KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 240/2014
af 7. januar 2014
om den europæiske adfærdskodeks for partnerskab inden for rammerne af de europæiske struktur- og investeringsfonde
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (1), særlig artikel 5, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Formålet med denne forordning er at fastsætte bestemmelser om en europæisk adfærdskodeks med henblik på at støtte medlemsstaterne med tilrettelæggelsen af partnerskaber i forbindelse med partnerskabsaftaler og programmer, der modtager støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF), Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EMFF). Fondene fungerer nu under en fælles ramme og kaldes »de europæiske struktur- og investeringsfonde« (i det følgende benævnt »ESI-fondene«).
(2)
Partnerskaber er et veletableret princip i gennemførelsen af ESI-fondene. Partnerskab indebærer et tæt samarbejde mellem offentlige myndigheder, økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter samt organer, der repræsenterer civilsamfundet på nationalt, regionalt og lokalt plan i hele programcyklussen, der består af forberedelse, gennemførelse, overvågning og evaluering.
(3)
De valgte partnere bør være de mest repræsentative for de relevante interessenter. Udvælgelsesprocedurerne bør være gennemsigtige og tage hensyn til de forskellige institutionelle og retlige rammer i medlemsstaterne og deres nationale og regionale kompetencer.
(4)
Partnerne bør omfatte offentlige myndigheder, økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter samt organer, der repræsenterer civilsamfundet, herunder miljøpartnere, lokalsamfundsbaserede og frivillige organisationer, der i væsentligt omfang kan påvirke eller blive væsentligt berørt af gennemførelsen af partnerskabsaftalen og programmerne. Der bør især fokuseres på at inddrage grupper, som kan blive påvirket af programmerne, men som har svært ved at påvirke dem, især de mest sårbare og marginaliserede grupper, som har størst risiko for forskelsbehandling eller social udstødelse, især handicappede, indvandrere og romaer.
(5)
Ved udvælgelsen af partnere er det nødvendigt at tage hensyn til forskellene mellem partnerskabsaftaler og programmer. Partnerskabsaftaler dækker alle de ESI-fonde, der yder støtte til hver medlemsstat, mens programmer kun henviser til de ESI-fonde, der yder tilskud til dem. Partnerne i partnerskabsaftalerne bør være de partnere, der er relevante i lyset af den planlagte anvendelse af alle ESI-fondene, mens det med hensyn til programmerne er tilstrækkeligt, at partnerne er relevante i lyset af den planlagte anvendelse af de ESI-fonde, der yder tilskud til programmet.
(6)
Partnerne bør inddrages i udarbejdelsen og gennemførelsen af partnerskabsaftalerne og programmerne. Med henblik herpå er det nødvendigt at fastlægge de vigtigste principper og god praksis for rettidig, meningsfyldt og gennemsigtig høring af partnerne om analyse af de udfordringer og behov, der skal findes en løsning på, udvælgelse af de mål og prioriteter, der skal løse dem, og de koordineringsstrukturer og aftaler om flerniveaustyring, der er nødvendige for effektiv gennemførelse af de forskellige politikker.
(7)
Partnerne bør være repræsenteret i programmernes overvågningsudvalg. Bestemmelserne om medlemskab og udvalgsprocedurer har til hensigt at fremme kontinuitet og ejerskab over programlægningen og gennemførelsen samt en tilrettelæggelse af arbejdet, som er klar og gennemsigtig, såvel som rettidighed og ikke-forskelsbehandling.
(8)
Gennem aktiv deltagelse i overvågningsudvalgene bør partnerne inddrages i vurderingen af resultaterne for de forskellige prioriteter, de relevante rapporter om programmerne og, hvis det er relevant, indkaldelser af forslag.
(9)
Effektivt partnerskab bør lettes ved at hjælpe de relevante partnere med at styrke deres institutionelle kapacitet med henblik på udarbejdelsen og gennemførelsen af programmerne.
(10)
Kommissionen bør lette udvekslingen af god praksis, styrke den institutionelle kapacitet og formidling af relevante resultater mellem medlemsstaterne, forvaltningsmyndighederne og partnernes repræsentanter ved at oprette et praksisfællesskab om partnerskab, der omfatter alle ESI-fondene.
(11)
Partnernes rolle i gennemførelsen af partnerskabsaftalerne og partnerskabernes resultater og effektivitet i programmeringsperioden bør vurderes af medlemsstaterne.
(12)
For at støtte medlemsstaterne i tilrettelæggelsen af partnerskabet bør Kommissionen fremlægge eksisterende eksempler på bedste praksis i medlemsstaterne -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Ved denne forordning oprettes den europæiske adfærdskodeks for partnerskab i forbindelse med partnerskabsaftaler og programmer, der modtager støtte fra de europæiske struktur- og investeringsfonde.
KAPITEL II
DE VIGTIGSTE PRINCIPPER VEDRØRENDE GENNEMSIGTIGE PROCEDURER FOR IDENTIFIKATION AF RELEVANTE PARTNERE
Artikel 2
Partnernes repræsentativitet
Medlemsstaterne sikrer, at de partnere, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013, er de mest repræsentative for interessenterne og er udpeget som behørigt bemyndigede repræsentanter under hensyntagen til deres kompetencer, evne til at deltage aktivt og passende repræsentationsniveau.
Artikel 3
Identifikation af relevante partnere til partnerskabsaftalen
1. For så vidt angår partnerskabsaftalen identificerer medlemsstaterne de relevante partnere blandt mindst følgende:
a)
de kompetente regionale og lokale myndigheder, bymyndigheder og andre offentlige myndigheder, herunder:
i)
regionale myndigheder, nationale repræsentanter for lokale myndigheder og lokale myndigheder, der repræsenterer de største byer og byområder, hvis kompetencer er forbundet med den planlagte anvendelse af ESI-fondene
ii)
nationale repræsentanter for højere læreanstalter, uddannelses- og efteruddannelsesudbydere og forskningscentre i lyset af den planlagte anvendelse af ESI-fondene
iii)
andre nationale offentlige myndigheder, der har ansvaret for anvendelsen af horisontale principper, jf. artikel 4-8 i forordning (EU) nr. 1303/2013, i lyset af den planlagte anvendelse af ESI-fondene og særligt de organer for fremme af ligebehandling, som er fastsat i overensstemmelse med Rådets direktiv 2000/43/EF (2), Rådets direktiv 2004/113/EF (3) og Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2006/54/EF (4)
b)
økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter, herunder:
i)
nationalt anerkendte arbejdsmarkedsorganisationer, navnlig generelle tværfaglige organisationer og sektororganisationer, hvis sektorer er forbundet med den planlagte anvendelse af ESI-fondene
ii)
nationale handelskamre og erhvervsorganisationer, der repræsenterer erhvervsgrenenes almene interesser, i lyset af den planlagte anvendelse af ESI-fondene, og med henblik på at sikre en ligelig repræsentation af store, mellemstore og små virksomheder og mikrovirksomheder samt repræsentanter for den sociale økonomi
c)
organer, der repræsenterer civilsamfundet, såsom miljøpartnere, ikke-statslige organisationer og organer med ansvar for fremme af social inklusion, ligestilling mellem kønnene og ikke-forskelsbehandling, herunder
i)
organer, der arbejder inden for områder, som har tilknytning til den planlagte anvendelse af ESI-fondene og anvendelsen af horisontale principper, jf. artikel 4-8 i forordning (EU) nr. 1303/2013, på grundlag af deres repræsentativitet og under hensyntagen til geografisk og tematisk dækning, forvaltningskapacitet, ekspertise og innovative fremgangsmåder
ii)
andre organisationer eller grupper, der berøres i væsentlig grad eller i væsentlig grad kan blive berørt af gennemførelsen af ESI fondene, især grupper med risiko for at blive udsat for forskelsbehandling og social udstødelse.
2. Hvis offentlige myndigheder, økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter samt organer, der repræsenterer civilsamfundet, har oprettet en organisation til at samle deres interesser for at lette deres deltagelse i partnerskabet (paraplyorganisation), kan de udpege en enkelt repræsentant til at fremlægge paraplyorganisationens synspunkter i partnerskabet.
Artikel 4
Identifikation af relevante partnere til programmer
1. For så vidt angår de enkelte programmer identificerer medlemsstaterne de relevante partnere blandt mindst følgende:
a)
de kompetente regionale og lokale myndigheder, bymyndigheder og andre offentlige myndigheder, herunder:
i)
regionale myndigheder, nationale repræsentanter for lokale myndigheder og lokale myndigheder, der repræsenterer de største byer og byområder, hvis kompetencer er forbundet med den planlagte anvendelse af de ESI-fonde, der bidrager til programmet
ii)
nationale eller regionale repræsentanter for højere læreanstalter, uddannelses- og efteruddannelsesudbydere, rådgivningstjenester og forskningscentre i lyset af den planlagte anvendelse af ESI-fondene
iii)
andre offentlige myndigheder med ansvar for anvendelsen af de horisontale principper, jf. artikel 4-8 i forordning (EU) nr. 1303/2013, i lyset af den planlagte anvendelse af de ESI-fonde, der bidrager til programmet, og især de organer for fremme af ligebehandling, der er etableret i overensstemmelse med direktiv 2000/43/EF, direktiv 2004/113/EF og direktiv 2006/54/EF
iv)
andre organer på nationalt, regionalt eller lokalt plan og myndigheder, der repræsenterer de områder, hvor integrerede territoriale investeringer og lokale udviklingsstrategier, der finansieres af programmet, gennemføres
b)
økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter, herunder:
i)
nationalt eller regionalt anerkendte arbejdsmarkedsorganisationer, navnlig generelle tværfaglige organisationer og sektororganisationer, hvis sektorer er forbundet med den planlagte anvendelse af de ESI-fonde, der bidrager til programmet
ii)
nationale eller regionale handelskamre og erhvervsorganisationer, der repræsenterer erhvervsgrenenes almene interesser, med henblik på at sikre en ligelig repræsentation af store, mellemstore og små virksomheder og mikrovirksomheder samt repræsentanter for den sociale økonomi
iii)
andre lignende organer på nationalt eller regionalt plan
c)
organer, der repræsenterer civilsamfundet, såsom miljøpartnere, ikke-statslige organisationer og organer med ansvar for fremme af social inklusion, ligestilling mellem kønnene og ikke-forskelsbehandling, herunder
i)
organer, der arbejder inden for områder, som har tilknytning til den planlagte anvendelse af de ESI-fonde, der bidrager til programmet og til anvendelsen af horisontale principper, jf. artikel 4-8 i forordning (EU) nr. 1303/2013, på grundlag af deres repræsentativitet og under hensyntagen til geografisk og tematisk dækning, forvaltningskapacitet, ekspertise og innovative fremgangsmåder
ii)
organer, der repræsenterer de i artikel 34, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013 omhandlede lokale aktionsgrupper
iii)
andre organisationer eller grupper, der berøres i væsentlig grad eller i væsentlig grad kan blive berørt af gennemførelsen af ESI-fondene, især grupper med risiko for at blive udsat for forskelsbehandling og social udstødelse.
2. For så vidt angår programmerne for europæisk territorialt samarbejde kan medlemsstaterne i partnerskabet inddrage:
i)
europæiske grupper for territorialt samarbejde, der opererer inden for det respektive grænseoverskridende eller tværnationale programområde
ii)
myndigheder eller organer, der er involveret i udarbejdelsen eller gennemførelsen af en makroregional strategi eller en havområdestrategi i programområdet, herunder koordinatorerne for de prioriterede områder for makroregionale strategier.
3. Hvis offentlige myndigheder, økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter samt organer, der repræsenterer civilsamfundet, har oprettet en paraplyorganisation, kan de udpege en enkelt repræsentant til at fremlægge paraplyorganisationens synspunkter i partnerskabet.
KAPITEL III
DE VIGTIGSTE PRINCIPPER OG GOD PRAKSIS FOR INDDRAGELSEN AF RELEVANTE PARTNERE I UDARBEJDELSEN AF PARTNERSKABSAFTALEN OG PROGRAMMERNE
Artikel 5
Høring af relevante partnere ved udarbejdelsen af partnerskabsaftalen og programmerne
1. For at sikre gennemsigtig og effektiv inddragelse af relevante partnere hører medlemsstaterne og forvaltningsmyndighederne dem om processen og tidsplanen for udarbejdelsen af partnerskabsaftalen og programmerne. I den forbindelse skal medlemsstaterne holde dem fuldt orienteret om indholdet og eventuelle ændringer af indholdet.
2. Med hensyn til høring af relevante partnere skal medlemsstaterne tage hensyn til behovet for:
a)
rettidig fremlæggelse af og let adgang til relevante oplysninger
b)
tilstrækkelig tid til at analysere og kommentere vigtige forberedende dokumenter og udkast til partnerskabsaftalen og til programmer
c)
tilgængelige kanaler, gennem hvilke partnerne kan stille spørgsmål, yde bidrag og blive underrettet om, hvordan deres forslag er blevet taget i betragtning
d)
formidling af høringsresultaterne.
3. For så vidt angår programmerne for udvikling af landdistrikterne skal medlemsstaterne tage hensyn til den rolle, som de nationale landdistriktsnetværk, der er oprettet i overensstemmelse med artikel 54 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 (5), kan spille ved inddragelse af relevante partnere.
4. Hvis der er indgået formelle aftaler mellem de forskellige myndighedsniveauer under nationalt plan, skal medlemsstaten tage hensyn til disse aftaler om flerniveaustyring i overensstemmelse med dens institutionelle og retlige rammer.
Artikel 6
Udarbejdelsen af partnerskabsaftalen
Medlemsstaterne inddrager de relevante partnere i overensstemmelse med deres institutionelle og retlige rammer i udarbejdelsen af partnerskabsaftalen, særlig vedrørende:
a)
analysen af skævheder, udviklingsbehov og vækstpotentiale med henvisning til de tematiske mål, herunder dem, der er omfattet af de relevante landespecifikke henstillinger
b)
sammendrag af forhåndsbetingelser i programmerne og de vigtigste resultater af forhåndsevalueringerne af partnerskabsaftalen, der gennemføres på medlemsstatens initiativ
c)
udvælgelsen af de tematiske mål, den vejledende fordeling af støtten fra ESI-fondene og de vigtigste forventede resultater
d)
listen over programmer og de mekanismer på nationalt og regionalt plan, der skal sikre koordinering mellem ESI-fondene og andre EU-finansieringsinstrumenter og nationale finansieringsinstrumenter samt Den Europæiske Investeringsbank
e)
de ordninger, der skal sikre en integreret tilgang til anvendelsen af ESI-fonde til den territoriale udvikling i byområder, landdistrikter, kystområder og fiskeriområder og områder med særlige territoriale karakteristika
f)
de ordninger, der skal sikre en integreret tilgang med henblik på at håndtere de specifikke behov i de geografiske områder, som er mest berørt af fattigdom, og hos de målgrupper, som har størst risiko for forskelsbehandling eller social udstødelse, med særligt fokus på marginaliserede samfund
g)
gennemførelsen af de horisontale principper i artikel 5, 7 og 8, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Artikel 7
Oplysninger om inddragelsen af relevante partnere i partnerskabsaftalen
Medlemsstaterne fastsætter mindst følgende oplysninger for partnerskabsaftalen:
a)
listen over partnere, som deltager i udarbejdelsen af partnerskabsaftalen
b)
de foranstaltninger, der træffes for at sikre partnernes aktive deltagelse, herunder foranstaltninger med hensyn til tilgængelighed, navnlig for personer med handicap
c)
partneres rolle i udarbejdelsen af partnerskabsaftalen
d)
resultaterne af høringen med partnerne og en beskrivelse af dens merværdi i udarbejdelsen af partnerskabsaftalen.
Artikel 8
Udarbejdelse af programmer
Medlemsstaterne inddrager de relevante partnere i overensstemmelse med deres institutionelle og retlige rammer i udarbejdelsen af programmerne, særlig vedrørende:
a)
analyse og identifikation af behov
b)
fastlæggelse eller udvælgelse af prioriteringer og tilknyttede specifikke mål
c)
tildeling af midler
d)
fastlæggelse af programmernes specifikke indikatorer
e)
gennemførelsen af de horisontale principper i artikel 7 og 8 i forordning (EU) nr. 1303/2013
f)
overvågningsudvalgets sammensætning.
Artikel 9
Oplysninger om inddragelsen af relevante partnere i programmerne
Medlemsstaterne fastsætter mindst følgende oplysninger for programmerne:
a)
de foranstaltninger, der træffes for at inddrage de relevante partnere i udarbejdelsen af programmerne og ændringer heraf
b)
de planlagte foranstaltninger, der skal sikre partnernes deltagelse i gennemførelsen af programmerne.
KAPITEL IV
GOD PRAKSIS VEDRØRENDE FORMULERING AF REGLERNE FOR MEDLEMSKAB OG INTERNE PROCEDURER I OVERVÅGNINGSUDVALG
Artikel 10
Regler om medlemskab af overvågningsudvalget
1. Ved formuleringen af reglerne for medlemskab af overvågningsudvalget tager medlemsstaterne hensyn til inddragelse af partnere, der har været involveret i udarbejdelsen af programmerne, og søger at fremme ligestilling mellem kønnene og ikke-forskelsbehandling.
2. Hvad angår overvågningsudvalg for europæiske territoriale samarbejdsprogrammer kan partnerne repræsenteres af paraplyorganisationer på EU-plan eller tværnationalt plan for tværregionale og tværnationale samarbejdsprogrammer. Medlemsstaterne kan inddrage partnere i overvågningsudvalgets forberedelser, især gennem deres deltagelse i koordinationsudvalg på nationalt plan i de deltagende medlemsstater.
Artikel 11
Overvågningsudvalgets forretningsorden
Ved udarbejdelsen af forretningsordenen tager overvågningsudvalgene hensyn til følgende elementer:
a)
medlemmernes stemmerettigheder
b)
mødeindkaldelser og fremsendelse af dokumenter, hvilket generelt skal ske mindst 10 arbejdsdage i forvejen
c)
systemer for offentliggørelse og tilgængelighed af forberedende dokumenter, der sendes til overvågningsudvalgene
d)
proceduren for vedtagelse, offentliggørelse og tilgængelighed af referater
e)
systemet for etablering af arbejdsgrupper under overvågningsudvalgene samt deres aktiviteter
f)
bestemmelserne om interessekonflikter for partnere, der er involveret i overvågning, evaluering og indkaldelser af forslag
g)
betingelserne, principperne og ordningerne for refusionsregler, kapacitetsopbygningsmuligheder og anvendelse af teknisk bistand.
KAPITEL V
DE VIGTIGSTE PRINCIPPER OG GOD PRAKSIS FOR INDDRAGELSEN AF RELEVANTE PARTNERE I UDARBEJDELSEN AF INDKALDELSER AF FORSLAG, STATUSRAPPORTER OG FOR OVERVÅGNING OG EVALUERING AF PROGRAMMER
Artikel 12
Forpligtelser vedrørende databeskyttelse, fortrolighed og interessekonflikter
Medlemsstaterne sikrer, at partnere, der er involveret i udarbejdelsen af indkaldelser af forslag, statusrapporter og i overvågningen og evalueringen af programmerne, er klar over deres forpligtelser vedrørende databeskyttelse, fortrolighed og interessekonflikter.
Artikel 13
Inddragelsen af relevante partnere i udarbejdelsen af indkaldelser af forslag
Forvaltningsmyndighederne træffer relevante foranstaltninger med henblik på at undgå potentielle interessekonflikter ved inddragelse af relevante partnere i udarbejdelsen af indkaldelser af forslag eller i deres vurderinger.
Artikel 14
Inddragelse af relevante partnere i udarbejdelsen af statusrapporter
Medlemsstaterne inddrager de relevante partnere i udarbejdelsen af statusrapporterne om gennemførelsen af partnerskabsaftalen, jf. artikel 52 i forordning (EU) nr. 1303/2013, navnlig vedrørende vurderingen af partnernes rolle i gennemførelsen af partnerskabsaftalen og oversigten over de udtalelser, som partnerne har fremsat under høringen, herunder eventuelt en beskrivelse af, hvordan partnernes udtalelser er blevet taget i betragtning.
Artikel 15
Inddragelse af relevante partnere i overvågningen af programmerne
Forvaltningsmyndighederne inddrager inden for rammerne af overvågningsudvalget og deres arbejdsgrupper partnerne i vurderingen af programmets resultater, herunder resultatgennemgangens konklusioner, og i udarbejdelsen af de årlige rapporter om gennemførelsen af programmerne.
Artikel 16
Inddragelse af partnere i evalueringen af programmerne
1. Forvaltningsmyndighederne inddrager de relevante partnere i evalueringen af programmerne inden for rammerne af overvågningsudvalgene, og, hvis det er relevant, særlige arbejdsgrupper nedsat af overvågningsudvalgene til dette formål.
2. Forvaltningsmyndighederne for programmer under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF) og Samhørighedsfonden hører partnerne om de rapporter, der opsummerer resultaterne af de evalueringer, der er foretaget i programmeringsperioden, jf. artikel 114, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
KAPITEL VI
EKSEMPLER PÅ OMRÅDER, TEMAER OG GOD PRAKSIS VEDRØRENDE ANVENDELSEN AF ESI-FONDENE MED HENBLIK PÅ AT STYRKE DE RELEVANTE PARTNERES INSTITUTIONELLE KAPACITET OG KOMMISSIONENS ROLLE I FORMIDLING AF GOD PRAKSIS
Artikel 17
Styrkelse af relevante partneres institutionelle kapacitet
1. Forvaltningsmyndigheden undersøger behovet for anvendelse af teknisk bistand med henblik på at styrke partnernes institutionelle kapacitet, navnlig for så vidt angår små lokale myndigheder, økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter samt ikke-statslige organisationer, for at hjælpe dem, således at de kan deltage effektivt i udarbejdelsen, gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af programmerne.
2. Den i stk. 1 omhandlede støtte kan tage form af bl.a. særlige workshopper, kurser, koordinerings- og netværksstrukturer eller bidrag til udgifter til deltagelse i møder om udarbejdelsen, gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af et program.
3. Hvad angår programmer for udvikling af landdistrikterne ydes den i stk. 1 omhandlede støtte gennem det nationale landdistriktsnetværk oprettet i overensstemmelse med artikel 54 i forordning (EU) nr. 1305/2013.
4. Hvad angår ESF-programmer sikrer forvaltningsmyndighederne i mindre udviklede regioner eller overgangsregioner eller i de medlemsstater, som er berettiget til støtte fra Samhørighedsfonden, at de fornødne ESF-ressourcer efter behov tildeles til de kapacitetsopbygningsaktiviteter, der gennemføres af arbejdsmarkedets parter og ikke-statslige organisationer, der deltager i programmerne.
5. Hvad angår det europæiske territoriale samarbejde kan den i stk. 1 og 2 omhandlede støtte også omfatte støtte til partnere med henblik på at styrke deres institutionelle kapacitet til at deltage i internationale samarbejdsaktiviteter.
Artikel 18
Kommissionens rolle i formidlingen af god praksis
1. Kommissionen opretter en samarbejdsmekanisme med betegnelsen »det europæiske praksisfællesskab om partnerskab«, som er fælles for ESI-fondene og åben for interesserede medlemsstater, forvaltningsmyndigheder og organisationer, der repræsenterer partnerne på EU-plan.
Det europæiske praksisfællesskab om partnerskab skal lette erfaringsudveksling, kapacitetsopbygning og formidling af relevante resultater.
2. Kommissionen offentliggør eksempler på god praksis ved tilrettelæggelse af partnerskabet.
3. Udvekslingen af erfaring om identifikation, overførelse og formidling af god praksis og innovative tilgange i forbindelse med gennemførelsen af interregionale samarbejdsprogrammer og foranstaltninger i henhold til artikel 2, stk. 3, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1299/2013 (6) skal omfatte erfaring med partnerskab i samarbejdsprogrammer.
KAPITEL VII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 19
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. januar 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 240/2014,
annettu 7 päivänä tammikuuta 2014,
Euroopan rakenne- ja investointirahastoissa harjoitettavaa kumppanuutta koskevista eurooppalaisista käytännesäännöistä
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä ja Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Tämän asetuksen tarkoituksena on antaa eurooppalaiset käytännesäännöt, joilla tuetaan ja helpotetaan kumppanuussopimusten mukaisten kumppanuuksien sekä Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR), Euroopan sosiaalirahaston (ESR), koheesiorahaston, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) ja Euroopan meri- ja kalatalousrahaston (EMKR) tukemien ohjelmien järjestämistä jäsenvaltioissa. Mainitut rahastot toimivat vastedes yhteisen kehyksen puitteissa, ja niistä käytetään nimitystä ”Euroopan rakenne- ja investointirahastot”, jäljempänä ’ERI-rahastot’.
(2)
Yhteistyökumppanuus on vakiintunut periaate ERI-rahastojen täytäntöönpanossa. Kumppanuuteen kuuluu tiivis yhteistyö viranomaisten, talouselämän osapuolten ja työmarkkinaosapuolten sekä kansalaisyhteiskuntaa kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla edustavien elinten välillä ohjelmien kaikissa vaiheissa, eli valmistelussa, täytäntöönpanossa, seurannassa ja arvioinnissa.
(3)
Valittujen kumppaneiden olisi edustettava mahdollisimman laajasti asianomaisia sidosryhmiä. Valintamenettelyiden olisi oltava avoimia, ja niissä olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden erilaiset institutionaaliset ja oikeudelliset kehykset sekä kansallinen ja alueellinen toimivalta.
(4)
Kumppaneihin olisi kuuluttava viranomaisia, talouselämän osapuolia ja työmarkkinaosapuolia sekä kansalaisyhteiskuntaa edustavia elimiä, mukaan lukien ympäristöalan kumppanit, yhteisöperustaiset järjestöt ja vapaaehtoisjärjestöt, jotka voivat vaikuttaa tuntuvasti kumppanuussopimuksen ja ohjelmien täytäntöönpanoon tai joihin kumppanuussopimuksen ja ohjelmien täytäntöönpano voi vaikuttaa tuntuvasti. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä sellaisten ryhmien ottamiseen mukaan toimintaan, jotka kuuluvat ohjelmien vaikutuspiiriin mutta joiden on vaikea vaikuttaa niihin, erityisesti kaikkein heikoimmassa asemassa olevat ja syrjäytyneet väestöryhmät, jotka ovat suurimmassa syrjintävaarassa tai sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa ja joita ovat erityisesti vammaiset, maahanmuuttajat ja romanit.
(5)
Kumppaneiden valinnassa on tarpeen ottaa huomioon kumppanuussopimusten ja ohjelmien väliset erot. Kumppanuussopimukset kattavat kaikki ERI-rahastot, jotka tukevat kaikkia jäsenvaltioita, kun taas ohjelmat koskevat vain niitä rahoittavia ERI-rahastoja. Kumppanuussopimusten mukaisten kumppaneiden olisi oltava sopivia kaikkien ERI-rahastojen käyttöä koskevien suunnitelmien kannalta, kun taas ohjelmien osalta riittää, että kumppanit ovat sopivia kyseisiä ohjelmia rahoittavien ERI-rahastojen käyttöä koskevien suunnitelmien kannalta.
(6)
Kumppaneiden olisi osallistuttava kumppanuussopimusten ja ohjelmien valmisteluun ja täytäntöönpanoon. Tätä varten on tarpeen vahvistaa pääperiaatteet ja hyvät käytännöt, jotka koskevat kumppaneiden oikea-aikaista, mielekästä ja avointa kuulemista kysymyksissä, jotka liittyvät kohdattavien haasteiden ja tarpeiden analysointiin, tavoitteiden asettamiseen ja niiden saavuttamisen painopistealueisiin sekä politiikan tehokkaan täytäntöönpanon edellyttämiin koordinointirakenteisiin ja monentasoisiin hallintosopimuksiin.
(7)
Kumppaneiden olisi oltava edustettuina ohjelmien seurantakomiteoissa. Jäsenyyttä ja komiteamenettelyitä koskevien sääntöjen olisi edistettävä ohjelmasuunnittelun ja ohjelmien täytäntöönpanon jatkuvuutta ja sitoutuneisuutta, selkeitä ja avoimia työjärjestelyitä sekä ajantasaisuutta ja syrjimättömyyttä.
(8)
Seurantakomiteoiden aktiivisina toimijoina kumppanit osallistuvat todennäköisesti eri painopistealueilla saavutettujen tulosten, ohjelmia koskevien kertomusten ja tarvittaessa myös ehdotuspyyntöjen arviointiin.
(9)
Tehokasta kumppanuutta olisi helpotettava auttamalla asianomaisia kumppaneita lujittamaan institutionaalisia valmiuksiaan ohjelmien valmistelua ja täytäntöönpanoa varten.
(10)
Komission olisi helpotettava hyvien käytäntöjen vaihtoa perustamalla kaikki ERI-rahastot kattava kumppanuuteen keskittyvä käytäntöyhteisö, sillä näin voidaan lujittaa institutionaalisia valmiuksia ja merkityksellisten tulosten levittämistä jäsenvaltioiden, hallintoviranomaisten ja kumppaneiden edustajien keskuudessa.
(11)
Jäsenvaltioiden olisi arvioitava kumppaneiden tehtäviä kumppanuussopimusten täytäntöönpanossa sekä kumppanuuden tuloksia ja tehokkuutta ohjelmakaudella.
(12)
Tukeakseen ja helpottaakseen kumppanuuden järjestämistä jäsenvaltioissa komission olisi annettava esimerkkejä jäsenvaltioissa sovellettavista parhaista käytännöistä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan kumppanuussopimusten mukaista kumppanuutta sekä Euroopan rakenne- ja investointirahastojen tukemia ohjelmia koskevat eurooppalaiset käytännesäännöt.
II LUKU
SOPIVIEN KUMPPANEIDEN YKSILÖINNISSÄ NOUDATETTAVIEN AVOIMIEN MENETTELYIDEN PÄÄPERIAATTEET
2 artikla
Kumppaneiden edustavuus
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asetuksen (EU) N:o 1303/2013 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut kumppanit edustavat mahdollisimman kattavasti eri sidosryhmiä ja että kumppanit valtuutetaan asianmukaisesti ottaen huomioon kunkin kumppanin osaaminen, valmiudet osallistua aktiivisesti sekä riittävä edustavuus.
3 artikla
Sopivien kumppaneiden yksilöinti kumppanuussopimuksia varten
1. Kumppanuussopimuksia varten jäsenvaltioiden on yksilöitävä sopivat kumppanit ainakin seuraavien joukosta:
a)
toimivaltaiset alue-, paikallis- ja kaupunkiviranomaiset sekä muut viranomaiset, mukaan lukien seuraavat:
i)
alueviranomaiset, paikallisviranomaisten kansalliset edustajat sekä suurimpia kaupunkeja ja kaupunkialueita edustavat paikallisviranomaiset, joiden osaaminen liittyy ERI-rahastojen suunniteltuun käyttöön;
ii)
korkeakoulujen, koulutuksen tarjoajien ja tutkimuskeskusten kansalliset edustajat ERI-rahastojen suunnitellun käytön mukaan;
iii)
muut kansalliset viranomaiset, jotka vastaavat asetuksen (EU) N:o 1303/2013 4-8 artiklassa tarkoitettujen monialaisten periaatteiden soveltamisesta ERI-rahastojen suunnitellun käytön mukaan; sekä erityisesti neuvoston direktiivin 2000/43/EY (2), neuvoston direktiivin 2004/113/EY (3) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (4) mukaisesti perustetut yhdenvertaisen kohtelun edistämisestä vastaavat elimet;
b)
talouselämän osapuolet ja työmarkkinaosapuolet, mukaan lukien seuraavat:
i)
kansallisesti tunnustetut työmarkkinajärjestöt, erityisesti yleiset työmarkkinakeskusjärjestöt ja alakohtaiset järjestöt, joiden edustamat alat liittyvät ERI-rahastojen suunniteltuun käyttöön;
ii)
kansalliset kauppakamarit ja yrittäjäjärjestöt, jotka edustavat teollisuudenalojen tai -haarojen yleistä etua, ERI-rahastojen suunnitellun käytön mukaan sekä suurten, keskisuurten ja pienten yritysten ja mikroyritysten tasapainoisen edustuksen varmistamiseksi yhteisötalouden edustajien kanssa;
c)
kansalaisyhteiskuntaa edustavat elimet, kuten ympäristökumppanit, valtiosta riippumattomat järjestöt ja sosiaalisen osallisuuden, sukupuolten tasa-arvon ja syrjimättömyyden edistämisestä vastaavat elimet, mukaan lukien seuraavat:
i)
elimet, jotka työskentelevät ERI-rahastojen suunniteltuun käyttöön ja asetuksen (EU) N:o 1303/2013 4-8 artiklassa tarkoitettuihin monialaisiin periaatteisiin liittyvillä aloilla, ottaen huomioon maantieteellinen ja aihekohtainen kattavuus, hallinnolliset valmiudet, asiantuntemus ja innovatiiviset lähestymistavat;
ii)
muut järjestöt tai ryhmät, joihin ERI-rahastojen täytäntöönpano vaikuttaa tuntuvasti tai todennäköisesti vaikuttaa tuntuvasti, ja erityisesti ryhmät, jotka ovat syrjintävaarassa tai sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa.
2. Jos viranomaiset, talouselämän osapuolet ja työmarkkinaosapuolet sekä kansalaisyhteiskuntaa edustavat elimet ovat perustaneet järjestön, joka edustaa niiden kaikkien etuja, helpottaakseen osallistumistaan kumppanuuteen (kattojärjestö), ne voivat nimetä kumppanuuteen yhden edustajan edustamaan kattojärjestön näkemyksiä.
4 artikla
Sopivien kumppaneiden yksilöinti ohjelmia varten
1. Kutakin ohjelmaa varten jäsenvaltioiden on yksilöitävä sopivat kumppanit ainakin seuraavien joukosta:
a)
toimivaltaiset alue-, paikallis- ja kaupunkiviranomaiset sekä muut viranomaiset, mukaan lukien seuraavat:
i)
alueviranomaiset, paikallisviranomaisten kansalliset edustajat ja suurimpia kaupunkeja ja kaupunkialueita edustavat paikallisviranomaiset, joiden osaaminen liittyy ohjelmaa tukevien ERI-rahastojen suunniteltuun käyttöön;
ii)
korkeakoulujen, opetus-, koulutus- ja neuvontapalveluiden tarjoajien ja tutkimuskeskusten kansalliset tai alueelliset edustajat ohjelmaa tukevien ERI-rahastojen suunnitellun käytön mukaan;
iii)
muut viranomaiset, jotka vastaavat asetuksen (EU) N:o 1303/2013 4-8 artiklassa tarkoitettujen monialaisten periaatteiden soveltamisesta ohjelmaa tukevien ERI-rahastojen suunnitellun käytön mukaan, sekä erityisesti direktiivin 2000/43/EY, direktiivin 2004/113/EY ja direktiivin 2006/54/EY mukaisesti perustetut yhdenvertaisen kohtelun edistämisestä vastaavat elimet;
iv)
muut elimet, jotka on organisoitu kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla, ja viranomaiset, jotka edustavat alueita, joilla tehdään ohjelmasta rahoitettavia integroituja alueellisia investointeja ja noudatetaan paikallisia kehitysstrategioita;
b)
talouselämän osapuolet ja työmarkkinaosapuolet, mukaan lukien seuraavat:
i)
kansallisesti tai alueellisesti tunnustetut työmarkkinajärjestöt, erityisesti yleiset työmarkkinakeskusjärjestöt ja alakohtaiset järjestöt, joiden edustamat alat liittyvät ohjelmaa tukevien ERI-rahastojen suunniteltuun käyttöön;
ii)
kansalliset tai alueelliset kauppakamarit ja yrittäjäjärjestöt, jotka edustavat teollisuudenalojen tai -haarojen yleistä etua, suurten, keskisuurten ja pienten yritysten sekä mikroyritysten tasapainoisen edustuksen varmistamiseksi yhteisötalouden edustajien kanssa;
iii)
muut samankaltaiset elimet, jotka on organisoitu kansallisella tai alueellisella tasolla;
c)
kansalaisyhteiskuntaa edustavat elimet, kuten ympäristökumppanit, valtiosta riippumattomat järjestöt ja sosiaalisen osallisuuden, sukupuolten tasa-arvon ja syrjimättömyyden edistämisestä vastaavat elimet, mukaan lukien seuraavat:
i)
elimet, jotka työskentelevät ohjelmaa tukevien ERI-rahastojen suunniteltuun käyttöön ja asetuksen (EU) N:o 1303/2013 4-8 artiklassa tarkoitettuihin monialaisiin periaatteisiin liittyvillä aloilla, ottaen huomioon maantieteellinen ja aihekohtainen kattavuus, hallinnolliset valmiudet, asiantuntemus ja innovatiiviset lähestymistavat;
ii)
asetuksen (EU) N:o 1303/2013 34 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja paikallisia toimintaryhmiä edustavat elimet;
iii)
muut järjestöt tai ryhmät, joihin ERI-rahastojen täytäntöönpano vaikuttaa tuntuvasti tai todennäköisesti vaikuttaa tuntuvasti, ja erityisesti ryhmät, jotka ovat syrjintävaarassa tai sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa.
2. Euroopan alueellisen yhteistyön ohjelmien osalta jäsenvaltiot voivat ottaa mukaan kumppanuuteen seuraavia:
i)
kyseisellä valtioiden rajat ylittävällä tai valtioiden välisellä tasolla toimivat eurooppalaisen alueellisen yhteistyön yhtymät;
ii)
viranomaiset tai elimet, jotka osallistuvat makroalueellisen tai merialuestrategian kehittämiseen tai täytäntöönpanoon ohjelma-alueella, mukaan lukien makroalueellisista strategioista vastaavat painopistealakohtaiset koordinaattorit.
3. Jos viranomaiset, talouselämän osapuolet ja työmarkkinaosapuolet sekä kansalaisyhteiskuntaa edustavat elimet ovat perustaneet kattojärjestön, ne voivat nimetä kumppanuuteen yhden edustajan edustamaan kattojärjestön näkemyksiä.
III LUKU
PÄÄPERIAATTEET JA HYVÄT KÄYTÄNNÖT, JOTKA KOSKEVAT SOPIVIEN KUMPPANEIDEN OSALLISTUMISTA KUMPPANUUSSOPIMUKSEN JA OHJELMIEN VALMISTELUUN
5 artikla
Sopivien kumppaneiden kuuleminen kumppanuussopimuksen ja ohjelmien valmistelussa
1. Jotta voidaan varmistaa sopivien kumppaneiden avoin ja tehokas osallistuminen, jäsenvaltioiden ja hallintoviranomaisten on kuultava niitä kumppanuussopimuksen ja ohjelmien valmisteluprosessiin ja -aikatauluun liittyvissä kysymyksissä. Näin tehdessään jäsenvaltioiden ja hallintoviranomaisten on ilmoitettava kumppaneille kumppanuussopimuksen ja ohjelmien sisällöstä ja siihen mahdollisesti tehtävistä muutoksista.
2. Kuullessaan sopivia kumppaneita jäsenvaltioiden on otettava huomioon seuraavat tarpeet:
a)
merkitykselliset tiedot on annettava riittävän ajoissa, ja niiden on oltava helposti saatavilla;
b)
kumppaneilla on oltava riittävästi aikaa analysoida ja kommentoida keskeisiä valmisteluasiakirjoja ja kumppanuussopimuksen ja ohjelmien luonnoksia;
c)
käytettävissä on oltava kanavia, joiden kautta kumppanit voivat esittää kysymyksiä, esittää kannanottoja ja saada tietoa tavasta, jolla niiden ehdotukset on otettu huomioon;
d)
kuulemisen tulokset on levitettävä.
3. Maaseudun kehittämisohjelmien osalta jäsenvaltioiden on otettava huomioon tehtävät, jotka Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 (5) 54 artiklan mukaisesti perustetut maaseutuverkot voivat hoitaa sopivien kumppaneiden avustuksella.
4. Jos kansallista tasoa alempien hallintotasojen välillä on tehty virallisia sopimuksia, jäsenvaltion on otettava huomioon nämä monitasoiset hallintosopimukset institutionaalisen ja oikeudellisen kehyksensä mukaisesti.
6 artikla
Kumppanuussopimuksen valmistelu
Jäsenvaltioiden on otettava sopivat kumppanit mukaan institutionaalisen ja oikeudellisen kehyksensä mukaisesti kumppanuussopimuksen ja erityisesti sen seuraavien osa-alueiden valmisteluun:
a)
erojen, kehittämistarpeiden ja kasvupotentiaalin analysointi temaattisten tavoitteiden kannalta, mukaan lukien asiaankuuluvissa maakohtaisissa suosituksissa käsitellyt tavoitteet;
b)
yhteenvedot ohjelmien ennakkoehdoista ja jäsenvaltion aloitteesta toteutettujen kumppanuussopimuksen ennakkoarviointien tärkeimmistä havainnoista;
c)
temaattisten tavoitteiden valinta, ERI-rahastojen suuntaa-antava jako ja rahastojen tärkeimmät odotettavissa olevat tulokset;
d)
luettelo ohjelmista sekä kansallisella ja alueellisella tasolla käytettävät järjestelmät, joilla pyritään varmistamaan koordinointi ERI-rahastojen välillä sekä kyseisten rahastojen koordinointi muiden unionin ja kansallisten rahoitusvälineiden sekä Euroopan investointipankin kanssa;
e)
järjestelyt, joilla varmistetaan yhdennetty lähestymistapa käytettäessä ERI-rahastoja kaupunki-, maaseutu-, rannikko- ja kalastusalueiden sekä alueiden, joihin liittyy alueellisia erityispiirteitä, alueelliseen kehittämiseen,
f)
järjestelyt, joiden tarkoituksena on varmistaa yhdennetty lähestymistapa köyhyydestä eniten kärsivien maantieteellisten alueiden ja suurimmassa syrjintä- tai syrjäytymisvaarassa olevien kohderyhmien erityistarpeista huolehtimiseen kiinnittäen erityistä huomiota syrjäytyneisiin yhteisöihin;
g)
asetuksen (EU) N:o 1303/2013 5, 7 ja 8 artiklassa tarkoitettujen monialaisten periaatteiden täytäntöönpano
7 artikla
Tiedot sopivien kumppaneiden osallistumisesta kumppanuussopimukseen
Jäsenvaltioiden on annettava kumppanuussopimuksesta vähintään seuraavat tiedot:
a)
luettelo kumppanuussopimuksen valmisteluun osallistuneista kumppaneista;
b)
toimet, jotka on toteutettu kumppaneiden aktiivisen osallistumisen varmistamiseksi, mukaan lukien erityisesti vammaisten hyväksi toteutetut esteettömyyttä koskevat toimet;
c)
kumppaneiden tehtävät kumppanuussopimuksen valmistelussa;
d)
kumppaneiden kuulemisen tulokset ja kuvaus lisäarvosta, joka kuulemisesta saadaan kumppanuussopimuksen valmistelussa.
8 artikla
Ohjelmien valmistelu
Jäsenvaltioiden on otettava sopivat kumppanit mukaan institutionaalisen ja oikeudellisen kehyksensä mukaisesti ohjelmien ja erityisesti niiden seuraavien osa-alueiden valmisteluun:
a)
tarpeiden analysointi ja yksilöinti;
b)
painopistealueiden määrittely tai valinta ja niihin liittyvät erityistavoitteet;
c)
rahoituksen jakaminen;
d)
ohjelmien erityisindikaattoreiden määrittely;
e)
asetuksen (EU) N:o 1303/2013 7 ja 8 artiklassa määriteltyjen monialaisten periaatteiden täytäntöönpano;
f)
seurantakomitean kokoonpano.
9 artikla
Tiedot sopivien kumppaneiden osallistumisesta ohjelmiin
Jäsenvaltioiden on annettava ohjelmista vähintään seuraavat tiedot:
a)
toimet, jotka on toteutettu sopivien kumppaneiden ottamiseksi mukaan ohjelmien valmisteluun ja niihin tehtäviin muutoksiin;
b)
suunnitellut toimet, joilla pyritään varmistamaan kumppaneiden osallistuminen ohjelmien täytäntöönpanoon.
IV LUKU
SEURANTAKOMITEOIDEN JÄSENYYSSÄÄNTÖJEN JA SISÄISTEN MENETTELYIDEN MÄÄRITTELEMISTÄ KOSKEVAT PARHAAT KÄYTÄNNÖT
10 artikla
Seurantakomitean jäsenyyssäännöt
1. Laatiessaan seurantakomitean jäsenyyssääntöjä jäsenvaltioiden on otettava huomioon kumppaneiden osallistuminen ohjelmien valmisteluun ja pyrittävä edistämään miesten ja naisten tasa-arvoa sekä syrjimättömyyttä.
2. Euroopan alueellisen yhteistyön ohjelmien seurantakomiteoiden osalta unionin tai valtioiden välisen tason kattojärjestöt voivat edustaa kumppaneita alueiden ja valtioiden välisissä yhteistyöohjelmissa. Jäsenvaltiot voivat ottaa kumppanit mukaan seurantakomitean valmistelutöihin erityisesti siten, että kumppanit osallistuvat kansallisella tasolla järjestettyihin koordinointikomiteoihin osallistuvissa jäsenvaltioissa.
11 artikla
Seurantakomitean työjärjestys
Laatiessaan työjärjestystä seurantakomiteoiden on otettava huomioon seuraavat tekijät:
a)
jäsenten äänivalta;
b)
kokouskutsujen lähettämistä ja asiakirjojen toimittamista koskevat määräajat, joiden on yleensä oltava vähintään kymmenen työpäivää;
c)
seurantakomiteoille toimitettujen valmisteluasiakirjojen julkaisemista ja saatavuutta koskevat järjestelyt;
d)
pöytäkirjojen hyväksymistä, julkaisemista ja saatavuutta koskeva menettely;
e)
työryhmien perustamista seurantakomiteoiden alaisuuteen ja työryhmien toimintaa koskevat järjestelyt;
f)
seurantaan, arviointiin ja ehdotuspyyntöihin osallistuvien kumppaneiden eturistiriitoja koskevat säännökset;
g)
korvaussääntöihin, valmiuksien kehittämismahdollisuuksiin ja teknisen avun käyttöön liittyvät edellytykset, periaatteet ja järjestelyt.
V LUKU
PÄÄPERIAATTEET JA HYVÄT KÄYTÄNNÖT, JOTKA KOSKEVAT SOPIVIEN KUMPPANEIDEN OSALLISTUMISTA EHDOTUSPYYNTÖJEN JA EDISTYMISKERTOMUSTEN VALMISTELUUN SEKÄ OHJELMIEN SEURANTAAN JA ARVIOINTIIN
12 artikla
Tietosuojaan, salassapitoon ja eturistiriitoihin liittyvät velvoitteet
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ehdotuspyyntöjen ja edistymiskertomusten valmisteluun sekä ohjelmien seurantaan ja arviointiin osallistuvat kumppanit ovat tietoisia tietosuojaan, salassapitoon ja eturistiriitoihin liittyvistä velvoitteistaan.
13 artikla
Sopivien kumppaneiden osallistuminen ehdotuspyyntöjen valmisteluun
Hallintoviranomaisten on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet mahdollisten eturistiriitojen välttämiseksi, jos ehdotuspyyntöjen valmisteluun tai niiden arviointiin osallistuu sopivia kumppaneita.
14 artikla
Sopivien kumppaneiden osallistuminen edistymiskertomusten valmisteluun
Jäsenvaltioiden on otettava sopivia kumppaneita mukaan asetuksen (EU) N:o 1303/2013 52 artiklassa tarkoitettujen kumppanuussopimuksen täytäntöönpanoa koskevien edistymiskertomusten valmisteluun ja erityisesti sen arviointiin, mitä tehtäviä kumppaneilla on kumppanuussopimuksen täytäntöönpanossa, ja niiden lausuntojen tarkasteluun, joita kumppanit antavat kuulemisen aikana, sekä tarvittaessa myös kuvauksen laatimiseen siitä, millä tavalla kumppaneiden lausunnot on otettu huomioon.
15 artikla
Sopivien kumppaneiden osallistuminen ohjelmien seurantaan
Hallintoviranomaisten on otettava kumppanit mukaan ohjelman tulosten, mukaan lukien tulosarvioinnin päätelmät, arviointiin seurantakomiteassa ja sen työryhmissä sekä ohjelmia koskevien vuotuisten täytäntöönpanokertomusten valmisteluun.
16 artikla
Sopivien kumppaneiden osallistuminen ohjelmien arviointiin
1. Hallintoviranomaisten on otettava sopivat kumppanit mukaan ohjelmien arviointiin seurantakomiteoissa ja seurantakomitean tätä tarkoitusta varten mahdollisesti perustamissa erityisissä työryhmissä.
2. Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR), Euroopan sosiaalirahaston (ESR) ja koheesiorahaston ohjelmien hallintoviranomaisten on kuultava kumppaneita laatiessaan yhteenvetokertomuksia ohjelmakauden aikana asetuksen (EU) N:o 1303/2013 114 artiklan 2 kohdan mukaisesti toteutettujen arviointien havainnoista.
VI LUKU
SUUNTAA-ANTAVAT ALAT, AIHEET JA HYVÄT KÄYTÄNNÖT, JOTKA KOSKEVAT ERI-RAHASTOJEN KÄYTTÖÄ SOPIVIEN KUMPPANEIDEN INSTITUTIONAALISTEN VALMIUKSIEN LUJITTAMISESSA, SEKÄ KOMISSION TEHTÄVÄT HYVIEN KÄYTÄNTÖJEN LEVITTÄMISESSÄ
17 artikla
Sopivien kumppaneiden institutionaalisten valmiuksien lujittaminen
1. Hallintoviranomaisen on tutkittava, onko kumppaneiden ja erityisesti pienten paikallisviranomaisten, talouselämän osapuolten ja työmarkkinaosapuolten sekä valtiosta riippumattomien järjestöjen institutionaalisten valmiuksien lujittamista tarpeen tukea hyödyntämällä teknistä apua, jotta kyseisiä kumppaneita voitaisiin auttaa osallistumaan tehokkaasti ohjelmien valmisteluun, täytäntöönpanoon, seurantaan ja arviointiin.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu tuki voidaan toteuttaa muun muassa aihekohtaisina työpajoina, koulutustapahtumina, koordinointi- ja verkottumisrakenteina tai rahoitusosuutena ohjelman valmistelua, täytäntöönpanoa, seurantaa ja arviointia käsittelevien kokousten osallistumiskustannuksiin.
3. Maaseudun kehittämisohjelmien osalta 1 kohdassa tarkoitettu tuki voidaan antaa asetuksen (EU) N:o 1305/2013 54 artiklan mukaisesti perustetun kansallisen maaseutuverkon kautta.
4. ESR:n ohjelmien osalta vähemmän kehittyneiden alueiden tai siirtymäalueiden taikka koheesiorahastoon tukeen oikeutettujen jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten on varmistettava, että ohjelmiin osallistuvien työmarkkinajärjestöjen ja valtiosta riippumattomien järjestöjen valmiuksien kehittämistoimintaan osoitetaan tarpeen mukaan riittävästi ESR:n varoja.
5. Euroopan alueellisen yhteistyön osalta 1 ja 2 kohdan nojalla myönnettävä tuki voi sisältää myös tukea, jolla lujitetaan kumppaneiden institutionaalisia valmiuksia kansainväliseen yhteistyöhön osallistumista varten.
18 artikla
Komission tehtävät hyvien käytäntöjen levittämisessä
1. Komissio perustaa yhteistyömekanismin, jonka nimi on kumppanuuteen keskittyvä eurooppalainen käytäntöyhteisö, joka on ERI-rahastojen yhteinen yhteisö, johon asianomaiset jäsenvaltiot, hallintoviranomaiset ja kumppaneita unionin tasolla edustavat järjestöt voivat osallistua.
Kumppanuuteen keskittyvä eurooppalainen käytäntöyhteisö helpottaa kokemusten vaihtoa, valmiuksien kehittämistä ja asianmukaisten tulosten levittämistä.
2. Komissio asettaa saataville esimerkkejä kumppanuuden järjestämistä koskevista hyvistä käytännöistä.
3. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1299/2013 (6) 2 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukainen kokemusten vaihto, joka liittyy alueellisen yhteistyön ohjelmien ja toimien täytäntöönpanoa koskevien hyvien käytäntöjen ja innovatiivisten toimintatapojen tunnistamiseen, siirtämiseen ja levittämiseen, on sisällettävä yhteistyöohjelmia koskevasta kumppanuudesta saatujen kokemusten vaihtoa.
VII LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
19 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 7 päivänä tammikuuta 2014.