EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 542/2014
af 15. maj 2014
om ændring af forordning (EU) nr. 1215/2012 med hensyn til de regler, der skal anvendes for så vidt angår Den Fælles Patentdomstol og Beneluxdomstolen
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 81, stk. 2, litra a), c) og e),
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 19. februar 2013 undertegnede Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Irland, Den Hellenske Republik, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Ungarn, Republikken Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland aftalen om en fælles patentdomstol (3) (»patentdomstolsaftalen«). Patentdomstolsaftalen fastsætter, at den ikke træder i kraft før den første dag i den fjerde måned efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringerne til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 (4) vedrørende nævnte forordnings forbindelse med patentdomstolsaftalen.
(2)
Den 15. oktober 2012 undertegnede Kongeriget Belgien, Storhertugdømmet Luxembourg og Kongeriget Nederlandene, der er parter i traktaten af 31. marts 1965 om oprettelsen af en Beneluxdomstol og dennes kompetence (»Beneluxdomstolstraktaten«), en protokol om ændring af traktaten. Nævnte protokol gjorde det muligt at overføre kompetence til Beneluxdomstolen i særlige spørgsmål, som er omfattet af anvendelsesområdet for forordning (EU) nr. 1215/2012.
(3)
Det er nødvendigt at regulere forholdet mellem forordning (EU) nr. 1215/2012 og patentdomstolsaftalen og Beneluxdomstolstraktaten gennem ændring af nævnte forordning.
(4)
Den Fælles Patentdomstol og Beneluxdomstolen bør anses som værende retter som defineret i forordning (EU) nr. 1215/2012 med henblik på at sikre retssikkerhed og retlig forudsigelighed for personer, der kan sagsøges ved disse to retter på et sted beliggende i en anden medlemsstat end den, der udpeges efter reglerne i forordning (EU) nr. 1215/2012.
(5)
De i denne forordning fastsatte ændringer af forordning (EU) nr. 1215/2012 med hensyn til Den Fælles Patentdomstol har til formål at tillægge denne domstol international kompetence og berører ikke den interne fordeling af sager blandt denne domstols afdelinger og ej heller ordningerne i patentdomstolsaftalen vedrørende udøvelse af kompetence, herunder enekompetence, i den overgangsperiode, der er fastsat i patentdomstolsaftalen.
(6)
I deres egenskab af retter, der er fælles for flere medlemsstater, kan Den Fælles Patentdomstol og Beneluxdomstolen ikke, i modsætning til en ret i én medlemsstat, udøve kompetence i henhold til national ret over for sagsøgte, der ikke har bopæl i en medlemsstat. For at gøre det muligt for disse to retter at udøve kompetence over for sådanne sagsøgte bør bestemmelserne i forordning (EU) nr. 1215/2012 derfor, for så vidt angår spørgsmål, der er omfattet af Den Fælles Patentdomstols og Beneluxdomstolens respektive kompetence, også finde anvendelse på sagsøgte, der har bopæl i tredjelande. De gældende kompetenceregler i forordning (EU) nr. 1215/2012 sikrer, at der er en tæt forbindelse mellem de søgsmål, som forordningen finder anvendelse på, og medlemsstaternes område. Det er derfor hensigtsmæssigt at udvide disse regler til at omfatte søgsmål mod alle sagsøgte uanset deres bopæl. Ved anvendelsen af kompetencereglerne i forordning (EU) nr. 1215/2012 bør Den Fælles Patentdomstol og Beneluxdomstolen (i det følgende individuelt omtalt som en »fælles ret«) kun anvende de regler, der er relevante for det spørgsmål, med hensyn til hvilket de er tillagt kompetence.
(7)
En fælles ret bør kunne behandle tvister, der omfatter sagsøgte fra tredjelande, på grundlag af en regel om residualkompetence i søgsmål med påstand om krænkelse af et europæisk patent, hvorved der opstår grundlag for krav om skadeserstatning både i og uden for Unionen. En sådan residualkompetence bør udøves, såfremt et formuegode, der tilhører sagsøgte, befinder sig i en medlemsstat, der er part i det instrument, ved hvilket den fælles ret blev oprettet, og hvis den pågældende tvist har tilstrækkelig tilknytning til en sådan medlemsstat, f.eks. fordi sagsøger har bopæl der, eller tvistens bevismateriale findes i denne medlemsstat. Ved fastlæggelsen af sin kompetence bør den fælles ret tage hensyn til værdien af det pågældende formuegode, som ikke bør være ubetydelig, og som bør muliggøre i hvert fald delvis fuldbyrdelse af dommen i de medlemsstater, der er parter i det instrument, ved hvilket den fælles ret blev oprettet.
(8)
Bestemmelserne i forordning (EU) nr. 1215/2012 om litispendens og indbyrdes sammenhængende krav, der skal hindre parallelle sager og uforenelige retsafgørelser, bør finde anvendelse, når søgsmål anlægges ved en fælles ret og ved en ret i en medlemsstat, hvor patentdomstolsaftalen eller, i givet fald, Beneluxdomstolstraktaten ikke finder anvendelse.
(9)
Bestemmelserne i forordning (EU) nr. 1215/2012 om litispendens og indbyrdes sammenhængende krav bør ligeledes finde anvendelse, når der i den overgangsperiode, der er fastsat i patentdomstolsaftalen, anlægges søgsmål vedrørende visse typer af tvister ved på den ene side Den Fælles Patentdomstol og på den anden side en national ret i en medlemsstat, der er part i patentdomstolsaftalen.
(10)
Retsafgørelser, der træffes af Den Fælles Patentdomstol eller af Beneluxdomstolen, bør anerkendes og fuldbyrdes i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1215/2012 i en medlemsstat, som ikke er part i patentdomstolsaftalen eller Beneluxdomstolstraktaten, alt efter tilfældet.
(11)
Retsafgørelser, der træffes af retter i en medlemsstat, der ikke er part i patentdomstolsaftalen eller Beneluxdomstolstraktaten, alt efter tilfældet, bør anerkendes og fuldbyrdes i en anden medlemsstat i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1215/2012.
(12)
Forordning (EU) nr. 1215/2012 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(13)
Målet for denne forordning kan ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU). I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(14)
I medfør af artikel 3 og artikel 4a, stk. 1, i protokol (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), har disse medlemsstater meddelt, at de ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af denne forordning.
(15)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark, idet Danmark dog kan anvende de i denne forordning fastsatte ændringer til forordning (EU) nr. 1215/2012 i medfør af artikel 3 i aftalen af 19. oktober 2005 mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Danmark om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (5) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I kapitel VII i forordning (EU) nr. 1215/2012 indsættes følgende artikler:
»Artikel 71a
1. Med henblik på denne forordning anses en ret, der er fælles for flere medlemsstater som omhandlet i stk. 2 (en »fælles ret«), som værende en ret i en medlemsstat, når en sådan fælles ret i henhold til det instrument, ved hvilket den blev oprettet, udøver kompetence i spørgsmål, der er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde.
2. Med henblik på denne forordning anses hver af de følgende retter som en fælles ret:
a)
Den Fælles Patentdomstol oprettet ved aftalen om en fælles patentdomstol, som blev undertegnet den 19. februar 2013 (»patentdomstolsaftalen«), og
b)
Beneluxdomstolen oprettet ved traktaten af 31. marts 1965 om oprettelsen af en Beneluxdomstol og dennes kompetence (»Beneluxdomstolstraktaten«).
Artikel 71b
Kompetencen for en fælles ret fastlægges som følger:
1)
en fælles ret har kompetence i tilfælde, hvor retterne i en medlemsstat, der er part i det instrument, ved hvilket den fælles ret blev oprettet, i henhold til denne forordning ville have kompetence på et område, som er reguleret ved det pågældende instrument
2)
hvis sagsøgte ikke har bopæl i en medlemsstat, og der ved denne forordning i øvrigt ikke tillægges nogen kompetence over for vedkommende, finder kapitel II anvendelse, hvor dette er relevant, uanset sagsøgtes bopæl.
Der kan over for en fælles ret anmodes om foreløbige, herunder sikrende, retsmidler, selv om en ret i et tredjeland er kompetent til at påkende sagens realitet
3)
hvis en fælles ret har kompetence over en sagsøgt i henhold til nr. 2) i en tvist vedrørende krænkelse af et europæisk patent, hvorved der opstår grundlag for krav om skadeserstatning i Unionen, kan denne ret også udøve kompetence vedrørende krav om skadeserstatning uden for Unionen som følge af en sådan krænkelse.
En sådan kompetence kan kun fastlægges, hvis et formuegode, der tilhører sagsøgte, befinder sig i en medlemsstat, der er part i det instrument, ved hvilket den fælles ret blev oprettet, og tvisten har tilstrækkelig tilknytning til en sådan medlemsstat.
Artikel 71c
1. Artikel 29-32 finder anvendelse, når der anlægges søgsmål ved en fælles ret og ved en ret i en medlemsstat, der ikke er part i det instrument, ved hvilket den fælles ret blev oprettet.
2. Artikel 29-32 finder anvendelse, når der i den overgangsperiode, der er omhandlet i patentdomstolsaftalens artikel 83, anlægges søgsmål ved Den Fælles Patentdomstol og ved en ret i en medlemsstat, der er part i patentdomstolsaftalen.
Artikel 71d
Denne forordning finder anvendelse på anerkendelse og fuldbyrdelse af:
a)
retsafgørelser truffet af en fælles ret, som skal anerkendes og fuldbyrdes i en medlemsstat, der ikke er part i det instrument, ved hvilket den fælles ret blev oprettet, og
b)
retsafgørelser truffet af retter i en medlemsstat, der ikke er part i det instrument, ved hvilket den fælles ret blev oprettet, som skal anerkendes og fuldbyrdes i en medlemsstat, der er part i dette instrument.
Såfremt der i en medlemsstat, der er part i det instrument, ved hvilket den fælles ret blev oprettet, søges anerkendelse og fuldbyrdelse af en retsafgørelse truffet af en fælles ret, finder nævnte instruments bestemmelser om anerkendelse og fuldbyrdelse dog anvendelse i stedet for bestemmelserne i denne forordning.«.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 10. januar 2015.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 542/2014,
annettu 15 päivänä toukokuuta 2014,
asetuksen (EU) N:o 1215/2012 muuttamisesta yhdistettyyn patenttituomioistuimeen ja Benelux-maiden tuomioistuimeen sovellettavien säännösten osalta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 81 artiklan 2 kohdan a, c ja e alakohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Belgian kuningaskunta, Bulgarian tasavalta, Tšekin tasavalta, Tanskan kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Viron tasavalta, Irlanti, Helleenien tasavalta, Ranskan tasavalta, Italian tasavalta, Kyproksen tasavalta, Latvian tasavalta, Liettuan tasavalta, Luxemburgin suurherttuakunta, Unkari, Maltan tasavalta, Alankomaiden kuningaskunta, Itävallan tasavalta, Portugalin tasavalta, Romania, Slovenian tasavalta, Slovakian tasavalta, Suomen tasavalta, Ruotsin kuningaskunta sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta allekirjoittivat 19 päivänä helmikuuta 2013 sopimuksen yhdistetystä patenttituomioistuimesta (3). Yhdistetystä patenttituomioistuimesta tehdyssä sopimuksessa määrätään, että se ei tule voimaan ennen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (4) suhdetta yhdistetystä patenttituomioistuimesta tehtyyn sopimukseen koskevien kyseisen asetuksen muutosten voimaantulopäivää seuraavan neljännen kuukauden ensimmäistä päivää.
(2)
Belgian kuningaskunta, Luxemburgin suurherttuakunta ja Alankomaiden kuningaskunta, jotka ovat Benelux-maiden tuomioistuimen perustamisesta ja perussäännöstä 31 päivänä maaliskuuta 1965 tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’Benelux-maiden tuomioistuimesta tehty sopimus’, osapuolia, allekirjoittivat 15 päivänä lokakuuta 2012 pöytäkirjan kyseisen sopimuksen muuttamisesta. Kyseisessä pöytäkirjassa tehtiin mahdolliseksi siirtää toimivalta tietyissä asetuksen (EU) N:o 1215/2012 soveltamisalaan kuuluvissa asioissa Benelux-maiden tuomioistuimelle.
(3)
On tarpeen säännellä asetuksen (EU) N:o 1215/2012 suhdetta yhdistetystä patenttituomioistuimesta tehtyyn sopimukseen ja Benelux-maiden tuomioistuimesta tehtyyn sopimukseen muuttamalla mainittua asetusta.
(4)
Yhdistettyä patenttituomioistuinta ja Benelux-maiden tuomioistuinta olisi pidettävä asetuksessa (EU) N:o 1215/2012 tarkoitettuina tuomioistuimina, jotta voidaan taata oikeusvarmuus ja ennustettavuus niiden vastaajien osalta, joita vastaan voitaisiin nostaa kanne näissä kahdessa tuomioistuimessa paikassa, joka sijaitsee muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, joka on asetuksen (EU) N:o 1215/2012 säännösten mukaisesti määräytyvä jäsenvaltio.
(5)
Tässä asetuksessa säädettävien asetukseen (EU) N:o 1215/2012 yhdistetyn patenttituomioistuimen osalta tehtävien muutosten tarkoituksena on kyseisen tuomioistuimen kansainvälisen toimivallan määrittely, eivätkä ne vaikuta asioiden sisäiseen jakoon tuomioistuimen jaostojen kesken eivätkä yhdistetystä patenttituomioistuimesta tehdyssä sopimuksessa määrättyihin järjestelyihin, jotka koskevat toimivallan käyttöä, yksinomainen toimivalta mukaan lukien, mainitussa sopimuksessa määrätyn siirtymäkauden aikana.
(6)
Yhdistetty patenttituomioistuin ja Benelux-maiden tuomioistuin eivät useiden jäsenvaltioiden yhteisinä tuomioistuimina ole yhden jäsenvaltion tuomioistuimen tavoin toimivaltaisia kansallisen lainsäädännön nojalla suhteessa sellaisiin vastaajiin, joilla ei ole kotipaikkaa jäsenvaltiossa. Jotta nämä kaksi tuomioistuinta olisivat toimivaltaisia suhteessa tällaisiin vastaajiin, asetuksen (EU) N:o 1215/2012 säännöksiä olisi siltä osin kuin on kyse asioista, jotka kuuluvat yhdistetyn patenttituomioistuimen ja Benelux-maiden tuomioistuimen toimivaltaan, näin ollen sovellettava myös niihin vastaajiin, joiden kotipaikka on kolmannessa valtiossa. Asetuksen (EU) N:o 1215/2012 nykyisillä tuomioistuimen toimivaltaa koskevilla säännöksillä varmistetaan läheinen yhteys sellaisten asioiden, joihin kyseistä asetusta sovelletaan, ja jäsenvaltioiden alueen välillä. Sen vuoksi on asianmukaista ulottaa säännökset koskemaan kaikkia vastaajia koskevia kanteita vastaajien kotipaikasta riippumatta. Yhdistetyn patenttituomioistuimen ja Benelux-maiden tuomioistuimen, jäljempänä erikseen tarkoitettuina ’yhteinen tuomioistuin’, olisi soveltaessaan asetuksen (EU) N:o 1215/2012 tuomioistuimen toimivaltaa koskevia säännöksiä sovellettava vain säännöksiä, jotka koskevat niitä asioita, joiden osalta ne ovat toimivaltaisia.
(7)
Yhteisen tuomioistuimen olisi toissijaisen toimivaltasäännöksen nojalla voitava käsitellä riita-asioita, joissa on osallisina vastaajia kolmansista valtioista, oikeudenkäynneissä, joissa on kyse eurooppapatenttiin kohdistuneesta rikkomuksesta, josta aiheutuu vahinkoa sekä unionin sisällä että sen ulkopuolella. Tällainen toissijainen toimivalta tulisi sovellettavaksi, kun vastaajalle kuuluvaa omaisuutta on jossakin jäsenvaltiossa, joka on yhteisen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn asiakirjan osapuoli, ja kyseisellä riita-asialla on riittävä yhteys johonkin tällaiseen jäsenvaltioon esimerkiksi sen vuoksi, että kantajan kotipaikka on siellä tai riita-asiaan liittyvät todisteet ovat saatavilla siellä. Arvioidessaan toimivaltansa yhteisen tuomioistuimen olisi otettava huomioon kyseisen omaisuuden arvo, joka ei saisi olla vähäinen vaan jonka olisi oltava sellainen, että tuomion täytäntöönpano on ainakin osittain mahdollinen yhteisen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn asiakirjan osapuolina olevissa jäsenvaltioissa.
(8)
Vireilläoloa ja toisiinsa liittyviä kanteita koskevia asetuksen (EU) N:o 1215/2012 säännöksiä, joiden tarkoituksena on ehkäistä rinnakkaiset kanteet ja ristiriitaiset tuomiot, olisi sovellettava, kun kanne nostetaan yhteisessä tuomioistuimessa ja sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimessa, jossa yhdistetystä patenttituomioistuimesta tehtyä sopimusta tai tapauksen mukaan Benelux-maiden tuomioistuimesta tehtyä sopimusta ei sovelleta.
(9)
Vireilläoloa ja toisiinsa liittyviä kanteita koskevia asetuksen (EU) N:o 1215/2012 säännöksiä olisi sovellettava myös silloin, kun yhdistetystä patenttituomioistuimesta tehdyssä sopimuksessa määrätyn siirtymäkauden aikana nostetaan tietyntyyppisiä riita-asioita koskevia kanteita yhdistetyssä patenttituomioistuimessa ja toisaalta yhdistettyä patenttituomioistuinta koskevan sopimuksen osapuolena olevan jäsenvaltion kansallisessa tuomioistuimessa.
(10)
Yhdistetyn patenttituomioistuimen tai Benelux-maiden tuomioistuimen antamat tuomiot olisi tunnustettava ja pantava täytäntöön asetuksen (EU) N:o 1215/2012 mukaisesti jäsenvaltiossa, joka ei tapauksen mukaan ole yhdistetystä patenttituomioistuimesta tehdyn sopimuksen tai Benelux-maiden tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen osapuoli.
(11)
Sellaisen jäsenvaltion, joka ei tapauksen mukaan ole yhdistetystä patenttituomioistuimesta tehdyn sopimuksen tai Benelux-maiden tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen osapuoli, tuomioistuinten antamat tuomiot olisi tunnustettava ja pantava täytäntöön toisessa jäsenvaltiossa asetuksen (EU) N:o 1215/2012 mukaisesti.
(12)
Asetusta (EU) N:o 1215/2012 olisi näin ollen muutettava.
(13)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, vaan se voidaan sen laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
(14)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa (N:o 21) olevan 3 artiklan ja 4 a artiklan 1 kohdan mukaisesti nämä jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän asetuksen hyväksymiseen ja soveltamiseen.
(15)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa (N:o 22) olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Tanskan mahdollisuutta soveltaa tällä asetuksella asetukseen (EU) N:o 1215/2012 tehtyjä muutoksia tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 19 päivänä lokakuuta 2005 tehdyn Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välisen sopimuksen (5) 3 artiklan mukaisesti,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Lisätään asetuksen (EU) N:o 1215/2012 VII lukuun artiklat seuraavasti:
”71 a artikla
1. Tätä asetusta sovellettaessa 2 kohdassa tarkoitettua useille jäsenvaltioille yhteistä tuomioistuinta, jäljempänä ’yhteinen tuomioistuin’, pidetään jäsenvaltion tuomioistuimena, kun tällainen yhteinen tuomioistuin käyttää perustamisestaan tehdyn asiakirjan mukaisesti toimivaltaa asioissa, jotka kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan.
2. Tätä asetusta sovellettaessa kukin seuraavista tuomioistuimista on yhteinen tuomioistuin:
a)
yhdistetty patenttituomioistuin, joka on perustettu 19 päivänä helmikuuta 2013 allekirjoitetulla sopimuksella yhdistetystä patenttituomioistuimesta; ja
b)
Benelux-maiden tuomioistuin, joka on perustettu Benelux-maiden tuomioistuimen perustamisesta ja perussäännöstä 31 päivänä maaliskuuta 1965 tehdyllä sopimuksella, jäljempänä ’Benelux-maiden tuomioistuimesta tehty sopimus’.
71 b artikla
Yhteisen tuomioistuimen toimivalta määräytyy seuraavasti:
1)
yhteinen tuomioistuin on toimivaltainen, jos yhteisen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn asiakirjan osapuolena olevan jäsenvaltion tuomioistuimet olisivat tämän asetuksen nojalla toimivaltaisia kyseisen asiakirjan soveltamisalaan kuuluvassa asiassa;
2)
jos vastaajan kotipaikka ei ole jäsenvaltiossa eikä tämä asetus muutoin anna toimivaltaa vastaajaan nähden, sovelletaan soveltuvin osin II lukua vastaajan kotipaikasta riippumatta.
Väliaikaisia toimenpiteitä, turvaamistoimet mukaan lukien, voidaan hakea yhteiseltä tuomioistuimelta myös silloin, kun kolmannen valtion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia käsittelemään pääasian;
3)
jos yhteisellä tuomioistuimella on toimivalta suhteessa 2 kohdassa tarkoitettuun vastaajaan riita-asiassa, joka koskee eurooppapatenttiin kohdistunutta rikkomusta, josta aiheutuu vahinkoa unionin sisällä, mainitulla tuomioistuimella voi myös olla toimivalta tutkia asiaa tällaisesta rikkomuksesta unionin ulkopuolella aiheutuvien vahinkojen osalta.
Tällainen toimivalta edellyttää, että vastaajalle kuuluvaa omaisuutta on jossakin yhteisen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn asiakirjan osapuolena olevassa jäsenvaltiossa ja riita-asialla on riittävä yhteys johonkin tällaiseen jäsenvaltioon.
71 c artikla
1. Edellä olevia 29-32 artiklaa sovelletaan, kun kanne on nostettu yhteisessä tuomioistuimessa ja sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimessa, joka ei ole yhteisen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn asiakirjan osapuoli.
2. Edellä olevia 29-32 artiklaa sovelletaan yhdistetystä patenttituomioistuimesta tehdyn sopimuksen 83 artiklassa tarkoitetun siirtymäkauden aikana kanteisiin, jotka on nostettu yhdistetyssä patenttituomioistuimessa ja sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimessa, joka on yhdistetystä patenttituomioistuimesta tehdyn sopimuksen osapuoli.
71 d artikla
Tätä asetusta sovelletaan seuraavien tuomioiden tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon:
a)
yhteisen tuomioistuimen antamat tuomiot, jotka on tunnustettava ja pantava täytäntöön jäsenvaltiossa, joka ei ole yhteisen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn asiakirjan osapuoli; ja
b)
sellaisen jäsenvaltion, joka ei ole yhteisen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn asiakirjan osapuoli, tuomioistuinten antamat tuomiot, jotka on tunnustettava ja pantava täytäntöön kyseisen asiakirjan osapuolena olevassa jäsenvaltiossa.
Jos kuitenkin yhteisen tuomioistuimen antaman tuomion tunnustamista ja täytäntöönpanoa haetaan jäsenvaltiossa, joka on yhteisen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn asiakirjan osapuoli, tämän asetuksen säännösten sijasta sovelletaan kyseisessä asiakirjassa olevia tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevia määräyksiä.”
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 10 päivästä tammikuuta 2015.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Brysselissä 15 päivänä toukokuuta 2014.