et subsidie, hvorved der opnåedes en udligningsberettiget fordel.
(135)
En virksomhed i stikprøven anfægtede også Kommissionens beføjelse til at undersøge og udligne disse virksomhedsspecifikke tilskud af de samme årsager. Kommissionen afviser af de samme årsager dens argument og gentager sin holdning om, at den har bemyndigelse til at undersøge disse tilskud og udligne dem, hvor det er relevant.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(136)
Nedenstående tabel viser beregningen af fordele ved ovennævnte tilskud, og fordelen udgøres af det beløb, der blev modtaget i UP, eller som blev bogført i UP, hvor beløbet blev afskrevet af den pågældende virksomhed.
Andre tilskudsprogrammer
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
1,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
2,9 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
1,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
3,0 %
7. Direkte skattefritagelses- og skattenedsættelsesprogrammer
7.1. Programmet »two free, three half« for virksomheder med udenlandsk kapital
a) Indledning
(137)
Programmet »two free, three half« giver virksomheder med udenlandsk kapital ret til ikke at betale selskabsskat de to første år og kun at betale 12,5 % i stedet for 25 % de næste tre år.
b) Retsgrundlag
(138)
Retsgrundlaget for dette program er artikel 8 i Income Tax Law of the People's Republic of China for Enterprises with Foreign Investment and Foreign Enterprises (»FIE Tax Law«) og artikel 72 i Rules for the Implementation of the Income Tax Law of the People's Republic of China on Enterprises with Foreign Investment and Foreign Enterprises. Ifølge den kinesiske regering blev dette program indstillet, jf. artikel 57 i Enterprise Income Tax Law (»EIT Law«) af 2008, med en overgangsperiode indtil udgangen af 2012. Loven gør det derfor klart, at der ville være en fordel ved dette program i skatteåret 2012.
c) Konklusioner af undersøgelsen
(139)
Programmet »two free, three half« medførte fordele for virksomhederne i regnskabsåret 2012, hvorefter programmet ifølge den kinesiske regering er blevet trukket tilbage.
(140)
Én af virksomhederne i stikprøven var en udenlandsk ejet virksomhed, som anvendte dette skatteprogram i UP. Den havde en selskabsskattesats på 12,5 % i stedet for den fulde sats på 25 %, der var opført i virksomhedens selvangivelse for 2012 og i dens årsregnskaber.
(141)
Kommissionen fremlagde disse konklusioner for de interesserede parter og modtog bemærkninger fra den kinesiske regering, der fremførte, at alle fordele i forbindelse med dette program ville ophøre i 2012, jf. overgangsmeddelelsen. (17) Den kinesiske regering fremførte, at hvis der indførtes udligningstold, kunne der derfor ikke pålægges told, for så vidt angår den fordel, som en virksomhed i stikprøven modtog i forbindelse med dette program i UP. Dette argument accepteres, da Kommissionen for denne virksomhed i stikprøven under de særlige omstændigheder i dette tilfælde, ikke har ikke nogen dokumentation for nogen vedvarende fordel.
d) Konklusion
(142)
Skønt »two free, three half«-programmet er blevet udlignet i tidligere forordninger, vil Kommissionen ikke for denne ene virksomhed i stikprøven indføre en told for at udligne den fordel, som blev konstateret i UP, da Kommissionen ikke har dokumentation for, at programmet eller en variant af det for denne ene virksomhed i stikprøven ville være i kraft på datoen for indførelsen af tolden.
7.2. Højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi (High and New Technology Enterprises)
a) Indledning
(143)
Dette program gør det muligt for virksomheder, der kan påvise, at de opfylder et bestemt sæt kriterier for at blive anerkendt som en »High and New Technology Enterprise«, at opnå en nedsættelse af deres selskabsskat til 15 % i forhold til normalsatsen på 25 %.
b) Retsgrundlag
(144)
Retsgrundlaget for dette program er artikel 28, stk. 2, i Enterprise Income Tax Law of 2008 (»EIT-loven«) sammenholdt med »Administrative Measures for the Determination of High and New Technology Enterprises« (Guo Ke Fa Huo [2008] No. 172) og artikel 93 i Regulations on the Implementation of Enterprise Income Tax Law sammenholdt med Notice of the State Administration of Taxation on the issues concerning the Payment of Enterprise Income Tax by High and New Technology Enterprises (Guo Shui Han [2008] No. 985).
c) Konklusioner af undersøgelsen
(145)
Dette program gælder for High and New Technology Enterprises, der er anerkendt som sådan af den kinesiske regering. For at være berettiget til at benytte dette program skal virksomhederne have centrale uafhængige intellektuelle ejendomsrettigheder og opfylde følgende krav, der er fastlagt i retsgrundlaget, og som kan sammenfattes som følger:
a)
Deres produktion skal være omfattet af varedækningen for varer inden for »High-Tech Fields with Key State Support«.
b)
Deres samlede udgifter til FoU skal tegne sig for 3-6 % af de samlede salgsindtægter.
c)
Deres indtægter fra højteknologiske varer og varer baseret på ny teknologi skal tegne sig for over 60 % af de samlede salgsindtægter.
d)
Det personale, der beskæftiger sig med FoU, skal tegne sig for 10 % af det samlede personale.
e)
De øvrige krav i »2008 Administrative Measures for High and New Tech Enterprises« skal være opfyldt.
(146)
Det konstateredes, at nogle, men ikke alle, virksomheder i stikprøven anvendte dette program og dermed kun betalte 15 % i selskabsskat i stedet for 25 %. Disse virksomheder havde ansøgt om at være New and High Technology Enterprises og modtaget officiel meddelelse om, at de opfyldte programmets kriterier og derfor havde ret til at udfylde deres selvangivelser i overensstemmelse hermed.
d) Konklusion
(147)
Som i den tidligere solpanelundersøgelse, jf. betragtning 322-326, er Kommissionen af den opfattelse, at dette program er et subsidie, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, fordi der ydes et finansielt bidrag i form af indtægter, der ikke opkræves af den kinesiske regering, og hvorved de berørte virksomheder opnår en fordel. Fordelen for modtagerne svarer til skattebesparelsen.
(148)
Dette subsidie er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), da det er begrænset til virksomheder, der modtager certificering som High and New Tech Enterprises og opfylder alle kravene i de administrative foranstaltninger fra 2008. De berørte virksomheder i stikprøven havde modtaget en sådan certificering. Støtteberettigelsen opnås ikke automatisk, og der er ikke fastlagt nogen objektive kriterier i lovgivningen eller af den støttetildelende myndighed.
(149)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens konklusioner og fastholdt, at kriterierne for støtteberettigelse er objektive og gælder for alle virksomheder i Kina. Kommissionen er ikke enig i den kinesiske regerings fortolkning af lovene og gennemførelsesforanstaltningerne, som viser, at programmet er begrænset til visse sektorer og virksomheder støttet af den kinesiske regering ud fra kriterier, der ikke forekommer at være objektive eller neutrale, som f.eks. at deres produktion er omfattet af varedækningen for varer på »High-Tech Fields with Key State Support«.
(150)
Støtteberettigelsen er heller ikke automatisk, men afhænger af udstedelse af et certifikat for High and New Technology Enterprise, som tildeles efter en skønsmæssig procedure af den kompetente myndighed.
(151)
Kommissionen betragter derfor dette subsidie som udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(152)
Kommissionen har beregnet det udligningsberettigede subsidiebeløb som forskellen mellem det skattebeløb, der normalt skulle betales i UP, og det skattebeløb, der faktisk er betalt i UP af de berørte virksomheder.
Højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
0,4 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
1,8 %
7.3. Skattefritagelse for udbytte mellem kvalificerede kinesiske virksomheder
a) Indledning
(153)
Det hævdedes i klagen, at de eksporterende producenter af solcelleglas modtog subsidier fra en anden direkte skattefritagelsesordning, nemlig skattefritagelse af udbytte mellem kvalificerede kinesiske virksomheder (18). Dette falder ind under den generelle subsidiepraksis for fritagelse for og/eller nedsættelse af den direkte indkomstskat, jf. indledningsmeddelelsen.
b) Retsgrundlag
(154)
Retsgrundlaget for en sådan skattefritagelse for udbytte er artikel 25-26 i EIT-loven og artikel 83 i Regulations on the Implementation of Enterprise Income Tax Law.
c) Konklusioner af undersøgelsen
(155)
Kommissionen konstaterede, at én virksomhed i stikprøven fik skattefritagelse for udbytte mellem kvalificerede kinesiske virksomheder. Denne virksomhed ansøgte direkte det lokale skattekontor om fradrag for det udbytte, den har opnået ved egenkapitalinvesteringer, i den skattepligtige indkomst.
d) Konklusion
(156)
Kommissionen er af den opfattelse, at dette er et subsidie, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, fordi der ydes et finansielt bidrag i form af indtægter, der ikke opkræves af den kinesiske regering, og hvorved de berørte virksomheder opnår en fordel. Fordelen for modtageren svarer til skattebesparelsen.
(157)
I dokumentet med fremlæggelse af oplysninger havde Kommissionen anført, at denne subsidieordning er specifik, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), da lovgivningen begrænser adgangen til denne ordning til virksomheder, der er hjemmehørende i Den Kinesiske Folkerepublik, og som har investeret i andre hjemmehørende virksomheder.
(158)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering disse konklusioner og fremførte, at den fritagelse for skat af udbytte mellem kvalificerede kinesiske virksomheder ikke kan anses for at være specifik, da artikel 26, stk. 3, i EIT Law fastsætter, at en sådan fritagelse for skat af udbytte også er tilgængelig for ikke hjemmehørende virksomheder. Den kinesiske regering fremfører endvidere, at kriterierne for støtteberettigelse er objektive og gælder for alle kinesiske virksomheder uanset erhvervsgren, vare eller geografiske placering.
(159)
Selv om det er korrekt, at EIT Law som fremført af den kinesiske regering i denne procedure i artikel 26, stk. 3, fastsætter, at en sådan fritagelse for skat af udbytte også er tilgængelig for ikke hjemmehørende virksomheder, er Kommissionen dog fortsat af den opfattelse, at denne subsidieordning er specifik. Artikel 25 i EIT Law bekræfter faktisk, at denne skattefritagelse er forbeholdt erhvervsgrene og projekter, der tilskyndes af staten. Det er således kun tilskyndede erhvervsgrene og projekter, der kan få adgang til denne ordning. Som forklaret ovenfor i afdeling 5.1.c) er solcelleglasindustrien en tilskyndet erhvervsgren.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(160)
Kommissionen har beregnet subsidiebeløbet som forskellen mellem det skattebeløb, der normalt ville blive opkrævet i UP, og det skattebeløb, der faktisk er betalt af den berørte virksomhed.
Udbytteskatteordninger
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
5,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0 %
7.4. Andre direkte skattefritagelsesordninger og skattenedsættelsesprogrammer (direct tax exemption schemes and reduction programmes)
a) Indledning
(161)
Bortset fra de programmer, der blev vurderet i afdeling 7.1-7.3, fandt Kommissionen ingen dokumentation for fordele opnået af virksomhederne i stikprøven i forbindelse med andre direkte skattefritagelsesordninger og skattenedsættelsesprogrammer, som er opført ovenfor i afdeling C.4. Kommissionen fandt imidlertid under sine kontrolbesøg to andre virksomhedsbeskatningsordninger i regnskaberne hos en virksomhed i stikprøven, nemlig udligning af udgifter til FoU og godtgørelse af ejendomsskat og skat på brugsret til jord. Disse falder også ind under »direct tax exemption and reduction schemes«, der er beskrevet i indledningsmeddelelsen som foranstaltninger, hvorved det beløb, der skal betales i selskabsskat, er blevet sænket af skattemyndigheden, eller hvor skattemyndigheden har refunderet selskabsskat, der allerede er betalt. Udligning af udgifter til FoU skal også ses i sammenhæng med ordningen »tax offset for R&D at FIEs«, der er opført ovenfor i afdeling C.4.
b) Retsgrundlag
(162)
Retsgrundlaget for udligning af udgifter til FoU er artikel 30 den kinesiske EIT law.
(163)
For så vidt angår godtgørelse af ejendomsskat og skat på brugsret til jord, blev den nøjagtige lov, i henhold til hvilken disse fordele blev indrømmet, ikke fremlagt, selv om Kommissionen fik en kopi af et cirkulære udstedt af de lokale myndigheder, der var vedlagt fritagelsen.
c) Konklusioner af undersøgelsen
(164)
Kommissionen konstaterede, at én virksomhed i stikprøven modtog skattefradrag for FoU-udgifter og godtgørelse af ejendomsskat og skat på brugsret til jord. Dokumentet, der er udstedt af de lokale myndigheder, begrænser godtgørelserne til nyetablerede high and new technology enterprises.
d) Konklusion
(165)
For så vidt angår skattefradrag for FoU-udgifter, er Kommissionen af den opfattelse, at denne subsidieordning er specifik, da artikel 30 skal sammenholdes med artikel 25 i EIT law, hvoraf det fremgår, at denne skattefritagelse er forbeholdt erhvervsgrene og projekter tilskyndet af staten. Det er således kun tilskyndede erhvervsgrene og projekter, der kan få adgang til denne ordning. Som forklaret ovenfor i afdeling 5.1.c) er solcelleglasindustrien en tilskyndet erhvervsgren.
(166)
Godtgørelse af ejendomsskat og skat på brugsret til jord var specifikke med hensyn til beliggenhed og type erhvervsgren. Den kinesiske regering blev anmodet om at fremlægge yderligere oplysninger om disse skatteordninger i anmodningen om yderligere konsultationer, men afviste dette. Derfor fortsatte Kommissionen på grundlag af dokumentation, der er indsamlet med henblik på anvendelse af disse ordninger på virksomheden i stikprøven, og uden andre tilgængelige oplysninger.
(167)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens konklusioner og fremførte, at Kommissionen ikke havde fremlagt nogen positiv dokumentation, for så vidt angår specificiteten af disse ordninger i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger. Der blev kun foretaget en fremlæggelse af oplysninger med detaljerede oplysninger om specificiteten af disse ordninger til den berørte virksomhed, og der blev ikke modtaget bemærkninger fra virksomheden. Kommissionen har også ladet flere oplysninger om specificiteten af disse ordninger indgå i ovenstående betragtninger.
(168)
Kommissionen er af den opfattelse, at disse ordninger er subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, fordi der ydes et finansielt bidrag i form af indtægter, der ikke opkræves af den kinesiske regering, og hvorved den berørte virksomhed opnår en fordel. Fordelen for modtageren svarer til skattebesparelsen.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(169)
Kommissionen har beregnet subsidiebeløbet som forskellen mellem det skattebeløb, der normalt ville blive opkrævet i UP, og det skattebeløb, der faktisk er betalt af den berørte virksomhed.
Virksomhedsbeskatningsordninger
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
0,7 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0 %
8. Programmer vedrørende indirekte skat og importtold
(170)
Kommissionen konstaterede ikke nogen fordel for nogen virksomhed i stikprøven ved de programmer vedrørende indirekte skat og importtold, der er opført ovenfor i afdeling C.4.
9. Statslig levering af varer og tjenester mod utilstrækkeligt vederlag
9.1. Levering af antimon; levering af elektricitet
(171)
Der blev ikke konstateret nogen fordel forbundet med køb af antimon eller elektricitet fra de stikprøveudvalgte virksomheders side i UP.
9.2. Levering af brugsret til jord
a) Indledning
(172)
Som nævnt i betragtning 354-370 i solpanelforordningen kan virksomheder ikke købe jord direkte i Kina, men kun købe en brugsret til jord (land use right - »LUR«) af de lokale myndigheder.
b) Retsgrundlag
(173)
Ifølge Land Administration Law of the PRC tilhører al jord folket og kan ikke købes eller sælges, men loven fastsætter, på hvilke vilkår brugsretten til jord kan sælges til virksomheder ved budrunder eller auktioner.
c) Konklusioner af undersøgelsen
(174)
I princippet ville et auktionssystem tillade markedet at vurdere prisen på brugsretten til et bestemt stykke jord, og derfor ville prisen blive fastsat uafhængigt. Under Kommissionens besøg anførte den kinesiske regering imidlertid, at den under alle omstændigheder fastsætter gulvpriser for hver jordklasse (jord klassificeres fra 1 til 15 ud fra kvaliteten af jordstykket), under hvilke prisen på brugsretten til jord ikke kan falde.
(175)
Den kinesiske regering kontrollerer også udbuddet af jordstykker ved at fastsætte kvoter for, for hvilke jordarealer der kan sælges brugsret til jord til industrielle formål eller boligformål pr. provins pr. år.
(176)
Under alle omstændigheder fandt Kommissionen intet bevis for, at der var blevet afholdt en auktion, hvor der uafhængigt var blevet fastsat en pris på brugsretten til jorden for hver enkelt brugsret til jord, der var blevet erhvervet af de eksporterende producenter i stikprøven. Den virksomhed, der blev tildelt jorden, afgav enten bud på startprisen eller 5 CNY pr. kvadratmeter over startprisen, og da det var den eneste bydende, blev denne tildelt brugsretten til jorden.
(177)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens konklusioner og fremførte, at der faktisk fandt en auktion sted i forbindelse med salg af brugsret til jord til industrien i Kina.
(178)
Den kinesiske regering hævdede først, at der var et egentligt auktionssystem, blot fordi staten fastsatte startprisen som enhver auktionarius. Dette argument afvises, da en auktion normalt omfatter, at startprisen fastsættes af en uafhængig auktionarius efter en uafhængig vurdering, hvilket ikke er tilfældet her, da ejeren af brugsretten til jord også er auktionarius.
(179)
Så fremførte den kinesiske regering, at gulvpriserne tjener til at sikre, at den endelige pris ikke kommer under den »grundlæggende markedsværdi« for brugsretten til jord. Denne udtalelse blev ikke dokumenteret og er i sig selv en cirkelslutning, da det beløb, der betales for brugsretten til jord (som regeringen har fastsat), formodes at være markedsprisen (hvorpå gulvet baseres).
(180)
Så fremførte den kinesiske regering, at det forhold, at der ikke var andre bydende på auktionen, »ikke er en grund til at antage, at brugsretten til jord ikke rent faktisk blev solgt på auktion«. Konklusionen af denne dokumentation er præcis den modsatte. Den kinesiske regering har trods anmodninger ikke kunnet dokumentere, at en eneste brugsret til jord er blevet konkurrencedygtigt prissat på auktion, derfor må det konstateres, at processen fungerer således, at regeringen fastsætter prisen og virksomheden betaler denne pris. Flere bydende er ganske vist ikke et absolut krav i alle tilfælde for at fastslå, om der forefindes et markedsbaseret system, men fuldstændigt fravær af en situation med flere bydende, hvilket måtte konstateres, for så vidt angår alle virksomheder i stikprøven, er en stærk indikation på fraværet af reelle markedspriser.
(181)
I et tilfælde, hvor en virksomhed i stikprøven betalte 5 CNY pr. kvadratmeter mere end den pris, der var fastsat af regeringen, meddelte virksomheden Kommissionen, at den kompetente myndighed havde pålagt den at gøre det udelukkende for at få det til at se ud, som om der havde fundet en auktion sted. Kommissionen kan derfor ikke betragte dette forhold som positiv dokumentation for, at der findes et marked for salg af brugsret til jord i Kina.
(182)
Virksomhederne i stikprøven betalte derfor rent faktisk den pris, der fastsættes af den kinesiske regering. Som også fastslået i solpanelforordningens betragtning 361-370 leveres brugsretten til jord mod utilstrækkeligt vederlag i forhold til en markedsreference, jf. litra e) nedenfor.
d) Konklusion
(183)
Kommissionen konkluderer, at den kinesiske regerings levering af brugsret til jord bør betragtes som et subsidie, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iii), og artikel 3, stk. 2, i form af levering af varer, hvorved virksomhederne opnår en fordel. Da undersøgelsen ikke afslørede, at der findes et fungerende marked for salg af brugsret til jord i Kina, viser brugen af en ekstern referencepris (se litra e) nedenfor), at det beløb, som de stikprøveudvalgte eksportører har betalt for brugsretten til jord, ligger under markedsprisen.
(184)
Subsidiet er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), og artikel 4, stk. 2, litra c), fordi afgørelse nr. 40 fra statsrådet kræver, at de offentlige myndigheder sikrer, at der leveres jord til tilskyndede erhvervsgrene, som solcelleglas tilhører. Artikel 18 i afgørelse nr. 40 gør det klart, at erhvervsgrene, der er begrænset (»restricted«), ikke får adgang til brugsret til jord.
(185)
Situationen vedrørende jord i Kina behandles også i arbejdsdokumentet fra IMF, hvori det bekræftes, at levering af brugsret til jord til kinesiske virksomheder ikke overholder markedsvilkårene (19).
(186)
Den kinesiske regering anfægtede konklusionen vedrørende specificitet og anførte, at begrænsningerne i afgørelse nr. 40 ikke kan bruges til at bevise en specifik tildeling af en fordel. Denne påstand afvises, da formålet med afgørelse nr. 40 er at tildele brugsret til jord til tilskyndede erhvervsgrene. Solcelleglasproduktion er en tilskyndet erhvervsgren, og derfor er levering af brugsret til jord til solcelleglasproducenter omfattet af bestemmelserne i afgørelse nr. 40.
(187)
En virksomhed i stikprøven anfægtede også Kommissionens konklusioner og anførte, at der er et velfungerende marked i Kina for brugsret til jord. Dens vurdering af, hvordan processen i forbindelse med brugsret til jord fungerer, fremgår imidlertid ikke af dens konklusion. Den var stadig ude af stand til at påvise, at brugsret til jord vurderes uafhængigt, at den sælges ved en uafhængig auktion, at prisen på brugsret til jord fastsættes af markedet efter en udbudsprocedure i egentlig konkurrence, og at prisen ikke er fordrejet af statsstøtte.
(188)
Virksomheden i stikprøven fremførte derefter, at trods det, at Kommissionen burde have konstateret, at der var et velfungerende marked og dermed intet subsidie, burde Kommissionen sammenligne prisen på virksomhedens brugsret til jord med en reference, nemlig priserne på brugsret til jord i den provins, hvor virksomheden var beliggende. I betragtning af, at Kommissionen har fastslået, at der ikke findes nogen hensigtsmæssig markedsreference i den pågældende provins, blev dette argument afvist.
e) Beregning af subsidiemargenen
(189)
Fordelen beregnes som forskellen mellem den pris, der blev betalt for brugsretten til jord, og en passende ekstern referencepris. Som i solpanelforordningen er denne eksterne referencepris markedsprisen for jord i Separate Customs Territory of Taiwan, Penghu, Kinmen and Matsu (»Kinesisk Taipei«).
(190)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering anvendelsen af Kinesisk Taipei som reference og udbad sig flere oplysninger om, hvorfor Kinesisk Taipei er en hensigtsmæssig reference. Som forklaret i betragtning 467 i solpanelforordningen betragter Kommissionen Kinesisk Taipei som en egnet ekstern reference af følgende årsager:
a)
det sammenlignelige niveau for økonomisk udvikling, BNP og den økonomiske struktur i Kinesisk Taipei og de fleste provinser og byer i Kina, hvor de eksporterende producenter i stikprøven er beliggende
b)
den fysiske afstand mellem Kina og Kinesisk Taipei
c)
den høje grad af industriel infrastruktur i både Kinesisk Taipei og mange provinser i Kina
d)
de stærke økonomiske bånd og den omfattende grænseoverskridende handel mellem Kinesisk Taipei og Kina
e)
den store befolkningstæthed i mange af provinserne i Kina og Kinesisk Taipei
f)
ligheden mellem typen af jord og transaktioner, som anvendes til at beregne den relevante reference i Kinesisk Taipei og Kina, og
g)
de fælles demografiske, sproglige og kulturelle særtræk ved Kinesisk Taipei og Kina.
(191)
Alle disse faktorer taget i betragtning konkluderede Kommissionen, at priserne på brugsret til jord i Kina, hvis der herskede markedsvilkår, for de eksporterende producenter i stikprøven ville være meget lig priserne på jord i Kinesisk Taipei.
(192)
En virksomhed i stikprøven fremførte, at hvis der skulle benyttes en ekstern reference, burde BNP'et i den provins, hvor den var beliggende, tages i betragtning, og referencen burde være »aktuelle priser på jord i Egypten, Armenien, Guatemala, Congo, Mongoliet eller Indonesien«, da disse lande var på »et lignende udviklingstrin«. Dette argument blev afvist af følgende grunde:
a)
Niveauet for økonomisk udvikling er ikke den eneste af de ovenfor anførte faktorer, som gør, at Kinesisk Taipei var en egnet reference,
b)
virksomheden henviste til den provins, hvor den er beliggende, snarere end til byen, som har et langt højere BNP pr. indbygger end den omgivende provins, og
c)
den fremførte ingen argumenter, ud over BNP, for at nogen af de andre eksterne referencer ville være mere passende end Kinesisk Taipei.
(193)
En anden virksomhed i stikprøven anførte efter fremlæggelsen af oplysninger, at anvendelsen af Kinesisk Taipei ikke var afpasset de økonomiske vilkår i den pågældende provins, hvor den var beliggende, men foreslog ikke et alternativ. Da der ikke blev foreslået alternative referencer, bekræftes anvendelsen af Kinesisk Taipei.
(194)
Gennemsnitlige jordpriser i Kinesisk Taipei for 2012 blev taget fra Industrial Bureau of the Ministry of Economic Affairs og justeret bagud for inflation og vækst i BNP for at fastsætte en referencepris på jord i hvert kalenderår. Da brugsretten til jord gælder i 50 år og afskrives på dette grundlag, bliver fordelen i UP 1/50 af forskellen mellem referenceprisen og den pris, der faktisk er betalt.
(195)
Den subsidiesats, der blev fastlagt for levering af jord mod utilstrækkeligt vederlag, er som følger:
Levering af jord mod utilstrækkeligt vederlag
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
2,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
8,0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
2,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
7,1 %
10. Konklusion vedrørende subsidiering
(196)
Kommissionen har beregnet de udligningsberettigede subsidiebeløb i henhold til grundforordningens bestemmelser for de undersøgte virksomheder ordning for ordning og lagt disse tal sammen med henblik på at beregne et samlet subsidiebeløb for hele virksomheden i UP.
(197)
Til beregning af de samlede subsidiemargener nedenfor beregnede Kommissionen først den procentvise subsidiering, nemlig subsidiebeløbet i forhold til virksomhedens samlede omsætning. Denne procentsats blev derefter anvendt til at beregne det subsidie, der blev ydet til eksport af den pågældende vare til Unionen i UP.
(198)
Derefter blev subsidiebeløbet pr. kvadratmeter af den pågældende vare, som blev eksporteret til Unionen i UP, beregnet og nedenstående margener beregnet som en procentdel af cif-værdien af samme eksport pr. kvadratmeter.
(199)
Efter fremlæggelsen af oplysninger bemærkede den kinesiske regering, at Kommissionen ikke tog hensyn til de beregnede dumpingmargener i den sideløbende antidumpingprocedure, da den offentliggjorde subsidiemargenerne i forbindelse med fremlæggelsen af oplysninger, og at Kommissionen kun forholdt sig til »dobbelttælling« ved beregningen af den told, der skulle indføres.
(200)
Den kinesiske regering anmodede om, at når det blev konstateret, at subsidiering forårsagede dumping, skulle margenberegningerne afspejle dette, og ligeledes toldberegningerne.
(201)
Da foranstaltningerne i dette tilfælde er begrænset af skadesmargenen, ville dette ikke ændre den indførte told. Kommissionen fandt det derfor ikke nødvendigt at behandle indholdet af disse påstande.
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
D. SKADE
1. Definition af EU-erhvervsgren og EU-produktion
(202)
Otte producenter, der fremstillede samme vare i Unionen i UP, gav sig til kende efter indledningen af proceduren. Kommissionen er ikke bekendt med nogen andre EU-producenter af samme vare. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at disse otte producenter udgør EU-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1, og de vil i det følgende blive benævnt »EU-erhvervsgrenen«.
(203)
Alle tilgængelige oplysninger om EU-erhvervsgrenen, herunder oplysninger fremlagt af klageren, makroøkonomiske data fra EU-erhvervsgrenens sammenslutning (Glass for Europe) og spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven, blev anvendt til at fastsætte den samlede EU-produktion i UP. Disse oplysninger blev krydstjekket med spørgeskemabesvarelserne for de stikprøveudvalgte EU-producenters vedkommende. Den samlede EU-produktion blev på dette grundlag anslået til at være på omkring 21 734 000 kvadratmeter i UP.
(204)
Efter fremlæggelsen af oplysninger bemærkede den kinesiske regering forskelle imellem oplysningerne i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger og dem i klagen vedrørende EU-erhvervsgrenen. Den hævdede endvidere, at dette tyder på mangel på objektiv og troværdig dokumentation og gør Kommissionens konklusioner tvivlsomme.
(205)
De forskelle, som den kinesiske regering konstaterede imellem oplysningerne i klagen og i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger, skyldes, at alle oplysningerne vedrørende EU-producenterne i stikprøven blev kontrolleret på stedet og i givet fald ajourført. Da producenterne i stikprøven tegner sig for 79 % af EU-erhvervsgrenens samlede salg på EU-markedet, kan Kommissionen ikke godtage det argument, at den anvendte dokumentation ikke var et objektivt og troværdigt grundlag for Kommissionens konklusioner.
2. Fastlæggelse af det relevante EU-marked
(206)
Ingen af de stikprøveudvalgte EU-producenters produktion var beregnet til bunden anvendelse. Derfor var der ingen grund til at foretage en særskilt analyse af det bundne salg.
3. EU-forbruget
(207)
EU-forbruget blev fastlagt ud fra mængden af alle EU-producenters samlede EU-salg på EU-markedet, dvs. ekskl. deres eksport, plus import fra Kina og import fra andre tredjelande. Fastlæggelsen af EU-forbruget skete ud fra oplysninger fra klageren og Glass for Europe og blev, hvor det var muligt, krydstjekket med spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven.
(208)
EU-forbruget udviklede sig således:
Tabel 1
EU-forbrug (1 000 m2)
2009
2010
2011
UP
Samlet EU-forbrug
16 596
28 239
33 993
27 412
Indeks
100
170
205
165
Kilde: Glass for Europe, klageren og EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(209)
I den betragtede periode voksede det samlede EU-forbrug med 65 % mellem 2009 og 2011, men faldt i UP i forhold til 2011. Forbruget i 2012 forblev imidlertid betragteligt over niveauet i 2009. Dette skyldes hovedsagelig det voksende forbrug af færdigvarer, navnlig solcellemoduler (se afdeling E.2.3 nedenfor).
4. Import fra det pågældende land
4.1. Mængde og markedsandel for subsidieret import fra det pågældende land
(210)
Da solcelleglas importeres til Unionen under KN-kode 7007 19 80 - - - I andre tilfælde - Lamineret sikkerhedsglas, som omfatter andre varer, der ikke er genstand for denne undersøgelse, kunne Eurostat ikke anvendes til at fastlægge importmængder og -værdier. Importmængderne og -værdierne blev baseret på oplysninger fra klageren og Glass for Europe. Subsidieret import til Unionen fra det pågældende land udviklede sig således:
Tabel 2
Importmængde (1 000 m2) og markedsandel
2009
2010
2011
UP
Importmængde fra Kina (1 000 m2)
1 200
2 050
6 150
8 350
Indeks
100
171
513
696
Markedsandel
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Indeks
100
100
250
421
Kilde: Glass for Europe og klagen
(211)
I løbet af den betragtede periode voksede mængden af subsidieret import af den pågældende vare til Unionen markant med 596 %. Dette førte til en betydelig forøgelse af markedsandelen for import fra Kina af den pågældende vare på EU-markedet (en forøgelse fra 7,2 % til 30,5 %).
(212)
EU-forbruget voksede også frem til 2012. I 2012, hvor EU-markedet svandt, kunne de kinesiske eksporterende producenter imidlertid fortsat øge deres samlede importmængde.
(213)
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte den kinesiske regering, at Kommissionen anvendte oppustede tal, hvorimod kinesiske eksportstatistikker angiveligt viste meget lavere eksport i UP i forhold til importmængden i dokumentet med fremlæggelse af oplysninger, og anmodede om en redegørelse for, hvordan disse mængder blev beregnet.
(214)
Kommissionen bemærker indledningsvis, at de eksportstatistikker, som den kinesiske regering fremlagde - inkl. alle typer hærdet glas - er mere end 2,5 gange lavere end, hvad statistikkerne fra Eurostat viser for hele KN-kode ex 7007 19 80 for 2012. Den kan derfor ikke betragte dem som forholdsvis pålidelige.
(215)
Kommissionen tog udgangspunkt i oplysningerne fra klageren og Glass for Europe ved sine beregninger. Disse oplysninger er tilgængelige i det ikke fortrolige dossier. Kommissionen krydstjekkede disse oplysninger med de efterprøvede oplysninger fra de eksporterende producenter i stikprøven og de øvrige samarbejdsvillige eksporterende producenter. Som nævnt i afdeling A.3.3 ovenfor tegnede de samarbejdsvillige eksporterende producenter sig for næsten 100 % af den oplyste eksport af solcelleglas til Unionen i 2012. Kommissionen har derfor ingen grund til at tro, at de oplysninger, som den baserede sine konklusioner på, er ukorrekte. Desuden fremlagde den kinesiske regering ingen dokumentation til støtte for sin påstand.
4.2. Priser på den subsidierede import fra det pågældende land og prisunderbud
(216)
De gennemsnitlige priser på den subsidierede import til Unionen fra det pågældende land udviklede sig således:
Tabel 3
Importpriser (EUR/m2)
2009
2010
2011
UP
Kina
6,02
6,10
4,96
4,38
Indeks
100
101
82
73
Kilde: Klageren og de kinesiske eksporterende producenters spørgeskemabesvarelser
(217)
Den gennemsnitlige importpris for den pågældende vare faldt i den betragtede periode. Den gennemsnitlige importpris faldt med 27,2 % fra 6,02 EUR/m2 i 2009 til 4,38 EUR/m2 i UP.
(218)
For at fastslå prisunderbuddet i UP blev de vejede gennemsnitlige salgspriser pr. varetype, som EU-producenterne i stikprøven solgte til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, sammenlignet med de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser pr. varetype for import fra de kinesiske producenter i stikprøven ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet, fastsat på cif-basis, med passende justeringer i opadgående retning, nemlig 0,40 EUR/m2 for omkostninger til toldklarering, håndtering og lastning og 3 % importtold. Disse justeringer øger alt afhængigt af varekontrolnummeret prisen med 7 % til 15 %, med andre ord et vejet gennemsnit på 11 %.
(219)
Prissammenligningen blev foretaget mellem varetyper for transaktioner i samme handelsled, behørigt justeret, jf. betragtningen ovenfor, og efter fradrag af nedslag og rabatter. Resultatet af sammenligningen viste, udtrykt som en procentdel af omsætningen i UP for EU-producenterne i stikprøven, en vejet gennemsnitlig underbudsmargen pr. virksomhed på mellem 10,6 % og 26,7 % af de stikprøveudvalgte EU-producenters priser ved den subsidierede import af den pågældende vare.
5. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
(220)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 5, omfattede undersøgelsen af indvirkningen af den subsidierede import på EU-erhvervsgrenen en vurdering af alle de økonomiske faktorer og forhold, der havde indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode.
(221)
Der blev, jf. afdeling A.3.2 ovenfor, anvendt stikprøveudtagning i forbindelse med undersøgelsen af den mulige skade, EU-erhvervsgrenen led.
(222)
I forbindelse med skadesanalysen sondrede Kommissionen mellem makroøkonomiske og mikroøkonomiske skadesindikatorer. Kommissionen analyserede de makroøkonomiske indikatorer for den betragtede periode ud fra oplysninger fremlagt af Glass for Europe og klageren vedrørende alle EU-producenter. Kommissionen analyserede de mikroøkonomiske indikatorer ud fra spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven.
(223)
Med henblik på denne undersøgelse blev følgende makroøkonomiske indikatorer undersøgt: produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet, subsidiemargenens størrelse og genrejsning efter tidligere subsidiering.
(224)
Følgende mikroøkonomiske indikatorer blev undersøgt: gennemsnitlige enhedspriser, enhedsomkostninger, arbejdskraftomkostninger, lagerbeholdninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital.
(225)
En eksporterende producent hævdede, at Kommissionen undlod at gennemføre skadesanalysen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 1 og 4, da den gennemførte skadesanalysen ud fra to separate og angiveligt usammenhængende datasæt, dvs. de makro- og mikroøkonomiske skadesindikatorer. Denne anførte endvidere, at den påståede manglende sammenhæng i analysen ud fra de to datasæt sår alvorlig tvivl om det rimelige, retfærdige og objektive i det samlede skadesbillede.
(226)
Den samme part citerede en række tidligere undersøgelser, hvor EU-institutionerne angiveligt definerede forskellige datasæt på en inkonsekvent måde som værende enten makro- eller mikroøkonomiske data.
(227)
Kommissionen kan ikke acceptere denne påstand. Dette er en metode, som anvendes i forbindelse med stikprøver for at analysere EU-erhvervsgrenens situation og for ikke blot at tage højde for tendenserne i stikprøven, men også for tendenserne i EU-erhvervsgrenen som helhed. Alle de faktorer, der er omhandlet i grundforordningens artikel 8, stk. 4, blev inddraget i analysen. Konklusionen vedrørende skade bygger også på dem alle. Skadesanalysen blev derfor foretaget i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 1 og 4.
6. Makroøkonomiske indikatorer
6.1. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(228)
Den samlede EU-produktion, produktionskapaciteten og kapacitetsudnyttelsen udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 4
Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
2009
2010
2011
UP
Produktionskapacitet (1 000 m2)
39 000
44 611
48 511
54 615
Indeks 2009
100
114
124
140
Produktionsmængde (1 000 m2)
17 540
29 245
31 245
21 734
Indeks
100
167
178
124
Kapacitetsudnyttelse
45 %
66 %
64 %
40 %
Indeks
100
146
143
88
Kilde: Klageren og EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(229)
EU-erhvervsgrenens produktion voksede i den betragtede periode i takt med forbruget. Allerede ved begyndelsen af den betragtede periode havde EU-erhvervsgrenen overskydende produktionskapacitet. På grund af det hurtigt voksende EU-forbrug svandt denne overskydende kapacitet frem til 2011, da EU-produktionskapaciteten - skønt den voksede - voksede i et lavere tempo end EU-forbruget. Produktionskapaciteten fortsatte med at vokse i 2012, hvorimod EU-forbruget faldt. Produktionen voksede fra 2009 til 2011, hvorefter den faldt med 30 % i UP. På grund af den eksisterende kapacitet kunne EU-erhvervsgrenen hurtigt øge produktionen for at imødekomme den stærkt voksende efterspørgsel i Unionen frem til 2011. Samtidig udvidede EU-erhvervsgrenen som en reaktion på den vækst, der kunne konstateres fra 2009 til 2011, sin kapacitet yderligere, hvoraf en del blev taget i anvendelse i UP. Det førte til et voldsomt fald i kapacitetsudnyttelsen i UP i forhold til de foregående år.
(230)
Selv om EU-erhvervsgrenen i den betragtede periode udvidede sin kapacitet som reaktion på et øget forbrug, voksede EU-erhvervsgrenens produktionsniveauer i et lavere tempo end forbruget, og kapacitetsudnyttelsen faldt efter en betydelig stigning i de første tre år af den betragtede periode i UP, hvilket faldt sammen med en øget markedsandel for den subsidierede import fra det pågældende land og den illoyale konkurrence, som EU-erhvervsgrenens vigtigste brugerkunder i solpanelsektoren blev udsat for på grund af kinesisk dumping og subsidiering i samme sektor.
6.2. Salgsmængde og markedsandel
(231)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde og markedsandel udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 5
Salgsmængde og markedsandel
2009
2010
2011
UP
Salgsmængde (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Indeks
100
172
181
123
Markedsandel
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Indeks
100
101
88
74
Kilde: Glass for Europe, klageren og EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(232)
I løbet af den betragtede periode voksede EU-erhvervsgrenens salgsmængde med 22,7 %. En situation med en vækst i EU-forbruget på 65 % førte imidlertid til et fald i EU-erhvervsgrenens markedsandel fra 88,6 % i 2009 til 65,8 % i UP, med andre ord et fald på 25,7 % i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenens salg voksede meget mindre end den subsidierede import fra det pågældende land. Som følge heraf var EU-producenterne derfor ikke i stand til fuldt ud at udnytte det voksende forbrug, og deres markedsandel faldt derfor i den betragtede periode.
6.3. Vækst
(233)
EU-erhvervsgrenens vækst afspejles i dens mængdeindikatorer som f.eks. produktion, salg og i dens markedsandel set i forhold til udviklingen i forbruget. Trods en vækst i forbruget i den betragtede periode voksede EU-producenternes markedsandel ikke i takt med forbruget. EU-erhvervsgrenens markedsandel faldt i den betragtede periode. I samme periode voksede markedsandelen for importen fra Kina med 321 %. Det forhold, at EU-erhvervsgrenen ikke kunne vokse i takt med væksten på markedet havde alt i alt en negativ indvirkning på dens økonomiske situation.
6.4. Beskæftigelse og produktivitet
(234)
Beskæftigelsen og produktiviteten udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 6
Beskæftigelse og produktivitet
2009
2010
2011
UP
Beskæftigelse - fuldtids-ækvivalenter (FTÆ)
565
792
932
857
Indeks
100
140
165
152
Produktivitet (1 000 m2/FTÆ)
31
37
34
25
Indeks
100
119
108
82
Kilde: Klageren og EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(235)
Samlet set voksede beskæftigelsen med 52 % mellem 2009 og UP. Væksten fandt imidlertid sted i perioden frem til 2011, hvor beskæftigelsen var på sit højeste med 932 fultidsækvivalenter (FTÆ), og efterfølgende faldt den til 857 FTÆ i UP. Produktiviteten voksede kun ganske lidt i 2010 og i 2011 i forhold til i 2009. Dette skyldes til dels, at produktionen af samme vare er yderst automatiseret og kræver få medarbejdere. I UP faldt den imidlertid med 24,4 % i forhold til i 2011. Dette skyldtes et fald på omkring 30 % i produktionen, som havde en negativ indvirkning på kapacitetsudnyttelsen i samme periode.
(236)
Derfor faldt beskæftigelsen i UP som reaktion på tendensen i EU-produktionen af samme vare i UP.
6.5. Subsidiemargenens størrelse og genrejsning efter tidligere subsidiering
(237)
Alle subsidiemargenerne ligger væsentligt over bagatelgrænsen. I betragtning af importmængderne og -priserne fra det pågældende land kan indvirkningen af størrelsen af de faktiske subsidiemargener på EU-erhvervsgrenen betragtes som væsentlig.
(238)
Da dette er den første antisubsidieundersøgelse vedrørende den pågældende vare, er genrejsning efter tidligere subsidiering ikke relevant i forbindelse med undersøgelsen.
7. Mikroøkonomiske indikatorer
(239)
Som nævnt ovenfor analyseres de mikroøkonomiske indikatorer ud fra spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven. For de fleste EU-producenter i stikprøven var 2009 det år, hvor de foretog de første investeringer og startede produktionen af samme vare. Selv om størstedelen af EU-producenterne i stikprøven allerede var i glaserhvervet, måtte alle virksomheder investere i anlæg til solcelleglas, som er fuldstændig uafhængige af normal glasproduktion, fordi renheden og jernindholdet i glasset er meget anderledes ligesom den overordnede kvalitet. Desuden skal glasset hærdes, hvilket ikke er tilfældet med almindeligt glas. Til sidst overfladebehandles det. Alle indikatorer, som er analyseret herunder, er således markant påvirket af denne opstartsfase i 2009. For at vise tendenserne uden den fordrejende virkning af de stikprøveudvalgte virksomheders opstartsfase vises der også indeks fra 2010.
7.1. Priser og faktorer, som påvirker priserne
(240)
De gennemsnitlige salgspriser hos EU-producenterne i stikprøven ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 7
Gennemsnitlige salgspriser i Unionen
2009
2010
2011
UP
Gennemsnitlig enhedssalgspris på EU-markedet (EUR/m2)
10,64
9,07
8,91
8,20
Indeks 2009
100
85
84
77
Indeks 2010
117
100
98
90
Enheds-produktions-omkostninger (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Indeks 2009
100
64
64
71
Indeks 2010
157
100
101
112
Kilde: EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(241)
Enhedssalgspriserne faldt konstant i den betragtede periode, men faldet i priserne var mest markant i UP, hvor de faldt med 7,9 % i forhold til 2011, med 9,5 % i forhold til 2010 og med 23 % i forhold til 2009. Faldet i EU-producenternes salgspriser var mindre end den tendens, der blev observeret for salgspriserne på de importerede varer fra det pågældende land. Eksempelvis var faldet i de kinesiske priser på 11 % mellem 2011 og 2012, hvorimod EU-priserne faldt med 8 % i samme periode.
(242)
Trods den store forskel mellem EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedssalgspris og de kinesiske importpriser, jf. afdeling D.4.2 ovenfor, var det faktiske underbud ud fra en sammenligning pr. varetype meget lavere, nemlig på mellem 10,6 % og 26,7 % i UP. Dette skyldes, at ikke alle de varetyper, der blev produceret af EU-erhvervsgrenen, blev eksporteret af de stikprøveudvalgte kinesiske eksporterende producenter.
(243)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede den kinesiske regering, at Kommissionen ikke har taget hensyn til forskellen imellem de varetyper, der blev eksporteret af de kinesiske eksporterende producenter, og de varetyper, der blev solgt af EU-producenterne, da den foretog sin vurdering af de gennemsnitlige kinesiske priser. At det blev nævnt, at der var en stor forskel på EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspris og de eksporterende kinesiske producenters gennemsnitlige salgspris førte angiveligt til en fordrejet fremstilling af kendsgerningerne på grund af gabet mellem EU-erhvervsgrenens salgspriser og de kinesiske importpriser.
(244)
Som anført ovenfor foretog Kommissionen en detaljeret sammenligning pr. varetype i forbindelse med underbud, hvilket uomtvisteligt indgår i skadesanalysen. Desuden anførte den klart årsagen til forskellene: den kendsgerning, at ikke alle de varetyper, som EU-erhvervsgrenen producerer, blev produceret af de kinesiske eksporterende producenter. Det kan derfor ikke hævdes, at Kommissionen kom med en vildledende og fordrejet fremstilling af kendsgerningerne.
(245)
Enhedsproduktionsomkostningerne voksede med over 10 % mellem 2011 og UP, mens de var forholdsvis stabile mellem 2010 og 2011. Produktionsomkostningerne fulgte generelt tendensen i salgspriserne mellem 2009 og 2011. Stigningen i enhedsproduktionsomkostningerne i 2012 skyldtes et fald i produktionsmængden.
(246)
Den kinesiske regering hævdede ligeledes, at faldet i den gennemsnitlige enhedssalgspris i den betragtede periode bl.a. skyldtes øget produktionseffektivitet. Desuden skyldtes stigningen i produktionsomkostningerne pr. enhed i 2012 angiveligt ikke faldet i produktionsmængden, men den øgede produktionskapacitet.
(247)
Effektivitetsgevinsterne i perioden 2009-2011 nedbragte ganske rigtigt produktionsomkostningerne pr. enhed og bidrog således til faldet i enhedssalgsprisen. Kommissionen fastslog imidlertid, at den gennemsnitlige salgspris faldt til langt under de gennemsnitlige produktionsomkostninger pr. enhed i UP, og dermed kun dækkede 88 % heraf. Samtidig kunne den øgede produktionskapacitet for virksomhederne i stikprøven ikke have forårsaget stigningen i deres produktionsomkostninger pr. enhed. Deres produktionskapacitet voksede ganske rigtigt kun med 2,6 % mellem 2011 og 2012, mens deres gennemsnitlige produktionsomkostninger pr. enhed voksede med 10,6 % i samme periode. Derfor afvises disse påstande.
7.2. Arbejdskraftomkostninger
(248)
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger hos EU-producenterne i stikprøven udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 8
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat
2009
2010
2011
UP
Gennemsnitlige arbejdskraft-omkostninger pr. ansat (EUR)
45 232
44 503
48 288
50 615
Indeks 2009
100
98
107
112
Indeks 2010
102
100
109
114
Kilde: EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(249)
Mellem 2009 og UP voksede de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat konstant, med 12 % i alt. En større vækst på 4,8 % fandt imidlertid sted mellem 2011 og UP. Den samlede vækst i arbejdskraftomkostningerne kan til dels forklares ved omkostninger for en række EU-producenter i forbindelse med anlæg uden aktivitet mellem 2011 og UP, med andre ord nødvendigheden af at betale ansatte, selv om de ikke arbejdede.
7.3. Lagerbeholdninger
(250)
Lagerbeholdningerne hos EU-producenterne i stikprøven udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 9
Lagerbeholdninger
2009
2010
2011
UP
Slutlagre (1 000 m2)
1 540
1 875
1 657
1 778
Indeks 2009
100
122
108
115
Indeks 2010
82
100
88
95
Kilde: EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(251)
Lagerbeholdningerne voksede med 7,3 % mellem 2011 og UP og med 15 % mellem 2009 og UP, hvorimod de faldt med 11,6 % mellem 2010 og 2011.
(252)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede den kinesiske regering, at tendensen i lagerbeholdningerne er irrelevant, da deres vækst i absolutte og relative tal var meget begrænset.
(253)
I betragtning af prisudviklingen er det ikke rationelt for en producent at opretholde høje lagerbeholdninger, fordi deres værdi hurtigt nedbringes. EU-producenterne ville derfor forventes at have begrænsede lagerbeholdninger af samme vare. Derfor er stigningen i lagerbeholdningerne for samme vare mellem 2011 og UP - skønt meget begrænset - en relevant indikator for at fastslå, om EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade. De store lagerbeholdninger i absolutte tal i 2010 skal ses på baggrund af, at salget var meget højere i det pågældende år end i UP.
7.4. Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital
(254)
Rentabiliteten, likviditeten, investeringerne og investeringsafkastet udviklede sig således for EU-producenterne i stikprøven i den betragtede periode:
Tabel 10
Rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast
2009
2010
2011
UP
Rentabilitet
-20,3 %
8,3 %
8,2 %
-14,5 %
Indeks 2009
100
241
240
129
Indeks 2010
- 244
100
99
- 174
Likviditet (1 000 EUR)
-21 550
29 574
33 425
6 200
Indeks 2009
100
337
355
229
Indeks 2010
-73
100
113
21
Investeringer (1 000 EUR)
46 087
18 230
7 633
10 712
Indeks 2009
100
40
17
23
Indeks 2010
253
100
42
59
Investeringsafkast
-6,9 %
9,6 %
13,3 %
-11,5 %
Indeks 2009
100
339
393
66
Indeks 2010
-72
100
139
- 120
Kilde: EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(255)
Rentabiliteten hos EU-producenterne i stikprøven blev beregnet som nettooverskuddet før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udtrykt i procent af omsætningen i forbindelse med dette salg.
(256)
I 2009 led de fleste EU-producenter i stikprøven tab, hvilket som forklaret i afdeling D.7 navnlig skyldtes, at de startede deres produktion af samme vare på dette tidspunkt. I 2010 var den gennemsnitlige fortjeneste allerede på 8,31 %. Derefter faldt fortjenesten en anelse i 2011, hvor den subsidierede import begyndte at stige. Endelig led erhvervsgrenen væsentlige tab i UP, bl.a. et fald på 276,6 % i forhold til 2011.
(257)
Tendensen for nettolikviditeten, som er de stikprøveudvalgte EU-producenters evne til at selvfinansiere deres aktiviteter, udviste ligeledes et markant fald på 81 % mellem 2011 og UP. Den voksede gradvis fra 2010 og udviste en generel stigning i den betragtede periode.
(258)
Investeringsafkastet blev udtrykt som fortjenesten i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne.
(259)
Det fremgår af tabel 10, at investeringerne efter opstartsfasen i 2009, hvor erhvervsgrenen foretog omfattende investeringer i samme vare, konstant faldt mellem 2009 og 2011 og derefter voksede i UP. Investeringerne forblev imidlertid på et lavt niveau i UP i forhold til i 2009. Investeringerne i UP blev navnlig foretaget som led i FoU samt for at forbedre og vedligeholde produktionsteknologien og -processen for at øge effektiviteten. Erhvervsgrenen investerede navnlig i nye varetyper, der ikke importeredes fra Kina i samme periode, og som er forsknings- og innovationsintensive.
(260)
I modsætning hertil faldt investeringsafkastet med 34 % mellem 2009 og 2012. Det voksede imidlertid konstant før UP, med andre ord voksede det med 293 % mellem 2009 og 2011, men faldt med 186 % i UP i forhold til 2011. Faldet i 2012 er en logisk konsekvens af, at EU-erhvervsgrenen led tab i UP.
(261)
For så vidt angår evnen til at rejse kapital, blev det konstateret, at der var en konstant forringelse af EU-erhvervsgrenens evne til at tilvejebringe likviditet til samme vare og dermed en svækkelse af EU-erhvervsgrenens finansielle situation.
8. Konklusion vedrørende skade
(262)
Analysen af EU-erhvervsgrenens situation viser en klar nedadgående tendens for de fleste skadesindikatorer. I en situation med generelt voksende forbrug voksede den samlede produktion i den betragtede periode. Selv om salgsmængderne voksede, faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel i den betragtede periode på grund af en større vækst i forbruget i den periode. Den gennemsnitlige salgspris faldt markant i den betragtede periode og påvirkede alle de finansielle resultatindikatorer negativt, f.eks. rentabiliteten, likviditeten, investeringsafkastet og evnen til at rejse kapital.
(263)
I den betragtede periode voksede EU-erhvervsgrenens samlede salgsmængde. Stigningen i EU-erhvervsgrenens salgsmængder blev dog ledsaget af et betydeligt fald i de gennemsnitlige salgspriser og i EU-erhvervsgrenens markedsandel.
(264)
Ud fra ovenstående bekræftede undersøgelsen navnlig, at EU-erhvervsgrenens salgspriser lå under produktionsomkostningerne i UP og dermed havde en negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens rentabilitet, som nåede ned på markant negative niveauer i UP.
(265)
Kapaciteten udviklede sig imidlertid positivt mellem 2009 og UP. Det forholdt sig desuden sådan, at skønt investeringerne faldt mellem 2009 og UP, voksede de mellem 2011 og UP. Dette skyldes, at de stikprøveudvalgte virksomheder, jf. afdeling D.7.4 ovenfor, fortsatte med at investere i samme vare ved bl.a. at koncentrere sig om varetyper på nichemarkeder, hvortil der endnu ikke er nogen eksport af disse særlige forsknings- og innovationsintensive varetyper fra det pågældende land. Samtidig er det indlysende, at EU-erhvervsgrenen også er nødt til at være i stand til at producere og sælge store mængder af de mere grundlæggende varetyper (som i øjeblikket konkurrerer med den subsidierede import fra Kina) for at kunne sprede de faste omkostninger og opnå stordriftsfordele.
(266)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede den kinesiske regering, at der ikke var sammenhæng i Kommissionens vurdering, da den fastslog, at investeringerne først og fremmest var foretaget inden for FoU, samtidig med at den også hævdede, at kapaciteten var øget i UP i forventning om øget efterspørgsel. Disse udtalelser er ikke usammenhængende, men komplementære: investeringerne i nye varetyper i samme periode førte uvægerligt også til kapacitetsforøgelse. Dertil kommer, at selv om sådanne investeringer faktisk øger EU-erhvervsgrenens omkostninger, er de også en vigtig indikator for, at industrien gør sit bedste for at forblive konkurrencedygtig.
(267)
Det kan derfor konkluderes, at EU-erhvervsgrenen ikke blot led væsentlig skade i UP, men også aktivt søgte at mindske sin eksponering for den subsidierede import af den pågældende vare ved at udvikle innovative varer, som endnu ikke importeres fra det pågældende land.
(268)
I lyset af ovenstående konkluderes det, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 5.
E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(269)
I henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 6 og 7, blev det undersøgt, om den subsidierede import fra det pågældende land havde forvoldt EU-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betragtes som væsentligt. Andre kendte faktorer end den subsidierede import, der samtidig kunne have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at mulig skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tillagt den subsidierede import.
1. Virkningerne af den subsidierede import
(270)
Undersøgelsen viste, at den subsidierede import voksede i mængde med 596 % og i markedsandel med 366 % i den betragtede periode. Det bekræftes derfor, at både importmængden og -markedsandelen for den pågældende vare voksede betydeligt i den betragtede periode. Der var et klart tidsmæssigt sammenfald mellem stigningen i den subsidierede import og EU-erhvervsgrenens tab af markedsandele. Med andre ord: Importen voksede betydelig hurtigere end EU-markedet, og EU-producenterne mistede markedsandele til den kinesiske subsidierede import. Undersøgelsen fastslog endvidere, at den subsidierede import underbød EU-erhvervsgrenens priser i UP, jf. afdeling D.4.2 ovenfor.
(271)
Undersøgelsen viste, at priserne på den subsidierede import faldt med 27,2 % i den betragtede periode, hvilket førte til endnu større forskelle mellem EU-producenternes og de eksporterende producenters priser. Stillet over for dette betydelige pristryk gjorde EU-erhvervsgrenen sig store bestræbelser for at nedbringe sine produktionsomkostninger. Trods disse bestræbelser tvang de usædvanligt lave priser på den kinesiske import EU-erhvervsgrenen til at sænke sine salgspriser yderligere til urentable niveauer. Efter opstartsfasen i 2009 opnåede EU-producenterne stabile fortjenstniveauer i 2010 og 2011. I UP registrerede EU-producenterne imidlertid betydelige tab.
(272)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede en række interesserede parter Kommissionens konklusion om, at der er en årsagssammenhæng mellem den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led, og den subsidierede import fra Kina. De hævdede, at der ikke er noget sammenfald i tid mellem skaden og den øgede import fra det pågældende land. Dette skyldes, at mellem 2009 og 2011 voksede importen fra Kina betragteligt. Desuden var gennemsnitsprisen på den kinesiske import i 2011 på 4,96 EUR/m2, et beløb tæt på det i 2012 (4,38 EUR/m2).
(273)
De samme parter anførte, at konklusionen om, at den skade, EU-erhvervsgrenen led, burde tillægges den kinesiske import i 2012, er i strid med dens konklusioner om, at den kinesiske import angiveligt ikke havde nogen negativ indvirkning året før, selv om den gennemsnitlige importpris var på samme niveau.
(274)
Parterne hævdede også, at det tidsmæssige sammenfald mellem den væsentlige skade og den subsidierede kinesiske import ikke kan vurderes ud fra hele den betragtede periode fra 2009 til udgangen af UP uden hensyntagen til de mellemliggende tendenser i denne periode.
(275)
Fra begyndelsen af den betragtede periode til udgangen af UP voksede importen med 596 % med en vækst på 321 % i dens markedsandel. Importpriserne faldt med 27,2 % i den betragtede periode.
(276)
Det er korrekt, at EU-erhvervsgrenens fortjenstmargen i 2011 kun var en smule mindre end i 2010 på trods af den store stigning i importen fra Kina allerede i 2011. I løbet af 2011 voksede EU-forbruget af solcelleglas imidlertid betydeligt, nemlig med 20,4 % mellem 2010 og 2011, mens importen fra Kina voksede med 150 % i samme periode. I UP faldt forbruget ganske rigtigt med lidt over 19 %, men mængden af kinesisk import voksede med over 35 %. Dette viser klart det tidsmæssige sammenfald mellem den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led i UP, og den stærke vækst i den subsidierede import fra Kina. Desuden tager det logisk set en vis tid, før EU-producenterne mærker nogle af de negative virkninger af den voksende subsidierede import (f.eks. tab af kunder, tab, mindsket investeringsafkast og likviditet osv.). Derfor afvises påstanden.
(277)
Kommissionen analyserede også de mellemliggende tendenser i den betragtede periode. Det forhold, at EU-erhvervsgrenen i 2011 faktisk stadig var rentabel, selv om den kinesiske import allerede voksede det år, påvirker ikke den konklusion, at der i UP var et tidsmæssigt sammenfald mellem den skade, EU-erhvervsgrenen led, og den fortsatte vækst i den subsidierede import fra Kina.
(278)
I UP faldt forbruget med lidt over 19 %, mens de kinesiske eksporterende producenter:
a)
forøgede deres markedsandel med 12,4 procentpoint i forhold til 2011, mens EU-erhvervsgrenens markedsandel faldt med 12,3 procentpoint,
b)
øgede mængden af import fra Kina med over 35 % mod et fald på 32 % i EU-erhvervsgrenens salg og
c)
nedsatte deres allerede meget lave eksportpriser med over 10 %, underbød EU-erhvervsgrenens priser med op til 26,7 % og dermed bidrog til de tab, EU-erhvervsgrenen led i UP.
(279)
Ud fra ovenstående analyse konkluderer Kommissionen, at tilstedeværelsen af subsidieret import og den betydelige vækst i dens markedsandel til priser, der konstant underbød EU-erhvervsgrenens priser, var årsag til den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
2. Virkningerne af andre faktorer
2.1. Import fra tredjelande
(280)
Importmængden fra andre tredjelande udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 11
Import fra tredjelande (1 000 m2)
Tredjelande
2009
2010
2011
UP
Mængde (m2)
700
886
1 287
1 023
Indeks
100
127
184
146
Markedsandel
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Indeks
100
74
90
88
Gennemsnitspris EUR/m2
10,50
10,09
9,60
8,40
Indeks
100
96
91
80
Kilde: Glass for Europe og klagen
(281)
Importmængden fra andre tredjelande voksede i den betragtede periode med 46 % i tråd med væksten i EU-forbruget. Dens markedsandel faldt en smule i UP i forhold til i 2011 (3,7 %), men forblev alt i alt stabil i den betragtede periode. Tyrkiet er den næststørste eksportør efter Kina efterfulgt af Indien.
(282)
De foreliggende oplysninger vedrørende importen fra alle tredjelande viser, at den gennemsnitlige importpris var højere end den gennemsnitlige kinesiske importpris. Dette gælder også for enhedsprisen pr. bestemt type af den pågældende vare. På den anden side var tredjelandenes gennemsnitlige importpris på niveau med eller højere end EU-erhvervsgrenens gennemsnitspris.
(283)
I betragtning af den lave samlede importmængde og -markedsandel fra tredjelande og prisniveauet konkluderer Kommissionen, at importen fra tredjelande ikke kunne bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, EU-erhvervsgrenen led.
2.2. EU-erhvervsgrenens eksportresultater
(284)
De stikprøveudvalgte EU-producenters eksportmængde udviklede sig således i den betragtede periode:
Tabel 12
De stikprøveudvalgte EU-producenters eksportresultater
2009
2010
2011
UP
Eksportsalgsværdi (1 000 EUR)
19 313
19 814
27 419
7 001
Indeks
100
103
142
36
Eksportsalgsmængde (1 000 m2)
1 460
1 713
2 708
760
Indeks
100
117
185
52
Gennemsnitspris (EUR/m2)
13,22
11,56
10,12
9,21
Indeks
100
87
77
70
Kilde: EU-producenternes spørgeskemabesvarelser
(285)
De stikprøveudvalgte EU-producenters eksportsalg voksede mellem 2009 og 2011, men faldt pludseligt i UP med 74 % i værdi og 71,9 % i mængde. Ud fra de stikprøveudvalgte kinesiske eksportørers besvarelser lader dette til at skyldes de meget lave priser på den kinesiske eksport til EU-erhvervsgrenens vigtigste eksportmarkeder (nemlig USA og Canada).
(286)
De stikprøveudvalgte EU-producenters eksportsalg udgjorde 20 % af deres samlede salg i mængde i 2009 (i opstartsfasen), i 2010 11 %, og da det var på sit højeste i 2011 kun 14 %. I 2012 skete der et yderligere fald til 5 %.
(287)
EU-markedet, der er et af de største i verden, og ikke markeder i tredjelande, er det vigtigste marked for EU-erhvervsgrenen. Da solcelleglas er relativt tungt og skrøbeligt, medfører det ekstraomkostninger, når det transporteres over store afstande (på grund af brud og korrosion). Undersøgelsen bekræftede også, at de svækkede eksportresultater hovedsagelig skyldes konkurrencen fra den kinesiske lavpriseksport også på tredjelandsmarkeder. Derfor kan Kommissionen ikke konkludere, at de stikprøveudvalgte EU-producenters svækkede eksportresultater bryder årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, EU-erhvervsgrenen led.
(288)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede flere parter Kommissionens konklusioner om, at faldet i eksportsalget hos EU-producenterne i stikprøven i UP højst sandsynligt skyldtes meget lave priser på den kinesiske eksport til EU-erhvervsgrenens vigtigste eksportmarkeder (nemlig USA og Canada). De var af den opfattelse, at denne konklusion er uberettiget, da der også fandt eksport sted fra Kina i 2011, og der således ikke er nogen grund til, at denne virkning først skulle være indtrådt i 2012. De var også af den opfattelse, at den egentlige årsag til deres lave eksportsalg var, at EU-erhvervsgrenen ikke var konkurrencedygtig, og når verdensmarkedspriserne faldt, kunne EU-erhvervsgrenen ikke forblive konkurrencedygtig. Derfor hævdede parterne, at faldet i EU-erhvervsgrenens eksportsalg i UP bidrog yderligere til den forvoldte skade.
(289)
Kommissionen afviser disse påstande af følgende årsager. EU-markedet er stadig det vigtigste marked for EU-erhvervsgrenen og ikke tredjelandsmarkeder. Desuden kan der kun kompenseres for de supplerende omkostninger ved transport over en afstand (på grund af brud og korrosion), hvis prisniveauet i tredjelande er tilstrækkelig højt. Dette synes ikke at være tilfældet. Ud fra de oplysninger, som Kommissionen har til rådighed fra spørgeskemabesvarelserne fra de eksporterende producenter i stikprøven, var priserne på den kinesiske eksport til EU-erhvervsgrenens vigtigste eksportmarkeder rent faktisk meget lave og faldt yderligere i UP i forhold til 2011. Dette viser, at EU-erhvervsgrenens svækkede eksportresultater hovedsagelig skyldes de stadig lavere priser på kinesisk eksport også på tredjelandsmarkeder som bekræftet i forbindelse med undersøgelsen.
(290)
De samme parter hævdede også, at undersøgelsen vedrørte EU-markedet og ikke gav sig af med at vurdere angiveligt illoyal prisfastsættelse på tredjelandsmarkeder.
(291)
Desuden tillagde EU-institutionernes konklusioner, selv ud fra en antagelse af, at de var korrekte, angiveligt den subsidierede import til Unionen skade forårsaget af andre faktorer. Dermed var den kinesiske eksport til tredjelande - angiveligt til lave priser eller subsidieret - ikke den subsidierede import til EU og udgjorde som sådan en anden faktor, hvis skadelige virkninger ikke kunne tillægges den subsidierede import.
(292)
Kommissionen afviser denne påstand. Den undersøgte ikke, om priserne på importen fra Kina til tredjelande er dumpingpriser og/eller subsidierede. Den fastslog blot ud fra de eksportpriser til tredjelande, som de eksporterende producenter i stikprøven havde fremlagt, at disse priser har været konstant faldende i de senere år.
(293)
I samme ånd analyserede Kommissionen prisfaldet på importen fra Kina til tredjelande som en særskilt faktor og tillagde det ikke den subsidierede import til Unionen. Dette forhold blev kun anvendt som en mulig forklaring på den svækkede eksport fra EU-erhvervsgrenen til dens vigtigste tredjelandsmarkeder ud fra den betragtning, at disse markeder ikke var og aldrig har været de vigtigste markeder for EU-erhvervsgrenen. Selv da EU-erhvervsgrenen var på sit højeste i 2010 og 2011, foregik over 85 % af dens salg på EU-markedet.
(294)
Derfor konkluderer Kommissionen, at de stikprøveudvalgte EU-producenters svækkede eksportresultater ikke kan bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, EU-erhvervsgrenen led.
2.3. Udviklingen i forbruget og kapaciteten
(295)
EU-forbruget voksede som nævnt i afdeling D.3 ovenfor mellem 2009 og UP med 65 %. Det var på sit højeste i 2011, hvor det voksede med 105 % i forhold til niveauet i 2009. EU-erhvervsgrenen var imidlertid ikke i stand til fuldt ud at drage fordel af denne stigning i forbruget. Dens samlede salg voksede betydeligt frem til 2011, men langsommere end markedet. Det faldt derefter også samlet set i UP. Dens markedsandel faldt konstant i den betragtede periode og nåede et fald på 25,7 % i UP i forhold til 2009 (- 15,8 % i forhold til 2011). Derimod voksede både den kinesiske markedsandel og salgsmængde betydeligt, selv da forbruget faldt mellem 2011 og UP, hvilket førte til en vækst på 68,4 % mellem 2011 og UP og en samlet vækst på 321 % i hele perioden. Væksten i den kinesiske import var på 596 % i den betragtede periode.
(296)
Da EU-forbruget voksede i den betragtede periode, er dets udvikling af et sådant omfang, at det styrker årsagssammenhængen mellem den voksende subsidierede import og den skade, EU-erhvervsgrenen led, og forbruget er ikke i sig selv årsag til EU-erhvervsgrenens skade. Desuden var den kinesiske subsidierede import, selv i UP, hvor forbruget faldt, i stand til at øge sin markedsandel yderligere på bekostning af EU-erhvervsgrenen.
(297)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede en række parter, at den skade, EU-erhvervsgrenen led, skyldtes faldet i EU-forbruget. Dette er angiveligt den eneste faktor, som syntes at udvise et fald for første gang i 2012, og som skaden med rimelighed kan kædes sammen med, hvorimod den kinesiske import allerede startede i 2011 til priser svarende til priserne i 2012.
(298)
Forbruget faldt ganske rigtigt i 2012 i forhold til de tidligere år. Kommissionens analyse løber imidlertid fra begyndelsen af den betragtede periode i 2009 til udgangen af UP, og i denne periode voksede EU-forbruget samlet med 65 %. I den betragtede periode faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel konstant og betydeligt, nemlig med 25,7 % i alt, mens den kinesiske imports markedsandel voksede med 321 %. Væksten i den kinesiske import var på 596 % i den betragtede periode.
(299)
Desuden var EU-forbruget i UP stadig på et niveau svarende til det i 2010, mens 2010 som anført i tabel 10 ovenfor var året, hvor EU-erhvervsgrenen opnåede en rimelig fortjeneste. Derfor kan faldet i EU-forbruget i UP ikke i sig selv have ført til det tab, EU-erhvervsgrenen led i UP. Desuden faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel med 26,6 % mellem 2010 and 2012, mens den kinesiske imports markedsandel voksede med 318 % i samme periode. Hvis faldet i forbruget i UP endelig skulle have forvoldt den skade, EU-erhvervsgrenen led, skulle faldet også have påvirket den kinesiske import. Dette var imidlertid klart ikke er tilfældet. Tværtimod voksede importen fra Kina i UP betydeligt både med hensyn til mængde og markedsandel.
(300)
Ud fra ovennævnte betragtninger afviser Kommissionen denne påstand. Derfor konkluderer Kommissionen, at faldet i forbruget i UP ikke kunne bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, EU-erhvervsgrenen led.
(301)
For så vidt angår EU-erhvervsgrenens produktionskapacitet, jf. tabel 4 ovenfor, fulgte dens vækst klart tendensen i EU-forbrugets vækst frem til udgangen af 2011. Undersøgelsen viste, at den vigtigste årsag til væksten i produktionskapaciteten mellem 2011 og UP på 12,5 % var en virksomheds indtræden på solcelleglasmarkedet. Produktionskapaciteten for alle andre virksomheder på markedet faldt en smule i samme periode. Derfor fulgte tendensen i EU-erhvervsgrenens kapacitetsudvikling alt i alt tendensen i EU-forbruget. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at EU-erhvervsgrenens høje produktionskapacitet, som allerede var høj i begyndelsen af den betragtede periode, og som vedblev med at være høj i UP, ikke kunne bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skade, EU-erhvervsgrenen led.
(302)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede en række parter, at Kommissionen havde undladt at tage hensyn til den påståede overkapacitet som en væsentlig årsag til skade. I den betragtede periode berettigede væksten i forbruget angiveligt ikke kapacitetsforøgelsen, da EU-erhvervsgrenen oplevede et konstant stort gab mellem produktionskapacitet og forbrug, som efter deres opfattelse ikke er økonomisk levedygtigt. De hævdede endvidere, at det forhold, at der var en ny aktør på markedet mellem 2011 og udgangen af UP bidrog til den forvoldte skade, da dette øgede den indenlandske konkurrence.
(303)
Parterne hævdede også, at det faldende EU-forbrug, den voksende produktionskapacitet kombineret med et fald i eksportsalget førte til en lav kapacitetsudnyttelse. Denne lave kapacitetsudnyttelse forårsagede høje faste omkostninger, som efter deres opfattelse alvorligt påvirkede EU-solcelleglasindustrien.
(304)
Kommissionen bemærker, at kapacitetsniveauet for den samlede EU-erhvervsgren konstant har været højere end det samlede EU-forbrug i hele den betragtede periode. Dette har imidlertid ikke hindret EU-erhvervsgrenens virksomheder i stikprøven i at opnå fortjeneste i de to år forud for UP, hvorimod de først oplevede betydelige tab på - 14,5 % i UP.
(305)
Desuden voksede kapaciteten hos EU-producenterne i stikprøven kun med 4 % mellem 2010 og 2011 og med 2,6 % mellem 2011 og UP, hvilket førte til en beskeden samlet vækst på 6,7 % mellem 2010 og UP.
(306)
Derfor forefandtes forskellen mellem forbruget og kapaciteten i hele den betragtede periode og kan, skønt den var lidt større i UP, ikke forklare de voldsomme tab, som virksomhederne i stikprøven oplevede i UP. Derfor afviser Kommissionen påstanden om, at EU-erhvervsgrenens kapacitetsniveau ikke er økonomisk rentabelt.
(307)
For så vidt angår argumentet om, at den nye aktør i 2012 bidrog til den skade, EU-erhvervsgrenen led, bemærker Kommissionen, at den nye aktør, selv om den havde en stor kapacitet, havde meget begrænsede produktions- og salgsmængder på omkring 2 % af det samlede EU-salg i UP. Som følge heraf havde dens indtræden på markedet næppe nogen indflydelse på EU-erhvervsgrenens resultat som helhed, bortset fra at den oppustede sidstnævntes kapacitets- og kapacitetsudnyttelsesdata betydeligt. Uden denne virksomheds data faldt kapaciteten hos alle andre EU-producenter nemlig rent faktisk mellem 2011 og 2012.
(308)
Undersøgelsen bekræftede heller ikke, at solcelleglasindustrien er stærkt påvirket af faste omkostninger. De gennemsnitlige faste omkostninger for EU-producenterne i stikprøven lå nemlig på 25-35 % af de samlede produktionsomkostninger i UP. I de foregående år - 2010 og 2011 - var procentandelen for de faste omkostninger lidt lavere, men stadig på samme niveau. Dette viser klart, at den høje kapacitet i UP naturligvis havde en indvirkning på produktionsomkostningerne, men dens indvirkning var ikke betydelig og kan ikke kan forklare de store tab i UP, navnlig i forhold til den fortjeneste, der blev opnået i de foregående år. Desuden faldt kapacitetsudnyttelsen hos EU-producenterne i stikprøven i forhold til de foregående år, men lå stadig på 65 % i UP.
(309)
Endelig tog Kommissionen også i sin analyse hensyn til, at den etablerede kapacitet kan tilpasses til produktion af andre typer glas, der ikke er omfattet af denne undersøgelse. Også på grund af dette element er Kommissionen derfor uenig med den interesserede part i, at den store kapacitet ikke er økonomisk bæredygtig.
(310)
I lyset af ovenstående afviser Kommissionen de påstande, der blev fremsat af parterne, og gentager, at udviklingen i forbruget, kapaciteten og kapacitetsudnyttelsen i den betragtede periode analyseret både separat og kumulativt ikke kan bryde den konstaterede årsagssammenhæng mellem den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led, og den subsidierede import.
2.4. Tendenser for solcellemoduler
(311)
Ifølge de oplysninger, som Kommissionen råder over (20), går 80-85 % af salget af solcelleglas til producenter af solcellemoduler (fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og fotovoltaiske tyndfilmsmoduler), og omkring 15-20 % af salget går til producenter af flade solfangere, der producerer varmt vand. De tendenser, der konstateres for solcellemoduler, har derfor en vigtig indvirkning på forbruget af solcelleglas.
(312)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede to parter, at ud over udviklingen i forbruget af den pågældende vare skyldtes den skade, EU-erhvervsgrenen led, også faldet i forbruget af solcellemoduler og de tab, som denne erhvervsgren led i slutningen af 2011/begyndelsen af 2012. Virkningen af solpanelproducenternes alvorlige finansielle vanskeligheder på solcelleglasmarkedet begyndte angiveligt at manifestere sig i slutningen af 2011 og i 2012 på grund af den nødvendige tidsforskydning mellem de to begivenheder.
(313)
Forbruget af solcellemoduler voksede konstant i samme periode, dvs. 2009-2012, og selv om der var et fald i 2012, var forbruget fortsat 221 % højere end i 2009 og 44 % højere end i 2010 (21). Det konstateredes desuden, at selv om efterspørgslen efter moduler i Unionen oprindeligt blev affødt af finansielle støtteordninger, navnlig faste afregningspriser, kunne det ikke konkluderes, at nedskæringerne i de faste afregningspriser (slutningen af 2011, begyndelsen af 2012) havde brudt årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og skaden (22). Dette skyldtes, at efterspørgslen efter solcellemoduler fortsat var relativt høj i samme periode, dvs. 2009-2012.
(314)
Forbruget af solcellemoduler og dermed efterspørgslen efter solcelleglas var derfor fortsat højt i den betragtede periode. Det mindre fald i 2012 kan ikke i sig selv betragtes som en faktor af en sådan art, at den kan bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Kina og den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
(315)
Da efterspørgslen efter solcellemoduler fortsat var relativt høj i perioden 2009-2012, og efterspørgslen efter solcelleglas voksede med 65 % i samme periode, kan indvirkningen på solcelleglasforbruget af solmodulproducenternes forværrede finansielle situation i slutningen af 2011/begyndelsen af 2012 således heller ikke i sig selv betragtes som en faktor af en sådan art, at den kan bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import af solcelleglas fra Kina og den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
(316)
Ud fra ovenstående bekræfter Kommissionen, at udviklingen i forbruget af solcellemoduler ikke i sig selv kan betragtes som en faktor af en sådan art, at den kan bryde den konstaterede årsagssammenhæng mellem den subsidierede import fra Kina og den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
3. Konklusion
(317)
Undersøgelsen har etableret en årsagssammenhæng mellem den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led, og den subsidierede import fra Kina. Kommissionen analyserede andre mulige årsager til skaden som f.eks. importen fra andre tredjelande, EU-erhvervsgrenens eksportresultater, ændringer i forbrugs- og produktionskapacitetsmønstre eller markedssituationen for visse brugere af den pågældende vare. Ingen af dem, analyseret både individuelt og kumulativt, var af en sådan art, at de kunne bryde den konstaterede årsagssammenhæng mellem den subsidierede import fra Kina og den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen led.
(318)
Ud fra ovenstående analyse, hvor der blev behørigt sondret mellem virkningerne af alle de kendte faktorer på EU-erhvervsgrenens situation og den subsidierede imports skadelige virkninger, konkluderes det, at den subsidierede import fra det pågældende land har forvoldt EU-erhvervsgrenen væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 6.
(319)
Efter UP har en række EU-solcelleglasproducenter offentligt meddelt ophør af produktionsprocesser, hvilket uundgåeligt har gjort en betydelig del af driftskapaciteten til uudnyttet kapacitet. Dette styrker yderligere den ovenfor konstaterede årsagssammenhæng og viser, hvor ødelæggende en virkning den subsidierede import har på EU-erhvervsgrenen.
F. UNIONENS INTERESSER
(320)
Kommissionen undersøgte, jf. grundforordningens artikel 31, om det trods konklusionen om skadelig subsidiering klart ikke var i Unionens interesse at vedtage foranstaltninger i dette tilfælde. Analysen af Unionens interesser blev foretaget ud fra en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, herunder EU-erhvervsgrenen, importørerne, råvareleverandørerne og brugerne af den pågældende vare.
1. EU-erhvervsgrenens interesser
(321)
EU-erhvervsgrenen beskæftigede omkring 860 personer direkte i UP i forbindelse med produktion og salg af samme vare. Undersøgelsen fastslog, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade som følge af den subsidierede import fra det pågældende land i UP. En række EU-producenter blev allerede tvunget til at lukke deres produktionsanlæg, mens andre gik konkurs (23). Uden foranstaltninger forekommer en yderligere forringelse af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation meget sandsynlig.
(322)
Det forventes, at indførelsen af antisubsidietold vil bringe den fordrejning af handelen, som skyldes skadelig subsidiering, til ophør, genskabe en situation med effektiv konkurrence på EU-markedet og sætte EU-erhvervsgrenen i stand til at tilpasse priserne på samme vare, så de afspejler produktionsomkostningerne, og samtidig forbedre sin rentabilitet. Det kan også forventes, at indførelsen af foranstaltninger ville gøre det muligt for EU-erhvervsgrenen at genvinde i det mindste en del af den markedsandel, den mistede i den betragtede periode, med positive virkninger for dens samlede økonomiske situation.
(323)
Derudover burde EU-erhvervsgrenen være i stand til at få bedre adgang til kapital og til at foretage yderligere investeringer i FoU og innovation på markedet for solcelleglas.
(324)
Endelig er det sandsynligt, at de EU-producenter, der blev tvunget til at indstille produktionen som følge af presset fra den kinesiske subsidierede import, ville kunne genoptage deres erhvervsaktiviteter. Med dette scenarie ville ikke blot de eksisterende arbejdspladser blive sikret, men der ville også være en rimelig udsigt til yderligere produktionsudvidelse og øget beskæftigelse.
(325)
Hvis der ikke indføres foranstaltninger, forventes der yderligere tab af markedsandele med en yderligere forværring af EU-erhvervsgrenens rentabilitet til følge. Dette ville ikke være bæredygtigt på kort til mellemlangt sigt. Ud over det store antal EU-producenter, der allerede var blevet tvunget ud af markedet, kunne andre producenter derfor risikere at gå konkurs, hvilket på kort til mellemlangt sigt sandsynligvis ville føre til EU-erhvervsgrenens forsvinden med deraf følgende betydelig indvirkning på de nuværende job.
(326)
Det konkluderes derfor, at det ville være i EU-erhvervsgrenens interesse, at der indføres antisubsidietold.
2. Ikke forretningsmæssigt forbundne importørers og forhandleres interesser
(327)
For de to samarbejdsvillige importører bestod den vigtigste erhvervsaktivitet i handel med den pågældende vare. De havde begge diversificerede kilder til den pågældende vare, dvs. at de ikke kun købte af Kina, men også af Unionen og af tredjelande.
(328)
Det blev hævdet, at indførelsen af foranstaltninger over for den pågældende vare ville påvirke importørernes erhvervsaktiviteter negativt. For det første bør indførelsen af told ikke føre til, at der slet ikke importeres fra Kina. For det andet forholder det sig således, at selv om det kan forventes, at indførelsen af foranstaltninger kan få en negativ indvirkning på den økonomiske situation hos de importører, der udelukkende eller overvejende importerer fra Kina, kan importørerne i lyset af muligheden for at købe fra tredjelande om nødvendigt forventes at være fleksible og finde nye forsyningskilder.
(329)
Det konkluderes derfor, at indførelsen af foranstaltninger på det foreslåede niveau kan få en vis negativ indvirkning på situationen hos de ikke forretningsmæssigt forbundne importører af den pågældende vare, men at denne indvirkning afbødes af det forhold, at importører og forhandlere kan anvende andre forsyningskilder både fra tredjelande og EU-erhvervsgrenen - og sidstnævnte har kapacitet til at øge sin produktion - og at den under alle omstændigheder ikke ville overskygge den positive indvirkning på de øvrige parter.
3. Råvareleverandørernes interesser
(330)
Der var ingen råvareleverandører, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. I mangel af oplysninger fra disse leverandører var der ingen dokumentation for, at indførelsen af foranstaltninger ville være i strid med disse parters interesser.
4. Brugernes interesser
(331)
Alle de brugere, der besvarede spørgeskemaet, er producenter af solcellemoduler og/eller solfangere. Tre brugere går ind for indførelse af antisubsidietold og hævder, at EU-erhvervsgrenen producerer solcelleglas af en bedre kvalitet, som de kinesiske virksomheder ikke altid kan levere. Derimod var tre andre brugere imod indførelse af antisubsidieforanstaltninger. Disse brugere forventer, at indførelsen af antisubsidietold ville få en negativ indvirkning på deres forretninger. De forventer, at de ikke vil kunne vælte prisstigningerne over på de endelige forbrugere på grund af den vanskelige situation i erhvervsgrenen for solcellemoduler.
(332)
I henhold til de oplysninger, som brugerne fremlagde, udgør solcelleglas kun omkring 6-8 % af de samlede omkostninger til solcellemoduler. Solcelleglas udgør således kun en begrænset del af omkostningerne og af den endelige værdi af solcellemoduler. Desuden kan det anslås, at hvis der indføres antisubsidietold på solcelleglas importeret fra Kina, ville indvirkningen på de samlede omkostninger til solcellemoduler blive på under 1 %. Dette skyldes især, at de samarbejdsvillige brugere køber betydelige mængder solcelleglas af EU-producenterne.
(333)
Derfor vil en mulig indførelse af antisubsidietold højst sandsynlig øge priserne på råvarer til solcellemoduler en smule i forhold til det kontrafaktiske scenarie uden told, men den forventes ikke at få en betydelig negativ indvirkning på omkostningerne og de endelige priser i EU-erhvervsgrenen for solcellemoduler.
(334)
En række brugere har desuden allerede andre forsyningskilder såsom Tyrkiet og Indien, som ikke ville blive negativt påvirket af indførelse af antisubsidietold. Andre brugere kan også skifte forsyningskilder og foretage deres indkøb enten i tredjelande eller hos EU-erhvervsgrenen.
(335)
Ud fra ovenstående afviste Kommissionen argumenterne fra en række brugere imod indførelsen af foranstaltninger.
5. Konkurrenceaspekter
(336)
En importør hævdede, at da en række EU-producenter deltog i et verdensomspændende kartel for planglas (solcelleglas indgår heri) og fik en bøde af Europa-Kommissionen i 2007, bruger de antisubsidietolden som et middel til at genvinde de tab, de led på bøderne for kartelvirksomhed og som følge af tabet af markedsandele i Unionen. Hvis adgangen til EU-markedet desuden begrænses ved hjælp af antisubsidietold, får EU-producenterne stærkere incitamenter til at indgå i kartelvirksomhed eller anden konkurrencegrænsende adfærd i forbindelse med varer, der ikke kan sælges i store mængder som f.eks. møbelvarer.
(337)
Disse argumenter burde afvises. For det første bemærker Kommissionen, at kartellet ophørte med at fungere i 2007. Derfor havde den tidligere kartelvirksomhed ingen indvirkning på erhvervsgrenen i den betragtede periode. For det andet indgik ingen af EU-producenterne i stikprøven i kartellet, ej heller nogen af de nuværende EU-producenter med den største salgsmængde. For det tredje forventes den mulige indførelse af antisubsidietold ikke at få nogen indvirkning på EU-erhvervsgrenens konkurrenceadfærd, dels fordi dette ikke vil ændre EU-markedets struktur, og dels fordi virksomhederne har en generel forpligtelse til at opfylde EU's og de nationale gældende konkurrenceregler, uanset om der indføres told eller ej.
(338)
En importør hævdede desuden, at indførelsen af told ville få en negativ indvirkning på EU-markedet for antirefleksbehandling af solcelleglas. Dette marked, som importøren identificerede som et beslægtet marked, domineres angiveligt af EU-producenterne, og indførelsen af foranstaltninger ville styrke deres position på bekostning af de konkurrerende leverandører af antirefleksbehandling. Det blev endvidere fremført, at importørerne havde vanskeligt ved at opnå ordrer fra EU-producenterne eller ved at få leveret disse ordrer inden for en rimelig frist og til rimelige priser.
(339)
Markedet for antirefleksbehandling indgår i undersøgelsen og er ikke et beslægtet marked. Undersøgelsen viste, at EU-producenterne i UP faktisk stadig var konkurrencedygtige på dette nichemarked trods deres forholdsvis højere priser, da markedet betragter deres antirefleksbehandlede varer som havende en kvalitetsfordel. Der blev dog ikke fremlagt dokumentation for, at EU-erhvervsgrenen ikke ville være i stand til at efterkomme en mulig øget efterspørgsel efter antirefleksbehandlet solcelleglas. Derfor bør det argument afvises.
(340)
For så vidt angår påstandene om, at EU-producenterne har afvist levering af ordrer eller rettidig levering til rimelige priser, er det helt op til den enkelte producent at vælge sin forretningsstrategi, i det omfang producenten eller producenterne ikke alene eller sammen indtager en dominerende position på det relevante marked. Der er tilstrækkelig konkurrence på EU-markedet til at skifte leverandør og/eller bruge flere leverandører. Derfor bør det argument også afvises.
6. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(341)
På baggrund af ovenstående konkluderedes det, at det ud fra en samlet vurdering af alle de forskellige interesser af hensyn til Unionens interesser er nødvendigt at indføre endelige foranstaltninger over for importen af solcelleglas med oprindelse i Kina.
G. UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER
(342)
I betragtning af konklusionerne vedrørende subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres endelige udligningsforanstaltninger for at hindre, at den subsidierede import forvolder EU-erhvervsgrenen yderligere skade.
1. Skadestærskel
(343)
Med henblik på at fastlægge niveauet for disse foranstaltninger blev der taget hensyn til de konstaterede subsidiemargener og, hvilket toldbeløb der er nødvendigt for at afhjælpe den skade, som EU-producenterne har lidt, uden at overstige de konstaterede subsidiemargener.
(344)
Ved beregningen af det toldbeløb, som er nødvendigt for at afhjælpe virkningerne af den skadelige subsidiering, blev det fastslået, at enhver foranstaltning bør give EU-erhvervsgrenen mulighed for at dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Unionen, som det med rimelighed kunne forventes af erhvervsgrenen på normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden subsidieret import.
(345)
En fortjenstmargen på 8,3 % af omsætningen betragtes som et passende minimum, som EU-erhvervsgrenen kunne have forventet at opnå i en situation uden den skadelige subsidierede import. Denne fortjenstmargen er baseret på de stikprøveudvalgte EU-producenters gennemsnitlige fortjeneste i 2010, hvor importen af den pågældende vare stadig var begrænset og derfor endnu ikke kunne have fordrejet de normale konkurrencevilkår.
(346)
På dette grundlag blev der beregnet en ikke skadevoldende pris for EU-erhvervsgrenen på samme vare. Den ikke skadevoldende pris blev fastsat ved at lægge ovennævnte fortjenstmargen på 8,3 % til produktionsomkostningerne i UP for EU-producenterne i stikprøven.
(347)
Den nødvendige prisstigning blev derefter fastlagt ud fra en sammenligning af de stikprøveudvalgte samarbejdsvillige kinesiske eksporterende producenters vejede gennemsnitlige importpris, som fastsat i forbindelse med underbudsberegningerne og behørigt justeret for importomkostninger og told, og de stikprøveudvalgte EU-producenters vejede gennemsnitlige ikke skadevoldende pris på samme vare ved salg på EU-markedet i UP. Enhver forskel i forbindelse med denne sammenligning blev derefter udtrykt i procent af den vejede gennemsnitlige cif-importværdi.
(348)
Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede en part den fortjenstmargen, der blev anvendt som målfortjeneste. Denne anførte, at Kommissionen burde tage hensyn til alle andre faktorer, der påvirkede rentabiliteten i UP. Denne hævdede, at den rimelige målfortjeneste ikke kunne være højere end 5 %.
(349)
Kommissionen afviser denne påstand af følgende årsager. Den anvendte målfortjeneste er ikke baseret på skøn, men på en reel fortjeneste, som EU-erhvervsgrenen opnåede forud for den konkurrencefordrejning, der forårsagedes af den kinesiske subsidierede import. Kommissionen finder, at dette er en rimelig fortjeneste, og har også taget hensyn til, at markedssituationen ikke var væsentligt anderledes end i UP, bortset fra indvirkningen af den kinesiske subsidierede import. Denne parts udtalelse i den forbindelse om, at forbruget i 2010 var meget højere end i 2012, er faktuelt forkert. Som anført i afdeling E.2.3 ovenfor var forbruget i 2010 på et niveau svarende til niveauet i 2012. I 2010 opbyggede EU-erhvervsgrenen også kapacitet med henblik på den forventede stærkt stigende efterspørgsel, hvilket påvirkede dens fortjeneste negativt det pågældende år. Endelig er den foreslåede målfortjeneste på 5 % vilkårlig, da den ikke er baseret på data eller faktiske beregninger, og afvises derfor.
2. Foranstaltninger
(350)
Ud fra ovenstående og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 15 bør der indføres en endelig udligningstold på importen af solcelleglas med oprindelse i Kina på niveauet for enten subsidiemargenen eller skadesmargenen, afhængigt af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told. I det foreliggende tilfælde bør toldsatsen derfor fastsættes på samme niveau som den konstaterede subsidiemargen.
(351)
I betragtning af den udbredte samarbejdsvilje blandt de kinesiske eksporterende producenter blev tolden for »alle andre virksomheder« fastsat på niveauet for den højeste told, der ville blive pålagt de virksomheder, der indgik i stikprøven, eller som var samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen. Tolden for »alle andre virksomheder« pålægges de virksomheder, som ikke var samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen.
(352)
For de samarbejdsvillige kinesiske virksomheder, som ikke indgik i stikprøven, og som er opført i bilaget, fastsættes den endelige told til det vejede gennemsnit af satserne for de stikprøveudvalgte virksomheder.
(353)
Ud fra ovenstående fastsættes toldsatserne således:
Virksomhedens navn
Subsidiemargen
Skadesmargen
Udligningstold
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
39,3 %
3,2 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
26,2 %
17,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
42,1 %
12,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
17,1 %
16,7 %
Andre samarbejdsvillige virksomheder, der er opført i bilag I
12,4 %
33,2 %
12,4 %
Alle andre virksomheder
17,1 %
42,1 %
17,1 %
(354)
Ovennævnte udligningsforanstaltninger er fastlagt i form af værditold, dvs. i forhold til værdien af importen.
(355)
De individuelle udligningstoldsatser for de virksomheder, der er nævnt i denne forordning, blev fastlagt ud fra konklusionerne i nærværende undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der blev konstateret i forbindelse med undersøgelsen, for så vidt angår de pågældende virksomheder, der blev udtaget til stikprøven, hvor gennemsnittet af de toldsatser, de blev pålagt, fandt anvendelse på de samarbejdsvillige virksomheder, som ikke indgik i stikprøven.
(356)
Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre virksomheder«) udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land og fremstillet af virksomhederne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i artikel 1, herunder enheder, som er forretningsmæssigt forbundet med de udtrykkeligt nævnte, kan ikke være omfattet af disse satser, men er underlagt toldsatsen for »alle andre virksomheder«.
(357)
Alle anmodninger om anvendelse af en individuel virksomhedsspecifik udligningstoldsats (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller etablering af nye produktions- eller salgsenheder) bør omgående indgives til Kommissionen med alle relevante oplysninger, især om ændringer i virksomhedens aktiviteter i forbindelse med produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Forordningen vil i givet fald blive ændret i overensstemmelse hermed ved en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuelle toldsatser.
(358)
For at sikre korrekt håndhævelse af udligningstolden bør resttoldsatsen ikke blot finde anvendelse på de ikke samarbejdsvillige eksporterende producenter, men også på de producenter, der ikke eksporterede til Unionen i UP, undtagen hvis de var samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen.
(359)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede klageren, at antidumping- og udligningsforanstaltninger i form af en værditold ikke var effektive, og anmodede Kommissionen om at indføre foranstaltninger i form af en mindsteimportpris (»MIP«). Desuden foreslog en række brugere også en MIP. De grunde, som parterne fremsatte, og de grunde, som Kommissionen havde til at afvise disse anmodninger, er omhandlet i betragtning 144-168 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 470/2014 (24) (»forordningen om endelig antidumpingtold«).
(360)
Efter fremlæggelsen af oplysninger tilbød de tre eksporterende producenter i stikprøven samt Henan Yuhua pristilsagn i form af MIP'er. Kommissionen afviste de foreslåede tilsagn af de grunde, der er beskrevet i betragtning 172-179 i forordningen om endelig antidumpingtold.
(361)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved grundforordningens artikel 25, stk. 1 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig udligningstold på importen af solcelleglas bestående af hærdet planglas af natronkalk med et jernindhold på under 300 ppm, en soltransmission på over 88 % (målt i henhold til AM1,5 300-2 500 nm), en varmebestandighed på indtil 250 °C (målt i henhold til EN 12150), en temperatursvingningsmodstand på Δ 150 K (målt i henhold til EN 12150) og en mekanisk modstandsdygtighed på 90 N/mm2 eller mere (målt i henhold til EN 1288-3), i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7007 19 80 og med oprindelse i Folkerepublikken Kina. Antirefleksbehandlet solcelleglas (behandlet på en eller to sider) henhører under Taric-kode 7007198019, og solcelleglas, der ikke er antirefleksbehandlet, henhører under Taric-kode 7007198011.
2. Udligningstoldsatserne fastsættes til følgende af nettoprisen frit Den Europæiske Unions grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare, som fremstilles af de virksomheder, der er opført i tabellen:
Virksomhed
Udligningstold
Taric-tillægskode
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
B946
Andre samarbejdsvillige virksomheder, der er opført i bilag I
12,4 %
Alle andre virksomheder
17,1 %
B999
3. Anvendelsen af de individuelle udligningstoldsatser, der er fastsat for de virksomheder, som er nævnt i stk. 2, er betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig handelsfaktura, der overholder kravene i bilag II. Hvis en sådan faktura ikke fremlægges, anvendes den told, der gælder for »Alle andre virksomheder«.
4. De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Hvis en ny eksporterende producent i Folkerepublikken Kina over for Kommissionen fremlægger tilstrækkelig dokumentation for, at:
-
denne ikke har eksporteret den vare, der er beskrevet i artikel 1, stk. 1, til Unionen i undersøgelsesperioden (1. januar 2012 til 31. december 2012)
-
denne ikke er forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksportører eller producenter i Folkerepublikken Kina, som er genstand for de ved denne forordning indførte foranstaltninger
-
denne faktisk har eksporteret den pågældende vare til Unionen efter den undersøgelsesperiode, hvorpå foranstaltningerne er baseret, eller har indgået en uigenkaldelig kontraktmæssig forpligtelse til at eksportere en væsentlig mængde til Unionen
kan artikel 1, stk. 2, ændres ved at tilføje den nye eksporterende producent til de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, og derfor er omfattet af den vejede gennemsnitlige toldsats på 12,4 %.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. maj 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 471/2014,
annettu 13 päivänä toukokuuta 2014,
lopullisten tasoitustullien käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnissa
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Vireillepano
(1)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, ilmoitti 27 päivänä huhtikuuta 2013Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (2), jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’, tukien vastaisen menettelyn vireillepanosta Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’, peräisin olevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnissa Euroopan unioniin.
(2)
Komissio pani menettelyn vireille, kun EU ProSun Glass, jäljempänä ’valituksen tekijä’, esitti 14 päivänä maaliskuuta 2013 valituksen sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa yli 25 prosenttia aurinkopaneeleissa käytettävän lasin kokonaistuotannosta unionissa. Valituksessa esitettiin alustava näyttö aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuetusta tuonnista ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta, ja komissio piti sitä riittävänä tutkimuksen vireillepanoa varten.
(3)
Ennen menettelyn vireillepanoa komissio ilmoitti asetuksen (EY) N:o 597/2009, jäljempänä ’perusasetus’, 10 artiklan 7 kohdan mukaisesti Kiinan viranomaisille saaneensa asianmukaisesti asiakirjanäytöllä vahvistetun valituksen, jossa väitetään, että Kiinasta peräisin olevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuettu tuonti aiheuttaa merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle. Komissio kehotti Kiinan viranomaisia aloittamaan neuvottelut valituksessa esitetyn tilanteen selvittämiseksi ja molemminpuolisesti tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi.
(4)
Kiinan viranomaiset hyväksyivät neuvottelutarjouksen, minkä jälkeen neuvotteluja käytiin. Neuvottelujen aikana ei päästy molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun. Komissio otti kuitenkin asianmukaisesti huomioon Kiinan viranomaisten esittämät huomiot valituksessa luetelluista tukijärjestelmistä. Kiinan viranomaisilta saatiin kannanottoja neuvottelujen jälkeen.
2. Rinnakkainen polkumyyntimenettely
(5)
Komissio ilmoitti 28 päivänä helmikuuta 2013Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (3) polkumyynnin vastaisen menettelyn vireillepanosta Kiinasta peräisin olevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnissa unioniin
(6)
Komissio otti 27 päivänä marraskuuta 2013 komission asetuksella (EU) N:o 1205/2013 (4) käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin Kiinasta peräisin olevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnissa.
(7)
Tässä tukien vastaisessa ja rinnakkaisessa polkumyynnin vastaisessa tutkimuksessa tehdyt vahinkoanalyysit perustuvat samaan unionin tuotannonalan määritelmään, samoihin edustaviin unionin tuottajiin sekä samaan tutkimusajanjaksoon ja johtivat täysin samanlaisiin päätelmiin, ellei toisin mainita. Tätä pidettiin asianmukaisena, jotta voitiin järkeistää vahinkoanalyysin tekeminen ja tehdä johdonmukaiset päätelmät molemmissa menettelyissä. Tästä syystä kummassa tahansa menettelyssä esitetyt vahinkoa koskevat huomautukset otettiin huomioon molemmissa menettelyissä.
3. Menettelyn osapuolet
(8)
Komissio ilmoitti virallisesti tutkimuksen vireillepanosta valituksen tekijöille, muille tiedossa oleville unionin tuottajille, tiedossa oleville vientiä harjoittaville tuottajille Kiinassa, tiedossa oleville tuojille ja niille tavarantoimittajille, jakelijoille, käyttäjille ja järjestöille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä Kiinan viranomaisille. Vireillepanoilmoituksessa kehotettiin kaikkia asianomaisia osapuolia, joita tutkimus koskee, ilmoittautumaan komissiolle.
(9)
Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(10)
Valituksen tekijät, vientiä harjoittavat tuottajat Kiinassa, tuojat sekä Kiinan viranomaiset esittivät näkökantansa. Kaikkia niitä asianomaisia osapuolia kuultiin, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
3.1 Otanta
(11)
Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se saattaa rajoittaa tutkittavien vientiä harjoittavien kiinalaisten tuottajien, etuyhteydettömien tuojien ja unionin tuojien määrän kohtuulliseksi valitsemalla otoksen perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti.
3.2 Unionin tuottajia koskeva otanta
(12)
Komissio valitsi kahdeksasta ilmoittautuneesta tuottajasta viiden yrityksen otoksen samankaltaisen tuotteen suurimman edustavan myyntimäärän perusteella tutkimusajanjaksolla.
(13)
Tarkastuskäyntien jälkeen komissio päätti poistaa viiden yrityksen otoksesta yhden yrityksen, koska sen ei havaittu edustavan unionin tuotannonalaa, sillä se oli kahdeksasta ilmoittautuneesta tuottajasta ainoa, joka oli käynnistysvaiheessa. Sen vuoksi komissio piti vaarana, että jos se sisällytetään otokseen, vahinkoindikaattorit, erityisesti kannattavuus, eivät ehkä anna oikeudenmukaista kuvaa unionin tuotannonalan tilanteesta.
(14)
Lopulliseen otokseen sisältyi siis neljä unionin tuottajaa. Niiden osuus unionin tuotannonalan myynnistä unionin markkinoilla tutkimusajanjaksolla oli 79 prosenttia. Otoksen katsottiin siis edustavan unionin tuotannonalaa.
(15)
Kolme unionin tuottajaa pyysi perusasetuksen 29 artiklan perusteella, että niiden identiteetti pidetään luottamuksellisena. Ne väittivät, että niiden identiteetin paljastaminen voisi johtaa niiden liiketoimintaan kohdistuviin merkittäviin haitallisiin vaikutuksiin. Komissio tarkasteli esitettyjä perusteita ja hyväksyi pyynnön. Kun otetaan huomioon tuottajien vähäinen määrä unionissa, muita nimiä ei paljastettu päätelmien ilmoittamista koskevassa asiakirjassa, koska niiden perusteella nimettömänä pysymistä pyytäneiden yritysten tunnistaminen olisi mahdollista.
(16)
Yrityksen Interfloat Corporation/GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH, jäljempänä ’GMB/IF’, identiteetti oli jo kuitenkin julkisesti tiedossa, koska se ilmoitti olevansa yksi valitusta tukevista yrityksistä. Sen vuoksi yritys nimettiin päätelmien ilmoittamista koskevassa asiakirjassa.
(17)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen antamiensa huomautusten ei-luottamuksellisessa versiossa valituksen tekijä nimesi myös kolme unionin tuottajaa, jotka olivat lopettaneet liiketoimintansa (Guardian, AGC ja Centrosolar Glass) ja neljännen yrityksen, joka oli vähentänyt tuotantoaan merkittävästi (Saint Gobain).
3.3 Kiinalaisia vientiä harjoittavia tuottajia koskeva otanta
(18)
Vireillepanoilmoituksessa pyydettiin kaikkia kiinalaisia vientiä harjoittavia tuottajia ilmoittautumaan komissiolle ja toimittamaan vireillepanoilmoituksessa esitetyt tiedot määräajassa.
(19)
Yhdeksän vientiä harjoittavaa tuottajaa tai vientiä harjoittavien tuottajien ryhmää toimitti pyydetyt tiedot ja suostui osallistumaan otokseen. Yhteistyössä toimineiden yritysten osuus aurinkopaneeleissa käytettävän lasin ilmoitetusta viennistä unioniin vuonna 2012 oli lähes 100 prosenttia.
(20)
Komissio valitsi perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti vientiä harjoittavista tuottajista tai vientiä harjoittavien tuottajien ryhmistä neljä otokseen, joka perustui tarkasteltavana olevan tuotteen viennin suurimpaan edustavaan määrään, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Valitun otoksen osuus tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaisviennistä unioniin tutkimusajanjaksolla oli 76 prosenttia.
(21)
Komissio ilmoitti perusasetuksen 27 artiklan 2 kohdan mukaisesti kaikille asianomaisille osapuolille valitusta otoksesta ja pyysi niitä esittämään huomautuksia. Huomautuksia ei esitetty.
3.4 Yksilöllinen tarkastelu
(22)
Yksikään kiinalainen vientiä harjoittava tuottaja ei pyytänyt perusasetuksen 27 artiklan 3 kohdan mukaista yksilöllistä tarkastelua.
3.5 Etuyhteydettömiä tuojia ja käyttäjiä koskeva otanta
(23)
Neljä etuyhteydetöntä tuojaa vastasi vireillepanoilmoituksen liitteenä olevaan otantalomakkeeseen, ja tuojilta saatiin kaksi ja käyttäjiltä 12 vastausta kyselylomakkeeseen. Yhteistyössä toimineiden tuojien vähäisen määrän vuoksi otanta ei ollut tarpeen.
4. Kyselylomakevastaukset ja tarkastuskäynnit
(24)
Kyselylomakkeet lähetettiin Kiinan viranomaisille ja otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille, otokseen valituille unionin tuottajille sekä kaikille tuojille ja käyttäjille, jotka olivat ilmoittautuneet. Kiinan viranomaisille lähetettiin kyselylomakkeen lisäksi liite, joka niitä pyydettiin toimittamaan Kiinan valtio-omisteisille liikepankeille, jotka olivat lainanneet varoja otokseen valituille yrityksille tutkimusajanjaksolla. Kiinan viranomaiset totesivat lähettäneensä liitteen kyseisille pankeille mutteivät olleet saanet yhtään vastausta.
(25)
Kyselylomakevastauksia saatiin neljältä otokseen valitulta kiinalaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, kaikilta otokseen valituilta unionin tuottajilta, kahdelta etuyhteydettömältä unionin tuojalta ja 12 käyttäjältä.
(26)
Komissio hankki ja tarkasti kaikki asianomaisten osapuolten toimittamat tiedot, joita se piti tarpeellisina tuetun tuonnin, siitä johtuvan vahingon ja unionin edun lopullista määrittämistä varten. Tarkastuskäyntejä suoritettiin seuraavasti:
a)
Vientiä harjoittavat tuottajat Kiinassa:
-
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd., jäljempänä ’Flat Solar Group’
-
Henan Yuhua Photovoltaic New Material Co., Ltd
-
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd., jäljempänä ’Xinyi PV’
b)
Kiinan viranomaiset:
-
Kauppaministeriö, Beijing
-
Kiinan pankkisäätelykomissio, Beijing
c)
Unionin tuottajat:
-
GMB/IF, Saksa
-
[luottamuksellinen]
-
[luottamuksellinen]
-
[luottamuksellinen]
-
[luottamuksellinen]
d)
Etuyhteydettömät tuojat
-
Vetrad NV, Alankomaat
e)
Käyttäjät:
-
Sunerg Solar SRL, Italia
-
Viessmann Faulquemont SAS, Ranska
(27)
Kaikille asianomaisille osapuolille ilmoitettiin päätelmistä asiakirjalla, joka sisälsi ne olennaiset tosiasiat ja huomiot, joiden perusteella komissio aikoi ottaa käyttöön tasoitustullin Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnissa. Kaikille osapuolille ilmoitettiin määräajasta, jonka kuluessa ne voivat esittää huomautuksia päätelmistä.
(28)
Kaikkia asianomaisten osapuolten toimittamia huomautuksia tarkasteltiin ja ne otettiin soveltuvin osin huomioon.
(29)
Kiinan viranomaiset väittivät, että asiakirja, jolla päätelmistä ilmoitettiin, ei täyttänyt tukia ja tasoitustulleja koskevan WTO:n sopimuksen 22.3 ja 22.5 artiklassa asetettuja vaatimuksia, koska siinä ei esitetty riittävän yksityiskohtaisesti tutkivan viranomaisen havaintoja ja päätelmiä. Kiinan viranomaiset eivät kuitenkaan antaneet mitään täsmällisiä esimerkkejä näistä väitetyistä puutteista. Tarkasteltuaan asiakirjaa huolellisesti komissio katsoo, että asiakirjassa on riittävästi tietoja, jotta Kiinan viranomaiset pystyvät harjoittamaan puolustautumisoikeuttaan.
(30)
Asiakirjassa ei voitu antaa tiettyjä tietoja, jotka olivat liiketoiminnan kannalta luottamuksellisia, ja ne ilmoitettiin vain asianomaisille otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille. Otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille lähetettiin erikseen luottamuksellinen asiakirja, jossa esitettiin laskelmia ja tietoja kustakin tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavasta järjestelmästä ja etuudesta, ja niille annettiin 25 päivää aikaa esittää huomautuksia.
5. Tutkimusajanjakso
(31)
Tukia ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 2012 ja 31 päivän joulukuuta 2012 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon määrittämisen kannalta merkittävien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2009 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajan, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(32)
Tutkimuksen kohteena oleva tuote on aurinkopaneeleissa käytettävä lasi, joka on karkaistua tasomaista soodakalkkilasia, jonka rautapitoisuus on alle 300 ppm, aurinkoenergian läpäisyaste yli 88 % (mitattuna olosuhteissa AM1,5 300-2 500 nm), lämmönkestävyys 250 °C (mitattuna EN 12150 -standardin mukaan), lämpöshokinkestävyys Δ 150 K (mitattuna EN 12150 -standardin mukaan) ja jonka mekaaninen lujuus on vähintään 90 N/mm2 (mitattuna EN 1288-3 -standardin mukaan), jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’ ja yleisesti ’aurinkopaneeleissa käytettävä lasi’ tai ’aurinkopaneelilasi’. Tarkasteltavana oleva tuote kuuluu tällä hetkellä CN-koodiin ex 7007 19 80.
2. Samankaltainen tuote
(33)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että tarkasteltavana olevalla tuotteella, Kiinan kotimarkkinoilla tuotetulla ja myydyllä tuotteella sekä unionin tuotannonalan unionissa tuottamalla ja myymällä tuotteella on samat fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet ja käyttötarkoitukset. Tämän vuoksi näitä tuotteita pidetään perusasetuksen 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
3. Soveltamisalaan kuuluvat tuotteet
(34)
Yksi etuyhteydetön tuoja pyysi kasvihuoneiden rakentamiseen käytettävän puutarhalasin jättämistä tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle sillä perusteella, että kasvihuoneen rakenne edellyttää monia erikokoisia lasilevyjä, kun taas aurinkopaneeleissa käytettävää lasia tuotetaan vain tietyn kokoisena. Lisäksi tuoja toimitti todistuksen, jonka mukaan osa sen tuonnista muodostui lasista, jonka rautapitoisuus on yli 300 ppm. Näin ollen kyseinen tuonti ei kuulu tuotteen määritelmän piiriin. Sen muusta tuonnista komissio katsoo, että kokoeroista huolimatta kyseisiä lasilevyjä voidaan käyttää myös aurinkopaneelilasina. Tullin kiertämiseksi tuojat voisivat esimerkiksi tilata suurempia lasilevyjä kuin ne tarvitsevat ja leikata lasin pienemmäksi vasta unionissa. Sen vuoksi puutarhalasi, jonka rautapitoisuus on alle 300 ppm, on osa tarkasteltavana olevaa tuotetta.
(35)
Eräs toinen etuyhteydetön tuoja väitti, että sen tuomalla huonekalulasilla (jota käytetään mm. lasihyllyihin, paneelitäytteisiin, pöytätasoihin, liukuoviin ja kattopaneelituotteisiin) on samat tai hyvin samanlaiset tekniset ominaisuudet kuin aurinkopaneeleihin käytettävällä lasilla, mutta pyysi sen jättämistä tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle, koska sillä on eri käyttötarkoitukset.
(36)
Toimitetun näytön perusteella vaikuttaa kuitenkin siltä, että suurimmalla osalla kyseisen etuyhteydettömän tuojan tuomasta lasista ei ole kaikkia aurinkopaneeleissa käytettävän lasin teknisiä ominaisuuksia, jotka kuvataan edellä. Tuodun lasin kuudessa lajissa rautapitoisuus on paljon korkeampi kuin 300 ppm, kun taas yhdessä lajissa rautapitoisuus on alle 300 ppm mutta sen aurinkoenergian läpäisyaste on merkittävästi alempi kuin 88 prosenttia, joka on vähimmäisvaatimus, jotta tuote voidaan määritellä aurinkopaneeleissa käytettäväksi lasiksi.
(37)
Tuoja väitti, että vaikka kyseiset lasilajit eivät täytäkään yhtä aurinkopaneeleissa käytettävän lasin teknisistä ominaisuuksista, jotka kuvataan edellä, ne ovat aurinkopaneeleissa käytettävän lasin ensisijaisen luokittelun mukaisia eli karkaistua tasomaista soodakalkkilasia. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että vain ne lasilajit, jotka täyttävät kaikki aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tekniset ominaisuudet, kuuluvat tutkimuksen soveltamisalaan. Näin ollen mitkään kyseisen tuojan tuomat edellä mainitut lasilajit eivät kuulu tämän tutkimuksen soveltamisalaan.
(38)
Oikeusvarmuuden vuoksi olisi selvennettävä, että kaikentyyppiset puutarha- ja huonekalulasit, jotka täyttävät 32 kappaleessa esitetyt tekniset ominaisuudet, kuuluvat tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän piiriin, koska niitä voidaan käyttää aurinkopaneeleissa käytettävänä lasina.
(39)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen sama tuoja väitti, että koska aurinkopaneelilasia, jota voi käyttää myös huonekalulasina, ei jätetty soveltamisalan ulkopuolelle, tästä aiheutuu hallinnollista rasitetta ja viivästyksiä yrityksille. Tämä johtuu väitteen mukaan siitä, että yritysten on lähetettävä unionin tulliviranomaisille testiraportit aina, kun tulliviranomaiset haluavat tietää, sovelletaanko tuotuihin tavaroihin toimenpiteitä.
(40)
Komissio katsoo, että näitä lasilajeja ei pitäisi jättää pois tutkimuksen soveltamisalasta, koska aurinkopaneeleissa käytettävää lasia voidaan käyttää puutarha- ja huonekalulasina. Jotta voidaan varmistaa unionin tuotannonalan riittävä suoja tuetun tuonnin vahingollisilta vaikutuksilta, olisi vältettävä porsaanreikiä, jotka mahdollistavat toimenpiteiden kiertämisen. Riittävän suojan positiiviset vaikutukset ovat suuremmat kuin hallinnollisen lisärasitteen negatiivinen vaikutus, josta kyseinen tuoja väitteen mukaan kärsii.
(41)
Sama tuoja väitti myös, että float-lasi olisi jätettävä tuotteen määritelmän ulkopuolelle, koska sen tuotantoprosessi on erilainen kuin valssatun lasin, jota tuoja pitää ainoana aurinkopaneeleissa käytettävän lasin lajina. Tuoja totesi, että float-lasista valmistettuja kodinsisustustuotteita ei voida käyttää aurinkopaneeleissa käyttävänä lasina, minkä vuoksi ne olisi jätettävä tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Float-lasia ei voida kuitenkaan jättää tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle, koska se täyttää kaikki edelle esitetyt tekniset ominaisuudet. Asianomaisten osapuolten tutkimuksen aikana toimittamista luottamuksellisista asiakirjoista kävi ilmi, että float-lasia voidaan käyttää aurinkopaneelilasina ja sekä unionin tuotannonala että kiinalaiset viejät tuottavat sitä. Internetissä julkisesti saatavilla olevat tiedot vahvistavat tämän. (5) Sen vuoksi float-lasi kuuluu tutkimuksen soveltamisalaan.
C. TUKI
1. Johdanto
(42)
Valituksen tekijä väitti, että Kiina tukee aurinkopaneeleissa käytettävää lasia tuottavaa teollisuuttaan. Valituksessa on alustavaa näyttöä useista tukikäytännöistä, joita sisältyy sekä lainsäädäntöön että useisiin politiikka- ja suunnitteluasiakirjoihin, jotka ovat valtiontuen perustana tällä sektorilla.
(43)
Komissio tutki ja analysoi valituksessa mainitut asiakirjat sekä Kiinan viranomaisten ja otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien tutkimuksen aikana toimittamat lisäasiakirjat ja havaitsi, että monista näistä asiakirjoista itse asiassa kävi ilmi, että aurinkopaneelilasin tuotannonala saa etuuskohtelua monilla aloilla Kiinassa.
(44)
Kiinan viranomaiset ovat sisällyttäneet aurinkopaneelilasin tuotannonalan keskeisten tuotannonalojen joukkoon 12. viisivuotissuunnitelmassa. (6) Kiinan viranomaiset ovat myös julkaisseet ”Aurinkosähköalan 12. viisivuotissuunnitelman”, jossa vahvistetaan, että lasi on aurinkosähköteollisuudelle keskeinen liitännäismateriaali, jota on tuotettava kotimaassa. Suunnitelmassa vaaditaan, että valtio tukee tuotannonalan kehittämistä ja teknistä innovointia ja houkuttelee varoja tuotannonalalle.
(45)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät komission sitaatin 12. viisivuotissuunnitelmasta aurinkopaneeleissa käytettävän lasin osalta. Tämä hylättiin, koska suunnitelmassa nimenomaisesti mainitaan aurinkopaneeleissa käytettävä lasi (luku 9, sarake 6, ”Tuotantoteollisuuden kehittämisen avainalat”). 12. viisivuotissuunnitelmassa esitetään selvästi suunnitelman kattamalle kaudelle Kiinan viranomaisten prioriteetit, josta yksi on aurinkopaneeleissa käytettävän lasin valmistus.
(46)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät 12. viisivuotissuunnitelmaa koskevan komission tulkinnan aurinkosähköteollisuuden osalta ja totesivat, ettei se tue komission päätelmiä. Tämä kiistäminen kuitenkin hylättiin, koska se on selvästi ristiriidassa muista Kiinan ministeriöistä saatujen tietojen kanssa. Kiinan viranomaisten tiloihin tehdyn tarkastuskäynnin aikana teollisuus- ja tietotekniikkaministeriössä selitettiin, että aurinkopaneeleissa käytettävä lasi kuuluu tämän suunnitelman piiriin, jossa keskitytään voimakkaasti laadun parantamiseen, koska hyvälaatuinen aurinkopaneelilasi on keskeisen tärkeä aurinkosähköteollisuuden edistämiseksi.
(47)
Innovoinnin ja uusien materiaalien merkitys otetaan huomioon 12. viisivuotisessa teollisen teknologian innovointiohjelmassa (7), jolla on tarkoitus panna täytäntöön viisivuotissuunnitelma ja tieteen ja teknologian pitkän aikavälin kehittämissuunnitelma (8). Siinä keskitytään voimakkaasti teknologiseen innovointiin, johon sisältyy uusien materiaalien kehittäminen. Samassa yhteydessä viitataan myös nimenomaisesti aurinkopaneeleissa käytettävään lasiin.
(48)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät komission päätelmät, ja totesivat, ettei aurinkopaneeleissa käytettävää lasia mainita kummassakaan asiakirjassa. Komissio huomauttaa, että molempien asiakirjojen tarkoituksena on tarjota erityistukea huipputeknologian yrityksille; asiaa käsiteltiin neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1239/2013 (9), jäljempänä ’aurinkopaneeliasetus’, johdanto-osan 401 ja 402 kappaleessa, joissa Kiinan viranomaiset esittivät samat väitteet. Molemmilla asiakirjoilla pannaan täytäntöön 12. viisivuotissuunnitelma ja aurinkosähköteollisuutta koskeva suunnitelma ja avustetaan uuden ja huipputeknologian alan yrityksiä, joihin kuuluu monia aurinkopaneeleissa käyttävän lasin valmistajia.
(49)
Valtioneuvoston päätöksessä nro 40 teollisuuden rakennemuutosten edistämistä koskevien tilapäisten määräysten täytäntöönpanosta (johon yhdessä sen liitteenä olevien teollisuuden rakennemuutosten edistämistä koskevien tilapäisten määräysten kanssa viitataan nimityksellä ’päätös nro 40’) todetaan, että Kiinan viranomaiset tukevat aktiivisesti uuden energiateollisuuden kehittämistä ja vauhdittavat aurinkoenergian kehittämistä (10), ohjeistetaan kaikkia rahoituslaitoksia antamaan luottotukea vain kannustetuille hankkeille (joihin aurinkopaneeleissa käytettävään lasiin liittyvät hankkeet kuuluvat) ja luvataan kannustettuja hankkeita koskevan muun etuuskohtelupolitiikan täytäntöönpanoa (11).
(50)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät komission tulkinnan teollisuuden rakennemuutosten edistämistä koskevien tilapäisten määräysten sekä 5 §:n että 17 §:n osalta. Kiinan viranomaiset totesivat, että 5 §:ssä ei mainita aurinkopaneeleissa käytettävää lasia. Siinä kuitenkin mainitaan aurinkoenergian edistäminen, mikä edellyttää aurinkopaneeleissa käytettävää lasia, minkä vuoksi komissio katsoo, että aurinkopaneeleissa käytettävä lasi kuuluu tilapäisten määräysten piiriin.
(51)
Tämän jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät komission tulkinnan 17 §:n osalta; vaikka siinä todetaan, että vain kannustettujen tuotannonalojen olisi saatava luottotukea, siinä kuitenkin määrätään, että tämä olisi tehtävä luottoperiaatteiden eikä etuuskohtelun perusteella.
(52)
Otokseen valittujen yritysten tutkimuksessa tai Kiinan viranomaisten tiloihin tehdyn tarkastuskäynnin aikana ei havaittu mitään näyttöä määräyksen noudattamisesta. Kyseiset pankit eivät tehneet tutkimuksessa yhteistyötä, jotta määräyksen noudattamista olisi voitu tutkia tai se olisi voitu varmentaa. Tutkimuksessa kävi itse asiassa ilmi, että tietyt yritykset hyötyivät etuuskohteluun perustuvasta luotonannosta. Sen vuoksi komissio hylkää Kiinan viranomaisten väitteen, jonka mukaan luotonanto aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotannonalalle tapahtui luottoperiaatteiden mukaisesti. Keskeistä on edelleen, että kaikkien rahoituslaitosten on annettava luottoa kannustetuille tuotannonaloille, joihin aurinkopaneeleissa käytettävän lasin valmistus kuuluu, ja että kyseistä tukea annetaan tosiasiallisesti etuuskohteluun perustuvin ehdoin.
(53)
Kansallinen kehitys- ja uudistuskomissio antoi vuonna 2011 valtioneuvostolle suosituksen päätökseen nro 40 sisältyvän ohjelman tarkistamiseksi. Valtioneuvosto antoi päätöksen nro 9 teollisuuden rakennemuutoksia koskevan ohjeistavan luettelon hyväksymisestä ja täytäntöönpanosta, jäljempänä ’päätös nro 9’. Asiakirjassa kannustetaan aktiivisesti Kiinan viranomaisia ja julkisia virastoja ohjaamaan asiaan liittyvän teollisuuden kehitystä, jotta voidaan optimoida teollisen rakenteen ajan tasalle saattaminen. Päätöksen nro 9 12(2) kohdassa mainitaan erityisesti aurinkoenergiateollisuudelle suunnatun ultrakirkkaan float-lasin tuotannon kannustaminen.
(54)
Kiinan viranomaisten hyväksymässä tieteen ja teknologian kehittämistä koskevassa keskipitkän ja pitkän aikavälin kansallisessa suunnitelmassa (2006-2020) luvataan asettaa etusijalle politiikan rahoitus, kannustaa rahoituslaitoksia myöntämään etuuskohtelun mukaista luottotukea suurille kansallisille tieteellisille ja teknologisille teollistamishankkeille, kannustaa rahoituslaitoksia parantamaan ja vahvistamaan rahoituspalveluja huipputeknologiayrityksille sekä panna täytäntöön veroetuuspolitiikkaa huipputeknologiayritysten kehittämiseksi.
(55)
Aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotanto kuuluu huipputeknologian yrityksen kuvaukseen, mitä osoittaa uuden ja huipputeknologian statuksen saaneiden valmistajien lukumäärä, ja kyseessä on uusi tuotannonala sekä Kiinassa että unionissa. Tässä yhteydessä komissio haluaa myös tuoda esiin, että yksi otokseen valituista yrityksistä sai kansalliselta kehitys- ja uudistuskomissiolta erityisavustuksen palkinnoksi innovaatioista aurinkopaneeleissa käytettävän lasin alalla, mikä osoittaa selvästi Kiinan viranomaisten kiinnostuksen tähän huipputeknologian sektoriin.
(56)
Valituksen tekijä väitti, että väitetyt tuet koostuvat C jakson 2 kohdassa luetelluista järjestelmistä. Tarkastettuaan otokseen valitut yritykset Kiinassa ja käytyään Kiinan viranomaisten tiloissa komissio analysoi näitä järjestelmä, joista otokseen valitut yritykset saivat etuutta tutkimusajanjakson aikana.
2. Muut yksilöidyt tukijärjestelmät
(57)
Otokseen valittujen yritysten sisäisten asiakirjojen analyysissä tuli tarkastuskäynnillä esiin provinssi-, kaupunki-, maakunta- tai aluetason viranomaisten myöntämiä tukia. Näitä tukia ei ollut erityisesti lueteltu valituksessa. Komission käytettävissä olevien tietojen perusteella on epäselvää, ovatko nämä tilapäisiä tukia vai paikallisia tukiohjelmia. Järjestelmien paikallinen luonne tarkoittaa kuitenkin sitä, että valituksen tekijöiden ei voitu kohtuudella olettaa tietävän näiden tukien yksityiskohtia, minkä vuoksi niitä ei mainita suoraan valituksessa.
(58)
Komissio pyysi lisäkuulemista Kiinan viranomaisten kanssa näistä muista tuista, jotka ovat yritys- tai paikkakuntakohtaisia, jotka kävivät ilmi otokseen valittujen yritysten asiakirjoista tarkastuskäynnillä ja joita ei ollut lueteltu valituksessa. Komissio tarjosi mahdollisuutta kuulemiseen varmistaakseen oikeudenmukaisen menettelyn tutkimuksen aikana. Kiinan viranomaiset kieltäytyvät tarjouksesta ja väittivät, että se ei ole tukia ja tasoitustulleja koskevan WTO:n sopimuksen mukainen.
(59)
Komissio katsoo, että nämä muut tuet liittyvät tiiviisti valituksessa ja vireillepanoilmoituksessa esiin tuotuihin toimenpiteisiin ja käytäntöihin eli niihin liittyy samanlaisia taloudellisia tukia ja etuuksia tarkasteltavana olevan tuotteen osalta, minkä vuoksi ne kuuluvat ”tutkimuksen kohteena olevaa tukikäytäntöä tai -käytäntöjä” koskevaan määritelmään, joka tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 22 artiklan 2 kohdan iii alakohdan mukaan on täsmennettävä vireillepanoilmoituksessa. Vireillepanoilmoituksessa mainittujen järjestelmien luettelo ei ole kattava, mikä käy ilmi 3 kohdan sanamuodosta ”Tuet koostuvat muun muassa seuraavista”. Sen vuoksi komissio päätteli, että nämä lisätuet kuuluvat menettelyn soveltamisalaan.
(60)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät tukia ja tasoitustulleja koskevaan sopimukseen liittyvän komission tulkinnan ja katsoivat, että komissiolla ei ollut oikeusperustaa, joka mahdollistaisi tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton yhdelle otokseen valitulle vientiä harjoittavalle tuottajalle annetun erityisen tuen osalta, vaikka tuki liittyisikin suoraan valituksen tekijöiden yksilöimään tukikäytäntöön. Komissio ei ole samaa mieltä tukia ja tasoitustulleja koskevaan sopimukseen liittyvästä Kiinan viranomaisten tulkinnasta. Jos valituksen tekijät ovat yksilöineet tukikäytännön ja samassa tukikäytännössä havaitaan - kansallisista järjestelmistä saatujen esimerkkien mukaisesti - paikallisia etuuksia, komissio katsoo, että sillä on oikeus ottaa tasoitustoimenpiteet käyttöön mahdollisten todettujen etuuksien osalta. Tämä pätee etenkin silloin, kun todetun etuuden toimintatapa, luonne ja vaikutukset ovat samat kuin muissa järjestelmissä, jotka on jo yksilöity valituksessa ja vireillepanoilmoituksessa.
3. Yhteistyöstä kieltäytyminen ja saatavilla olevien tietojen käyttö
(61)
Komissio ilmoitti 18 päivänä joulukuuta 2013 Kiinan viranomaisille, että se harkitsee käytettävissä olevien tietojen käyttämistä, koska valtio-omisteiset liikepankit eivät vastanneet Kiinan viranomaisten niille toimittamaan liitteeseen.
(62)
Kiinan viranomaiset vastasivat 26 päivänä joulukuuta 2013 ja olivat eri mieltä ehdotetusta 28 artiklan soveltamisesta ”väitetysti valtion omistuksessa oleviin pankkeihin” mutteivät kiistäneet sitä tosiseikkaa, että pankit eivät olleet vastanneet kyselyyn. Kiinan viranomaiset eivät myöskään kiistäneet sitä tosiseikkaa, että nämä pankit ovat valtio-omisteisia. Sen vuoksi komissiolla ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin käyttää parhaita käytettävissä olevia tietoja niiden tietojen osalta, jotka valtio-omisteisten pankkien oli tarkoitus toimittaa.
(63)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset vastustivat sitä, että 28 artiklaa käytettäisiin korvaamaan tiedot, joita pyydettiin valtio-omisteisille pankeille lähetetyllä liitteellä. Komissio ei kiistä sitä, että Kiinan viranomaiset toimittivat tietoja tässä tutkimuksessa, ja komissio analysoi nämä tiedot ja otti ne huomioon tarpeen mukaan. Koska Kiinan viranomaiset, valtio-omisteiset pankit tai yritykset eivät kuitenkaan voineet toimittaa tietoja esimerkiksi luottokelpoisuudesta, komission oli käytettävä perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti käytettävissä olevia tietoja.
(64)
Muiden tukien osalta, joita ei erikseen mainita vireillepanoilmoituksessa viittaamalla tiettyyn ohjelmaan ja jotka todettiin tarkastuskäynneillä otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien tiloihin, komissio on käyttänyt kaikkea saatavilla olevaa näyttöä päätelmien tekemiseen. Todetut tuet kuuluivat vireillepanoilmoituksessa kuvatun tyyppisten toimenpiteiden ja käytäntöjen piiriin, ja komissio tarjosi Kiinan viranomaisille mahdollisuutta näitä tukia koskevaan kuulemiseen, mutta tätä tarjousta ei hyödynnetty. Komissio katsoo, että tuet liittyvät tiiviisti valituksessa ja vireillepanoilmoituksessa väitetyn tyyppisiin toimenpiteisiin ja käytäntöihin.
(65)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät komission päätelmät, jotka koskivat otokseen valittujen yritysten tarkastuksen aikana todettuja tukia ja tukijärjestelmiä koskevia muita seikkoja. Komissio haluaa selventää, että se ei soveltanut 28 artiklaa näissä tapauksissa. Jos osapuolet toimivat yhteistyössä mutta tietoja - esimerkiksi täsmällistä oikeusperustaa erään yksittäisen tukimaksun osalta - ei yksinkertaisesti voitu toimittaa, käytettiin asianomaisen yrityksen antamaa näyttöä, kun tehtiin päätelmä siitä, oliko kyseessä tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistava tuki.
(66)
Kiinan viranomaiset väittivät myös, että komissio ei antanut riittävästi tietoa ilmoittaessaan päätelmistä, kun se käytti perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti käytettävissä olevia tietoja. Tässä väitteessä itse asiassa viitataan samaa tukea koskeneen aiemman tutkimuksen päätelmien käyttöön. Tällaisessa tapauksessa komissio on viitannut täsmällisesti kyseisen asetuksen johdanto-osan kappaleisiin ja esittänyt tiivistettynä todetut väitteet.
(67)
Kiinan viranomaiset totesivat, että päätelmien ilmoittamista koskevassa asiakirjassa ei kuvata kovin yksityiskohtaisesti varsinkaan kertaluonteisia tukia, joita otokseen valittujen yritysten todettiin saaneen. Tämä on tehty tietoisesti otokseen valittujen yritysten komissiolle toimittamien liiketoimintaa koskevien sellaisten luottamuksellisten tietojen suojaamiseksi, joista ei voitu tehdä ei-luottamuksellista tiivistelmää. Kullekin otokseen valitulle vientiä harjoittavalle tuottajalle toimitettiin erikseen täydellinen luottamuksellinen ilmoitusasiakirja. Jos otokseen valittu vientiä harjoittava tuottaja toimitti oikeusperustan, tämä todettiin yritykselle toimitetussa ilmoitusasiakirjassa. Kun Kiinan viranomaisille tarjottiin mahdollisuutta näitä tukia koskevaan kuulemiseen, sille annettiin mahdollisuus myös toimittaa asiaankuuluvia lisätietoja, mitä se ei tehnyt.
4. Tutkitut järjestelmät
(68)
Komissio lähetti kyselylomakkeet Kiinan viranomaisille ja otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille ja pyysi tietoja seuraavista järjestelmistä, joista väitetysti myönnetään tukia aurinkopaneeleissa käytettävää lasia tuottavalle teollisuudelle:
-
edulliset lainajärjestelyt aurinkopaneeleissa käytettävää lasia tuottavalle teollisuudelle:
-
valtio-omisteisten pankkien ja julkisten kehityspankkien (12) myöntämät luottolimiitit ja matalakorkoiset lainat
-
vientiluottojen tukiohjelmat
-
vientitakaukset
-
valtion rahoittama vakuutus vihreälle teknologialle (”Green Express”)
-
rahoitusetuudet, jotka tarjotaan sallimalla markkinoille pääsy ulkomaisille holdingyhtiöille
-
lainojen takaisinmaksu valtion toimesta
-
avustusohjelmat:
-
Famous Brands- ja China World Top Brands -tuet
-
varat Guangdong-maakunnan teollisuuden laajentamista varten
-
valtion tarjoamat tavarat ja palvelut riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan:
-
antimonin tarjoaminen
-
sähkön tarjoaminen
-
maankäyttöoikeuksien tarjoaminen
-
välittömiä veroja koskevat vapautus- ja helpotusohjelmat:
-
tuloveroja koskevat vapautukset ja helpotukset kahden vapaan ja kolmen puolittain vapaan vuoden ohjelmassa
-
tuloveroja koskevat helpotukset ulkomaisrahoitteisille yrityksille, jäljempänä ’FIE-yritykset’, maantieteellisen sijainnin perusteella
-
paikalliset tuloveroja koskevat vapautukset ja helpotukset ”tuottaville FIE-yrityksille”
-
tuloveroja koskevat helpotukset FIE-yrityksille Kiinassa valmistettujen laitteiden ostosta
-
verovähennykset tutkimus- ja kehitystoiminnasta FIE-yrityksille
-
etuuskohteluun perustuva yritysten tuloverotus FIE-yrityksille, jotka tunnustetaan uuden ja huipputeknologian alan yrityksiksi
-
verovähennykset uuden ja huipputeknologian alan yrityksille, jotka osallistuvat nimettyihin hankkeisiin
-
maan koillisosassa sijaitseviin yrityksiin kohdistuva etuuskohteluun perustuva tuloverotus
-
Guangdong-provinssin vero-ohjelmat
-
osinkojen vapautus valintakelpoisten kotimaisten yritysten välillä
-
välillisiä veroja ja tuontitariffeja koskevat ohjelmat:
-
vapautukset alv:sta maahantuotujen laitteiden käyttöä varten
-
alv-hyvitykset Kiinassa valmistettuja laitteita ostaville FIE-yrityksille
-
Käyttöpääoman ostoista annettavat alv- ja tariffivapautukset Foreign Trade Development -ohjelman nojalla
-
muut tuet ja tukiohjelmat (mukaan luettuna provinssi-, kaupunki-, maakunta- tai aluetason viranomaisten ohjelmat).
5. Etuuskohtelun mukaiset lainajärjestelyt, muu rahoitus, takuut ja vakuudet
5.1 Etuuskohtelun mukaiset lainat
a) Johdanto
(69)
Komissio lähetti Kiinan viranomaisille liitteen toimitettavaksi valtio-omisteisille pankeille, julkisille kehityspankeille ja yksityisomistuksessa oleville rahoituslaitoksille, jotka lainasivat rahaa otokseen valituille yrityksille tutkimusajanjaksolla. Kiinan viranomaiset ilmoittivat komissiolle, että ne olivat toimittaneet kyselylomakkeet mutteivät olleet saaneet vastauksia. Sen vuoksi komissio ilmoitti Kiinan viranomaisille, kuten edellä todettiin, että yhteistyöstä kieltäytymisen vuoksi komissio soveltaa 28 artiklaa ja tekee asiasta päätelmänsä käytettävissä olevien tietojen perusteella.
b) Oikeusperusta
(70)
Seuraavat Kiinan säännökset koskevat etuuskohtelun mukaista lainanantoa: Liikepankkeja koskeva Kiinan laki, jäljempänä ’pankkilaki’, lainoja koskevat yleiset säännöt, jotka Kiinan keskuspankki on pannut täytäntöön 28 päivänä kesäkuuta 1996, ja edellä mainittu valtioneuvoston päätös nro 40.
c) Tutkimuksen havainnot
(71)
Aiemmissa Kiinaa koskevissa tukien vastaisissa tutkimuksissa on päätelty, että Kiinan pankkijärjestelmässä ovat hallitsevina valtio-omisteiset pankit tai pankit, joissa valtiolla on määräysvallan tuova omistusosuus osakkeista. Molempiin pankkityyppeihin viitataan nimityksellä ’valtio-omisteiset liikepankit’. Komissio havaitsi myös, että valtio-omisteiset liikepankit harjoittavat viranomaisten toimivaltaa. Komissio ei saanut mitään näyttöä siitä, että tilanne olisi muuttunut. Kuten aurinkopaneeliasetuksen - joka on alalla tehty tuorein tutkimus - johdanto-osan 161 kappaleessa todettiin, viiden suurimman valtio-omisteisen liikepankin (Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank, Bank of Communications ja ICBC) osuus pankkisektorista on yli 50 prosenttia, jos tarkastellaan taseen loppusummaa.
(72)
Käytettävissä olevien tietojen, mukaan luettuna aurinkopaneeliasetuksessa vahvistetut tiedot, perusteella päätelmänä on edelleen, että valtio-omisteiset liikepankit ovat perusasetuksen 2 artiklan b alakohdassa tarkoitettuja julkisia elimiä, kuten aurinkopaneeliasetuksen johdanto-osan 158-168 kappaleessa todettiin.
(73)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät tämän päätelmän ja totesivat, että komissio ei ollut esittänyt syitä, joiden vuoksi se piti valtio-omisteisia liikepankkeja julkisina eliminä. Komissio hylkää tämän väitteen, koska syyt siihen, miksi valtio-omisteisia pankkeja pidetään julkisina eliminä, esitetään aurinkopaneeliasetuksen johdanto-osan 158-168 kappaleessa, eivätkä Kiinan viranomaiset toimittaneet mitään tietoja, jotka kumoaisivat käytettävissä olevat tiedot. Yhteenvetona voidaan todeta seuraavaa:
a)
Valtio-omisteisilla pankeilla on suurin markkinaosuus, ja ne ovat Kiinan markkinoiden suurimpia toimijoita.
b)
Käytettävissä olevien tietojen perusteella valtio valvoo valtio-omisteisia liikepankkeja: se on omistaja ja valvoo hallinnollisesti pankkien kaupallista toimintaa rajoittamalla esimerkiksi korkoprosentteja, joita pankit voivat tarjota.
c)
Pankkilaki ja muut lait ja asetukset edellyttävät pankkien antavan lainoja kansallisen talouden tarpeiden perusteella, antavan luottotukea kannustetuille hankkeille ja asettavan etusijalle uuden ja huipputeknologian alan yritykset.
(74)
Näissä kappaleissa esitetyt päätelmät ovat tuoreita, koska ne julkaistiin vuoden 2013 lopulla täysin tietoisena muutoksista, joita Kiinassa tehtiin heinäkuussa 2013 korkoprosenttien alarajoja koskevaan politiikkaan.
(75)
Aiempien tutkimusten tavoin komissio pyrki todentamaan Kiinan viranomaisten ja etenkin keskuspankin roolin rahoitusmarkkinoilla ja pankkisektorilla aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotannonalalle myönnettyjen lainojen osalta. Kiinan viranomaiset ja keskuspankki toimivat yleisesti ottaen tyydyttävästi yhteistyössä, mutta keskuspankki ei toimittanut täydellistä tekstiä lainojen ja talletusten korkoprosenttien sääntelyä koskevasta yleiskirjeestä (YinFa (2004) 251), jossa vahvistetaan laina- ja talletuskorkojen ala- ja ylärajat. Yleiskirjeessä vahvistetaan liikepankkien (sekä valtion että yksityisessä omistuksessa olevien liikepankkien) luotonannolle ja julkisten kehityspankkien luotonannolle vain alaraja. Etuuskohtelun mukaisista lainoista ja lainoista, joista Kiinan viranomaiset ovat antaneet erityissääntöjä, yleiskirjeessä todetaan, että korot eivät saa kellua ylöspäin. Täsmällinen yläraja asetetaan näihin lainoihin sovellettavissa erityissäännöissä.
(76)
Komission tarkastuskäynnin aikana keskuspankki totesi, että asiakirjaa ei voitu toimittaa, koska se ei ollut julkisesti saatavilla sen verkkosivulla. Internet-haussa yleiskirjeestä kuitenkin löytyi kopio ja englanninkielinen käännös asiakirjapaketista, jotka Kiinan viranomaiset olivat toimittaneet Australian viranomaisille joitakin vuosia sitten. (13) Koska Kiinan viranomaisilta ei saatu suoraan virallista kopiota, komissio pitää tätä versiota kyseisen yleiskirjeen oikeana ja täydellisenä kopiona.
(77)
Yleiskirjeen mukaan keskuspankki vaikutti valtio-omisteisten liikepankkien Kiinassa tutkimusajanjakson aikana myöntämien lainojen korkoprosenttien asettamiseen. Kiinan viranomaiset selittivät, että keskuspankki poisti heinäkuussa 2013 lainankorkoihin sovellettavat ala- ja ylärajat. Tämä otettiin huomioon, mutta koska tämä tapahtui tutkimusajanjakson päätyttyä, se ei vaikuta tehtäviin päätelmiin. Alaraja, jota sovellettiin korkoprosentteihin tutkimusajanjaksolla, ei kuitenkaan ole ainoa tekijä, jonka perusteella komissio pitää valtio-omisteisia liikepankkeja julkisina eliminä. Aurinkopaneeliasetuksen johdanto-osan 158-168 kappaleessa esitetyt päätelmät pätevät edelleen.
(78)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset esittivät useita huomautuksia YinFa (2004) 251 -yleiskirjeestä antamatta selitystä sille, miksi kirjettä ei toimitettu täydellisenä komissiolle, ja vahvistamatta, oliko komission löytämä Australian viranomaisille toimitettu teksti paikkansapitävä. Kuten aurinkopaneeleita koskevassa tutkimuksessa todettiin aiemmin, yleiskirjeessä annetaan selvästi keskuspankin ohjeet pankeille lainanannosta. Yleiskirjeen sisältö on tärkeä, jotta voidaan ymmärtää Kiinan viranomaisten ja keskuspankin rooli pankkien ja lainanannon johdossa, kuten aiemmassa tutkimuksessa todettiin.
(79)
Komission päätelmänä on edelleen, kuten aurinkopaneeliasetuksessakin, että pankkilain 34 §:n mukaisesti pankkien on harjoitettava lainanantotoimintaansa Kiinassa kansallisen talouden tarpeiden mukaisesti. Kansallisen talouden tarpeet esitetään 12. viisivuotissuunnitelmassa.
(80)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät pankkilain 34 §:ää koskevan komission tulkinnan ja totesivat, että virke ei ole yksiselitteinen eikä siinä ohjeisteta täsmällisesti pankkeja toimimaan tietyllä tavalla. Niiden mukaan myöskään kansallisen talouden tarpeita ei kuvata missään asiakirjassa, ei 12. viisivuotissuunnitelmassa eikä muussakaan asetuksessa tai päätöksessä.
(81)
Tämä eroaa tulkinnasta, jonka Kiinan viranomaiset antoivat 34 §:stä aurinkopaneelitutkimuksessa, jossa ne kuvasivat sitä neutraaliksi. Komissio ei ole samaa mieltä Kiinan viranomaisten arvioinnin kanssa. Komissio katsoo, että - eivätkä Kiinan viranomaiset ole osoittaneet muuta - kansallista taloutta koskeva politiikka esitetään 12. viisivuotissuunnitelmassa ja aurinkosähköteollisuutta koskevassa erityissuunnitelmassa ja että rahoituslaitoksia rohkaistaan antamaan lainoja kannustetuille tuotannonaloille, jollainen aurinkopaneeleissa käytettävää lasia valmistava ala on.
(82)
Kiinan viranomaiset ovat kiinnittäneet komission huomion pankkilain muihin pykäliin, etenkin 4, 5 ja 7 §:ään, joiden mukaan on varmistettava, että lainat annetaan ilman asiaan puuttumista ja luottokelpoisuusluokituksen tekemisen jälkeen. Komissio myöntää, että nämä pykälät ovat olemassa, mutta huomauttaa, että Kiinan viranomaiset, pankit ja otokseen valitut yritykset eivät kyenneet osoittamaan, että lainat myönnettiin ilman asiaan puuttumista - ottaen huomioon etuuskohteluun perustuvat lainat aurinkopaneelilasiteollisuudelle - ja että luottokelpoisuusluokitus tehtiin, koska pyynnöistä huolimatta lainasopimuksia tai riskinarviointeja, luottoluokitukset mukaan luettuna, ei toimitettu todisteeksi, tai niiden ei havaittu liittyvän mihinkään luottoon, joka oli annettu otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille.
(83)
Pankkien on myös tarjottava luottotukea kannustetuille tuotannonaloille päätöksen nro 40 ja päätöksen nro 9 mukaisesti, joilla on lainvoima. Kiinan viranomaiset vahvistivat kauppaministeriön tarkastuksen aikana, että aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotannonala on kannustettu tuotannonala. Tässä noudatetaan rakennemuutoksia koskevaa ohjeistavaa luetteloa (2011), jonka Kiinan viranomaiset toimittivat kyselylomakevastauksessaan ja jossa luokitellaan aurinkopaneeleissa käyttävä lasi kannustettavaan luokkaan.
(84)
Päätöksessä nro 40 ohjeistetaan kaikkia rahoituslaitoksia sitovilla ohjeilla, jotka koskevat kannustettujen tuotannonalojen edistämistä ja tukemista, ja aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotannonala on siis kannustettu tuotannonala.
(85)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät komission arvioinnin päätöksen nro 40 ja siihen liittyvien asetusten sekä päätöksen nro 9 vaikutuksesta. Komissio toistaa arviointinsa, joka mukaan päätöksessä nro 40 ja siihen liittyvissä asetuksissa esitetään kansallisen talouden tarpeet. Niissä esitetään strategia valtion ja rahoitussektorin toimintaa varten ja etenkin rahoituslaitosten sellaista suoraa lainanantoa varten, joka suuntautuu kannustetuille tuotannonaloille, kuten aurinkopaneeleissa käytettävää lasia valmistavalle alalle.
(86)
Kiinan viranomaisia pyydettiin selventämään, mikä valtioneuvoston päätösten, kuten päätöksen nro 40, oikeudellinen asema on. Niiden ainoa vastaus oli, että kyseessä on valtioneuvoston antama asetus, joka ei ole osa Kiinan lainsäädäntöä. Ne eivät kuitenkaan toimittaneet mitään näyttöä väitteensä tueksi. Kiinan viranomaisten omaksuma kanta on ristiriidassa julkisesti saatavilla olevien tietojen kanssa, joiden mukaan valtioneuvosto on korkein hallinnollinen viranomainen, jolla on hallinnollinen lainsäädäntövalta. Näiden tietolähteiden mukaan valtioneuvoston päätökset ovat oikeudellisesti sitovia. (14) Sen vuoksi komissio katsoo käytettävissä olevien tietojen perusteella, että päätös nro 40 ja siihen liittyvät täytäntöönpanopäätökset, kuten päätös nro 9, ovat hallinnollisia määräyksiä ja näin ollen osa Kiinan lainsäädäntöä.
(87)
Näin ollen komissio vahvistaa aurinkopaneeliasetuksen johdanto-osan 191 kappaleessa esitetyn analyysin, jossa päätellään, että päätös nro 40 ja päätös nro 9 sitovat oikeudellisesti muita julkisia elimiä ja talouden toimijoita.
(88)
Komissio analysoi myös, valtuuttavatko ja/tai määräävätkö Kiinan viranomaiset kiinalaiset yksityisomistuksessa olevat pankit myöntämään etuuskohtelun mukaisia lainoja aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuottajille perusasetuksen 3 artiklan 1 alakohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
(89)
Pankkilain 34 §:ää sovelletaan myös yksityisomistuksessa oleviin pankkeihin Kiinassa. Kiinan viranomaiset ja asianomaiset osapuolet eivät ole toimittaneet mitään näyttöä siitä, että aurinkopaneeliasetuksen johdanto-osan 174 kappaleessa tehdyt päätelmät oikeudellisesta tilanteesta eli siitä, että Kiinan viranomaiset ohjeistavat yksityisomistuksessa olevia pankkeja samalla tavoin kuin valtion omistuksessa olevia, eivät pätisi edelleen. Pankkilain 34 §:n mukaan pankkeja ohjeistetaan harjoittamaan luotonantotoimintaansa kansallisen talouden ja sosiaalisen kehityksen tarpeiden ja valtion teollisuuspolitiikan mukaisesti. (15) Näin ollen sekä valtio-omisteisten liikepankkien että yksityisomistuksessa olevien pankkien luotonantostrategiasta päättävät Kiinan viranomaiset, kuten aurinkopaneeliasetuksen johdanto-osan 188 kappaleessa todettiin.
(90)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät päätelmän, jonka mukaan ne valtuuttavat ja/tai määräävät yksityisomistuksessa olevia pankkeja Kiinassa, ja kiistivät erityisesti painoarvon, jonka komissio oli antanut pankkilain 34 §:lle; niiden mukaan ”kansallisen talouden tarpeiden mukaisuus” on tulkinnanvaraista ja riippuu pykälää soveltavasta henkilöstä/elimestä.
(91)
On huomattava, että Kiinan viranomaiset kiistivät kyllä komission tulkinnan mutteivät esittäneet omaa tulkintaansa oman maansa laista.
(92)
Komission tarvitsee kuitenkin vain viitata aiempien tutkimusten päätelmiin ja tässä asiassa käytettävissä oleviin tietoihin voidakseen vahvistaa päätelmän, jonka mukaan kansallisen talouden tarpeet esitetään Kiinan antamissa suunnitelmissa ja asetuksissa ja 34 §:ssä edellytetään pankkien antavan lainoja näiden kansallista taloutta koskevien kuvausten mukaisesti, esimerkiksi kannustavan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotantoa.
(93)
Päätelmäksi siis jää, että Kiinan viranomaiset valtuuttavat ja määräävät yksityisomistuksessa olevia pankkeja antamaan lainoja kannustetuille tuotannonaloille pankkilain 34 §:n mukaisesti.
(94)
Sen vuoksi komissio päättelee, että valtio-omisteisten liikepankkien Kiinassa tarjoamien lainojen tapauksessa kyseessä on taloudellinen tuki aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuottajille viranomaisten suorittaman varojen suoran siirron muodossa perusasetuksen 3 artiklan 1 alakohdan a alakohdan i alakohdan mukaisesti.
(95)
Sama näyttö osoittaa myös, että viranomaiset valtuuttavat tai määräävät valtio-omisteisia pankkeja (samoin kuin yksityisomistuksessa olevia pankkeja), mikä tarkoittaa sitä, että kyse on taloudellisesta tuesta perusasetuksen 3 artiklan 1 alakohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
(96)
Tuen erityisyyden osalta komissio katsoo, että Kiinan viranomaiset suuntaavat etuuskohtelun mukaista lainanantoa vain joillekin tuotannonaloille, joista aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotannonala on yksi, kuten aurinkopaneeliasetuksen johdanto-osan 172 kappaleessa esitettiin yksityiskohtaisesti. Kiinan viranomaiset ovat sisällyttäneet aurinkopaneelilasiteollisuuden keskeisten tuotannonalojen joukkoon 12. viisivuotissuunnitelmassa. Päätöksen nro 40 mukaan Kiinan viranomaiset tukevat aktiivisesti uutta energia koskevien tuotannonalojen kehittämistä ja vauhdittavat aurinkoenergian kehittämistä. Kaikkia rahoituslaitoksia ohjeistetaan antamaan luottotukea vain kannustetuille hankkeille, joihin aurinkopaneeleissa käytettävään lasiin liittyvät hankkeet kuuluvat. Päätöksessä myös luvataan kannustettuja hankkeita koskevan muun etuuskohtelupolitiikan täytäntöönpanoa.
(97)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät tuen erityisyyttä koskevan päätelmän ja etenkin 12. viisivuotissuunnitelmaa koskevan komission tulkinnan toteamalla, että asiakirjalla ei ole mitään oikeudellista arvoa, koska se ei ole sitova. Komissio ei ole tästä samaa mieltä ja huomauttaa, että Kiinan viranomaiset esittivät aiemmissa tutkimuksissa samat väitteet, joita ei silloinkaan hyväksytty. 12. viisivuotissuunnitelmassa todetaan, että ”suunnitelmaa on käsitelty ja se on hyväksytty Kiinan kansantasavallan kansankongressissa, ja sillä on lainvoima”.
(98)
Sen vuoksi komissio päättelee, että tuet etuuskohtelun mukaisten lainajärjestelyjen muodossa eivät ole yleisesti saatavilla eli ne ovat erityisiä perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti.
(99)
Kyse on etuudesta, koska valtion lainoja tai viranomaisten valtuuttamilta tai määräämiltä yksityisiltä tahoilta saatuja lainoja on myönnetty markkinaehtoja suotuisammin ehdoin.
(100)
Aiemman tutkimuksen tavoin komissio pyrki todentamaan otokseen valituille yrityksille tutkimusajanjaksolla rahaa lainanneiden pankkien toteuttamat luottoriskien arvioinnit. Yritykset eivät toimittaneet mitään näyttöä luottokelpoisuusluokituksestaan eivätkä pankit toimineet yhteistyössä tutkimuksessa. Sen vuoksi komissiolla ei ollut mitään näyttöä siitä, että aurinkopaneeleissa käytettävää lasia tuottavien yritysten lainat olisivat perustuneet riskinarviointiin ja että korkoprosentti olisi asetettu tällaisen arvioinnin perusteella.
(101)
Koska Kiinan viranomaiset, vientiä harjoittavat tuottajat tai pankit eivät toimittaneet mitään tietoja, komissio käytti käytettävissä olevia tietoja vahvistaakseen, koituiko etuuskohtelun mukaisesta lainanannosta etuutta otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille, jotka saivat lainoja kiinalaisilta pankeilta.
(102)
Komissio aloitti - kuten aurinkopaneelitutkimuksessakin - tutkimalla virallisesti julkaistuja Kiinan keskuspankin korkoprosentteja lainoissa, jotka on myönnetty Kiinan juaneissa (renminbi). Keskimääräinen korkoprosentti tutkimusajanjaksolla oli 6,26.
(103)
Tämän jälkeen komissio mukautti Kiinan keskuspankin korkoprosenttia kyseisten yritysten luottoriskin huomioon ottamiseksi. Ne eivät kuitenkaan toimittaneet riippumattomia luottokelpoisuusluokituksia tai vastaavia tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut laskea luottoluokituksen. Komissio on joka tapauksessa vahvistanut aiemmissa tutkimuksissa, että kiinalaisten yritysten luottoluokitukset vääristyvät valtion tuen vuoksi eikä lainansaajien merkityksellisistä riskinarvioinneista ole mitään näyttöä. Sen vuoksi komission oli turvauduttava samaan menetelmään kuin aurinkopaneelitutkimuksessa ja katsottava, että kaikki asianomaiset yritykset kuuluvat luokkaan BB (sijoituskelvoton) Bloombergin luottoluokituksen mukaisesti.
(104)
Sellaisten yritysten, joilla on BB-luokitus, liikkeelle laskemien velkakirjojen preemiota verrattiin sellaisten yritysten, joilla on AAA-luokitus (joka Kiinalla on velkakirjoissaan), liikkeelle laskemien velkakirjojen preemioon, ja erotus lisättiin sitten Kiinan keskuspankin keskimääräiseen antolainauskorkoon tutkimusajanjaksolla. Tulokseksi saatiin otokseen valittujen yritysten juan-määräisten lainojen viitekorko, joka oli 10,37 prosenttia tutkimusajanjaksolla.
(105)
Vertaamalla tätä viitekorkoa tutkimusajanjaksolla asianomaisilta yrityksiltä tosiasiallisesti veloitettuun korkoon komissio päätteli, että aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotannonalalle annetaan lainoja alle markkinaehtojen.
(106)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät komission viitekoron valinnan ja päätelmät, jotka komissio teki viitekoron ja tosiasiallisesti maksetun koron vertaamisesta.
(107)
Viitekoron ja tosiasiallisesti maksetun koron vertailu osoittaa selvästi, että otokseen valitut vientiä harjoittavat tuottajat, jotka saivat kiinalaisilta pankeilta juan-määräisiä lainoja, maksoivat alempaa korkoa kuin tavanomainen kaupallinen korko, jota sovelletaan samassa taloudellisessa asemassa oleviin yrityksiin.
(108)
Komissio oli tietoinen siitä, että keskuspankki poisti lainankorkoihin sovellettavat alarajat heinäkuussa 2013, ja mainitsi tämän ilmoitusasiakirjassa. Tämä ei kuitenkaan muuta sitä päätelmää, että Kiinan viranomaiset puuttuvat pankkien luotonantokäyttäytymiseen Kiinassa, etenkin soveltamalla päätöstä nro 40 ja siihen liittyviä asetuksia sekä pankkilain 34 §:ää.
(109)
Komissio laski juan-määräisiä lainoja koskevan viitekoron vain siksi, että otokseen valituilla vientiä harjoittavilla tuottajilla ei ollut euro- tai dollarimääräisiä lainoja kiinalaisista pankeista.
(110)
Kiinan viranomaiset pyysivät myös lisätietoja siitä, miksi komissio katsoi, että otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien luottoluokitus olisi BB. Tämä luottoluokitus valittiin, koska komissio ei saanut pankkien yhteistyön puutteen vuoksi mitään näyttöä siitä, että millekään otokseen valitulle vientiä harjoittavalle tuottajalle olisi laskettu luottoluokitusta. BB-luottoluokituksesta ei ole mitään kielteisiä vaikutuksia, vaan se itse asiassa on otokseen valittujen yritysten kannalta suotuisa, koska se on paras sijoituskelvoton luokka rahoitusmarkkinoilla.
(111)
Perusasetuksen 28 artiklan nojalla komission oli turvauduttava käytettävissä oleviin tietoihin, jotka saatiin aurinkopaneeliasetuksen päätelmistä, joissa käytettiin BB-luottoluokitusta siinä otokseen kuuluneiden yritysten osalta. Tätä pidettiin kohtuullisena tässä tapauksessa, eikä päätelmien ilmoittamisen jälkeen saatu mitään näyttöä siitä, että asianomaiset pankit olisivat antaneet otokseen valituille yrityksille eri luottoluokituksen.
d) Päätelmät
(112)
Tutkimuksen tulosten perusteella komissio päättelee, että aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotannonala Kiinassa sai tutkimusajanjaksolla etuutta etuuskohteluun perustuvista lainoista sekä valtio-omisteisista että yksityisesti omistetuista pankeista. Aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotannonalan rahoituksessa on kyse perusasetuksessa tarkoitetusta tuesta, koska
a)
se on valtion antamaa taloudellista tukea 3 artiklan 1 alakohdan a alakohdan i alakohdan mukaisesti
b)
viranomaisten harjoittavat valtuuttamista tai määräämistä 3 artiklan 1 alakohdan a alakohdan iv alakohdan mukaisesti
c)
joten siitä koituu etuutta 3 artiklan 2 alakohdan mukaisesti.
(113)
Kun otetaan huomioon taloudellisen tuen olemassaolo, vientiä harjoittaville tuottajille koituva etuus ja tuen erityisyys, tukea olisi pidettävä tasoitustoimenpiteet mahdollistavana.
(114)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset vastustivat tukea koskevien päätelmien tekemistä aiemmassa tutkimuksessa tehtyjen havaintojen perusteella ja väittivät erityisesti, että komissio luotti liikaa aurinkopaneeliasetuksessa tehtyihin päätelmiin.
(115)
Tämä väite hylättiin. Kuten aiemmin on todettu, koska pankit eivät toimineet yhteistyössä Kiinassa, komission oli turvauduttava perusasetuksen 28 artiklaan ja käytettävissä oleviin tietoihin. Aurinkopaneelitutkimus on alalla tuorein, ja se sisältää ajantasaisimmat tiedot tuista Kiinassa. Aurinkopaneelit eivät ole sama tuote kuin aurinkopaneeleissa käytettävä lasi, mutta ne kuuluvat molemmat samaan uuden energian sektoriin ja valtion samojen suunnitteluasiakirjojen piiriin. Muiden tietojen puutteessa aurinkopaneelitutkimuksen tulosten käyttö parhaina käytettävissä olevina tietoina on sen vuoksi asianmukaista. Kiinan viranomaiset väittivät myös, että aurinkopaneelitutkimuksen ja tämän tutkimuksen välillä on tapahtunut merkittäviä muutoksia, etenkin keskuspankin poistama korkojen alaraja heinäkuussa 2013. Väite hylättiin, koska aurinkopaneeleja koskevan tutkimuksen päätelmissä viitataan kyseisen tutkimuksen tutkimusajanjaksoon samoin kuin tässä tutkimuksessa viitataan sen omaan tutkimusajanjaksoon. Molemmissa tapauksissa alarajan poistaminen tapahtui tutkimusajanjaksojen päättymisen jälkeen, minkä vuoksi se ei vaikuta 28 artiklan soveltamiseen eikä aurinkopaneelitutkimuksen päätelmien käyttöön parhaina käytettävissä olevina tietoina.
(116)
Yhtä lukuun ottamatta kaikki otokseen valitut yritykset saivat lainoja sekä valtio-omisteisilta että yksityisiltä pankeilta. Yhden yrityksen rahoitus tuli yksinomaan sen ulkomaiselta emoyhtiöltä, eivätkä Kiinaan sijoittautuneet pankit antaneet sille mitään luottoja.
(117)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi otokseen valittu yritys kiisti komission päätelmän ja väitti, että komissio ei pyytänyt yritystä toimittamaan riippumatonta luottoluokitusta. Komissio kuitenkin pyysi yritystä toimittamaan kaikki tiedot, jotka liittyvät sen saamiin lainoihin, mutta yritys ei toimittanut riippumatonta luottoluokitusta. Jos yrityksellä oli tällaisia tietoja, sen olisi pitänyt toimittaa ne, kun otetaan huomioon valituksessa esitetyt väitteet ja kyselylomakkeessa pyydetyt tiedot. Jos yrityksellä oli riippumaton luottoluokitus, sen olisi pitänyt toimittaa sitä koskevat tiedot välittömästi, erityisesti kun otetaan huomioon ilmoitusasiakirjassa esitetyt tiedot. Sen vuoksi tämä väite hylätään.
e) Tuen määrän laskeminen
(118)
Perusasetuksen 6 artiklan b alakohdan mukaan tällaisista etuuskohteluun perustuvista lainoista koituneeksi etuudeksi katsotaan niistä maksettujen korkojen määrän ja vastaavasta kaupallisesta lainasta, jonka yritys voisi saada markkinoilta, maksettavien korkojen määrän erotus. Kuten edellä todettiin, komissio vahvisti markkinaviitearvon vastaaviin kaupallisiin lainoihin nähden, koska merkityksellisiä riskinarviointeja ei ollut saatavilla.
(119)
Etuus laskettiin tutkimusajanjaksolla tosiasiallisesti maksetun koron ja viitearvon mukaisen koron välisenä erotuksena.
(120)
Otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille tällä menetelmällä lasketut tukimarginaalit ovat seuraavat:
Etuuskohtelun mukaiset lainat
Yrityksen nimi
Tukimarginaali
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
6,2 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
2,5 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
4,8 %
5.2 Muut etuuskohteluun perustuvat lainajärjestelyt
(121)
Otokseen valitut vientiä harjoittavat tuottajat eivät saaneet tutkimusajanjaksolla etuuksia seuraavista järjestelmistä: vientiluottojen tukiohjelmat, luottolimiitit, vientitakuut, Green Express -ohjelma ja etuudet, jotka tarjotaan sallimalla markkinoille pääsy ulkomaisille holdingyhtiöille.
6. Avustusohjelmat
(122)
Otokseen valitut yritykset eivät saaneet etuuksia Famous Brands- ja China World Top Brands -ohjemista tutkimusajanjaksolla.
6.1 Erityiset avustusohjelmat ja avustukset
a) Johdanto
(123)
Otokseen valitut yritykset saivat eri viranomaisilta eri hallintotasoilla merkittäviä kertaluonteisia avustuksia, minkä tuloksena ne saivat etuutta tutkimusajanjaksolla. Nämä avustukset kävivät ilmi asianomaisten yritysten tarkastuskäynnin yhteydessä, eikä niitä ilmoitettu asianomaisten yritysten kyselylomakevastauksissa eikä Kiinan viranomaisten kyselylomakevastauksissa pyydetyllä tavalla. Valituksen tekijä väitti, että aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuottajat saivat näitä kertaluonteisia avustuksia provinssi- ja paikallistason viranomaistahoilta ja että näistä koitui etuutta, koska rahat saatiin ilman asianmukaista harkintaa. (16) Vireillepanoilmoituksessa todetaan myös, että avustusohjelmat ovat tukikäytäntö, jolla tuetaan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuottajia.
b) Oikeusperusta
(124)
Avustuksia antoivat yrityksille keskus-, provinssi-, kaupunki-, maakunta- tai aluetason viranomaiset, ja vaikuttaa siltä, että kaikki avustukset on erityisesti suunnattu asianomaisille yrityksille tai ne ovat erityisiä sijainnin tai tuotannonalan tyypin perusteella. Tarkkaa lainsäädäntöä, jonka perusteella nämä etuudet myönnettiin - jos niille edes oli mitään oikeusperustaa - ei yleensä ilmoitettu, vaikkakin komissiolle toimitettiin usein, joskaan ei aina, kopio jonkin viranomaisen antamasta asiakirjasta, joka oli avustuksen liitteenä.
c) Tutkimuksen havainnot
(125)
Yksi otokseen valittu yritys sai avustuksia tutkimusajanjaksolla siltä talouskehitysalueelta (Economic Development Zone), johon se oli sijoittautunut. Talouskehitysalue laski nämä avustukset 20 prosentin tasolla kaikista yrityksen paikallisille veroviranomaisille maksamista veroista, esimerkiksi yritysten tuloverosta, maankäyttöverosta sekä osinkotuloverosta.
(126)
Toinen otokseen valittu yritys sai tutkimusajanjaksolla suuren avustuksen paikallisviranomaisilta kattaakseen maksut, jotka yrityksen on maksettava sähköverkkoon liittämisestä ja jotka sen muutoin olisi pitänyt maksaa itse. Avustus myönnettiin yritykselle ”alueelle sijoittautuneiden suurten yritysten tukemiseksi”.
(127)
Eräs toinen otokseen valittu yritys sai 25 miljoonan juanin suuruisen suoran avustuksen kansallisen kehitys- ja uudistuskomission teollista rakennemuutosta tukevasta rahastosta aurinkopaneeleissa käytettävän lasin huipputeknologian alan tuotantoon. Tämä suora avustus viranomaisilta saatiin vuonna 2006, ja yritys jakoi sen 10 prosentin suuruisiin eriin seuraaviksi 10 vuodeksi. Näin ollen tutkimusajanjaksolla etuutta saatiin 2,5 miljoonaa juania.
(128)
Sama yritys oli myös kirjannut tileilleen vuonna 2012 muita avustuksia paikalliselta verotoimistolta ja muilta viranomaistahoilta. Yritys totesi, että suurin osa näistä avustuksista ei ollut suoraa rahansiirtoa näiltä elimiltä yritykselle vaan palautuksia yrityksen aiemmin viranomaisille maksamista summista. Komissio ei voi hyväksyä tätä selitystä, koska tyydyttävää näyttöä ei toimitettu.
(129)
Eräs muu otokseen valittu yritys sai ennen tutkimusajanjaksoa paikallisviranomaisilta 15 miljoonan juanin suuruisen suoran avustuksen, jonka se jakoi 10 prosentin suuruisiin eriin seuraaviksi 10 vuodeksi. Avustus maksettiin yritykselle aurinkoenergiateollisuuden (johon aurinkopaneeleissa käytettävien lasien tuotanto kuuluu) kehittämistä, paikallisen teollisuusalueen edistyneen tuotantopohjan nopeaa rakentamista ja suurhankkeiden jouhevaa toteuttamista varten.
(130)
Sama yritys sai myös useita muita avustuksia ennen tutkimusajanjaksoa ja jakoi osan avustuksesta tutkimusajanjaksolle. Yritys ei kuitenkaan antanut tietoja näiden avustusten tarkasta luonteesta, ja päätelmä on tehty käytettävissä olevien tietojen perusteella, koska muita tietoja ei ollut saatavilla. Koska muita tietoja ei ollut saatavilla, komissio päätteli, että nämä avustukset on suunnattu erityisesti tälle yritykselle ja että tutkimusajanjaksolle ositettua avustusta olisi pidettävä etuutena.
d) Päätelmät
(131)
Kiinan viranomaisia kehotettiin antamaan lisätietoja ja osallistumaan näitä avustuksia koskeviin kuulemisiin, mutta ne kieltäytyivät tästä. Otokseen valittujen yritysten saamista avustuksista kerätyn näytön perusteella ja muiden tietojen puuttuessa komissio katsoo, että nämä avustukset ovat perusasetuksen 3 artiklan 1 alakohdan a alakohdan i alakohdassa ja 3 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettua tukea, ja koska varoja siirrettiin Kiinan viranomaisilta avustusten muodossa tarkasteltavana olevan tuotteen tuottajille, kyseessä on etuus.
(132)
Avustukset ovat myös erityisiä perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti, koska vaikuttaa siltä, että ne on suunnattu vain tiettyihin yrityksiin tai erityishankkeisiin tietyillä alueilla ja myönnetty vastaamaan otokseen valittujen yritysten kertaluonteisiin tarpeisiin. Avustukset eivät täytä perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan ei-erityisyyttä koskevia vaatimuksia, koska yritysten avustuskelpoisuusedellytykset ja varsinaiset kriteerit, joiden perustella yritykset valitaan, eivät ole avoimia, objektiivisia eikä niitä sovelleta automaattisesti. Ei ole myöskään mitään näyttöä siitä, että avustukset kuuluisivat johonkin laajempaan tukiohjelmaan.
(133)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät komission valtuudet tutkia näitä avustuksia ja sen tekemän analyysin käytettävissä olevien osittaisten tietojen perusteella. Komissio on kuitenkin analysoinut huolellisesti liiketoimintaa koskevat luottamukselliset tiedot, jotka asianomaiset yritykset sille toimittivat, ja jos on näyttöä siitä, että kyseessä on etuus ja että tuki on erityistä, sitä on pidetty tasoitustoimenpiteiden alaisena.
(134)
Yritykset toimittivat kaikissa tapauksissa tietoa avustuksen määrästä ja siitä, mistä avustus saatiin, vaikkakaan kaikissa tapauksissa yrityksellä ei ollut asiakirjaa, joka olisi osoittanut oikeusperustan, jonka nojalla avustus oli myönnetty. Asianomaiset yritykset myös useimmiten kirjasivat tämän tulon kohtaan ”tukitulot” kirjanpitoonsa, jonka tarkastivat riippumattomat tilintarkastajat. Tätä on pidetty positiivisena näyttönä tuesta, josta koitui tasoitustullin käyttöönoton mahdollistava etuus.
(135)
Myös yksi otokseen valittu yritys kiisti samasta syystä komission valtuudet tutkia ja pitää tasoitustoimenpiteiden alaisena näitä yrityskohtaisia avustuksia. Komissio hylkää sen väitteen samasta syystä ja toistaa kantansa, jonka mukaan sillä on valtuudet tutkia näitä avustuksia ja todeta ne tasoitustullin käyttöönoton mahdollistaviksi tarpeen mukaan.
e) Tuen määrän laskeminen
(136)
Jäljempänä olevassa taulukossa esitetään näistä edellä mainituista avustuksista saatua etuutta koskevat laskelmat; etuutena pidetään summaa, joka saatiin tutkimusajanjaksolla tai joka varattiin tutkimusajanjaksolle, kun asianomainen yritys teki summaa koskevan poiston.
Muut avustusohjelmat
Yrityksen nimi
Tukimarginaali
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
1,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
2,9 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
1,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
3,0 %
7. Välittömiä veroja koskevat vapautus- ja helpotusohjelmat
7.1 Kahden vapaan ja kolmen puolittain vapaan vuoden ohjelma ulkomaisrahoitteisille yrityksille
a) Johdanto
(137)
Kahden vapaan ja kolmen puolittain vapaan vuoden ohjelma antaa ulkomaisrahoitteisille yrityksille (nk. FIE-yritykset) oikeuden olla maksamatta yritystuloveroa kahdelta ensimmäiseltä vuodelta ja maksaa vain 12,5 prosenttia 25 prosentin sijaan seuraavien kolmen vuoden aikana.
b) Oikeusperusta
(138)
Ohjelman oikeusperusta on FIE-yrityksiä ja ulkomaisia yrityksiä koskevan Kiinan kansantasavallan tuloverolain, jäljempänä ’FIE-verolaki’, 8 § ja FIE-yrityksiä ja ulkomaisia yrityksiä koskevan Kiinan kansantasavallan tuloverolain täytäntöönpanosääntöjen 72 §. Kiinan viranomaisten mukaan ohjelma lakkautettiin vuonna 2008 annetun yritystuloverolain 57 §:llä niin, että siirtymäkausi kestää vuoden 2012 loppuun asti. Lain perusteella on näin ollen selvää, että järjestelmästä on koitunut etuutta verovuotena 2012.
c) Tutkimuksen havainnot
(139)
Kahden vapaan ja kolmen puolittain vapaan vuoden järjestelystä koitui etuutta yrityksille varainhoitovuonna 2012, jonka jälkeen se Kiinan viranomaisten mukaan lakkautettiin.
(140)
Yksi otokseen valituista yrityksistä oli ulkomaalaisomistuksessa ja käytti tätä verojärjestelyä tutkimusajanjaksolla. Sen yritysveroaste oli 12,5 prosenttia eikä täysi 25 prosenttia, minkä se ilmoitti vuoden 2012 yritysveroilmoituksessaan ja tilinpäätöksessään.
(141)
Komissio ilmoitti nämä havainnot asianomaisille osapuolille ja sai huomautuksia Kiinan viranomaisilta, jotka totesivat, että siirtymäkautta koskevan ilmoituksen (17) mukaan kaikki etuudet tästä järjestelmästä loppuvat vuonna 2012. Kiinan viranomaiset katsoivat sen vuoksi, että jos käyttöön otetaan tasoitustulleja, yhden otokseen valitun yrityksen tästä järjestelmästä tutkimusajanjaksolla saaman etuuden ei pitäisi olla tasoitustullin alainen. Väite hyväksytään, koska komissiolla ei ollut kyseisen otokseen valitun yrityksen osalta tähän tapaukseen liittyvien olosuhteiden vuoksi mitään näyttöä etuuden mahdollisesta jatkumisesta.
d) Päätelmät
(142)
Vaikka kahden vapaan ja kolmen puolittain vapaan vuoden järjestelmä on ollut aiemmissa asetuksissa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistava, komissio ei ota tämän yhden otokseen valitun yrityksen osalta käyttöön tasoitustullia tutkimusajanjaksolla todetun etuuden osalta, koska komissiolla ei ole näyttöä siitä, että järjestelmä tai jokin sen muunnos olisi tämän yrityksen osalta voimassa päivänä, jona tullit otetaan käyttöön.
7.2 Uuden ja huipputeknologian alan yritykset
a) Johdanto
(143)
Ohjelmassa yritykset, jotka voivat osoittaa täyttävänsä tietyt kriteerit, voidaan tunnustaa uuden ja huipputeknologian alan yrityksiksi, joiden yritystulovero alennetaan 15 prosenttiin normaalin 25 prosentin sijaan.
b) Oikeusperusta
(144)
Ohjelman oikeusperustana ovat vuoden 2008 yritystuloverolain 28 §:n 2 momentti sekä uuden ja huipputeknologian alan yritysten määrittelyä koskevat hallinnolliset toimenpiteet (Guo Ke Fa Huo [2008] No. 172), yritystuloverolain täytäntöönpanosääntöjen 93 § ja valtion verohallinnon ilmoitus uuden ja huipputeknologian alan yritysten yritystuloveron maksuun liittyvistä seikoista (Guo Shui Han [2008] nro 985).
c) Tutkimuksen havainnot
(145)
Järjestelmää sovelletaan Kiinan viranomaisten tunnustamiin uuden ja huipputeknologian alan yrityksiin. Jotta yritys voi saada tukea järjestelmästä, sillä on oltava keskeistä henkistä omaisuutta ja sen on täytettävä oikeusperustassa asetetut seuraavat vaatimukset:
a)
sen tuotteet kuuluvat keskeistä valtion tukea saavien huipputeknologian alan tuotteiden piiriin;
b)
sen T&K-kustannukset yhteensä muodostavat 3-6 prosenttia kokonaismyyntitulosta;
c)
sen tulot uuden ja huipputeknologian tuotteista muodostavat yli 60 prosenttia kokonaismyyntitulosta;
d)
sen T&K-toimintaan osallistuva henkilöstö muodostaa 10 prosenttia koko henkilöstöstä;
e)
muut uuden ja huipputeknologian alan yrityksiä koskevissa vuoden 2008 hallinnollisissa toimenpiteissä asetetut vaatimukset täyttyvät.
(146)
Joidenkin - muttei kaikkien - otokseen valituista yrityksistä havaittiin käyttävän tätä järjestelmää, minkä vuoksi ne maksoivat yritystuloveroa vain 15 prosenttia normaalin 25 prosentin sijaan. Nämä yritykset olivat hakeneet uuden ja huipputeknologian alan yrityksen asemaa ja saaneet virallisen ilmoituksen, että ne täyttivät järjestelmän kriteerit, minkä vuoksi niillä oli oikeus tehdä yritysveroilmoituksensa tämän mukaisesti.
d) Päätelmät
(147)
Komissio katsoo aiemman tutkimuksen tavoin (ks. aurinkopaneeliasetuksen johdanto-osan 322-326 kappale), että järjestelmässä on kyse perusasetuksen 3 artiklan 1 alakohdan a alakohdan ii alakohdan ja 3 artiklan 2 alakohdan mukaisesta tuesta, koska asianomaisille yrityksille koituu etuutta valtion menettämien tulojen muodossa. Edunsaajien saama etuus on sama kuin tämän ohjelman kautta saatu verosäästö.
(148)
Tuki on erityistä perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti, koska se on rajoitettu yrityksiin, joilla on uuden ja huipputeknologian alan yrityksen todistus ja jotka täyttävät kaikki vuoden 2008 hallinnollisten toimenpiteiden vaatimukset. Asianomaiset otokseen valitut yritykset saivat tällaisen todistuksen. Tukikelpoisuus ei ole automaattinen, eikä objektiivisia kriteereitä vahvisteta lainsäädännössä tai myöntävien viranomaisten asiakirjoissa.
(149)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät komission päätelmät ja väittivät edelleen, että tukikelpoisuuskriteerit olivat objektiivisia ja niitä sovellettiin yhdenmukaisesti kaikkiin yrityksiin Kiinassa. Komissio ei hyväksy Kiinan viranomaisten tulkintaa laeista ja täytäntöönpanotoimenpiteistä, joista käy ilmi, että ohjelma on rajattu tiettyihin sektoreihin ja yrityksiin, joita Kiinan viranomaiset tukevat sellaisten kriteerien perusteella, jotka eivät vaikuta olevan objektiivisia eivätkä neutraaleita, esimerkiksi niiden tuotteiden on kuuluttava keskeistä valtion tukea saavien huipputeknologian alan tuotteiden piiriin.
(150)
Tukikelpoisuus ei ole myöskään automaattinen vaan riippuu uuden ja huipputeknologian alan yrityksen todistuksesta, jonka toimivaltaiset viranomaiset myöntävät harkinnanvaraisesti.
(151)
Sen vuoksi komissio katsoo, että tuki on tasoitustullin käyttöönoton mahdollistava.
e) Tuen määrän laskeminen
(152)
Komissio laski tasoitustullin käyttöönottoon mahdollistavan tuen määrän asianomaisten yritysten tutkimusajanjaksolla normaalisti maksettavaksi tulevan veron määrän ja niiden tutkimusajanjaksolla tosiasiallisesti maksaman veron määrän erotuksen perusteella.
Uuden ja huipputeknologian alan yritykset
Yrityksen nimi
Tukimarginaali
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
0,4 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
1,8 %
7.3 Osinkojen verovapautus valintakelpoisten kotimaisten yritysten välillä
a) Johdanto
(153)
Valituksessa väitettiin, että aurinkopaneeleissa käytettävän lasin vientiä harjoittavat tuottajat saivat tukea toisestakin välittömiä veroja koskevasta vapautusjärjestelmästä (osinkojen verovapautus valintakelpoisten kotimaisten yritysten välillä) (18). Järjestelmä kuuluu yleisten välittömien tuloverojen vapautus- ja/tai helpotusjärjestelmien mukaisiin tukikäytäntöihin, kuten vireillepanoilmoituksessa esitettiin.
b) Oikeusperusta
(154)
Osinkotulojen verovapautuksen oikeusperustana ovat yritystuloverolain 25-26 § ja yritystuloverolain täytäntöönpanosääntöjen 83 §.
c) Tutkimuksen havainnot
(155)
Komissio havaitsi, että yksi otokseen valittu yritys sai vapautuksen osinkotuloveroista valintakelpoisten kotimaisten yritysten välillä. Kyseinen yritys haki suoraan paikallisesta verotoimistosta pääomasijoituksista saatujen osinkotulojen vähennystä verotettavasta tulosta.
d) Päätelmät
(156)
Komissio katsoo, että järjestelmässä on kyse perusasetuksen 3 artiklan 1 alakohdan a alakohdan ii alakohdan ja 3 artiklan 2 alakohdan mukaisesta tuesta, koska asianomaiselle yritykselle koituu etuutta valtion menettämien tulojen muodossa. Edunsaajan saama etuus on sama kuin tämän ohjelman kautta saatu verosäästö.
(157)
Komissio totesi päätelmien ilmoittamista koskevassa asiakirjassa, että tukijärjestelmä on perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti erityinen, koska lainsäädännössä rajataan järjestelmään pääsy yrityksiin, joiden kotipaikka on Kiinan kansantasavallassa ja jotka ovat tehneet sijoituksia muihin kotimaisiin yrityksiin.
(158)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät nämä päätelmät ja totesivat, että osinkojen verovapautusta valintakelpoisten kotimaisten yritysten välillä ei voida pitää erityisenä, koska yritystuloverolain 26 §:n 3 momentin mukaan tällaisen osinkotulojen verovapautuksen voivat saada myös muut kuin kotimaiset yritykset. Lisäksi Kiinan viranomaiset totesivat, että tukikelpoisuuskriteerit ovat objektiiviset ja niitä sovelletaan kaikkiin kotimaisiin yrityksiin tuotannonalasta, tuotteesta tai maantieteellisestä sijainnista riippumatta.
(159)
On kyllä totta, että Kiinan viranomaisten esittämän yritystuloverolain 26 §:n 3 momentin mukaan tällaisen osinkotulojen verovapautuksen voivat saada myös muut kuin kotimaiset yritykset, mutta komissio on edelleen sitä mieltä, että tämä tukijärjestelmä on erityinen. Yritystuloverolain 25 §:ssä vahvistetaan, että verovapautus on varattu valtion kannustamille tuotannonaloille ja hankkeille. Näin ollen järjestelmää voivat hyödyntää vain kannustetut tuotannonalat ja hankkeet. Aurinkopaneeleissa käytettävää lasia tuottava ala on tällainen kannustettu tuotannonala (ks. edellä 5.1 kohdan c alakohta).
e) Tuen määrän laskeminen
(160)
Komissio laski tuen määrän asianomaisen yrityksen tutkimusajanjaksolla normaalisti maksettavaksi tulevan veron määrän ja sen tutkimusajanjaksolla tosiasiallisesti maksaman veron määrän erotuksen perusteella.
Osinkotuloverojärjestelmät
Yrityksen nimi
Tukimarginaali
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
5,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0 %
7.4 Muut välittömiä veroja koskevat vapautus- ja helpotusjärjestelmät
a) Johdanto
(161)
Lukuun ottamatta 7.1-7.3 kohdassa arvioituja järjestelmiä komissio ei löytänyt mitään näyttöä etuuksista, joita otokseen valituille yrityksille olisi koitunut muista välittömiä veroja koskevista vapautusjärjestelmistä ja helpotusohjelmista, jotka luetellaan C jakson 4 kohdassa. Tutkimustensa aikana komissio löysi kuitenkin kaksi muuta yritysverojärjestelmää, jotka sisältyivät yhden otokseen valitun yrityksen kirjanpitoon, nimittäin T&K-menojen vähennykset ja kiinteistö- ja maankäyttöveron palautukset. Myös nämä ovat välittömiä veroja koskevia vapautus- ja helpotusjärjestelmiä vireillepanoilmoituksen mukaisesti, koska veroviranomaiset ovat alentaneet maksettavan yritystuloveron määrää tai palauttaneet jo maksetun yritystuloveron. T&K-menojen verovähennykset liittyvät myös tutkimus- ja kehitystoiminnasta FIE-yrityksille myönnettävien verovähennysten järjestelmään (ks. C jakson 4 kohta).
b) Oikeusperusta
(162)
T&K-menojen verovähennysten oikeusperusta on Kiinan yritystuloverolain 30 §.
(163)
Kiinteistö- ja maankäyttöveron palautuksiin liittyvää täsmällistä lakia, jonka nojalla etuudet myönnetään, ei ilmoitettu, vaikkakin komissiolle annettiin kopio provinssitason viranomaisten yleiskirjeestä, joka oli vapautuksen liitteenä.
c) Tutkimuksen havainnot
(164)
Komissio havaitsi, että yksi otokseen valittu yritys sai T&K-menojen verovähennyksiä ja kiinteistö- ja maankäyttöveron palautuksia. Provinssitason viranomaisten antamassa asiakirjassa rajataan palautukset hiljattain perustetuille uuden ja huipputeknologian alan yrityksille.
d) Päätelmät
(165)
T&K-menojen verovähennysten osalta komissio katsoo, että tukijärjestelmä on erityinen, kun otetaan huomioon, että yritystuloverolain 30 §:ää on tarkasteltava yhdessä sen 25 §:n kanssa, jonka mukaan kyseinen verovapautus on varattu valtion kannustamille tuotannonaloille ja hankkeille. Näin ollen järjestelmää voivat hyödyntää vain kannustetut tuotannonalat ja hankkeet. Aurinkopaneeleissa käytettävää lasia tuottava ala on tällainen kannustettu tuotannonala (ks. edellä 5.1 kohdan c alakohta).
(166)
Kiinteistö- ja maankäyttöveron palautukset ovat erityisiä tuotannonalan sijainnin ja tyypin mukaan. Kiinan viranomaisilta pyydettiin lisätietoja näistä verojärjestelmistä lisäkuulemisia koskevassa pyynnössä, mutta ne kieltäytyivät tästä. Koska muita tietoja ei ollut saatavilla, komission oli käytettävä perustana kerättyä näyttöä näiden järjestelmien soveltamisesta otokseen valittuun yritykseen.
(167)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät komission havainnot ja totesivat, että komissio ei ollut esittänyt mitään asiaa tukevaa näyttöä näiden järjestelmien erityisyydestä ilmoitusasiakirjassa. Päätelmät, jotka sisälsivät yksityiskohtaista tietoa näiden järjestelmien erityisyydestä, ilmoitettiin vain kyseiselle yritykselle, eikä siltä saatu mitään huomautuksia. Komissio on myös antanut lisätietoa näiden järjestelmien erityisyydestä edeltävissä kappaleissa.
(168)
Komissio katsoo, että näissä järjestelmissä on kyse perusasetuksen 3 artiklan 1 alakohdan a alakohdan ii alakohdan ja 3 artiklan 2 alakohdan mukaisesta tuesta, koska asianomaiselle yritykselle koituu etuutta valtion menettämien tulojen muodossa. Edunsaajan saama etuus on sama kuin tämän ohjelman kautta saatu verosäästö.
e) Tuen määrän laskeminen
(169)
Komissio laski tuen määrän asianomaisen yrityksen tutkimusajanjaksolla normaalisti maksettavaksi tulevan veron määrän ja sen tutkimusajanjaksolla tosiasiallisesti maksaman veron määrän erotuksen perusteella.
Yritysverojärjestelmät
Yrityksen nimi
Tukimarginaali
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
0,7 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0 %
8. Välillisiä veroja ja tuontitariffeja koskevat ohjelmat
(170)
Komissio ei havainnut, että millekään otokseen valitulle yritykselle olisi koitunut etuutta C jakson 4 kohdassa luetelluista välillisiä veroja ja tuontitariffeja koskevista ohjelmista.
9. Valtion tarjoamat tavarat ja palvelut riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan
9.1 Antimonin tarjoaminen, sähkön tarjoaminen
(171)
Otokseen valittujen yritysten suorittamiin antimonin tai sähkön ostoihin ei havaittu liittyneen etuuksia tutkimusajanjaksolla.
9.2 Maankäyttöoikeuksien tarjoaminen
a) Johdanto
(172)
Kuten aurinkopaneeliasetuksen johdanto-osan 354-370 kappaleessakin todettiin, yritykset eivät voi ostaa Kiinassa maata suoraan vaan vain maankäyttöoikeuksia paikallisviranomaisilta.
b) Oikeusperusta
(173)
Kiinan maanhallintalaissa todetaan, että kaikki maa kuuluu kansalle eikä sitä voida ostaa tai myydä, mutta siinä asetetaan ehdot, joiden mukaisesti maankäyttöoikeuksia voidaan myydä yrityksille tarjouskilpailun, hintanoteerauksen tai huutokaupan perusteella.
c) Tutkimuksen havainnot
(174)
Periaatteessa huutokauppajärjestelmässä tietyn maankäyttöoikeuden hinta määräytyy markkinoiden mukaisesti ja näin ollen riippumattomasti. Kiinan viranomaiset kuitenkin totesivat komission tarkastuskäynnillä, että viranomaiset asettavat joka tapauksessa kullekin maaluokalle (luokkia on 1-15 maa-alueen laadun perusteella) vähimmäishinnan, jonka alle hinta ei voi pudota.
(175)
Kiinan viranomaiset valvovat myös maan tarjontaa rajoittamalla kiintiöillä maa-alan, jonka maankäyttöoikeudet voidaan myydä teollisuus- tai asuinkäyttöön provinssi- ja vuosikohtaisesti.
(176)
Otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien ostamien maankäyttöoikeuksien osalta komissio ei havainnut mitään näyttöä huutokauppamenettelystä, jossa maankäyttöoikeuksien hinta olisi määräytynyt riippumattomasti. Yritys, jolle oikeudet myönnettiin, oli ainoa tarjoaja, ja se joko tarjosi lähtöhinnan tai 5 juania/m2 enemmän kuin lähtöhinta ja sai näin maankäyttöoikeuden.
(177)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset kiistivät komission havainnot ja totesivat, että kun maankäyttöoikeuksia myydään yrityksille Kiinassa, kyseessä on todellinen huutokauppamenettely.
(178)
Ensin Kiinan viranomaiset väittivät, että kyseessä on todellinen huutokauppamenettely, koska valtio puuttuu asiaan vain vahvistamalla lähtöhinnan, kuten mikä tahansa huutokaupanpitäjä. Väite hylätään, koska yleensä huutokaupassa lähtöhinnan vahvistaa riippumaton huutokaupanpitäjä riippumattoman arvioinnin jälkeen; näin ei kuitenkaan ollut tässä tapauksessa, koska maankäyttöoikeuksien omistaja on myös huutokaupanpitäjä.
(179)
Tämän jälkeen Kiinan viranomaiset totesivat, että vähimmäishinta asetetaan sen varmistamiseksi, että loppuhinta ei putoa maankäyttöoikeuksien perusmarkkina-arvon alle. Tämän väitteen tueksi ei esitetty mitään näyttöä, ja väite itsessään on kehäpäätelmä, koska maankäyttöoikeuksista maksetun rahamäärän (jonka valtio on vahvistanut) on tarkoitus olla markkinahinta (johon vähimmäishinta sitten perustuu).
(180)
Kiinan viranomaiset totesivat tämän jälkeen, että vaikka huutokaupassa ei ollut muita tarjoajia, sitä ei voida pitää perustana olettamukselle, että maankäyttöoikeuksia ei tosiasiallisesti huutokaupattu. Näytön perusteella tehtävät päätelmät ovat itse asiassa täysin päinvastaiset. Pyynnöistä huolimatta Kiinan viranomaiset eivät toimittaneet näyttöä yhdestäkään maankäyttöoikeudesta, joka olisi hinnoiteltu kilpailuun perustuvassa huutokaupassa, minkä vuoksi menettelyn vaikutus on se, että valtio asettaa hinnan, jonka yritys maksaa. Vaikka joka tapauksessa ei ehdottomasti edellytettäisikään useampia tarjoajia, jotta voitaisiin vahvistaa markkinapohjaisen järjestelmän olemassaolo, useampien tarjoajien täydellinen puute, mikä oli tilanne kaikkien otokseen valittujen yritysten osalta, on vankka osoitus siitä, että kyseessä eivät ole todelliset markkinahinnat.
(181)
Tapauksessa, jossa yksi otokseen valittu yritys maksoi 5 juania neliömetriä kohti yli valtion asettaman hinnan, yritys totesi komissiolle, että toimivaltainen viranomainen on käskenyt yrityksen tehdä niin, jotta näyttäisi siltä, että oikeudet on huutokaupattu. Sen vuoksi komissio ei voi pitää tätä seikkaa asiaa tukevana näyttönä siitä, että Kiinassa on maankäyttöoikeuksien markkinat.
(182)
Otokseen valitut yritykset maksoivat itse asiassa tästä syystä Kiinan viranomaisten asettaman hinnan. Kuten myös aurinkopaneeliasetuksen johdanto-osan 361-370 kappaleessa todetaan, maankäyttöoikeudet tarjotaan riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan markkinaviitearvoon verrattuna, joka esitetään jäljempänä e alakohdassa.
d) Päätelmät
(183)
Komissio päättelee, että Kiinan viranomaisten tarjoamia maankäyttöoikeuksia olisi pidettävä perusasetuksen 3 artiklan 1 alakohdan a alakohdan iii alakohdan ja 3 artiklan 2 alakohdan mukaisesti tukena hyödykkeiden tarjoamisen muodossa, josta on koitunut etuutta vastaanottaville yrityksille. Koska tutkimuksessa ei saatu näyttöä toimivista maankäyttöoikeuksien markkinoista Kiinassa, käytettiin ulkoista viitearvoa (ks. e alakohta jäljempänä), joka osoittaa, että otokseen valittujen viejien maankäyttöoikeuksista maksamat summat ovat alle markkinahintojen.
(184)
Tuki on erityistä perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a ja c alakohdan mukaisesti, koska valtioneuvoston päätöksessä nro 40 vaaditaan, että viranomaisten on varmistettava maan tarjoaminen kannustetuille tuotannonaloille, joihin aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotannonala kuuluu. Päätöksen nro 40 18 §:ssä todetaan selvästi, että ”rajoitetut” tuotannonalat eivät voi saada maankäyttöoikeuksia.
(185)
Kiinan maankäyttötilannetta käsitellään myös Kansainvälisen valuuttarahaston IMF:n asiakirjassa, jossa vahvistetaan, että maankäyttöoikeuksien tarjoamisessa kiinalaisille yrityksille ei oteta huomioon markkinaolosuhteita. (19)
(186)
Kiinan viranomaiset kiistivät erityisyyttä koskevat havainnot ja totesivat, että päätöksessä nro 40 esitettyjä rajoituksia ei voida käyttää todistamaan etuuden myöntämiseen liittyvää erityisyyttä. Väite hylätään, koska päätöksen nro 40 vaikutuksena on se, että maankäyttöoikeuksia myönnetään kannustetuille tuotannonaloille. Aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotanto on kannustettu tuotannonala, minkä vuoksi tämän lasin valmistajien maankäyttöoikeuksia koskevat määräykset kuuluvat päätöksen nro 40 määräyksiin.
(187)
Myös yksi otokseen valittu yritys kiisti komission päätelmät ja totesi, että Kiinassa on maankäyttöoikeuksien toimivat markkinat. Yrityksen arviointi maankäyttöoikeuksiin liittyvästä prosessista Kiinassa ei kuitenkaan tukenut tätä päätelmää. Se ei edelleenkään kyennyt osoittamaan, että maankäyttöoikeuksien arvo arvioidaan riippumattomasti, että ne myydään riippumattomassa huutokaupassa, että oikeuksien hinnat määräytyvät markkinoilla kilpailuun perustuvan tarjousmenettelyn perusteella ja että valtion tuki ei vääristä hintoja.
(188)
Tämän jälkeen otokseen valittu yritys totesi, että siitä huolimatta, että komission olisi pitänyt todeta, että markkinat ovat toimivat eikä tukea esiinny, komission pitäisi verrata yrityksen maankäyttöoikeuksien arvoa viitearvoon eli maankäyttöoikeuksien hintaan siinä provinssissa, jossa yritys sijaitsee. Koska komissio vahvisti, että kyseisessä provinssissa ei ole asianmukaista markkinaviitearvoa, väite hylättiin.
e) Tukimarginaalin laskeminen
(189)
Etuuden määrä on maankäyttöoikeuksista maksetun hinnan ja asianmukaisen ulkoisen viitearvon välinen erotus. Ulkoinen viitearvo - samoin kuin aurinkopaneeliasetuksessa - on maan markkinahinta Taiwanin saaren sekä Peskadorien, Quemoyn ja Matsun saarten erillisellä tullialueella, jäljempänä ’Taiwan’.
(190)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset vastustivat Taiwanin käyttämistä viitearvon määrittämiseen ja pyysivät lisätietoja sen soveltuvuudesta. Kuten aurinkopaneeliasetuksen 467 kappaleessa selitettiin, komissio pitää Taiwania soveltuvana ulkoisena viitearvona seuraavista syistä:
a)
talouskehityksen, BKT:n ja taloudellisen rakenteen vastaava taso Taiwanissa ja suurimmassa osassa niistä Kiinan maakunnista ja kaupungeista, joissa yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat ovat sijoittautuneina,
b)
Kiinan ja Taiwanin fyysinen läheisyys,
c)
teollisen infrastruktuurin korkea taso sekä Taiwanissa että näissä Kiinan maakunnissa,
d)
tiiviit taloudelliset siteet ja rajat ylittävä kauppa Taiwanin ja Kiinan välillä,
e)
samanlainen korkea väestöntiheys kyseisissä Kiinan maakunnissa ja Taiwanissa,
f)
viitearvon muodostamiseen käytetyn maan tyypin ja liiketoimien samanlaisuus Taiwanissa ja Kiinassa sekä
g)
Taiwanin ja Kiinan samanlaiset väestörakenteelliset sekä kielelliset ja kulttuurilliset piirteet.
(191)
Ottaen kaikki nämä tekijät huomioon komissio päätteli, että maankäyttöoikeudet Kiinassa markkinaolosuhteiden vallitessa olisivat otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien osalta hyvin samanlaiset kuin maan hinnat Taiwanissa.
(192)
Yksi otokseen valittu yritys ehdotti, että jos käytetään ulkoista viitearvoa, olisi otettava huomioon sen provinssin BKT, jossa yritys sijaitsee, ja viitearvon olisi oltava maan hinta Egyptissä, Armeniassa, Guatemalassa, Kongossa, Mongoliassa tai Indonesiassa, koska näiden maiden kehityksen taso oli sama. Tämä väite hylätään seuraavista syistä.
a)
Talouskehityksen taso ei ole ainoa edellä lueteltu tekijä, jonka vuoksi Taiwan katsottiin soveltuvaksi vertailumaaksi,
b)
yritys viittasi provinssiin, jossa se sijaitsee, eikä kaupunkiin, jonka BKT asukasta kohden on paljon suurempi kuin sitä ympäröivän provinssin, ja
c)
yritys ei esittänyt BKT:n lisäksi muita väitteitä, joiden vuoksi jokin toinen ulkoinen viitearvo olisi soveltuvampi kuin Taiwanin.
(193)
Eräs toinen otokseen valittu yritys ehdotti päätelmien ilmoittamisen jälkeen, että Taiwanin käyttö ei sovellu sen provinssin taloudellisten olosuhteiden vuoksi, jossa yritys sijaitsee, muttei esittänyt vaihtoehtoa. Koska vaihtoehtoisia viitearvoja ei ehdotettu, Taiwanin käyttö vahvistetaan.
(194)
Keskimääräiset maanhinnat Taiwanissa vuonna 2012 saatiin Taiwanin talousministeriön teollisuusvirastolta, ja niitä mukautettiin inflaation ja BKT:n kasvun mukaisesti, jotta saatiin maan viitehinta kultakin kalenterivuodelta. Koska maankäyttöoikeudet ovat voimassa 50 vuotta ja niitä koskevat poistot tehdään tällä perusteella, etuus tutkimusajanjaksolla on 1/50 viitehinnan ja tosiasiallisesti maksetun hinnan erotuksesta.
(195)
Tukiprosentti maan tarjoamisesta riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan oli seuraava:
Maankäyttöoikeuksien tarjoaminen riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan
Yrityksen nimi
Tukimarginaali
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
2,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
8,0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
2,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
7,1 %
10. Tukea koskevat päätelmät
(196)
Komissio on laskenut tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrät perusasetuksen säännösten mukaisesti tutkimuksen kohteena olevien yritysten osalta järjestelmäkohtaisesti ja ynnännyt nämä luvut yhteen laskeakseen yrityksen kokonaistuen määrän tutkimusajanjaksolla.
(197)
Tukimarginaalien laskemiseksi komissio laski ensin tuen prosenttiosuuden eli tuen määrän suhteessa yrityksen kokonaisliikevaihtoon. Tätä prosenttiosuutta käytettiin sitten laskettaessa tukea suhteutettuna tarkasteltavana olevan tuotteen vientiin unioniin tutkimusajanjaksolla.
(198)
Tämän jälkeen laskettiin tuen määrä unioniin viedyn tarkasteltavana olevan tuotteen neliömetriä kohti tutkimusajanjaksolla, ja jäljempänä olevat marginaalit laskettiin prosentteina saman viennin CIF-arvosta neliömetriä kohti.
(199)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset huomauttivat, että komissio ei ottanut huomioon rinnakkaisessa polkumyyntimenettelyssä laskettuja polkumyyntimarginaaleja julkaistessaan tukimarginaalit päätelmien ilmoittamisen yhteydessä ja että komissio käsitteli päällekkäisiin laskelmiin liittyvää kysymystä vain laskiessaan käyttöön otettavaa tullia.
(200)
Kiinan viranomaiset vaativat, että jos tuen havaittiin aiheuttavan polkumyyntiä, tämä olisi otettava huomioon sekä marginaalilaskelmissa että tullilaskelmissa.
(201)
Koska toimenpiteet tässä asiassa rajoittuvat vahinkomarginaaliin, tällainen menettely ei muuttaisi käyttöön otettavia tosiasiallisia tulleja. Sen vuoksi komissio ei pitänyt tarpeellisena käsitellä näitä vaatimuksia.
Yrityksen nimi
Tukimarginaali
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
D. VAHINKO
1. Unionin tuotannonalan ja unionin tuotannon määritelmä
(202)
Vireillepanoilmoituksen johdosta ilmoittautui kahdeksan tuottajaa, jotka tuottivat samankaltaista tuotetta unionissa tutkimusajanjaksolla. Komission tiedossa ei ole muita samankaltaisen tuotteen unionin tuottajia. Sen vuoksi komissio katsoo, että nämä kahdeksan tuottajaa muodostavat perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun unionin tuotannonalan, ja niistä käytetään jäljempänä nimitystä ’unionin tuotannonala’.
(203)
Tutkimusajanjakson aikaisen unionin kokonaistuotannon määrittämiseksi käytettiin kaikkia unionin tuotannonalasta saatavilla olevia tietoja, myös valituksen tekijän toimittamia tietoja, unionin tuotannonalaa edustavan järjestön (Glass for Europe) toimittamia makrotaloudellisia tietoja ja otokseen valittujen unionin tuottajien kyselyvastauksia. Otokseen valittujen unionin tuottajien tiedot tarkistettiin vertaamalla niitä kyselylomakevastauksiin. Tällä perusteella unionin kokonaistuotannon arvioitiin olevan 21 734 000 neliömetriä tutkimusajanjaksolla.
(204)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset huomauttivat ilmoitusasiakirjaan ja valitukseen sisältyvien unionin tuotannonalaa koskevien tietojen eroavaisuuksista. Ne väittivät myös, että tämä osoittaa objektiivisen ja luotettavan näytön puutetta ja asettaa komission päätelmät kyseenalaisiksi.
(205)
Kiinan viranomaisten esiin ottama ero valituksen ja ilmoitusasiakirjan tietojen välillä johtuu siitä, että kaikki otokseen valittuihin unionin tuottajiin liittyvät tiedot tarkastettiin paikan päällä tehdyllä tarkastuskäynnillä ja niitä päivitettiin tarpeen mukaan. Koska otokseen valittujen tuottajien osuus unionin tuotannonalan kokonaismyynnistä unionin markkinoilla on 79 prosenttia, komissio ei voi hyväksyä väitettä, että komission päätelmien perustana käytetty näyttö ei ollut objektiivista ja luotettavaa.
2. Unionin markkinoiden määrittäminen
(206)
Otokseen valittujen unionin tuottajien tuotantoa ei suunnattu lainkaan kytköskäyttöön. Sen vuoksi kytkösmarkkinamyynnistä ei ollut tarpeen tehdä erillistä analyysiä.
3. Unionin kulutus
(207)
Unionin kulutus määritettiin kaikkien unionin tuottajien unionin markkinoilla myymän kokonaismäärän perusteella lukuun ottamatta vientiä ja ottaen huomioon tuonti Kiinasta ja muista kolmansista maista. Unionin kulutus määritettiin valituksen tekijän ja Glass for Europen toimittamien tietojen perusteella, joita mahdollisuuksien mukaan verrattiin otokseen valittujen unionin tuottajien kyselylomakevastauksiin.
(208)
Unionin kulutus kehittyi seuraavasti:
Taulukko 1
Unionin kulutus (1 000 m2)
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Unionin kulutus yhteensä
16 596
28 239
33 993
27 412
Indeksi
100
170
205
165
Lähde: Glass for Europe, valituksen tekijä ja unionin tuottajien kyselylomakevastaukset
(209)
Tarkastelujaksolla unionin kokonaiskulutus kasvoi 65 prosenttia vuoden 2009 ja 2011 välillä mutta laski tutkimusajanjaksolla verrattuna vuoteen 2011. Kulutus vuonna 2012 oli merkittävästi yli vuoden 2009 tason. Tämä johtuu pääasiassa lopputuotteiden, etenkin aurinkosähkömoduulien, kulutuksen kasvusta (ks. E jakson 2.3 kohta).
4. Tuonti asianomaisesta maasta
4.1 Asianomaisesta maasta tulevan tuetun tuonnin määrä ja markkinaosuus
(210)
Unioniin tuodaan aurinkopaneeleissa käytettävää lasia CN-koodilla ”7007 19 80 - Muu - Laminoitu varmuuslasi”, johon kuuluu muitakin tuotteita, jotka eivät ole tämän tutkimuksen kohteena, joten Eurostatin tietoja ei voitu käyttää tuontimäärien ja -arvojen määrittämiseen. Tuontimäärät ja -arvot perustuivat valituksen tekijän ja Glass for Europe -järjestön toimittamiin tietoihin. Tuettu tuonti asianomaisesta maasta unioniin kehittyi seuraavasti:
Taulukko 2
Tuontimäärä (1 000 m2) ja markkinaosuus
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Kiinasta tulevan tuonnin määrä (1 000 m2)
1 200
2 050
6 150
8 350
Indeksi
100
171
513
696
Markkinaosuus
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Indeksi
100
100
250
421
Lähde: Glass for Europe ja valitus
(211)
Tarkasteltavana olevan tuotteen tuetun tuonnin määrä unioniin kasvoi merkittävästi eli 596 prosentilla tarkastelujaksolla. Tämän johdosta Kiinasta unionin markkinoille tapahtuneen tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin markkinaosuus kasvoi merkittävästi (7,2 prosentista 30,5 prosenttiin).
(212)
Myös unionin kulutus kasvoi vuoteen 2012 asti. Vuonna 2012, jolloin unionin markkinat kutistuivat, kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat pystyivät edelleen kasvattamaan tuonnin kokonaismäärää.
(213)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset väittivät, että komissio oli käyttänyt erittäin paisuteltuja tietoja, koska Kiinan vientitilastojen mukaan vienti oli väitetysti paljon vähäisempää verrattuna ilmoitusasiakirjassa esitettyyn tuontimäärään, ja ne vaativat selitystä sille, miten nämä määrät oli laskettu.
(214)
Ensinnäkin komissio huomauttaa, että Kiinan viranomaisten toimittamissa vientitilastoissa - joihin sisältyvät kaikentyyppiset karkaistut lasit - määrät ovat yli 2,5 kertaa alemmat kuin Eurostatin tilastoissa CN-koodin ex 7007 19 80 osalta vuonna 2012. Tämän vuoksi komissio ei voi pitää näitä tilastoja riittävän luotettavina.
(215)
Komissio teki laskelmansa valituksen tekijän ja Glass for Europen toimittamien tietojen perusteella. Nämä tiedot löytyvät ei-luottamuksellisista asiakirjoista. Komissio tarkisti nämä tiedot vertaamalla niitä otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien ja muiden yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien toimittamiin tarkastettuihin tietoihin. Kuten A jakson 3.3 kohdassa mainittiin, yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien osuus aurinkopaneeleissa käytettävän lasin ilmoitetusta viennistä unioniin oli lähes 100 prosenttia vuonna 2012. Tämän vuoksi komissiolla ei ole mitään syytä uskoa, että tiedot, joihin sen päätelmät perustuvat, olisivat virheellisiä. Lisäksi Kiinan viranomaiset eivät toimittaneet mitään näyttöä väitteensä tueksi.
4.2 Asianomaisesta maasta tulevan tuetun tuonnin hinnat ja hinnan alittavuus
(216)
Asianomaisesta maasta unioniin tulevan tuetun tuonnin keskimääräiset hinnat kehittyivät seuraavasti:
Taulukko 3
Tuontihinnat (euroa/m2)
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Kiina
6,02
6,10
4,96
4,38
Indeksi
100
101
82
73
Lähde: valituksen tekijä ja kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien kyselyvastaukset
(217)
Tarkasteltavana olevan tuotteen keskimääräinen tuontihinta putosi tarkastelujaksolla. Keskimääräinen tuontihinta vuoden 2009 ja tutkimusajanjakson välillä laski 27,2 prosenttia eli 6,02 eurosta/m2 4,38 euroon/m2.
(218)
Tutkimusajanjakson aikaisen hinnan alittavuuden määrittämiseksi verrattiin otokseen valittujen unionin tuottajien unionin markkinoilla etuyhteydettömiltä asiakkailta veloittamia tuotelajikohtaisia painotettuja keskimääräisiä myyntihintoja, jotka oli oikaistu noudettuna lähettäjältä -tasolle, vastaaviin otokseen valituilta kiinalaisilta tuottajilta tulevassa tuonnissa ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta unionin markkinoilla veloitettuihin tuotelajikohtaisiin painotettuihin keskimääräisiin hintoihin, jotka oli määritetty CIF-tasolla ja oikaistu asianmukaisesti ylöspäin (eli 0,40 euroa/m2) tulliselvitys-, käsittely- ja lastauskustannusten ja 3 prosentin tuontitullin huomioon ottamiseksi. Nämä oikaisut nostavat hintaa tuotevalvontakoodista riippuen 7-15 prosenttia (painotettu keskiarvo 11 prosenttia).
(219)
Hintavertailu tehtiin tuotelajikohtaisesti samassa kaupan portaassa tapahtuneiden liiketoimien osalta; hintoja on tarvittaessa oikaistu edeltävän kappaleen mukaisesti, kun niistä on ensin vähennetty alennukset ja hyvitykset. Vertailun tulos osoitti tarkasteltavana olevan tuotteen tuetun tuonnin painotetun keskimääräisen hinnan alittavuuden marginaalin yritystä kohti olevan 10,6-26,7 prosenttia ilmaistuna osuutena otokseen valittujen unionin tuottajien liikevaihdosta tutkimusajanjaksolla.
5. Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne
(220)
Tutkittaessa tuetun tuonnin vaikutusta unionin tuotannonalaan arvioitiin perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikki taloudelliset tekijät ja indeksit, jotka vaikuttivat unionin tuotannonalan tilanteeseen tarkastelujaksolla.
(221)
Kuten edellä A jakson 3.2 kohdassa mainitaan, unionin tuotannonalan mahdollisesti kärsimän vahingon tutkimiseen käytettiin otantamenetelmää.
(222)
Vahinkoanalyysia varten komissio erotti toisistaan makro- ja mikrotaloudelliset vahinkoindikaattorit. Komissio arvioi makrotaloudelliset indikaattorit tarkastelujaksolta Glass for Europen ja valituksen tekijän toimittamien kaikkia unionin tuottajia koskevien tietojen pohjalta. Komissio analysoi mikrotaloudelliset indikaattorit otokseen valittujen unionin tuottajien kyselylomakevastausten perusteella.
(223)
Tätä tutkimusta varten arvioitiin seuraavia makrotaloudellisia indikaattoreita: tuotanto, tuotantokapasiteetti, kapasiteetin käyttöaste, myyntimäärä, markkinaosuus, kasvu, työllisyys, tuottavuus, tukimarginaalin merkittävyys ja toipuminen aiemman tuetun tuonnin vaikutuksista.
(224)
Siinä arvioitiin seuraavia mikrotaloudellisia indikaattoreita: keskimääräiset yksikköhinnat, yksikkökustannukset, työvoimakustannukset, varastot, kannattavuus, kassavirta, investoinnit, investointien tuotto ja pääoman saanti.
(225)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komissio ei ollut tehnyt vahinkoanalyysia perusasetuksen 8 artiklan 1 ja 4 kohdan mukaisesti, koska se teki analyysin kahden erillisen ja väitetysti epäjohdonmukaisen tietojoukon eli makro- ja mikrotaloudellisten vahinkoindikaattoreiden perusteella. Lisäksi tuottajan mukaan kahden tietojoukkoon perustuvan analyysin väitetty epäjohdonmukaisuus herättää vakavia epäilyksiä koko vahinkoa koskevan kuvan asianmukaisuudesta, tasapuolisuudesta ja puolueettomuudesta.
(226)
Sama osapuoli siteerasi myös useita aiempia tutkimuksia, joissa unionin toimielimet väitetysti määrittelivät epäjohdonmukaisesti eri tiedot kuuluviksi joko makro- tai mikrotason tietoihin.
(227)
Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä. Tätä menetelmää sovelletaan otantatapauksissa, jotta voidaan analysoida unionin tuotannonalan tilanne ja ottaa huomioon otoksessa esiin tulevien suuntausten lisäksi myös koko unionin tuotannonalan tasolla esiin tulevat suuntaukset. Analyysissä tarkasteltiin kaikkia perusasetuksen 8 artiklan 4 kohdassa säädettyjä tekijöitä. Myös vahinkoa koskevat päätelmät on tehty näiden kaikkien tekijöiden perusteella. Näin ollen vahinkoanalyysi tehtiin perusasetuksen 8 artiklan 1 ja 4 kohdan mukaisesti.
6. Makrotaloudelliset indikaattorit
6.1 Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(228)
Unionin tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste yhteensä kehittyivät seuraavasti tarkastelujaksolla:
Taulukko 4
Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Tuotantokapasiteetti (1 000 m2)
39 000
44 611
48 511
54 615
Indeksi 2009
100
114
124
140
Tuotantomäärä (1 000 m2)
17 540
29 245
31 245
21 734
Indeksi
100
167
178
124
Kapasiteetin käyttöaste
45 %
66 %
64 %
40 %
Indeksi
100
146
143
88
Lähde: valituksen tekijä ja unionin tuottajien kyselyvastaukset
(229)
Unionin tuotannonalan tuotanto kasvoi tarkastelujaksolla kulutusta vastaavasti. Unionin tuotannonalalla oli jo tarkastelujakson alussa ylimääräistä tuotantokapasiteettia. Unionin kulutuksen nopean kasvun ansiosta ylimääräinen kapasiteetti kutistui vuoteen 2011 asti, kun unionin tuotantokapasiteetti - joka kyllä kasvoi - kasvoi hitaammin kuin unionin kulutus. Tuotantokapasiteetti jatkoi kasvua vuonna 2012, jolloin unionin kulutus puolestaan väheni. Tuotanto kasvoi vuodesta 2009 vuoteen 2011, minkä jälkeen se laski 30 prosenttia tutkimusajanjaksolla. Olemassa olevan kapasiteetin ansiosta unionin tuotannonala pystyi nopeasti lisäämään tuotantoa vastatakseen unionin kysynnän voimakkaaseen kasvuun vuoteen 2011 asti. Samalla unionin tuotannonala - vastauksena vuodesta 2009 vuoteen 2011 todettuun kasvuun - lisäsi kapasiteettiaan, joka tuli osittain tuotantoon vasta tutkimusajanjaksolla. Tämän johdosta kapasiteetin käyttöaste laski jyrkästi tutkimusajanjaksolla verrattuna aiempiin vuosiin.
(230)
Vaikka unionin tuotannonala kasvattikin tarkastelujaksolla kapasiteettiaan vastatakseen kulutuksen kasvuun, unionin tuotannonalan tuotantotasot kasvoivat hitaammin kuin kulutus, ja kapasiteetin käyttöaste - tarkastelujakson kolmen ensimmäisen vuoden merkittävän kasvun jälkeen - pieneni tutkimusajanjaksolla; tämä tapahtui samaan aikaan, kun asianomaisesta maasta tulevan tuetun tuonnin markkinaosuus kasvoi ja unionin tuotannonalan tärkeimmät asiakkaat joutuivat epäoikeudenmukaiseen kilpailutilanteeseen aurinkopaneelisektorilla Kiinasta polkumyynnillä ja tuetusti tulevan tuonnin johdosta.
6.2 Myyntimäärä ja markkinaosuus
(231)
Unionin tuotannonalan myyntimäärät ja markkinaosuus kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 5
Myyntimäärä ja markkinaosuus
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Myyntimäärä (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Indeksi
100
172
181
123
Markkinaosuus
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Indeksi
100
101
88
74
Lähde: Glass for Europe, valituksen tekijä ja unionin tuottajien kyselylomakevastaukset
(232)
Unionin tuotannonalan myyntimäärä kasvoi tarkastelujaksolla 22,7 prosenttia. Kun kuitenkin otetaan huomioon unionin kulutuksen 65 prosentin kasvu, unionin tuotannonalan markkinaosuus laski 88,6 prosentista 65,8 prosenttiin vuoden 2009 ja tutkimusajanjakson välillä eli laskua oli huomattavat 25,7 prosenttia tarkastelujaksolla. Unionin tuotannonalan myynti kasvoi paljon vähemmän kuin tuettu tuonti asianomaisesta maasta. Tämän vuoksi unionin tuottajat eivät pystyneet täysimääräisesti hyödyntämään kasvavaa kulutusta, ja näin niiden markkinaosuus pieneni tarkastelujaksolla.
6.3 Kasvu
(233)
Unionin tuotannonalan kasvu tulee esiin määrällisissä eli tuotantoa, myyntiä ja markkinaosuutta kuvaavissa indikaattoreissa verrattuna kulutuksen kehitykseen. Vaikka kulutus kasvoi tarkastelujakson aikana, unionin tuottajien markkinaosuus ei kasvanut kulutuksen mukaisesti. Unionin tuotannonalan markkinaosuus supistui tarkastelujakson aikana. Samalla kaudella Kiinasta tulevan tuonnin markkinaosuus kasvoi 321 prosenttia. Se, että unionin tuotannonala ei pystynyt kasvamaan markkinoiden kasvun mukaisesti, vaikutti negatiivisesti sen taloudelliseen tilanteeseen.
6.4 Työllisyys ja tuottavuus
(234)
Työllisyys ja tuottavuus kehittyivät seuraavasti tarkastelujaksolla:
Taulukko 6
Työllisyys ja tuottavuus
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Työntekijät kokoaikaiseksi muutettuna (FTE)
565
792
932
857
Indeksi
100
140
165
152
Tuottavuus (1 000 m2/FTE)
31
37
34
25
Indeksi
100
119
108
82
Lähde: valituksen tekijä ja unionin tuottajien kyselyvastaukset
(235)
Työllisyys kasvoi kaiken kaikkiaan 52 prosenttia vuoden 2009 ja tutkimusajanjakson välillä. Kasvu kuitenkin tapahtui vuoteen 2011 mennessä, jolloin työllisyys oli huipussaan (932 kokoaikaista työntekijää), minkä jälkeen se laski 857 kokoaikaiseen työntekijään tutkimusajanjaksolla. Tuottavuus kasvoi vain hieman vuosina 2010 ja 2011 vuoteen 2009 verrattuna. Tämä johtuu osittain siitä, että samankaltaisen tuotteen tuotanto on erittäin automatisoitua ja vaatii vain vähän työntekijöitä. Tutkimusajanjaksolla se kuitenkin laski 24,4 prosenttia verrattuna vuoteen 2011. Tämä johtui siitä, että tuotanto laski samalla kaudella noin 30 prosenttia, mikä vaikutti negatiivisesti kapasiteetin käyttöasteeseen.
(236)
Näin ollen työllisyys laski tutkimusajanjaksolla ja vastasi samankaltaisen tuotteen unionin tuotannon suuntausta tutkimusajanjaksolla.
6.5 Tukimarginaalin suuruus ja toipuminen aiemmasta tuetusta tuonnista
(237)
Kaikki tukimarginaalit ovat merkittävästi vähimmäistasoa korkeammat. Kun otetaan huomioon asianomaisesta maasta tulevan tuonnin määrä ja hinnat, tosiasiallisten tukimarginaalien vaikutusta unionin tuotannonalaan voidaan pitää merkittävänä.
(238)
Koska kyseessä on ensimmäinen tarkasteltavana olevaa tuotetta koskeva tukien vastainen tutkimus, aiemmasta tuetusta tuonnista toipuminen ei ole relevanttia tässä arvioinnissa.
7. Mikrotaloudelliset indikaattorit
(239)
Kuten edellä todettiin, mikrotaloudellisia indikaattoreita analysoidaan otokseen valittujen unionin tuottajien toimittamien kyselylomakevastausten perusteella. Useimmat otokseen valitut unionin tuottajat tekivät alkuinvestointinsa ja aloittivat samankaltaisen tuotteen tuotannon vuonna 2009. Vaikka suurin osa otokseen valituista unionin tuottajista toimi lasisektorilla aiemminkin, kaikkien yritysten oli investoitava aurinkopaneeleihin käytettävän lasin tuotantolaitoksiin, jotka ovat täysin riippumattomia tavallisesta lasintuotannosta, koska lasin puhtaus ja rautapitoisuus ovat hyvin erilaiset samoin kuin yleinen laatu. Lisäksi lasi on temperoitava, toisin kuin tavallinen lasi. Lopuksi lisätään myös pinnoite. Näin ollen tämä käynnistysvaihe vaikutti merkittävästi kaikkiin jäljempänä analysoituihin indikaattoreihin. Jotta voitaisiin esittää suuntaukset ilman otokseen valittujen yritysten käynnistysvaiheen vääristävää vaikutusta, indeksit esitetään myös vuodelta 2010.
7.1 Hinnat ja niihin vaikuttavat tekijät
(240)
Otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset myyntihinnat etuyhteydettömille asiakkaille unionissa kehittyivät seuraavasti tarkastelujaksolla:
Taulukko 7
Keskimyyntihinta EU:ssa
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Keskimääräinen yksikkömyyntihinta unionin markkinoilla (euroa/m2)
10,64
9,07
8,91
8,20
Indeksi 2009
100
85
84
77
Indeksi 2010
117
100
98
90
Yksikkötuotantokustannukset (euroa/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Indeksi 2009
100
64
64
71
Indeksi 2010
157
100
101
112
Lähde: unionin tuottajien kyselyvastaukset
(241)
Unionin myyntihinnat putosivat jatkuvasti tarkastelujaksolla, mutta hintojen lasku oli erityisen voimakasta tutkimusajanjaksolla, jolloin ne putosivat 7,9 prosenttia vuoteen 2011 nähden, 9,5 prosenttia vuoteen 2010 nähden ja 23 prosenttia vuoteen 2009 nähden. Unionin tuottajien myyntihintojen lasku oli hitaampaa kuin asianomaisesta maasta tuotujen tuotteiden myyntihinnoissa todettu suuntaus. Kiinan hinnat laskivat esimerkiksi vuosien 2011 ja 2012 välillä 11 prosenttia ja unionin hinnat putosivat 8 prosenttia samalla kaudella.
(242)
Unionin tuotannonalan keskimääräisten yksikkömyyntihintojen ja kiinalaisten tuontihintojen suuresta erosta (ks. D jakson 4.2 kohta) huolimatta tuotelajikohtaiseen vertailuun perustuva hintojen tosiasiallinen alittavuus oli kuitenkin paljon alempi eli 10,6-26,7 prosenttia tutkimusajanjaksolla. Tämä johtuu siitä, että otokseen valitut kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät vieneet kaikkia unionin tuotannonalan tuottamia tuotelajeja.
(243)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset väittivät, että komissio ei ollut ottanut huomioon kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien viemien tuotelajien ja unionin tuottajien myymien tuotelajien eroja arvioidessaan kiinalaisten tuotteiden keskimääräisiä hintoja. Sen tosiseikan mainitseminen, että unionin tuotannonalan ja kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien keskimääräisen myyntihinnan välillä oli merkittävä ero, johti väitteen mukaan tosiseikkojen vääristyneeseen esittämiseen unionin myyntihintojen ja kiinalaisten tuontihintojen välisen eron vuoksi.
(244)
Kuten edellä todettiin, komissio teki tarkan tuotelajikohtaisen vertailun hinnan alittavuuden selvittämiseksi, mikä on kiistaton osa vahinkoanalyysiä. Se ilmoitti selvästi erojen syyn, joka oli se, että kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät tuottaneet kaikkia unionin tuotannonalan tuottamia tuotelajeja. Sen vuoksi ei voida väittää, että komissio esitti tosiseikat harhaanjohtavasti ja vääristellen.
(245)
Yksikkötuotantokustannukset kasvoivat yli 10 prosenttia vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä ja pysyivät suhteellisen vakaina vuosien 2010 ja 2011 välillä. Tuotantokustannukset noudattelivat yleisesti myyntihintojen suuntausta vuosien 2009 ja 2011 välillä. Yksikkötuotantokustannusten kasvu vuonna 2012 johtui tuotantomäärän laskusta.
(246)
Kiinan viranomaiset väittivät myös, että keskimääräisen yksikkömyyntihinnan lasku tarkastelujaksolla johtui muun muassa saavutetusta tuotannon tehostumisesta. Lisäksi yksikkötuotantokustannusten nousu vuonna 2012 ei väitetysti johtunut tuotantomäärän laskusta vaan tuotantokapasiteetin kasvusta.
(247)
Tehokkuuden paranemisesta vuosina 2009-2011 saadut hyödyt alensivat tosiaan yksikkötuotantokustannuksia ja vaikuttivat näin yksikkömyyntihinnan alenemiseen. Komissio kuitenkin vahvisti, että tutkimusajanjaksolla keskimääräinen myyntihinta laski huomattavasti alle keskimääräisten yksikkötuotantokustannusten ja kattoi niistä vain 88 prosenttia. Otokseen valittujen yritysten tuotantokapasiteetin kasvu ei olisi voinut aiheuttaa niiden yksikkötuotantokustannusten nousua. Niiden tuotantokapasiteetti kasvoi vain 2,6 prosenttia vuosien 2011 ja 2012 välillä, kun taas niiden keskimääräiset yksikkötuotantokustannukset kohosivat 10,6 prosenttia samalla kaudella. Näin ollen nämä väitteet hylätään.
7.2 Työvoimakustannukset
(248)
Otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset työvoimakustannukset kehittyivät seuraavasti tarkastelujaksolla:
Taulukko 8
Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Keskimääräiset kustannukset työntekijää kohti (euroa)
45 232
44 503
48 288
50 615
Indeksi 2009
100
98
107
112
Indeksi 2010
102
100
109
114
Lähde: unionin tuottajien kyselyvastaukset
(249)
Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti kohosivat vuoden 2009 ja tutkimusajanjakson välillä jatkuvasti (yhteensä 12 prosenttia). Merkittävä 4,8 prosentin nousu tapahtui kuitenkin vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä. Työvoimakustannusten yleistä kasvua voidaan osittain selittää tehtaiden tyhjäkäynnistä vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä joillekin unionin tuottajille aiheutuneilla kustannuksilla; niiden oli maksettava työntekijöille vaikkeivät nämä todellisuudessa tehneet töitä.
7.3 Varastot
(250)
Otokseen valittujen unionin tuottajien varastot kehittyivät seuraavasti tarkastelujaksolla:
Taulukko 9
Varastot
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Loppuvarastot (1 000 m2)
1 540
1 875
1 657
1 778
Indeksi 2009
100
122
108
115
Indeksi 2010
82
100
88
95
Lähde: unionin tuottajien kyselyvastaukset
(251)
Varastot kasvoivat 7,3 prosenttia vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä ja 15 prosenttia vuoden 2009 ja tutkimusajanjakson välillä ja pienenivät sitten 11,6 prosenttia vuosien 2010 ja 2011 välillä.
(252)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset väittivät, että varastoja koskevat suuntaukset eivät ole merkityksellisiä, koska niiden nousu absoluuttisesti ja suhteellisesti ilmaistuna oli erittäin vähäistä.
(253)
Hintakehitys huomioon ottaen tuottajan ei ole järkevää pitää suuria varastoja, koska niiden arvo pienenee nopeasti. Unionin tuottajien voitaisiin näin ollen odottaa pitävän samankaltaisen tuotteen varastot pieninä. Sen vuoksi samankaltaisen tuotteen varastojen kasvu vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä - vaikkakin se oli melko vähäistä - on merkityksellinen indikaattori määritettäessä, aiheutuiko unionin tuotannonalalle merkittävää vahinkoa. Varastojen suurta määrää (absoluuttisesti mitattuna) vuonna 2010 on tarkasteltava ottaen huomioon, että myynti kyseisenä vuonna oli paljon suurempaa kuin tutkimusajanjaksolla.
7.4 Kannattavuus, kassavirta, investoinnit, investointien tuotto ja pääoman saanti
(254)
Otokseen valittujen unionin tuottajien kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja investointien tuotto kehittyivät seuraavasti tarkastelujaksolla:
Taulukko 10
Kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja investointien tuotto
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Kannattavuus
-20,3 %
8,3 %
8,2 %
-14,5 %
Indeksi 2009
100
241
240
129
Indeksi 2010
- 244
100
99
- 174
Kassavirta (tuhatta euroa)
-21 550
29 574
33 425
6 200
Indeksi 2009
100
337
355
229
Indeksi 2010
-73
100
113
21
Investoinnit (tuhatta euroa)
46 087
18 230
7 633
10 712
Indeksi 2009
100
40
17
23
Indeksi 2010
253
100
42
59
Investointien tuotto
-6,9 %
9,6 %
13,3 %
-11,5 %
Indeksi 2009
100
339
393
66
Indeksi 2010
-72
100
139
- 120
Lähde: unionin tuottajien kyselyvastaukset
(255)
Otokseen valittujen unionin tuottajien kannattavuus määritettiin ilmaisemalla samankaltaisen tuotteen myynnistä etuyhteydettömille asiakkaille unionissa saatu nettovoitto ennen veroja prosentteina tämän myynnin liikevaihdosta.
(256)
Vuonna 2009 useimmille otokseen valituille unionin tuottajille aiheutui tappioita, jotka - kuten D jakson 7 kohdassa selitettiin - johtuivat pääasiassa siitä, että ne aloittivat samankaltaisen tuotteen tuotannon tuolloin. Vuonna 2010 keskimääräinen voitto oli jo 8,31 prosenttia. Kannattavuus laski tämän jälkeen hieman vuonna 2011, kun tuettu tuonti alkoi lisääntyä. Tuotannonalalle aiheutui merkittäviä tappioita tutkimusajanjaksolla eli pudotusta oli 276,6 prosenttia vuoteen 2011 verrattuna.
(257)
Nettokassavirta eli otokseen valittujen unionin tuottajien kyky rahoittaa itse toimintaansa putosi huomattavasti (81 prosenttia) vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä. Se lisääntyi vähitellen vuodesta 2010 ja kasvoi yleisesti ottaen tarkastelujaksolla.
(258)
Investointien tuotto ilmaistiin voittoprosenttina investointien nettokirjanpitoarvosta.
(259)
Taulukosta 10 käy ilmi, että vuoden 2009 käynnistysvaiheen jälkeen, jolloin tuotannonala teki suuria investointeja samankaltaiseen tuotteeseen, investoinnit vähenivät jatkuvasti vuosien 2009 ja 2011 välillä ja kasvoivat sitten tutkimusajanjaksolla. Investoinnit pysyivät kuitenkin alhaisella tasolla tutkimusajanjaksolla verrattuna vuoden 2009 tasoihin. Tutkimusajanjaksolla tehdyt investoinnit liittyivät lähinnä tutkimukseen ja kehittämiseen sekä tuotantoteknologian ja -prosessien parantamiseen ja ylläpitämiseen tehokkuuden parantamiseksi. Tuotannonala investoi tällä kaudella etenkin uusiin tuotelajeihin, joita ei tuoda Kiinasta ja jotka vaativat paljon tutkimusta ja innovointia.
(260)
Investointien tuotto sitä vastoin pieneni 34 prosenttia vuosien 2009 ja 2012 välillä. Se kuitenkin kasvoi jatkuvasti ennen tutkimusajanjaksoa eli se kasvoi 293 prosenttia vuosien 2009 ja 2011 välillä mutta putosi 186 prosenttia tutkimusajanjaksolla verrattuna vuoteen 2011. Vuonna 2012 tapahtunut pudotus on loogista seurausta siitä, että unionin tuotannonala oli tappiollinen tutkimusajanjaksolla.
(261)
Pääoman saannin osalta todettiin, että unionin tuotannonalan kyky kerryttää samankaltaisen tuotteen osalta käteisvaroja heikkeni jatkuvasti, minkä vuoksi unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne huononi.
8. Vahinkoa koskevat päätelmät
(262)
Unionin tuotannonalan tilanteen analyysi osoittaa useimpien vahinkoindikaattoreiden selvästi heikkenevän suuntauksen. Yleisesti kasvavan kulutuksen yhteydessä kokonaistuotanto kasvoi tarkastelujaksolla. Vaikka myyntimäärä kasvoi, unionin tuotannonalan markkinaosuus kutistui tarkastelujaksolla, mikä johtui kulutuksen voimakkaammasta kasvusta kyseisellä jaksolla. Keskimääräiset myyntihinnat putosivat jyrkästi tarkastelujaksolla, mikä vaikutti negatiivisesti kaikkiin taloudellista suorituskykyä koskeviin indikaattoreihin, kuten kannattavuuteen, kassavirtaan, investointien tuottoon ja pääoman saamiseen.
(263)
Tarkastelujaksolla unionin tuotannonalan kokonaismyyntimäärä kasvoi. Unionin tuotannonalan myyntimäärän kasvuun liittyi kuitenkin keskimääräisten myyntihintojen sekä sen markkinaosuuden merkittävä lasku.
(264)
Edellä esitetyn perusteella tutkimuksessa vahvistettiin erityisesti, että unionin tuotannonalan myyntihinnat olivat alle tuotantokustannusten tutkimusajanjaksolla, millä on negatiivista vaikutusta unionin tuotannonalan kannattavuuteen, joka päätyikin merkittävästi negatiiviselle tasolle tutkimusajanjaksolla.
(265)
Tuotantokapasiteetti kehittyi kuitenkin positiivisesti vuoden 2009 ja tutkimusajanjakson välillä. Vaikka investoinnit vähenivät vuoden 2009 ja tutkimusajanjakson välillä, ne kasvoivat vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä. Tämä johtuu siitä, että kuten D jakson 7.4 kohdassa selitettiin, otokseen valitut yritykset jatkoivat investointeja samankaltaiseen tuotteeseen muun muassa keskittymällä tuotelajeihin markkinasektoreilla, joilla ei ole vielä näiden tuotelajien vientiä asianomaisesta maasta ja jotka edellyttävät paljon tutkimusta ja innovointia. Samalla on ilmeistä, että unionin tuotannonalan on myös pystyttävä tuottamaan ja myymään suuria määriä perustuotelajeja (jotka kilpailevat tällä hetkellä Kiinasta tulevan tuetun tuonnin kanssa), jotta ne voivat pienentää kiinteitä kustannuksia ja saavuttaa mittakaavaetuja.
(266)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan viranomaiset väittivät, että komission arviointi on epäjohdonmukainen, koska siinä todetaan, että investoinnit tehtiin pääasiassa T&K-toimintaan mutta väitetään myös, että kapasiteettia lisättiin tutkimusajanjaksolla kysynnän kasvamista ennakoiden. Nämä seikat eivät ole epäjohdonmukaisia vaan toisiaan täydentäviä: investoinnit uusiin tuotelajeihin samalla kaudella johtavat väistämättä myös kapasiteetin kasvuun. Vaikka tällaiset investoinnit kasvattivatkin unionin tuotannonalan kustannuksia, ne ovat myös merkittävä indikaattori siitä, että tuotannonala tekee parhaansa pysyäkseen kilpailukykyisenä.
(267)
Näin ollen voidaan päätellä, että unionin tuotannonalalle aiheutui merkittävää vahinkoa tutkimusajanjaksolla mutta se myös aktiivisesti etsi tapoja vähentää altistumistaan tarkasteltavana olevan tuotteen tuetulle tuonnille kehittämällä innovatiivisia tuotteita, joita asianomaisesta maasta ei vielä tuoda.
(268)
Edellä esitetyn perusteella päätellään, että unionin tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
E. SYY-YHTEYS
(269)
Perusasetuksen 8 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaisesti tutkittiin, oliko asianomaisesta maasta tuleva tuettu tuonti aiheuttanut unionin tuotannonalalle vahinkoa siinä määrin, että sitä voidaan pitää merkittävänä. Muita tuetun tuonnin ohella tiedossa olevia tekijöitä, jotka olisivat samaan aikaan voineet aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle, tutkittiin sen varmistamiseksi, ettei niiden mahdollisesti aiheuttamaa vahinkoa olisi pidetty tuetusta tuonnista johtuvana.
1. Tuetun tuonnin vaikutukset
(270)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että tuettu tuonti lisääntyi tarkastelujaksolla: sen määrä kasvoi 596 prosenttia ja markkinaosuus 366 prosenttia. Sen vuoksi vahvistetaan, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin sekä määrä että markkinaosuus lisääntyivät huomattavasti tarkastelujaksolla. Tuetun tuonnin lisääntymisen ja unionin tuotannonalan markkinaosuuden pienenemisen välillä oli olemassa selvä ajallinen yhteys. Toisin sanoen tuonti kasvoi paljon nopeammin kuin unionin markkinat, ja unionin tuottajat menettivät markkinaosuuttaan Kiinasta tulevalle tuetulle tuonnille. Tutkimuksessa vahvistettiin myös, että kuten D jakson 4.2 kohdassa mainittiin, tuettu tuonti alitti unionin tuotannonalan hinnat tutkimusajanjaksolla.
(271)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että tuetun tuonnin hinnat laskivat 27,2 prosenttia tarkastelujaksolla, ja tämä johti vieläkin suurempiin eroihin unionin tuottajien hintojen ja vientiä harjoittavien tuottajien hintojen välillä. Vastatakseen tähän merkittävään hintapaineeseen unionin tuotannonala toteutti mittavia toimia pienentääkseen tuotantokustannuksiaan. Pyrkimyksistä huolimatta Kiinasta tulevan tuonnin poikkeuksellisen alhaiset hinnat pakottivat unionin tuotannonalan alentamaan myyntihintojaan kannattamattomalle tasolle. Vuoden 2009 käynnistysvaiheen jälkeen unionin tuottajat saavuttivat vakaan voittotason vuosina 2010 ja 2011. Tutkimusajanjaksolla unionin tuottajille kuitenkin aiheutui merkittäviä tappioita.
(272)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen useat asianomaiset osapuolet kiistivät komission päätelmän, jonka mukaan unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon ja Kiinasta tulevan tuetun tuonnin välillä on syy-yhteys. Ne väittivät, että vahingon ja asianomaisesta maasta tulevan tuonnin lisääntymisen välillä ei ole ajallista yhteyttä. Tämä johtuu siitä, että vuosien 2009 ja 2011 välillä Kiinasta tuleva tuonti lisääntyi merkittävästi. Lisäksi Kiinasta tulevan tuonnin keskimääräinen hinta vuonna 2011 oli 4,96 EUR/m2 eli lähes sama kuin vuonna 2012 (4,38 EUR/m2).
(273)
Samojen osapuolten mukaan päätelmä, jonka mukaan unionin tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtui kiinalaisesta tuonnista vuonna 2012, on ristiriidassa komission sen havainnon kanssa, että kiinalaisella tuonnilla ei väitetysti ollut mitään negatiivista vaikutusta edeltävänä vuotena etenkään unionin tuotannonalan voittomarginaaliin, vaikka keskimääräinen tuontihinta olikin hyvin samanlainen.
(274)
Osapuolet väittivät myös, että aiheutuneen merkittävän vahingon ja kiinalaisen tuetun tuonnin välistä ajallista yhteyttä ei voida arvioida koko tarkastelujakson ajalta vuodesta 2009 tutkimusajanjakson loppuun asti ottamatta huomioon tällä kaudella havaittuja muita suuntauksia.
(275)
Tarkastelujakson alusta tutkimusajanjakson loppuun tuonti lisääntyi 596 prosenttia ja sen markkinaosuus kasvoi 321 prosenttia. Tuontihinnat laskivat 27,2 prosenttia tarkastelujaksolla.
(276)
On totta, että unionin tuotannonalan voittomarginaali vuonna 2011 oli vain hieman alempi kuin vuonna 2010 siitä huolimatta, että Kiinasta tulevan tuonnin määrä kasvoi voimakkaasti jo vuonna 2011. Aurinkopaneeleissa käytettävän lasin kulutus unionissa kasvoi kuitenkin merkittävästi vuonna 2011 eli 20,4 prosenttia vuosien 2010 ja 2011 välillä, kun taas Kiinasta tulevan tuonnin määrä kasvoi 150 prosenttia samalla kaudella. Tutkimusajanjaksolla kulutus kyllä putosi hieman enemmän kuin 19 prosenttia, mutta Kiinasta tulevan tuonnin määrä kasvoi edelleen yli 35 prosentilla. Tämä osoittaa selvästi, että unionin tuotannonalalle tutkimusajanjaksolla aiheutunut merkittävä vahinko ja Kiinasta tulevan tuetun tuonnin voimakas kasvu osuivat ajallisesti yhteen. On myös loogista, että kestää jonkin aikaa, ennen kuin kasvaneen tuetun tuonnin negatiiviset vaikutukset kohdistuvat unionin tuottajiin (esim. asiakkaiden menetys, tappiot, investointien tuoton ja kassavirran väheneminen). Sen vuoksi väite hylätään.
(277)
Komissio analysoi myös muita suuntauksia tarkastelujaksolla. Se, että unionin tuotannonala tosiaan oli kannattava vielä vuonna 2011, vaikka kiinalainen tuonti kasvoikin silloin jo voimakkaasti, ei vaikuta siihen päätelmään, että tutkimusajanjaksolla unionin tuotannonalalle aiheutunut merkittävä vahinko ja Kiinasta tulevan tuetun tuonnin jatkuva kasvu osuivat ajallisesti yhteen.
(278)
Kun tutkimusajanjaksolla kulutus putosi hieman enemmän kuin 19 prosenttia, kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat
a)
kasvattivat markkinaosuuttaan 12,4 prosenttiyksikköä verrattuna vuoteen 2011, kun taas unionin tuotannonalan markkinaosuus putosi 12,3 prosenttiyksikköä;
b)
lisäsivät Kiinasta tulevan tuonnin määrää yli 35 prosenttia, kun taas unionin tuotannonalan myynti putosi 32 prosenttia; ja
c)
alensivat entisestään jo hyvin alhaisia vientihintojaan yli 10 prosenttia ja alittivat unionin tuotannonalan hinnat jopa 26,7 prosentilla ja vaikuttivat näin unionin tuotannonalalle tutkimusajanjaksolla aiheutuneisiin tappioihin.
(279)
Edellä esitetyn analyysin perusteella komissio päättelee, että tuetun tuonnin esiintyminen ja sen markkinaosuuden huomattava kasvu hinnoilla, joka alittavat jatkuvasti unionin tuotannonalan hinnat, ovat syynä unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon.
2. Muiden tekijöiden vaikutukset
2.1 Kolmansista maista tuleva tuonti
(280)
Muista kolmansista maista tulevan tuonnin määrä kehittyi seuraavasti tarkastelujaksolla:
Taulukko 11
Tuonti kolmansista maista (1 000 m2)
Kolmannet maat
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Määrä (m2)
700
886
1 287
1 023
Indeksi
100
127
184
146
Markkinaosuus
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Indeksi
100
74
90
88
Keskimääräinen hinta (euroa/m2)
10,50
10,09
9,60
8,40
Indeksi
100
96
91
80
Lähde: Glass for Europe ja valitus
(281)
Muista kolmansista maista tulevan tuonnin määrä tarkastelujaksolla kasvoi 46 prosenttia noudatellen unionin kulutuksen kasvua. Niiden markkinaosuus pieneni hieman (3,7 %) tutkimusajanjaksolla verrattuna vuoteen 2011 mutta pysyi kaiken kaikkiaan vakaana tarkastelujaksolla. Kiinan jälkeen toiseksi suurin viejä on Turkki, jonka jälkeen tulee Intia.
(282)
Kaikista kolmansista maista tulevasta tuonnista saatavilla olevat tiedot osoittavat, että keskimääräinen tuontihinta oli korkeampi kuin Kiinasta tulevan tuonnin keskimääräinen hinta. Tämä koskee myös tarkasteltavana olevan tuotteen tiettyjen tuotelajien yksikköhintoja. Toisaalta kolmansista maista tulevan tuonnin hinnat olivat samanlaisia tai korkeampia kuin unionin tuotannonalan keskimääräiset hinnat.
(283)
Kun otetaan huomioon kolmansista maista tuleva vähäinen tuontimäärä ja tuonnin markkinaosuus sekä hintataso, komissio päättelee, että kolmansista maista tuleva tuonti ei poistanut syy-yhteyttä tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
2.2 Unionin tuotannonalan vientitoiminta
(284)
Otokseen valittujen unionin tuottajien vientimäärä kehittyi seuraavasti tarkastelujaksolla:
Taulukko 12
Otokseen valittujen unionin tuottajien vientitoiminta
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Vientimyynnin arvo (tuhatta euroa)
19 313
19 814
27 419
7 001
Indeksi
100
103
142
36
Vientimyynnin määrä (1 000 m2)
1 460
1 713
2 708
760
Indeksi
100
117
185
52
Keskimääräinen hinta (euroa/m2)
13,22
11,56
10,12
9,21
Indeksi
100
87
77
70
Lähde: unionin tuottajien kyselyvastaukset
(285)
Otokseen valittujen unionin tuottajien vientimyynti kasvoi vuosien 2009 ja 2011 välillä mutta putosi äkillisesti tutkimusajanjaksolla 74 prosenttia arvon ja 71,9 prosenttia määrän osalta. Otokseen valittujen kiinalaisten viejien vastausten perusteella vaikuttaa siltä, että tämä johtuu kiinalaisen viennin erittäin alhaisista hinnoista unionin tuotannonalan tärkeimmissä vientikohteissa (eli Yhdysvalloissa ja Kanadassa).
(286)
Otokseen valittujen unionin tuottajien vientimyynnin osuus niiden kokonaismyyntimäärästä vuonna 2009 (käynnistysvaiheessa) oli 20 prosenttia, vuonna 2010 11 prosenttia ja huippuvuonna 2011 vain 14 prosenttia. Vuonna 2012 osuus laski edelleen 5 prosenttiin.
(287)
Unionin markkinat, jotka ovat yhdet maailman suurimmista, ovat unionin tuotannonalan tärkeimmät markkinat, eivätkä kolmansien maiden markkinat. Koska aurinkopaneeleissa käytettävä lasi on suhteellisen raskasta ja särkyvää, mistä aiheutuu lisäkustannuksia kun sitä kuljetetaan pitkiä matkoja (särkymis- ja korroosiovaaran vuoksi). Tutkimuksessa vahvistettiin myös, että vientituloksen heikkeneminen johtuu pääasiassa kiinalaisen viennin alhaisten hintojen aiheuttamasta kilpailusta myös kolmansien maiden markkinoilla. Sen vuoksi komissio ei voi päätellä, että otokseen valittujen unionin tuottajien vientituloksen heikkeneminen olisi poistanut syy-yhteyden tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
(288)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen useat osapuolet kiistivät komission päätelmät, joiden mukaan otokseen valittujen unionin tuottajien vientimyynnin pudotus tutkimusajanjaksolla johtui todennäköisimmin kiinalaisen viennin erittäin alhaisista hinnoista unionin tuotannonalan tärkeimmissä vientikohteissa (eli Yhdysvalloissa ja Kanadassa). Ne pitivät päätelmää perusteettomana, koska markkinoilla esiintyi kiinalaista vientiä myös vuonna 2011, minkä vuoksi ei ole mitään syytä, miksi sillä olisi ollut vaikutusta vain vuonna 2012. Ne olivat myös sitä mieltä, että todellinen syy unionin tuotannonalan vähäiseen vientimyyntiin oli se, että tuotannonala ei ollut kilpailukykyinen, ja kun hinnat maailmanmarkkinoilla putosivat, unionin tuotannonala ei säilynyt kilpailukykyisenä. Osapuolet väittivät, että tämän vuoksi unionin tuotannonalan vientimyynnin väheneminen tutkimusajanjaksolla pahensi sille aiheutunutta vahinkoa.
(289)
Komissio hylkää väitteet seuraavista syistä. Unionin tuotannon pääasialliset markkinat ovat edelleen unionin markkinat eivätkä kolmansien maiden markkinat. Etäälle kuljetuksista syntyneet lisäkustannukset (särkymis- ja korroosiovaaran vuoksi) voidaan myös kompensoida vain, jos hintataso kolmansissa maissa on riittävän korkea. Tämä edellytys ei näytä täyttyvän. Otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien kyselylomakevastauksista saatujen komission käytettävissä olevien tietojen perusteella kiinalaisen viennin hinnat unionin tuotannonalan tärkeimpiin vientikohteisiin olivat erittäin alhaiset ja laskivat edelleen tutkimusajanjaksolla vuoteen 2011 verrattuna. Tämä osoittaa, että unionin tuotannonalan heikentynyt vientitulos johtuu pääasiassa kiinalaisen viennin yhä alemmista hinnoista, myös kolmansien maiden markkinoilla, kuten tutkimuksessa vahvistettiin.
(290)
Samat osapuolet väittivät myös, että tutkimus koski unionin markkinoita eikä siinä arvioitu väitettyä epätervettä hinnoittelua kolmansien maiden markkinoilla.
(291)
Lisäksi väitteen mukaan EU:n toimielinten päätelmissä - vaikka ne olisivatkin oikeita - katsottiin muiden tekijöiden aiheuttama vahinko unioniin suuntautuvan tuetun tuonnin aiheuttamaksi. Näin ollen väitetty matalin hinnoin tai tuetusti tapahtunut vienti Kiinasta kolmansiin maihin ei ollut tuettua tuontia EU:hun, ja sitä voidaan pitää muuna tekijänä, jonka vahingollisia vaikutuksia ei voida pitää tuetun tuonnin aiheuttamina.
(292)
Komissio hylkää tämän väitteen. Se ei tutkinut, tapahtuiko Kiinasta kolmansiin maihin suuntautunut vienti polkumyyntihinnoin ja/tai tuetuin hinnoin. Se vain vahvisti kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hintojen - jotka saatiin otokseen valituilta vientiä harjoittavilta tuottajilta - perusteella, että hinnat ovat laskeneet koko ajan viime vuosina.
(293)
Samalla tavoin komissio analysoi Kiinasta kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hinnan alenemista erillisenä tekijänä eikä katsonut sen johtuvan unioniin suuntautuvasta tuetusta tuonnista. Tätä seikkaa käytettiin vain mahdollisena selityksenä sille, miksi unionin tuotannonalan vienti sen tärkeimmille kolmansien maiden markkinoille väheni, kun otetaan huomioon, että nämä markkinat eivät olleet eivätkä ole koskaan olleetkaan unionin tuotannonalan päämarkkinat. Unionin tuotannonalan myynnistä yli 85 prosenttia tapahtui myös huippuvuosina 2010 ja 2011 unionin markkinoilla.
(294)
Sen vuoksi komissio päättelee, että otokseen valittujen unionin tuottajien vientituloksen heikkeneminen ei voi poistaa syy-yhteyttä tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
2.3 Kulutuksen ja kapasiteetin kehitys
(295)
Kuten D jakson 3 kohdassa mainittiin, unionin kulutus kasvoi vuoden 2009 ja tutkimusajanjakson välillä 65 prosenttia. Se oli huipussaan vuonna 2011, jolloin se kasvoi 105 prosenttia vuoteen 2009 verrattuna. Unionin tuotannonala ei kuitenkaan pystynyt hyödyntämään tätä kulutuksen kasvua täysin. Sen myynti kasvoi merkittävästi vuoteen 2011 asti, mutta kasvu oli hitaampaa kuin markkinoiden kasvu. Sen jälkeen myynti laski tutkimusajanjaksolla. Sen markkinaosuus pieneni jatkuvasti tarkastelujaksolla ja putosi 25,7 prosenttia tutkimusajanjaksolla verrattuna vuoteen 2009 (-15,8 prosenttia vuoteen 2011 verrattuna). Kiinan markkinaosuus ja myyntimäärä sitä vastoin kasvoivat huomattavasti silloinkin, kun kulutus väheni vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä, eli kasvua oli 68,4 prosenttia vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä ja kaiken kaikkiaan 321 prosenttia koko jaksolla. Kiinasta tuleva tuonti kasvoi tarkastelujaksolla 596 prosenttia.
(296)
Koska unionin kulutus kasvoi tarkastelujaksolla, sen kehitys vahvistaa syy-yhteyttä kasvaneen tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välillä eikä itsessään ole syy unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon. Lisäksi tutkimusajanjaksollakin, jolloin kulutus väheni, kiinalainen tuettu tuonti pystyi edelleen kasvattamaan markkinaosuuttaan unionin tuotannonalan vahingoksi.
(297)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen useat osapuolet väittivät, että unionin tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtui unionin kulutuksen vähenemisestä. Tämä on väitteen mukaan ainoa tekijä, joka vaikutti vähenevän ensimmäistä kertaa vuonna 2012 ja johon vahinko voidaan kohtuudella yhdistää, kun taas Kiinasta tuleva tuonti alkoi jo vuonna 2011 hinnoilla, jotka vastasivat vuoden 2012 hintoja.
(298)
Vuonna 2012 kulutus tosiaan väheni verrattuna edeltäviin vuosiin. Komission analyysi kuitenkin kattaa kauden tarkastelujakson alusta vuonna 2009 tutkimusajanjakson päättymiseen asti, ja tällä kaudella unionin kulutus kasvoi kaikkiaan 65 prosenttia. Tarkastelujaksolla unionin tuotannonalan markkinaosuus väheni koko ajan merkittävästi eli 25,7 prosenttia, kun taas kiinalaisen tuonnin markkinaosuus kasvoi 321 prosenttia. Kiinalainen tuonti kasvoi tarkastelujaksolla 596 prosenttia.
(299)
Lisäksi unionin kulutus oli tutkimusajanjaksolla vielä vastaavalla tasolla kuin vuonna 2010, ja kuten taulukossa 10 esitetään, unionin tuotannonala sai kohtuullisen voiton vuonna 2010. Sen vuoksi unionin kulutuksen väheneminen tutkimusajanjaksolla ei itsessään voinut johtaa unionin tuotannonalalle tutkimusajanjaksolla aiheutuneisiin tappioihin. Lisäksi unionin tuotannonalan markkinaosuus pieneni 26,6 prosenttia vuosien 2010 ja 2012 välillä, kun taas kiinalaisen tuonnin markkinaosuus kasvoi 318 prosenttia samalla kaudella. Jos unionin tuotannonalalle aiheutunut vahinko olisi johtunut kulutuksen vähenemisestä tutkimusajanjaksolla, vähenemisen olisi pitänyt vaikuttaa myös kiinalaiseen tuontiin. Näin ei kuitenkaan selvästi ollut. Kiinalaisen tuonnin sekä määrä että markkinaosuus päinvastoin kasvoivat merkittävästi tutkimusajanjaksolla.
(300)
Edellä esitetyn perusteella komissio hylkää tämän väitteen. Sen vuoksi komissio päättelee, että kulutuksen väheneminen tutkimusajanjaksolla ei voinut poistaa syy-yhteyttä tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
(301)
Unionin tuotannonalan tuotantokapasiteetin kasvu (ks. taulukko 4) noudatteli selkeästi unionin kulutuksen kasvun suuntausta vuoden 2011 loppuun asti. Tutkimuksessa kävi ilmi, että pääsyynä tuotantokapasiteetin 12,5 prosentin kasvuun vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä oli yhden yrityksen tulo aurinkopaneeleissa käytettävän lasin markkinoille. Kaikkien muiden markkinoilla olevien yritysten tuotantokapasiteetti laski hieman samalla kaudella. Tämän vuoksi yleinen suuntaus unionin tuotannonalan kapasiteetin kehityksessä noudatteli yleisesti unionin kulutuksen kehitystä. Näin ollen komissio katsoo, että unionin tuotannonalan korkea tuotantokapasiteetti, joka oli korkea jo tarkastelujakson alussa ja pysyi korkeana tutkimusajanjakson aikana, ei voinut poistaa syy-yhteyttä tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
(302)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen useat osapuolet väittivät, että komissio oli jättänyt ottamatta huomioon väitetyn ylikapasiteetin vahingon merkittävänä syynä. Kapasiteetin kasvu tarkastelujaksolla ei ollut väitteen mukaan perusteltua kulutuksen kasvun perusteella, koska unionin tuotannonalan tuotantokapasiteetin ja kulutuksen välillä oli jatkuvasti valtava ero, mikä osapuolten mukaan ei ole taloudellisesti kannattavaa. Niiden mukaan vielä se, että markkinoille tuli uusi tuottaja vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson päättymisen välillä, vaikutti aiheutuneeseen vahinkoon, koska se lisäsi kilpailua kotimarkkinoilla.
(303)
Osapuolet väittivät lisäksi, että unionin kulutuksen vähenemisen, tuotantokapasiteetin lisääntymisen ja vientimyynnin laskun tuloksena kapasiteetin käyttöaste oli alhainen. Tämä alhainen kapasiteetin käyttöaste aiheutti korkeat kiinteät kustannukset, jotka osapuolten mukaan vaikuttivat vakavasti aurinkopaneeleissa käytettävän lasin unionin tuotannonalaan.
(304)
Komissio huomauttaa, että unionin koko tuotannonalan kapasiteetti on jatkuvasti ollut korkeampi kuin unionin kokonaiskulutus koko tarkastelujakson ajan. Tämä ei kuitenkaan estänyt otokseen valittuja unionin tuotannonalan yrityksiä saamasta voittoa kahtena vuonna ennen tutkimusajanjaksoa, ja niille aiheutui merkittävä -14,5 prosentin tappio vasta tutkimusajanjaksolla.
(305)
Lisäksi otokseen valittujen unionin tuottajien kapasiteetti kasvoi vain 4 prosenttia vuosien 2010 ja 2011 välillä ja 2,6 prosenttia vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä niin, että vuoden 2010 ja tutkimusajanjakson välillä kasvua tapahtui yhteensä vain vaatimattomat 6,7 prosenttia.
(306)
Kulutuksen ja kapasiteetin välinen ero esiintyi näin ollen koko tarkastelujakson ajan eikä - vaikka se olikin hieman suurempi tutkimusajanjaksolla - voi selittää otokseen valittujen yritysten valtavia tappioita tutkimusajanjaksolla. Tämän vuoksi komissio hylkää väitteen, jonka mukaan unionin tuotannonalan kapasiteetti ei ole taloudellisesti kannattavalla tasolla.
(307)
Väitteestä, jonka mukaan vuonna 2012 markkinoille tullut uusi toimija vaikutti unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon, komissio toteaa, että uuden toimijan, jolla kylläkin oli paljon käytössä olevaa kapasiteettia, tuotanto- ja myyntimäärä oli tutkimusajanjaksolla erittäin vähäinen, noin 2 prosenttia EU:n kokonaismyynnistä. Tämän vuoksi sen markkinoille tulolla ei juuri ollut vaikutusta unionin tuotannonalan tulokseen kokonaisuudessaan, paitsi että se paisutti merkittävästi unionin tuotannonalan kapasiteettia ja kapasiteetin käyttöastetta koskevia tietoja. Ilman tämän yrityksen tietoja kaikkien muiden unionin tuottajien kapasiteetti itse asiassa supistui vuosien 2011 ja 2012 välillä.
(308)
Tutkimuksessa ei myöskään vahvistettu, että kiinteät kustannukset vaikuttaisivat merkittävästi aurinkopaneeleissa käytettävää lasia tuottavaan alaan. Otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset kiinteät kustannukset olivat 25-35 prosenttia tuotannon kokonaiskustannuksista tutkimusajanjaksolla. Edeltävinä vuosina (2010 ja 2011) kiinteiden kustannusten prosenttiosuus oli hieman pienempi mutta edelleen samaa luokkaa. Tämä osoittaa selvästi, että tutkimusajanjakson korkealla kapasiteetilla oli ilmeinen vaikutus tuotantokustannuksiin, mutta vaikutus ei ollut merkittävä eikä voi selittää tutkimusajanjaksolla syntyneitä suuria tappioita etenkään verrattuna edeltävinä vuosina saatuihin voittoihin. Lisäksi otokseen valittujen unionin tuottajien kapasiteetin käyttöaste pieneni edeltäviin vuosiin verrattuna mutta oli edelleen 65 prosenttia tutkimusajanjaksolla.
(309)
Analyysissään komissio on ottanut huomioon myös sen, että käytössä olevaa kapasiteettia voidaan mukauttaa sellaisen muuntyyppisen lasin tuotantoon, joka ei kuulu tämän tutkimuksen piiriin. Myös tämän tekijän vuoksi komissio ei ole samaa mieltä asianomaisen osapuolen arviosta, jonka mukaan käytössä oleva suuri kapasiteetti ei ole taloudellisesti kannattavaa.
(310)
Edellä esitetyn perusteella komissio hylkää osapuolten esittämät väitteet ja toistaa, että kulutuksen, kapasiteetin ja kapasiteetin käyttöasteen kehitys tarkastelujaksolla - analysoituna sekä erikseen että kumulatiivisesti - ei ole sellaista, että se poistaisi syy-yhteyden unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon ja tuetun tuonnin väliltä.
2.4 Aurinkosähkömoduulien kehityssuuntaukset
(311)
Komission käytettävissä olevien tietojen (20) mukaan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin myynnistä noin 80-85 prosenttia suuntautuu aurinkosähkömoduulien tuottajille (kiteisestä piistä valmistetut aurinkosähkömoduulit ja ohutkalvotekniikkaan perustuvat aurinkosähkömoduulit) ja noin 15-20 prosenttia lämmintä vettä tuottavien litteiden lämmönkeräinten tuottajille. Aurinkosähkömoduuleissa havaituilla suuntauksilla on näin ollen merkittävää vaikutusta aurinkopaneeleissa käytettävän lasin kulutukseen.
(312)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen kaksi osapuolta väitti, että unionin tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtui tarkasteltavana olevan tuotteen kulutuksen kehityksen lisäksi myös aurinkosähkömoduulien kulutuksen vähenemisestä ja tuotannonalan kärsimistä tappioista vuoden 2011 lopussa ja vuoden 2012 alussa. Aurinkopaneelien tuottajien taloudellisen ahdingon vaikutus aurinkopaneeleissa käytettävän lasin markkinoilla alkoi väitteen mukaan näkyä vuoden 2011 lopulla ja vuonna 2012 näiden kahden seikan välisen välttämättömän viiveen vuoksi.
(313)
Aurinkosähkömoduulien kulutus kasvoi jatkuvasti samalla kaudella eli vuosina 2009-2012, ja vaikka kulutus laski vuonna 2012, sen taso pysyi 221 prosenttia korkeammalla kuin vuonna 2009 ja 44 prosenttia korkeammalla kuin vuonna 2010. (21) Lisäksi vahvistettiin, että vaikka moduulien kysynnän unionissa synnyttivät alun perin taloudellisen tuen järjestelmät, pääasiassa syöttötariffit, ei voida päätellä, että syöttötariffien leikkaukset (vuoden 2011 lopulla ja vuoden 2012 alussa) olisivat poistaneet syy-yhteyden tuetun tuonnin ja aiheutuneen vahingon väliltä. (22) Tämä johtuu siitä, että aurinkosähkömoduulien kysyntä pysyi suhteellisen korkeana samalla kaudella eli vuosina 2009-2012.
(314)
Tämän vuoksi aurinkosähkömoduulien kulutus ja näin myös aurinkopaneeleissa käytettävän lasin kysyntä pysyivät korkeana tarkastelujaksolla. Hienoista laskua vuonna 2012 ei voida pitää itsessään tekijänä, joka poistaisi Kiinasta tulevan tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välille vahvistetun syy-yhteyden.
(315)
Koska aurinkosähkömoduulien kysyntä pysyi suhteellisen suurena kaudella 2009-2012 ja aurinkopaneeleissa käytettävän lasin kysyntä kasvoi 65 prosenttia samalla kaudella, vuoden 2011 lopulla/vuoden 2012 alussa tapahtuneen aurinkosähkömoduulien tuottajien taloudellisen tilanteen heikkenemisen vaikutusta aurinkopaneeleissa käytettävän lasin kulutukseen ei voida itsessään pitää tekijänä, joka poistaa syy-yhteyden Kiinasta tulevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon väliltä.
(316)
Edellä esitetyn perusteella komissio vahvistaa, että aurinkosähkömoduulien kulutuksen kehittymistä ei voida itsessään pitää tekijänä, joka poistaa syy-yhteyden Kiinasta tulevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon väliltä.
3. Päätelmät
(317)
Tutkimuksessa tuli esiin syy-yhteys unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon ja Kiinasta tulevan tuetun tuonnin välillä. Komissio tarkasteli vahingon muita mahdollisia syitä, kuten tuontia muista kolmansista maista, unionin tuotannonalan vientitulosta ja joidenkin tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjien kulutuksessa, tuotantokapasiteetissa tai markkinatilanteessa tapahtuneita muutoksia. Minkään niistä - erikseen tai yhdessä - ei havaittu olevan sellainen, että se poistaisi vahvistetun syy-yhteyden Kiinasta tulevan tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
(318)
Edellä esitetyn analyysin perusteella, jossa on asianmukaisesti erotettu toisistaan yhtäältä kaikkien tiedossa olevien tekijöiden vaikutukset unionin tuotannonalan tilanteeseen ja toisaalta tuetun tuonnin vahingolliset vaikutukset, päätellään näin ollen, että asianomaisesta maasta tuleva tuettu tuonti on aiheuttanut unionin tuotannonalalle perusasetuksen 8 artiklan 6 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
(319)
Tutkimusajanjakson jälkeen useat aurinkopaneeleissa käytettävän lasin unionin tuottajat ovat julkisesti ilmoittaneet tuotantotoiminnan lopettamisesta, minkä vuoksi merkittävä toimintakapasiteetti on muuttunut käyttämättömäksi kapasiteetiksi. Tämä vahvistaa edelleen edellä esitettyä syy-yhteyttä ja osoittaa musertavan vaikutuksen, joka tuetulla tuonnilla on unionin tuotannonalaan.
F. UNIONIN ETU
(320)
Perusasetuksen 31 artiklan mukaisesti komissio tutki, olisiko vahingollista tuettua tuontia koskevista päätelmistä huolimatta selvästi unionin edun vastaista ottaa toimenpiteet käyttöön tässä tapauksessa. Unionin etua määritettäessä arvioitiin kaikki asiaan liittyvät etunäkökohdat, kuten unionin tuotannonalan sekä tarkasteltavana olevan tuotteen tuojien, raaka-ainetoimittajien ja käyttäjien edut.
1. Unionin tuotannonalan etu
(321)
Unionin tuotannonala työllisti suoraan noin 860 henkeä tutkimusajanjaksolla samankaltaisen tuotteen tuotannossa ja myynnissä. Tutkimuksessa vahvistettiin, että unionin tuotannonala on kärsinyt merkittävää vahinkoa asianomaisesta maasta tulevan tuetun tuonnin takia tutkimusajanjakson aikana. Joidenkin unionin tuottajien on jo täytynyt sulkea tuotantolaitoksensa, ja jotkin muut ovat joutuneet maksukyvyttömyystilanteeseen. (23) Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, on erittäin todennäköistä, että unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne heikkenee edelleen.
(322)
Tasoitustullien käyttöönoton odotetaan poistavan vahingollisen tuetun tuonnin kauppaa vääristävät vaikutukset ja palauttavan unionin markkinoille toimivat kilpailuedellytykset, jolloin unionin tuotannonala voi mukauttaa samankaltaisen tuotteen hinnat vastaamaan tuotantokustannuksia ja parantaa näin kannattavuuttaan. Voidaan myös olettaa, että toimenpiteiden käyttöönotto tarjoaisi unionin tuotannonalalle tilaisuuden saada takaisin ainakin osa tarkastelujaksolla menetetystä markkinaosuudesta, mikä parantaisi sen taloudellista tilannetta.
(323)
Unionin tuotannonalalla pitäisi lisäksi olla paremmat mahdollisuudet saada pääomaa ja tehdä lisäinvestointeja tutkimus- ja kehittämistoimintaan ja innovointiin aurinkopaneeleihin käytettävän lasin markkinoilla.
(324)
On myös todennäköistä, että unionin tuottajat, joiden oli lopetettava tuotanto kiinalaisen tuetun tuonnin aiheuttaman paineen vuoksi, voivat aloittaa liiketoimintansa uudelleen. Tässä skenaariossa turvattaisiin nykyiset työpaikat, minkä lisäksi se tarjoaisi kohtuulliset mahdollisuudet tuotannon lisälaajennuksiin ja työllisyyden kasvuun.
(325)
Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, odotettavissa on markkinaosuuden lisämenetyksiä ja unionin tuotannonalan kannattavuuden heikkeneminen edelleen. Tämä olisi kestämätöntä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Seurauksena olisi, että niiden useiden unionin tuottajien lisäksi, joiden on jo täytynyt poistua markkinoilta, muutkin tuottajat voisivat joutua maksukyvyttömyystilaan; lyhyellä/keskipitkällä aikavälillä tämä johtaisi todennäköisesti unionin tuotannonalan häviämiseen, millä olisi merkittävä vaikutus nykyisiin työpaikkoihin.
(326)
Sen vuoksi päätellään, että tasoitustoimenpiteiden käyttöönotto olisi unionin tuotannonalan edun mukaista.
2. Etuyhteydettömien tuojien ja kauppiaiden etu
(327)
Kahden yhteistyössä toimineen tuojan liiketoiminta muodostui pääasiassa tarkasteltavana olevan tuotteen kaupasta. Molemmat hankkivat tarkasteltavana olevaa tuotetta eri lähteistä eivätkä siis pelkästään Kiinasta vaan myös unionista ja kolmansista maista.
(328)
Väitettiin, että tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevien toimenpiteiden käyttöönotto vaikuttaisi negatiivisesti tuojien liiketoimintaan. On otettava huomioon, että tullin käyttöönoton ei pitäisi johtaa kaiken Kiinasta tulevan tuonnin loppumiseen. Vaikka voidaankin odottaa, että toimenpiteiden käyttöönotolla saattaa olla negatiivisia vaikutuksia pelkästään tai pääasiassa Kiinasta tuovien tuojien taloudelliseen tilanteeseen, tuojien voidaan odottaa olevan joustavia ja vaihtavan hankintalähteitään tarpeen mukaan, kun otetaan huomioon mahdollisuus hankkia muista kolmansista maista.
(329)
Sen vuoksi päätellään, että ehdotetun tasoisten toimenpiteiden käyttöönotolla voi olla negatiivista vaikutusta tarkasteltavana olevan tuotteen etuyhteydettömiin tuojiin mutta että sen vaikutuksia lieventää se seikka, että tuojat ja kauppiaat voivat käyttää muita hankintalähteitä, kuten kolmansia maita ja unionin tuotannonalaa, jolla on kapasiteettia lisätä tuotantoaan, eivätkä nämä vaikutukset missään tapauksessa ole suuremmat kuin positiiviset vaikutukset muihin osapuoliin.
3. Raaka-ainetoimittajien etu
(330)
Tutkimuksessa ei toiminut yhteistyössä yhtään raaka-ainetoimittajaa. Koska näiltä toimittajilta ei saatu tietoja, ei ollut näyttöä siitä, että toimenpiteiden käyttöönotto olisi näiden osapuolten etujen vastaista.
4. Käyttäjien etu
(331)
Kaikki vastanneet käyttäjät ovat aurinkosähkömoduulien ja/tai lämpökeräinten tuottajia. Kolme käyttäjää kannatti tasoitustullien käyttöönottoa ja väitti, että unionin tuotannonala tuottaa parempilaatuista aurinkopaneeleissa käytettävää lasia, jota kiinalaiset yritykset eivät aina pysty toimittamaan. Kolme muuta käyttäjää sitä vastoin vastusti tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoa. Ne katsoivat, että tasoitustullien käyttöönotolla olisi negatiivisia vaikutuksia niiden liiketoimintaan. Ne odottivat, että ne eivät pysty siirtämään hintojen nousua loppukuluttajien kannettavaksi aurinkosähkömoduuliteollisuuden heikon tilanteen vuoksi.
(332)
Käyttäjien toimittamien tietojen mukaan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin osuus aurinkosähkömoduulien kokonaiskustannuksista on vain noin 6-8 prosenttia. Näin ollen aurinkopaneeleissa käytettävä lasi muodostaa vain vähäisen osan aurinkosähkömoduulien kustannuksista ja lopullisesta arvosta. Lisäksi voidaan arvioida, että jos Kiinasta peräisin olevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnissa otetaan käyttöön tasoitustullit, vaikutus aurinkosähkömoduulien kokonaiskustannuksiin olisi alle 1 prosentti. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että yhteistyössä toimineet käyttäjät ostavat merkittäviä määriä aurinkopaneeleissa käytettävää lasia unionin tuottajilta.
(333)
Mahdollinen tasoitustullien käyttöönotto mitä todennäköisimmin nostaa hieman aurinkosähkömoduulien tuotantopanosten hintoja, mutta verrattuna tilanteeseen ilman tulleja, ei odoteta, että niillä olisi merkittävää negatiivista vaikutusta unionin aurinkosähkömoduuliteollisuuden kustannuksiin ja loppuhintoihin.
(334)
Lisäksi joillakin käyttäjillä on jo muita hankintalähteitä, kuten Turkki ja Intia, joihin tasoitustullien käyttöönotto ei vaikuta negatiivisesti. Muut käyttäjät voivat ryhtyä hankkimaan myös muista hankintalähteistä, joko kolmansista maista tai unionin tuotannonalalta.
(335)
Edellä esitetyn perusteella komissio hylkää joidenkin käyttäjien esittämät väitteet, joissa vastustettiin toimenpiteiden käyttöönottoa.
5. Kilpailunäkökohdat
(336)
Yksi tuoja väitti, että koska jotkin unionin tuottajat osallistuivat tasolasin (aurinkopaneeleissa käytettävä lasi on osa sitä) maailmanlaajuiseen kartelliin ja joutuivat vuonna 2007 maksamaan Euroopan komission määräämiä sakkoja, ne käyttävät tasoitustullia välineenä korvatakseen tappioita, joita niille aiheutui kartellisakoista ja markkinaosuuden menetyksestä unionissa. Jos lisäksi unionin markkinoille pääsyä rajoitetaan tasoitustulleilla, unionin tuottajilla on suurempi kannustin osallistua kartelliin tai muuhun kilpailun vastaiseen käytäntöön sellaisten tuotteiden, kuten kodinsisustustuotteiden osalta, joilla on vähäistä määrällistä vipuvaikutusta unionissa.
(337)
Nämä väitteet olisi hylättävä. Ensinnäkin kartellin toiminta lakkasi vuonna 2007. Sen vuoksi kartellin vaikutuksilla menneisyydessä ei ollut vaikutusta tuotannonalaan tarkastelujaksolla. Toiseksi kartelliin ei osallistunut yksikään otokseen valituista unionin tuottajista eikä yksikään nykyisistä unionin tuottajista, joiden myyntimäärä on suurin. Kolmanneksi tasoitustullien mahdollisen käyttöönoton ei odoteta vaikuttavan mitenkään unionin tuotannonalan kilpailukäyttäytymiseen, koska se ei muuta unionin markkinoiden rakennetta ja yrityksillä on yleinen velvollisuus noudattaa sovellettavia unionin ja kansallisia kilpailusääntöjä riippumatta siitä, otetaanko tulleja käyttöön vai ei.
(338)
Eräs tuoja väitti myös, että tullien käyttöönotolla olisi negatiivinen vaikutus aurinkopaneeleissa käytettävän lasin heijastusta vähentävien pinnoitteiden unionin markkinoihin. Unionin tuottajat hallitsevat väitteen mukaan näitä markkinoita, jotka tuoja yksilöi liitännäismarkkinoiksi, ja toimenpiteiden käyttöönotto vahvistaisi niiden asemaa heijastusta vähentävien pinnoitteiden kilpailevien toimittajien haitaksi. Lisäksi todettiin, että tuojilla oli vaikeuksia saada tilauksia unionin tuottajilta tai saada tällaiset tilaukset toimitettua kohtuullisessa ajassa ja kohtuullisin hinnoin.
(339)
Heijastusta vähentävien pinnoitteiden markkinat ovat osa tutkimusta eivätkä kyseessä ole liitännäismarkkinat. Tutkimuksessa kävi ilmi, että unionin tuottajat olivat tutkimusajanjaksolla edelleen - huolimatta veloittamistaan suhteellisen korkeista hinnoista - tällä markkinasektorilla kilpailukykyisiä, koska markkinoilla pidetään niiden pinnoitettuja tuotteita laadultaan parempina. Mitään näyttöä ei kuitenkaan toimitettu siitä, että unionin tuotannonala ei pystyisi vastaamaan heijastusta vähentävällä materiaalilla pinnoitetun aurinkopaneelilasin mahdollisesti kasvavaan kysyntään. Näin ollen väite olisi hylättävä.
(340)
Väitteistä, joiden mukaan unionin tuottajat ovat kieltäytyneet tekemästä tilauksia tai toimittamasta ajoissa kohtuuhinnoin, voidaan todeta, että kukin tuottaja voi täysin itsenäisesti päättää liiketoimintastrategiastaan, kunhan tuottaja tai tuottajat eivät hallitse yksin tai yhdessä markkinoita. Unionin markkinoilla on riittävästi kilpailua, jotta on mahdollista vaihtaa ja/tai käyttää monia eri tavarantoimittajia. Tämän vuoksi tämäkin väite olisi hylättävä.
6. Unionin etua koskevat päätelmät
(341)
Edellä esitetyn perusteella pääteltiin, että kun otetaan huomioon kaikki eri etunäkökohdat kokonaisuudessaan, unionin edun vuoksi on syytä ottaa käyttöön lopulliset toimenpiteet Kiinasta peräisin olevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnissa.
G. TASOITUSTOIMENPITEET
(342)
Tukea, vahinkoa, syy-yhteyttä ja unionin etua koskevat päätelmät huomioon ottaen olisi otettava käyttöön lopulliset tasoitustoimenpiteet, jotta tuettu tuonti ei pääsisi aiheuttamaan enempää vahinkoa unionin tuotannonalalle.
1. Vahingon korjaava taso
(343)
Näiden toimenpiteiden tasoa määritettäessä otettiin huomioon todetut tukimarginaalit ja unionin tuottajille aiheutuneen vahingon korjaamiseksi tarvittavan tullin määrä ylittämättä todettuja tukimarginaaleja.
(344)
Vahingollisen tuetun tuonnin vaikutukset poistavan tullin määrää laskettaessa katsottiin, että toimenpiteiden olisi oltava sellaisia, että unionin tuotannonala voisi niiden ansiosta kattaa tuotantokustannuksensa ja saada sellaisen myyntivoiton (ennen veroja), jonka tällainen tuotannonala voisi kohtuudella saada samankaltaisen tuotteen myynnistä unionissa tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa eli ilman tuetun tuonnin vaikutusta.
(345)
Voittomarginaalia, joka edustaa 8,3 prosentin osuutta liikevaihdosta, voidaan pitää sellaisena sopivana vähimmäismääränä, jonka unionin tuotannonalan voitaisiin odottaa saavan ilman vahingollista tuettua tuontia. Voittomarginaali perustuu otokseen valittujen unionin tuottajien vuonna 2010 saamaan keskimääräiseen voittoon, kun tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti oli vielä vähäistä eikä ollut vääristänyt vielä tavanomaisia kilpailuolosuhteita.
(346)
Tämän perusteella unionin tuotannonalalle laskettiin samankaltaisen tuotteen vahinkoa aiheuttamaton hinta. Vahinkoa aiheuttamaton hinta saatiin lisäämällä edellä mainittu 8,3 prosentin voittomarginaali otokseen valittujen unionin tuottajien tuotantokustannuksiin tutkimusajanjaksolla.
(347)
Tarvittava hinnankorotus määritettiin sitten vertaamalla otokseen valittujen yhteistyössä toimineiden kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien painotettua keskimääräistä tuontihintaa, joka vahvistettiin hinnan alittavuutta koskevissa laskelmissa ja jota oikaistiin tuontikustannusten ja tullien huomioon ottamiseksi, ja otokseen valittujen unionin tuottajien unionin markkinoilla myymän samankaltaisen tuotteen painotettua keskimääräistä vahinkoa aiheuttamatonta hintaa tutkimusajanjaksolla. Vertailun tuloksena saatu hintaero ilmaistiin sitten prosentteina painotetusta keskimääräisestä CIF-tuontiarvosta.
(348)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi osapuoli vastusti tavoitevoittona käytettyä voittomarginaalia. Se väitti, että komission pitäisi ottaa huomioon kaikki muutkin tekijät, jotka vaikuttivat kannattavuuteen tutkimusajanjaksolla. Sen mukaan kohtuullinen tavoitevoitto olisi enintään 5 prosenttia.
(349)
Komissio hylkää väitteen seuraavista syistä. Käytetty tavoitevoitto ei perustu arvioon vaan unionin tuotannonalan tosiasiallisesti saamaan voittoon ennen kiinalaisen tuetun tuonnin vääristämää kilpailua. Komissio pitää voittoa kohtuullisena ja on ottanut myös huomioon, että markkinatilanne ei ollut merkittävästi erilainen verrattuna tutkimusajanjaksoon, ellei kiinalaisen tuetun tuonnin vaikutusta oteta huomioon. Osapuolen väite, jonka mukaan kulutus vuonna 2010 oli paljon suurempi kuin vuonna 2012, on virheellinen. Kuten E jakson 2.3 kohdassa esitetään, kulutus vuonna 2010 oli samalla tasolla kuin vuonna 2012. Vuonna 2010 unionin tuotannonala lisäksi kasvatti kapasiteettiaan voidakseen vastata odotettuun kysynnän suureen kasvuun, ja tämä vaikutti negatiivisesti sen kannattavuuteen kyseisenä vuotena. Ehdotettu 5 prosentin tavoitevoitto on täysin mielivaltainen, koska se ei perustu mihinkään tietoihin eikä laskelmiin, minkä vuoksi se hylätään.
2. Toimet
(350)
Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että Kiinasta peräisin olevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnissa olisi otettava käyttöön lopullinen tasoitustulli perusasetuksen 15 artiklan mukaisesti tuki- ja vahinkomarginaaleista alemman suuruisina, alhaisemman tullin säännön mukaisesti. Tässä tapauksessa tullin olisi oltava todettujen tukimarginaalien suuruinen.
(351)
Koska kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien yhteistyöaste oli korkea, ”kaikkia muita yrityksiä” koskeva tulli asetettiin otokseen valittuihin tai tutkimuksessa yhteistyössä toimiviin yrityksiin sovellettavan korkeimman tullin tasolle. Kaikkien muiden yritysten tullia sovelletaan niihin yrityksiin, jotka eivät toimineet tutkimuksessa yhteistyössä.
(352)
Liitteessä lueteltujen yhteistyössä toimineiden mutta otoksen ulkopuolisten kiinalaisten yritysten lopullinen tulli on asetettu otokseen valittujen yritysten painotetun keskimääräisen tullin tasolle.
(353)
Edellä esitetyn perusteella kyseiset tullit otetaan käyttöön seuraavassa esitetyn suuruisina:
Yrityksen nimi
Tukimarginaali
Vahinkomarginaali
Tasoitustulli
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
39,3 %
3,2 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
26,2 %
17,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
42,1 %
12,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
17,1 %
16,7 %
Muut liitteessä I luetellut yhteistyössä toimivat yritykset
12,4 %
33,2 %
12,4 %
Kaikki muut yritykset
17,1 %
42,1 %
17,1 %
(354)
Edellä esitetyt tasoitustoimenpiteet vahvistetaan arvotullien muodossa eli suhteessa tuonnin arvoon.
(355)
Tässä asetuksessa vahvistetut yrityskohtaiset tasoitustullit määritettiin tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat otokseen valittujen yritysten tilannetta tutkimuksen aikana, ja niiden osalta käyttöön otettujen tullien keskiarvoa sovelletaan yhteistyössä toimineisiin yrityksiin, joita ei valittu otokseen.
(356)
Kyseisiä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevaa, ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia) yksinomaan asianomaisesta maasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yritystä ei ole erikseen mainittu 1 artiklassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
(357)
Kaikki näiden yksilöllisten tasoitustullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt pyynnöt) on toimitettava viipymättä komissiolle, ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot, erityisesti tiedot, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Asetusta muutetaan tarvittaessa saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle.
(358)
Tasoitustullin moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi jäännöstullia olisi sovellettava sekä yhteistyöstä kieltäytyneisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin että niihin tuottajiin, jotka eivät harjoittaneet vientiä unioniin tutkimusajanjakson aikana, paitsi jos ne tekivät yhteistyötä tutkimuksessa.
(359)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä väitti, että polkumyynnin ja tukien vastaiset arvotullit eivät ole tehokkaita, ja pyysi komissiota ottamaan toimenpiteet käyttöön vähimmäistuontihinnan muodossa. Myös useat käyttäjät ehdottivat vähimmäistuontihinnan käyttöä. Osapuolten esittämät perusteet ja syyt, miksi komissio hylkäsi nämä pyynnöt, esitetään komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 470/2014 (24) johdanto-osan 144-168 kappaleessa, jäljempänä ’lopullinen polkumyyntiasetus’.
(360)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen kolme otokseen valittua vientiä harjoittavaa tuottajaa sekä Henan Yuhua tarjosivat hintasitoumuksia vähimmäistuontihintojen muodossa. Komissio hylkäsi ehdotetut sitoumukset lopullisen polkumyyntiasetuksen johdanto-osan 172-179 kappaleessa esitetyistä syistä.
(361)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat perusasetuksen 25 artiklan 1 kohdalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen tasoitustulli tuotaessa Kiinasta peräisin olevaa aurinkopaneeleissa käytettävää lasia, joka on karkaistua tasomaista soodakalkkilasia, jonka rautapitoisuus on alle 300 ppm, aurinkoenergian läpäisyaste yli 88 % (mitattuna olosuhteissa AM1,5 300-2 500 nm), lämmönkestävyys 250 °C (mitattuna EN 12150 -standardin mukaan), lämpöshokinkestävyys Δ 150 K (mitattuna EN 12150 -standardin mukaan) ja jonka mekaaninen lujuus on vähintään 90 N/mm2 (mitattuna EN 1288-3 -standardin mukaan) ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin ex 7007 19 80. Aurinkopaneeleissa käytettävä pinnoitettu (yksipuolisesti tai kaksipuolisesti pinnoitettu) lasi kuuluu Taric-koodiin 7007198019 ja aurinkopaneeleissa käytettävä pinnoittamaton lasi kuuluu Taric-koodiin 7007198011.
2. Vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava tasoitustulli on taulukossa lueteltujen yritysten tuottaman 1 kohdassa kuvatun tuotteen osalta seuraava:
Yritys
Tasoitustulli
Taric-lisäkoodi
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
B946
Muut liitteessä I luetellut yhteistyössä toimivat yritykset
12,4 %
Kaikki muut yritykset
17,1 %
B999
3. Edellä 2 kohdassa mainituille yrityksille määritetyn yksilöllisen tasoitustullin soveltaminen edellyttää, että jäsenvaltioiden tulliviranomaisille esitetään pätevä kauppalasku, joka täyttää liitteessä II säädetyt vaatimukset. Jos tällaista kauppalaskua ei esitetä, sovelletaan ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Kun jokin uusi Kiinan kansantasavallassa toimiva vientiä harjoittava tuottaja toimittaa komissiolle riittävää näyttöä siitä, että:
-
se ei vienyt unioniin asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa kuvattua tuotetta tutkimusajanjakson (1 päivästä tammikuuta 201231 päivään joulukuuta 2012) aikana,
-
se ei ole etuyhteydessä yhteenkään Kiinan kansantasavallassa toimivaan viejään tai tuottajaan, johon sovelletaan tällä asetuksella käyttöön otettuja toimenpiteitä,
-
se on tosiasiallisesti vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin toimenpiteiden perustana olevan tutkimusajanjakson jälkeen tai sillä on peruuttamaton sopimusvelvoite merkittävän tuotemäärän viemiseksi unioniin,
edellä olevaa 1 artiklan 2 kohtaa voidaan muuttaa lisäämällä uusi vientiä harjoittava tuottaja yhteistyössä toimineisiin mutta otoksen ulkopuolisiin yrityksiin, johon voidaan näin ollen soveltaa painotettua keskimääräistä 12,4 prosentin tullia.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 13 päivänä toukokuuta 2014.