EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 223/2014
af 11. marts 2014
om Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 175, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I overensstemmelse med konklusionerne fra mødet i Det Europæiske Råd den 17. juni 2010, hvorved EU-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst ("Europa 2020-strategien") blev vedtaget, har Unionen og medlemsstaterne sat sig som mål at bringe mindst 20 millioner mennesker uden for risiko for fattigdom og social udstødelse inden 2020. Ikke desto mindre var næsten en fjerdedel af de personer, der bor i Unionen, (119,82 millioner) i 2011 i risiko for fattigdom eller social udstødelse, hvilket var ca. 4 millioner flere end i det foregående år. Fattigdom og social udstødelse fordeler sig imidlertid ikke jævnt i Unionen, og graden heraf varierer fra medlemsstat til medlemsstat.
(2)
Antallet af personer, som lider materielle eller endog alvorlige materielle afsavn i Unionen er stigende, og næsten 8,8 % af Unionens borgere levede i 2011 med alvorlige materielle afsavn. Hertil kommer, at disse personer ofte er så udstødte, at de ikke kan drage fordel af aktiveringsforanstaltningerne under Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4), og navnlig under Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1304/2013 (5).
(3)
Medlemsstaterne og Kommissionen bør træffe passende foranstaltninger til at forebygge enhver forskelsbehandling og sikre ligestilling mellem mænd og kvinder og sammenhængende integrering af kønsaspektet på alle stadier i udarbejdelsen, programmeringen, forvaltningen, gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede ("fonden") såvel som i forbindelse med oplysnings- og bevidstgørelseskampagner samt udveksling af bedste praksis.
(4)
I artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) understreges det, at Unionen bygger på værdierne respekt for den menneskelige værdighed, frihed, demokrati, ligestilling, retsstaten og respekt for menneskerettighederne, herunder rettigheder for personer, der tilhører mindretal.
(5)
I artikel 6 i TEU understreges det, at Unionen anerkender de rettigheder, friheder og principper, der findes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
(6)
Artikel 174 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) foreskriver, at Unionen skal udvikle og fortsætte indsatsen for at styrke sin økonomiske, sociale og territoriale samhørighed for at fremme en harmonisk udvikling af Unionen som helhed.
(7)
Fonden bør styrke den sociale samhørighed og bidrage til at reducere fattigdommen i Unionen og i sidste instans helt udrydde de værste former for fattigdom ved at støtte nationale ordninger, som yder ikke-økonomisk bistand med henblik på at afhjælpe fødevaremangel og alvorlige materielle afsavn og/eller bidrage til social inklusion af de socialt dårligst stillede personer. Fonden bør reducere de former for ekstrem fattigdom, som i særlig grad bevirker social udstødelse, såsom hjemløshed, børnefattigdom og fødevaremangel.
(8)
Det er ikke fondens formål at træde i stedet for medlemsstaternes politikker for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse, navnlig politikker, der er nødvendige for at forhindre marginalisering af sårbare lavindkomstgrupper og afværge den øgede risiko for fattigdom og social udstødelse.
(9)
I henhold til artikel 317 i TFEU og som led i princippet om delt forvaltning bør betingelserne for, at Kommissionen kan udøve sine beføjelser til at gennemføre EU- budgettet, fastlægges, og medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til samarbejde bør klarlægges. Disse betingelser bør gøre det muligt for Kommissionen at forvisse sig om, at medlemsstaterne bruger fonden lovligt og formelt rigtigt samt i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (6) ("finansforordningen").
(10)
Disse bestemmelser sikrer endvidere, at de støttede operationer overholder bestemmelserne i gældende EU-ret og dermed forbundet national lovgivning, som direkte eller indirekte gennemfører denne forordning, samt politikker, navnlig med hensyn til sikkerheden af fødevarer og/eller elementær materiel bistand, som uddeles til de socialt dårligst stillede personer.
(11)
Fordelingen af fondens midler mellem medlemsstaterne i perioden 2014-2020 tager ligeligt hensyn til følgende indikatorer, fastsat på grundlag af data fra Eurostat, vedrørende den andel af befolkningen, som lider alvorlige materielle afsavn, og den andel af befolkningen, som lever i husstande med meget lav arbejdsintensitet. Endvidere tager fordelingen hensyn til de forskellige måder, hvorpå der ydes bistand til de socialt dårligst stillede personer i medlemsstaterne. Dog bør hver medlemsstat tildeles et mindstebeløb på 3 500 000 EUR for programmeringsperioden 2014-2020 for at kunne udforme et operationelt program med et meningsfuldt bevillingsniveau.
(12)
Det beløb, som medlemsstaten tildeles fra fonden, bør trækkes fra medlemsstatens strukturfondstildeling.
(13)
Medlemsstaternes operationelle programmer bør angive og begrunde de former for fødevaremæssige og/eller materielle afsavn der skal afhjælpes, og/eller de sociale inklusionsaktiviteter, der skal støttes, og bør beskrive elementerne i den bistand til de socialt dårligst stillede personer, som skal ydes gennem fondens støtte til nationale ordninger. De bør desuden omfatte elementer, som er nødvendige for at sikre en effektiv og virkningsfuld gennemførelse af de operationelle programmer.
(14)
Alvorlig fødevaremangel optræder i Unionen sideløbende med et betydeligt fødevarespild. Fonden bør i den henseende fremme fødevaredonationer, når det er hensigtsmæssigt. Dette må imidlertid ikke fjerne fokus fra nødvendigheden af at fjerne de eksisterende hindringer for donation af overskydende fødevarer med henblik på bekæmpelse af fødevaremangel.
(15)
Med henblik på at sikre en effektiv og virkningsfuld gennemførelse af de foranstaltninger, som finansieres af fonden, bør medlemsstaterne i relevant omfang fremme samarbejdet mellem regionale og lokale myndigheder og organer, som repræsenterer civilsamfundet, samt alle berørte parters deltagelse i udformningen og gennemførelsen af de aktiviteter, fonden finansierer.
(16)
For at sikre at gennemførelsen af fonden får den størst mulig virkning, navnlig hvad angår eventuelle ændringer i de nationale forhold, er det hensigtsmæssigt at fastlægge en procedure for ændringer af et operationelt program.
(17)
Partnerskabsprincippet bør anvendes for at kunne imødekomme de forskellige behov så effektivt og hensigtsmæssigt som muligt og for bedre at nå ud til de socialt dårligst stillede personer.
(18)
Udveksling af erfaringer og bedste praksis er forbundet med betydelig merværdi, fordi det fremmer gensidig læring. Kommissionen bør lette og fremme deres formidling, samtidig med at den stræber efter synergier med hensyn til udveksling af bedste praksis i forbindelse med de relevante fonde, navnlig Den Europæiske Socialfond (ESF).
(19)
For at overvåge fremskridt i gennemførelsen af de operationelle programmer bør medlemsstaterne udarbejde årlige og endelige gennemførelsesrapporter og forelægge dem for Kommissionen. Dette vil sikre, at der altid er væsentlige og ajourførte oplysninger om disse operationelle programmer til rådighed. Med samme mål for øje bør Kommissionen og hver medlemsstat hvert år afholde et møde for at gøre status, medmindre andet aftales. De relevante interessenter bør inddrages i overvågningen på passende vis.
(20)
For at forbedre kvaliteten og udformningen af det enkelte operationelle program og evaluere fondens effektivitet og virkning bør der gennemføres forhåndsevalueringer og efterfølgende evalueringer. Disse evalueringer bør være baseret på relevante data og suppleres i relevant omfang af undersøgelser om de socialt dårligst stillede personer, som har modtaget bistand under det operationelle program, og, hvis det er nødvendigt, af evalueringer, som gennemføres i løbet af programmeringsperioden. Disse evalueringer bør også respektere de endelige modtageres privatliv og gennemføres på en sådan måde, at de socialt dårligst stillede personer ikke stigmatiseres. Medlemsstaternes og Kommissionens ansvar i denne henseende bør præciseres.
(21)
Ved evalueringen af fonden samt ved udformningen af evalueringsmetoden bør der tages højde for, at socialt afsavn er et komplekst begreb med flere dimensioner.
(22)
Borgerne har ret til at vide, hvordan Unionens finansielle midler investeres og med hvilken virkning. For at sikre en bred formidling af oplysninger om fondens resultater og sikre tilgængelighed og gennemsigtighed med hensyn til finansieringsmuligheder bør der fastsættes detaljerede bestemmelser om information og kommunikation, navnlig for så vidt angår støttemodtagernes, medlemsstaternes og i relevant omfang de lokale og regionale myndigheders ansvar.
(23)
EU-retten om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, især Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (7), finder anvendelse.
(24)
Det er nødvendigt at fastsætte et maksimumsniveau for fondens medfinansiering af de operationelle programmer for at sikre, at Unionens midler får en multiplikatoreffekt. Endvidere bør der tages hensyn til situationen for medlemsstater med midlertidige budgetproblemer.
(25)
Ensartede, enkle og rimelige regler vedrørende støtteberettigelsesperioden, operationerne og udgifterne for fonden bør finde anvendelse i hele Unionen. Betingelserne for støtteberettigelse bør afspejle den særlige karakter af fondens mål og målgrupper, navnlig gennem fastsættelse af passende og forenklede betingelser for operationers støtteberettigelse, støtteformer samt regler og betingelser for godtgørelse.
(26)
Under hensyntagen til fristen for offentliggørelsen af indkaldelsen af forslag, tidsfristerne for vedtagelse af denne forordning og den tid, der er nødvendig til forberedelsen af de operationelle programmer, bør der fastlægges regler, som muliggør en smidig overgang for at undgå afbrydelser i leveringen af fødevarebistand. Det er med dette for øje passende at lade støtteberettigelsesperioden for udgifter gælde fra den 1. december 2013.
(27)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 (8) foreskriver, at produkter, der opkøbes ved offentlig intervention, kan stilles til rådighed for programmet for uddeling af fødevarer til de socialt dårligst stillede personer i Unionen, hvis det er tilladt under det pågældende program. Eftersom anvendelse, forarbejdning eller salg af disse produkter alt efter omstændighederne kan være den mest økonomisk fordelagtige måde at tilvejebringe fødevarer på, er det hensigtsmæssigt at åbne mulighed herfor i nærværende forordning. Beløbene opnået ved transaktioner vedrørende sådanne produkter bør anvendes til gavn for de socialt dårligst stillede personer. Disse beløb bør ikke benyttes til at mindske medlemsstaternes forpligtelse til medfinansiering af programmet. For at sikre den mest effektive anvendelse af disse produkter og deres provenu bør Kommissionen i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1308/2013 vedtage gennemførelsesretsakter, som fastlægger procedurerne for anvendelse, forarbejdning og salg af disse produkter med henblik på programmet for de socialt dårligst stillede personer.
(28)
Det er nødvendigt at fastlægge, hvilke typer aktioner der kan iværksættes på Kommissionens og medlemsstaternes initiativ i form af teknisk bistand med støtte fra fonden. Kommissionen bør med henblik herpå høre medlemsstaterne og repræsentanterne for partnerorganisationer på EU-plan.
(29)
I overensstemmelse med principperne om delt forvaltning bør medlemsstaterne og Kommissionen have ansvaret for forvaltningen af og kontrollen med programmerne. Medlemsstaterne bør via deres forvaltnings- og kontrolsystemer have hovedansvaret for gennemførelsen af og kontrollen med deres operationelle program.
(30)
Medlemsstaterne bør vedtage passende foranstaltninger for at sikre, at deres forvaltnings- og kontrolsystemer oprettes og fungerer effektivt med henblik på at kunne give sikkerhed for, at anvendelsen af fonden er lovlig og formelt rigtig. Medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til deres operationelle programs forvaltnings- og kontrolsystemer samt forebyggelse, konstatering og afhjælpning af uregelmæssigheder og overtrædelser af EU-retten bør derfor præciseres.
(31)
Medlemsstaterne bør opfylde deres forvaltnings-, kontrol- og revisionsforpligtelser og påtage sig det ansvar, som er fastlagt i reglerne om delt forvaltning i denne forordning og i finansforordningen. Medlemsstaterne bør sikre, at der i overensstemmelse med betingelserne i nærværende forordning er indført en effektiv ordning for behandling af klager vedrørende fonden. I overensstemmelse med nærhedsprincippet bør medlemsstaterne på Kommissionens anmodning behandle klager indgivet til Kommissionen, som hører under anvendelsesområdet for deres ordninger, og bør på anmodning informere Kommissionen om resultaterne af behandlingen.
(32)
Medlemsstaterne bør udpege en forvaltningsmyndighed, en attesteringsmyndighed og en funktionelt uafhængig revisionsmyndighed for hvert operationelt program. For at give medlemsstaterne fleksibilitet med hensyn til etablering af kontrolsystemer bør det være muligt at lade attesteringsmyndighedens funktioner blive varetaget af forvaltningsmyndigheden. Medlemsstaterne bør også have mulighed for at udpege bemyndigede organer til at udføre visse af forvaltningsmyndighedens eller attesteringsmyndighedens opgaver. Medlemsstaterne bør i så tilfælde præcisere disses respektive ansvarsområder og funktioner.
(33)
Forvaltningsmyndigheden har hovedansvaret for den effektive og virkningsfulde gennemførelse af fonden, og den vil således opfylde et stort antal funktioner vedrørende forvaltning og overvågning af det operationelle program, finansiel forvaltning og kontrol samt projektudvælgelse. Forvaltningsmyndighedens ansvarsområder og funktioner bør derfor fastlægges i denne forordning.
(34)
Attesteringsmyndigheden bør udarbejde betalingsanmodninger og forelægge dem for Kommissionen. Den bør udarbejde regnskaberne og attestere, at de er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige, og at udgifterne angivet i regnskaberne er i overensstemmelse med de gældende EU-regler og nationale regler. Attesteringsmyndighedens ansvarsområder og funktioner bør fastlægges i denne forordning.
(35)
Revisionsmyndigheden bør sikre, at der foretages revision af forvaltnings- og kontrolsystemerne, af et passende udsnit af operationer og af regnskaberne. Revisionsmyndighedens ansvarsområder og funktioner bør fastlægges i denne forordning. Revision af anmeldte udgifter bør udføres på et repræsentativt udsnit af operationer, således at resultaterne kan ekstrapoleres. Som hovedregel bør en statistisk prøveudtagningsmetode anvendes for at tilvejebringe en pålidelig repræsentativ prøve. Ikke desto mindre bør revisionsmyndighederne i behørigt begrundede tilfælde kunne anvende en ikke-statistisk metode for prøveudtagning eller transaktionsrevision, forudsat at betingelserne i denne forordning er overholdt.
(36)
For at tage hensyn til den særlige tilrettelæggelse af forvaltnings- og kontrolsystemerne i forbindelse med fonden og behovet for at sikre en forholdsmæssig tilgang bør der fastlægges særlige bestemmelser om udpegelse af forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden. For at undgå en unødvendig administrativ byrde bør forhåndsverificeringen af overholdelsen af udpegelseskriterierne i denne forordning være begrænset til forvaltnings- og attesteringsmyndigheden. Der bør ikke være krav om, at Kommission skal godkende udpegelsen. Kontrollen med overholdelsen af udpegelseskriterierne, som udføres gennem revisions- og kontrolordninger, bør, hvis resultaterne viser manglende overholdelse af kriterierne, medføre korrigerende foranstaltninger og eventuelt tilbagetrækning af udpegelsen.
(37)
Uden at Kommissionens beføjelser vedrørende finanskontrol indskrænkes, bør der sikres samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen inden for rammerne af denne forordning, og der bør fastsættes kriterier, som gør det muligt for Kommissionen som led i sin strategi for kontrol af nationale systemer at fastlægge, hvilket sikkerhedsniveau den bør opnå hos de nationale revisionsorganer.
(38)
Kommissionens beføjelser og ansvar med hensyn til at verificere, at forvaltnings- og kontrolsystemerne fungerer effektivt, og til at kræve handling fra medlemsstaternes side bør fastsættes. Kommissionen bør endvidere have beføjelse til at foretage revisioner og kontrol på stedet, der fokuserer på emner vedrørende forsvarlig økonomisk forvaltning med henblik på at drage konklusioner om fondens resultater.
(39)
Unionens budgetforpligtelser bør indgås årligt. For at sikre effektiv programforvaltning skal der fastlægges enkle regler for forfinansiering, anmodninger om mellemliggende betalinger og betaling af den endelige saldo.
(40)
Navnlig med henblik på at sikre en rimelig sikkerhed for Kommissionen forud for godkendelsen af regnskaberne bør anmodninger om mellemliggende betalinger refunderes med en sats på 90 % af det beløb, der fremkommer ved at anvende medfinansieringssatsen som fastsat i afgørelsen om vedtagelse af det operationelle program på de støtteberettigede udgifter. De resterende udestående beløb bør udbetales til medlemsstaterne efter godkendelsen af regnskaberne, forudsat at Kommissionen kan konkludere, at regnskaberne er fuldstændige, nøjagtige og retvisende.
(41)
En forfinansieringsbetaling ved starten af det operationelle program bør sikre, at medlemsstaten har midlerne til at yde støtte til støttemodtagerne i forbindelse med gennemførelsen af operationerne fra vedtagelsen af det operationelle program. Denne forfinansiering bør udelukkende anvendes til dette formål, og således at støttemodtagerne bør modtage tilstrækkelige midler til at igangsætte en operation efter udvælgelsen.
(42)
Støttemodtagere bør modtage støtten fuldt ud senest 90 dage efter datoen for støttemodtagerens indgivelse af betalingsanmodningen med forbehold af disponible midler fra forfinansiering og fra mellemliggende betalinger. Forvaltningsmyndigheden bør kunne afbryde fristen, hvis dokumentationen er ufuldstændig, eller der er tegn på uregelmæssigheder, der kræver yderligere undersøgelse.
(43)
For at beskytte Unionens finansielle interesser bør der kunne træffes foranstaltninger, som er tidsbegrænsede, og som gør det muligt for den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede at afbryde betalinger, hvis der er klare tegn på, at der er alvorlige mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemets funktion, tegn på uregelmæssigheder i forbindelse med en betalingsanmodning eller manglende fremlæggelse af dokumenter i forbindelse med gennemgang og godkendelse af regnskaber. Afbrydelsesperiodens varighed bør være på op til seks måneder med mulighed for forlængelse op til ni måneder med medlemsstatens samtykke, med henblik på at give tilstrækkelig tid til at afhjælpe årsagerne til afbrydelsen og derved undgå anvendelse af suspensioner.
(44)
For at beskytte Unionens finansielle interesser og sørge for redskaber til at sikre en effektiv programgennemførelse bør der fastsættes bestemmelser, som gør det muligt for Kommissionen at suspendere betalinger.
(45)
For at anvende kravene i finansforordningen på den finansielle forvaltning af fonden er det nødvendigt at fastsætte procedurer for udarbejdelse, undersøgelse og godkendelse af regnskaber, som bør sikre et klart grundlag og retssikkerhed for disse ordninger. For at give en medlemsstat mulighed for at opfylde sine forpligtelser korrekt bør det endvidere være muligt for den pågældende medlemsstat at udelukke beløb, der er genstand for en igangværende vurdering af lovlighed og formel rigtighed.
(46)
For at nedsætte risikoen for angivelse af uregelmæssige udgifter bør det være muligt for en attesteringsmyndighed - uden at der er behov for videre begrundelse - at medtage de beløb, der kræver yderligere verificering, i en anmodning om mellemliggende betaling efter det regnskabsår, hvor beløbene blev bogført i dens regnskabssystem.
(47)
For at mindske den administrative byrde for støttemodtagerne bør der fastsættes specifikke frister, inden for hvilke forvaltningsmyndighederne er forpligtet til at holde dokumentation for operationer efter indgivelsen af udgifterne eller afslutningen af en operation tilgængelige. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet bør længden af den periode, hvor dokumentation skal opbevares, afhænge af de samlede støtteberettigede udgifter i forbindelse med en operation.
(48)
Da regnskaberne verificeres og godkendes hvert år, bør afslutningsproceduren være enkel. Den endelige afslutning af programmet bør derfor kun baseres på den dokumentation, der vedrører det sidste regnskabsår, og den endelige rapport om gennemførelsen eller den seneste årlige rapport om gennemførelsen, uden at der er behov for at forelægge nogen supplerende dokumentation.
(49)
For at beskytte Unionens budget er det muligt, at det kan blive nødvendigt for Kommissionen at foretage finansielle korrektioner. For at sikre retssikkerhed for medlemsstaterne er det vigtigt at fastlægge, under hvilke omstændigheder overtrædelser af gældende EU-ret eller national lovgivning relateret til dens anvendelse kan føre til finansielle korrektioner fra Kommissionens side. For at sikre, at eventuelle finansielle korrektioner, som Kommissionen pålægger medlemsstaterne, hænger sammen med beskyttelsen af Unionens finansielle interesser, bør sådanne korrektioner kun anvendes i tilfælde, hvor overtrædelsen af gældende EU-ret eller national lovgivning relateret til anvendelsen af relevant EU-ret vedrører støtteberettigelsen, den formelle rigtighed og forvaltningen eller kontrollen af operationer og modsvarende udgifter, der er anmeldt til Kommissionen. For at sikre proportionalitet er det vigtigt, at Kommissionen tager hensyn til overtrædelsens karakter og alvor og de dermed forbundne finansielle virkninger for Unionens budget, når den træffer afgørelser om en finansiel korrektion.
(50)
Det er nødvendigt at indføre en retlig ramme, der giver robuste forvaltnings- og kontrolsystemer og en passende fordeling af roller og ansvarsområder i forbindelse med delt forvaltning. Kommissionens rolle bør derfor præciseres og tydeliggøres, og der bør fastsættes forholdsmæssige regler for Kommissionens anvendelse af finansielle korrektioner.
(51)
Hyppigheden af revisioner af operationer bør stå i et rimeligt forhold til størrelsen af EU-støtten fra fonden. Navnlig bør antallet af revisioner nedsættes, hvis de samlede støtteberettigede udgifter til en operation ikke overstiger 150 000 EUR. Det bør dog være muligt at foretage revisioner på et hvilket som helst tidspunkt, hvis der er bevis for en uregelmæssighed eller svig, eller, efter afslutning af en fuldført operation, som led i en revisionsstikprøve. Kommissionen bør have mulighed for at revidere revisionsmyndighedens revisionsspor eller deltage i revisionsmyndighedernes revisioner på stedet. Hvis Kommissionen ikke opnår tilstrækkelig forsikring om revisionsmyndighedens effektivitet gennem disse foranstaltninger, bør den kunne gennemføre en gentagelse af dens revisionsvirksomhed, hvis dette er i overensstemmelse med internationalt anerkendte revisionsstandarder. For at niveauet for Kommissionens revisioner kan stå i et rimeligt forhold til risikoen, bør Kommissionen kunne reducere sin revisionsindsats vedrørende operationelle programmer, hvor der ikke er væsentlige mangler, eller hvor der ikke er tvivl om revisionsmyndighedens pålidelighed. For at reducere den administrative byrde for støttemodtagerne bør der indføres specifikke regler for at nedsætte risikoen for overlapning mellem revisioner af de samme operationer, som foretages af forskellige institutioner, nemlig Den Europæiske Revisionsret, Kommissionen og revisionsmyndigheden. Desuden bør omfanget af revisioner fuldt ud tage hensyn til fondens mål og målgruppers karakteristika samt til den frivillige karakter af mange støttemodtagere.
(52)
For at sikre finansiel disciplin bør der fastlægges ordninger for frigørelse af en given del af budgetforpligtelsen under et operationelt program, navnlig hvis et beløb kan udelukkes fra frigørelsen, især når forsinkelserne i gennemførelsen skyldes omstændigheder, som er uafhængige af den berørte part, eller som er unormale eller uforudselige, og hvis følger ikke kan undgås på trods af den udviste omhu, såvel som i en situation, hvor en betalingsanmodning er indgivet, men hvor betalingsfristen er blevet afbrudt eller betalingen er blevet suspenderet.
(53)
For at supplere og ændre visse ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår fastsættelse af indholdet af de årlige og endelige gennemførelsesrapporter, kriterierne for fastlæggelse af hvilke sager om uregelmæssigheder, som skal indberettes, de data, der skal leveres, og inddrivelsen af uretmæssigt udbetalte beløb, nærmere bestemmelser om oplysninger i relation til de data, som skal registreres og lagres i elektronisk form i det overvågningssystem, som etableres af forvaltningsmyndighederne, minimumskravene for revisionsspor, anvendelsesområdet for og indholdet af nationale revisioner og metodologien for udvælgelse af stikprøver, detaljerede regler for anvendelsen af data indsamlet under revisioner, og kriterierne for fastlæggelse af alvorlige mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemernes effektive funktionsmåde, for fastlæggelse af det niveau af finansielle korrektioner, der skal anvendes, og for anvendelse af faste takster eller ekstrapolerede finansielle korrektioner. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau.
(54)
Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(55)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser for så vidt angår afgørelser om fastsættelse af årlige planer for operationer, der skal finansieres fra teknisk assistance på Kommissionens initiativ, afgørelser om vedtagelse og ændring af operationelle programmer, afgørelser om suspension af mellemliggende betalinger, afgørelser om ikke-godkendelse af regnskabet og det beløb, der får udgiftsvirkning, hvis regnskabet ikke blev godkendt, afgørelser om finansielle korrektioner, afgørelser, der fastlægger den årlige fordeling af medlemsstaternes disponible forpligtelsesbevillinger, og, i forbindelse med frigørelse, afgørelser om ændring af afgørelser om vedtagelse af programmer.
(56)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser for så vidt angår modellen for den strukturerede undersøgelse af de endelige modtagere, hyppigheden af indberetning af uregelmæssigheder og det indberetningsformat, der skal anvendes, vilkårene og betingelserne for systemet for elektronisk dataudveksling for forvaltning og kontrol, de tekniske specifikationer for registrering og lagring af data i forbindelse med forvaltnings- og kontrolsystemet, modellen for forvaltningserklæringen, modellerne for revisionsstrategien, revisionsudtalelsen og kontrolrapporten, modellen for det uafhængige revisionsorgans beretning og erklæring og for beskrivelsen af forvaltningsmyndighedens og i givet fald attesteringsmyndighedens funktioner og fastsatte procedurer, modellen for betalingsanmodninger og modellen for regnskaber. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (9).
(57)
For visse gennemførelsesretsakter, som skal vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011, er den potentielle indvirkning og de potentielle konsekvenser af så stor betydning for medlemsstaterne, at en undtagelse fra den generelle regel er begrundet. Kommissionen bør derfor ikke vedtage udkastet til gennemførelsesretsakt, hvis udvalget ikke afgiver nogen udtalelse. Disse gennemførelsesretsakter vedrører fastlæggelse af tekniske specifikationer for registrering og lagring af data i forbindelse med forvaltnings- og kontrolsystemet. Artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 bør derfor finde anvendelse på disse gennemførelsesretsakter.
(58)
Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, herunder respekt for den menneskelige værdighed og for privat- og familieliv, ret til beskyttelse af personoplysninger, børns rettigheder, ældres rettigheder, ligestilling mellem mænd og kvinder og forbud mod forskelsbehandling. Denne forordning bør anvendes i overensstemmelse med disse rettigheder og principper.
(59)
Målene for denne forordning, nemlig at fremme social samhørighed i Unionen og bidrage til bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(60)
Det bør sikres, at fonden supplerer de aktioner, der modtager støtte fra ESF som aktiviteter for social inklusion, samtidig med udelukkende at støtte de socialt dårligst stillede personer.
(61)
For at sikre hurtig vedtagelse af gennemførelsesretsakterne i denne forordning, bør forordningen træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFSNIT I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og formål
Denne forordning opretter Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede ("fonden") for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020, og fastlægger fondens mål, anvendelsesområdet for dens støtte, de disponible finansielle midler og fordelingen af disse midler for hver medlemsstat, og fastlægger de regler, som er nødvendige for at sikre fondens effektivitet og virkning.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) "elementær materiel bistand": elementære forbrugsvarer af begrænset værdi og til personlig brug for de socialt dårligst stillede personer, f.eks. tøj, fodtøj, hygiejneartikler, skolematerialer og soveposer
2) "de socialt dårligst stillede personer": fysiske personer, dvs. enkeltpersoner, familier, husstande eller sammenslutninger af sådanne personer, hvis behov for bistand er blevet fastslået i overensstemmelse med objektive kriterier, som de nationale kompetente myndigheder fastsætter i samarbejde med relevante interessenter, idet de undgår interessekonflikter, eller som er fastlagt af partnerorganisationerne, og som er godkendt af de pågældende nationale myndigheder og som kan omfatte elementer, der gør det muligt at fokusere på de socialt dårligst stillede personer i bestemte geografiske områder
3) "partnerorganisationer": offentlige organer og/eller almennyttige organisationer, som direkte eller via partnerorganisationer uddeler fødevarer og/eller elementær materiel bistand, om nødvendigt kombineret med ledsageforanstaltninger, eller som udøver aktiviteter, som sigter direkte mod social inklusion af de socialt dårligst stillede personer, og hvis operationer er blevet udvalgt af forvaltningsmyndigheden i overensstemmelse med artikel 32, stk. 3, litra b)
4) "nationale ordninger": enhver ordning, som i det mindste delvist har det samme formål som fonden, og som gennemføres på nationalt, regionalt eller lokalt plan enten af offentlige organer eller af almennyttige organisationer
5) "det operationelle program for fødevarer og/eller elementær materiel bistand" (også benævnt "OP I"): et operationelt program, der støtter uddeling af fødevarer og/eller elementær materiel bistand til de socialt dårligst stillede personer, om nødvendigt kombineret med ledsageforanstaltninger, med sigte på at afbøde den sociale udstødelse af de socialt dårligst stillede personer
6) "det operationelle program for social inklusion af de socialt dårligst stillede personer" (også benævnt "OP II"): et operationelt program, der støtter aktiviteter, som ligger uden for aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger, i form af ikke-økonomisk, ikke-materiel bistand med sigte på social inklusion af de socialt dårligst stillede personer
7) "operation": et projekt, en kontrakt eller en aktion, som er udvalgt af forvaltningsmyndigheden for det pågældende operationelle program eller under dens ansvar, og som bidrager til at opfylde målene for det operationelle program, som operationen vedrører
8) "fuldført operation": en operation, der er fysisk fuldført eller fuldt ud gennemført, og for hvilken alle betalinger er blevet foretaget af støttemodtagerne, og bidraget fra det relevante operationelle program er blevet betalt til støttemodtagerne
9) "støttemodtager": et offentligt eller privat organ, der har ansvaret for at iværksætte eller for at iværksætte og gennemføre operationer
10) "endelig modtager": den eller de socialt dårligst stillede personer, der modtager støtte som defineret i denne forordnings artikel 4
11) "ledsageforanstaltninger": foranstaltninger, der supplerer uddelingen af fødevarer og/eller elementær materiel bistand med henblik på at afbøde social udstødelse og/eller håndtere sociale nødsituationer på en mere myndiggørende og holdbar måde, f.eks. vejledning om en afbalanceret kost og rådgivning om budgetstyring
12) "offentlige udgifter": et offentligt bidrag til finansieringen af operationer, som hidrører fra nationale, regionale eller lokale offentlige myndigheders budget, Unionens budget i forbindelse med fonden, budgettet for offentlige myndigheder eller sammenslutninger af offentlige myndigheder eller ethvert offentligretligt organ som omhandlet i artikel 1, stk. 9, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF (10)
13) "bemyndiget organ": ethvert offentligt eller privat organ, der handler under en forvaltnings- eller attesteringsmyndigheds ansvar eller udfører opgaver på dennes vegne i forhold til støttemodtagere, som gennemfører operationer
14) "regnskabsår": perioden fra den 1. juli til den 30. juni, undtagen for programmeringsperiodens første regnskabsår, hvor perioden regnes fra begyndelsesdatoen for udgifternes støtteberettigelse til den 30. juni 2015. Det sidste regnskabsår er perioden fra den 1. juli 2023 til den 30. juni 2024
15) "finansår": perioden fra den 1. januar til den 31. december
16) "uregelmæssighed": enhver overtrædelse af EU-retten eller national lovgivning vedrørende dens anvendelse, som kan tilskrives en økonomisk aktørs handling eller undladelse i forbindelse med gennemførelsen af fonden, der skader eller vil kunne skade Unionens budget ved afholdelse af en uretmæssig udgift over Unionens budget
17) "økonomisk aktør": en fysisk eller juridisk person eller anden enhed, der deltager i gennemførelsen af støtte fra fonden, med undtagelse af en medlemsstat, som udøver sine beføjelser som offentlig myndighed
18) "systembetinget uregelmæssighed": enhver uregelmæssighed, der kan være af tilbagevendende art, og som med stor sandsynlighed forekommer i tilsvarende operationer som følge af en alvorlig mangel i et forvaltnings- og kontrolsystems effektive funktionsmåde, herunder manglende fastlæggelse af relevante procedurer i overensstemmelse med denne forordning
19) "alvorlig mangel i et forvaltnings- og kontrolsystems effektive funktionsmåde": en mangel, som kræver væsentlige forbedringer i systemet, og som udsætter fonden for væsentlig risiko for uregelmæssigheder, og hvis eksistens er uforenelig med en revisionserklæring uden forbehold vedrørende forvaltnings- og kontrolsystemets funktionsmåde.
Artikel 3
Mål
1. Fonden skal fremme social samhørighed, styrke social inklusion og derved i sidste ende bidrage til målet om at udrydde fattigdom i Unionen ved at bidrage til opfyldelsen af målet for bekæmpelse af fattigdom, nemlig at bringe mindst 20 millioner mennesker uden for risiko for fattigdom og social udstødelse i overensstemmelse med Europa 2020-strategien, og samtidig hermed være et supplement til strukturfondene. Fonden skal bidrage til opfyldelsen af det specifikke mål at afhjælpe de værste former for fattigdom ved at yde ikke-finansiel bistand til de socialt dårligst stillede personer ved hjælp af fødevarer og/eller elementær materiel bistand og aktiviteter vedrørende social inklusion med sigte på de socialt dårligst stillede personers sociale integration.
Dette mål og resultaterne af fondens gennemførelse skal vurderes kvalitativt og kvantitativt.
2. Fonden er et supplement til bæredygtige nationale politikker for fattigdomsbekæmpelse og social inklusion, som forsat henhører under medlemsstaternes ansvarsområde.
Artikel 4
Anvendelsesområde for støtten
1. Fonden støtter nationale ordninger for uddeling af fødevarer og/eller elementær materiel bistand til de socialt dårligst stillede personer via partnerorganisationer, som er udvalgt af medlemsstaterne.
Fonden kan med henblik på at forøge og diversificere forsyningen af fødevarer til de socialt dårligst stillede personer og mindske og forhindre fødevarespild støtte aktiviteter i forbindelse med indsamling, transport, lagring og distribution af fødevaredonationer.
Fonden kan ligeledes støtte ledsageforanstaltninger, som supplerer uddelingen af fødevarer og/eller elementær materiel bistand.
2. Fonden støtter aktiviteter, som bidrager til social inklusion af de socialt dårligst stillede personer.
3. Fonden fremmer på EU-plan gensidig læring, netværksarbejde og formidling af god praksis på området ikke-finansiel bistand til de socialt dårligst stillede personer.
Artikel 5
Principper
1. Den del af Unionens budget, der er afsat til fonden, gennemføres ved delt forvaltning mellem medlemsstaterne og Kommissionen i henhold til artikel 58, stk. 1, litra b), i finansforordningen, dog ikke hvad angår teknisk bistand på Kommissionens initiativ, som gennemføres ved direkte forvaltning i henhold til finansforordningens artikel 58, stk. 1, litra a).
2. Kommissionen og medlemsstaterne sørger under hensyntagen til den enkelte medlemsstats specifikke situation for sammenhæng mellem på den ene side fondens støtte og på den anden side Unionens relevante politikker og prioriteter og komplementaritet med andre af Unionens instrumenter.
3. Støtte fra fonden gennemføres i tæt samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne i overensstemmelse med nærhedsprincippet.
4. Medlemsstaterne og de organer, de har udpeget i dette øjemed, er ansvarlige for gennemførelsen af de operationelle programmer og for udførelse af deres opgaver i henhold til denne forordning i overensstemmelse med medlemsstatens institutionelle, retlige og finansielle rammer og under overholdelse af denne forordning.
5. Ordninger om gennemførelse og anvendelse af fonden, navnlig de økonomiske og administrative ressourcer, som er nødvendige i forbindelse med rapportering, evaluering, forvaltning og kontrol, skal tage højde for proportionalitetsprincippet under hensyntagen til det tildelte støtteniveau og den begrænsede administrative kapacitet i de organisationer, der fungerer hovedsagelig takket være frivillige.
6. Kommissionen og medlemsstaterne sørger i overensstemmelse med deres respektive ansvar og for at forhindre dobbeltfinansiering for koordination med ESF og med andre relevante EU-politikker, -strategier og -instrumenter, navnlig EU-initiativer inden for folkesundhed og imod fødevarespild.
7. Kommissionen og medlemsstaterne og støttemodtagerne anvender princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning i overensstemmelse med finansforordningens artikel 30.
8. Kommissionen og medlemsstaterne sikrer en effektiv udnyttelse af fonden, bl.a. gennem overvågning, rapportering og evaluering.
9. Medlemsstaterne og Kommissionen sikrer, at de operationelle programmer forberedes, programmeres, gennemføres, overvåges og evalueres med respekt for partnerskabsprincippet, når de gennemfører høringer med relevante interessenter som fastsat i denne forordning.
10. Kommissionen og medlemsstaterne træffer foranstaltninger til at sikre fondens effektivitet og varetager deres respektive funktioner i forbindelse med fonden med henblik på at reducere den administrative byrde for støttemodtagerne.
11. Kommissionen og medlemsstaterne sikrer, at ligestilling mellem mænd og kvinder og integrering af kønsaspektet tages i betragtning og fremmes i de forskellige faser af forberedelsen, programmeringen, forvaltningen, gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af fonden samt i informations- og oplysningskampagner og ved udveksling af bedste praksis. Kommissionen og medlemsstaterne anvender data opdelt efter køn, hvor sådanne forefindes.
Kommissionen og medlemsstaterne tager passende skridt til at forhindre enhver forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering i forbindelse med adgang til fonden og til programmer og operationer, der støttes af fonden.
12. Operationer, der støttes af fonden, skal overholde gældende EU-ret og national ret vedrørende anvendelsen heraf ("gældende ret"). Fonden må navnlig kun anvendes til at støtte uddelingen af fødevarer og varer, som er i overensstemmelse med EU-retten vedrørende forbrugersikkerhed.
13. Medlemsstater og støttemodtagere udvælger fødevarerne og/eller den elementære materielle bistand på grundlag af objektive kriterier i relation til behovene hos de socialt dårligst stillede personer. Der tages hensyn til klimatiske og miljømæssige forhold i udvælgelseskriterierne for fødevarer og, hvor det er relevant, varer, navnlig med henblik på reduktion af fødevarespild. Hvor det er relevant, træffes valget af den type fødevarer, der skal uddeles, efter overvejelser om deres bidrag til en alsidig kost for de socialt dårligst stillede personer.
14. Kommissionen og medlemsstaterne sikrer, at bistand, der leveres inden for rammerne af denne fond, tager hensyn til de socialt dårligst stillede personers værdighed.
AFSNIT II
MIDLER OG PROGRAMMERING
Artikel 6
Samlede midler
1. De midler, der er til rådighed til fondens budgetmæssige forpligtelser i løbet af perioden 2014-2020, er fastsat til 3 395 684 880 EUR i 2011-priser i overensstemmelse med den årlige fordeling, der er fastlagt i bilag II.
2. Fondens tildeling til hver medlemsstat i perioden 2014-2020 er anført i bilag III. Mindstebeløbet for hver medlemsstat er 3 500 000 EUR for hele perioden.
3. Med henblik på programmering og efterfølgende optagelse i Unionens almindelige budget indekseres beløbet med 2 % årligt.
4. 0,35 % af de samlede midler afsættes til teknisk bistand på Kommissionens initiativ.
Artikel 7
Operationelle programmer
1. Hver medlemsstat forelægger senest seks måneder efter denne forordnings ikrafttræden Kommissionen et OP I og/eller et OP II, som skal dække perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
2. Et OP I skal indeholde:
a)
en udpegning af og en begrundelse for udvælgelsen af, hvilke former for materielle afsavn det operationelle program skal afhjælpe, samt for hver enkelt type behandlet materielt afsavn en beskrivelse af og de vigtigste karakteristika for uddelingen af fødevarer og/eller den elementære materielle bistand og, hvor det er relevant, af de ledsageforanstaltninger, der skal gennemføres, under hensyntagen til resultaterne af den forhåndsevaluering, som gennemføres i henhold til artikel 16
b)
en beskrivelse af den eller de modsvarende nationale ordninger for hver type behandlet materielt afsavn
c)
en beskrivelse af, hvilke mekanismer der anvendes til at fastlægge kriterierne for støtteberettigelse for de socialt dårligst stillede personer, om nødvendigt opdelt efter behandlet type materielt afsavn
d)
kriterierne for udvælgelse af operationer og en beskrivelse af udvælgelsesmekanismerne, om nødvendigt opdelt efter type af materielt afsavn
e)
kriterierne for udvælgelse af partnerorganisationerne, om nødvendigt opdelt efter behandlet type materielt afsavn
f)
en beskrivelse af mekanismerne til sikring af komplementaritet med ESF
g)
en finansieringsplan med en tabel, der for hele programmeringsperioden angiver den samlede støttebevilling fra det operationelle program, vejledende opdelt på behandlet type materielt afsavn samt de tilhørende ledsageforanstaltninger.
3. Et OP II skal indeholde:
a)
en strategi for programmets bidrag til at fremme den sociale samhørighed og fattigdomsbekæmpelsen i overensstemmelse med Europa 2020-strategien, herunder en begrundelse for valget af prioriteringsområderne for støtten
b)
det operationelle programs specifikke mål baseret på en kortlægning af nationale behov under hensyntagen til resultaterne af den forhåndsevaluering, som gennemføres i henhold til artikel 16. Forhåndsevalueringen forelægges Kommissionen samtidig med det operationelle program
c)
en finansieringsplan med en tabel, der for hele programmeringsperioden angiver den samlede støttebevilling fra det operationelle program, vejledende opdelt på type af aktion
d)
identificering af de socialt dårligst stillede personer, som skal støttes
e)
de finansielle indikatorer for de hertil svarende tildelte udgifter
f)
de forventede resultater af de specifikke mål og de hertil svarende programspecifikke outputindikatorer og resultatindikatorer samt en basislinjeværdi og en målværdi
g)
en beskrivelse af typen af og eksempler på aktioner, der kan støttes, og deres forventede bidrag til de specifikke mål, jf. litra b), herunder de vejledende principper for udvælgelsen af operationer og, hvor det er relevant, identificeringen af forskellige typer støttemodtagere
h)
en beskrivelse af mekanismerne til sikring af komplementaritet med ESF samt forebyggelse af overlapninger og dobbeltfinansiering af operationer.
4. Derudover skal hvert af de operationelle programmer indeholde:
a)
en udpegning af forvaltningsmyndigheden, attesteringsmyndigheden, hvis en sådan findes, revisionsmyndigheden og det organ, hvortil betalinger foretages af Kommissionen, samt en beskrivelse af overvågningsproceduren
b)
en beskrivelse af de foranstaltninger, der træffes for at inddrage alle relevante interessenter og, hvor det er relevant, de kompetente regionale, lokale og andre offentlige myndigheder i udarbejdelsen af det operationelle program
c)
en beskrivelse af den planlagte anvendelse af teknisk bistand i overensstemmelse med artikel 27, stk. 4, herunder aktioner til styrkelse af støttemodtagernes administrative kapacitet i forbindelse med gennemførelsen af det operationelle program
d)
en finansieringsplan med en tabel med angivelse for hvert år, jf. artikel 20, af den bevilling, der påtænkes afsat som bidrag fra fonden og fra medfinansiering i overensstemmelse med artikel 20.
De partnerorganisationer, der er omhandlet i artikel 7, stk. 2, litra e), og som direkte uddeler fødevarer og/eller elementær materiel bistand, skal på egen hånd eller i samarbejde med andre organisationer gennemføre aktiviteter, eventuelt i form af en reorientering hen imod kompetente tjenester, som supplerer den materielle bistand, og som tager sigte på social inklusion af de socialt dårligst stillede personer, uanset om disse aktiviteter støttes af fonden eller ej. Sådanne ledsageforanstaltninger er imidlertid ikke obligatoriske i tilfælde, hvor fødevarer og/eller elementær materiel bistand udelukkende uddeles til de socialt dårligst stillede børn i børnepasningsfaciliteter eller lignende.
5. Medlemsstaterne eller enhver anden myndighed, som er udpeget af dem, udarbejder de operationelle programmer. De samarbejder med alle relevante interessenter samt, hvor det er relevant, kompetente regionale, lokale eller andre offentlige myndigheder. Medlemsstaterne sikrer, at de operationelle programmer er tæt knyttet til nationale politikker for social inklusion.
6. Medlemsstaterne udarbejder deres udkast til de operationelle programmer i henhold til de relevante modeller, som er anført i bilag I.
Artikel 8
Vedtagelse af operationelle programmer
1. Kommissionen vurderer sammenhængen mellem hvert operationelt program og denne forordning og dets bidrag til fondens mål under hensyntagen til den forhåndsevaluering, som gennemføres i henhold til artikel 16. Kommissionen sikrer, at der ikke er overlapning med noget operationelt program, der finansieres af ESF i den pågældende medlemsstat.
2. Kommissionen kan fremsætte bemærkninger senest tre måneder efter forelæggelsen af det operationelle program. Medlemsstaten forelægger Kommissionen alle nødvendige supplerende oplysninger og, hvor det er relevant, ændrer det foreslåede operationelle program.
3. Forudsat at eventuelle bemærkninger fra Kommissionen i overensstemmelse med stk. 2 er taget tilstrækkeligt i betragtning, godkender Kommissionen ved hjælp af en gennemførelsesretsakt, hvert enkelt operationelt program senest seks måneder efter medlemsstatens forelæggelse heraf.
Artikel 9
Ændring af operationelle programmer
1. En medlemsstat kan forelægge en anmodning om ændring af et operationelt program. Anmodningen ledsages af det ændrede operationelle program og en begrundelse for ændringen.
2. Kommissionen vurderer oplysningerne i henhold til stk. 1 under hensyntagen til den begrundelse, som medlemsstaten forelægger. Kommissionen kan fremsætte bemærkninger, og medlemsstaten skal give Kommissionen alle nødvendige yderligere oplysninger.
3. Kommissionen godkender ved hjælp af en gennemførelsesretsakt ændringen af et operationelt program senest fire måneder efter medlemsstatens forelæggelse heraf, forudsat at eventuelle bemærkninger fra Kommissionen er taget tilstrækkeligt i betragtning.
Artikel 10
Udveksling af god praksis
Kommissionen fremmer, herunder ved hjælp af et websted, erfaringsudveksling, kapacitetsopbygning og netværksarbejde samt formidling af relevante resultater på området ikke-finansiel bistand til de socialt dårligst stillede personer.
Relevante organisationer, som ikke anvender fonden, kan også medtages.
Desuden hører Kommissionen mindst en gang om året de organisationer, som repræsenterer partnerorganisationerne på EU-plan, om gennemførelsen af fondens støtte og aflægger efter sådan høring rapport til Europa-Parlamentet og Rådet inden for en rimelig tid.
Kommissionen fremmer endvidere online-formidling af relevante resultater, rapporter og oplysninger i forbindelse med fonden.
AFSNIT III
OVERVÅGNING OG EVALUERING, INFORMATION OG KOMMUNIKATION
Artikel 11
Overvågningsudvalget for et OP II
1. Senest tre måneder efter den dato, hvor medlemsstaten underrettes om afgørelsen om vedtagelse af et OP II, nedsætter eller udpeger medlemsstaten et udvalg i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats institutionelle, retlige og finansielle rammer, der skal overvåge programmet efter aftale med forvaltningsmyndigheden.
2. Hvert overvågningsudvalg udarbejder og vedtager selv sin forretningsorden i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats institutionelle, retlige og finansielle rammer.
3. Overvågningsudvalgets sammensætning afgøres af medlemsstaten, forudsat at det består af repræsentanter for den pågældende medlemsstats myndigheder og bemyndigede organer og alle relevante interessenter samt i givet fald af repræsentanter for de kompetente regionale, lokale og andre offentlige myndigheder. Repræsentanter for de kompetente regionale, lokale og andre offentlige myndigheder og for relevante interessenter skal bemyndiges til at deltage i overvågningsudvalget af den respektive organisation via gennemsigtige processer. Hvert medlem af overvågningsudvalget kan have stemmeret. Listen over medlemmerne af overvågningsudvalget offentliggøres.
4. Kommissionen deltager i overvågningsudvalgets arbejde med rådgivende funktion.
5. Formandskabet for overvågningsudvalget varetages af en repræsentant for medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden.
Artikel 12
Overvågningsudvalgets funktioner for et OP II
1. Overvågningsudvalget mødes mindst en gang om året og gør status over gennemførelsen af programmet og fremskridt hen imod opfyldelse af dets specifikke mål. I forbindelse hermed tager udvalget hensyn til de finansielle data, de fælles og de programspecifikke indikatorer, herunder ændringer i værdien af resultatindikatorerne og fremskridt hen imod kvantificerede målværdier og, hvor det er relevant, resultaterne af kvalitative analyser.
2. Overvågningsudvalget undersøger alle faktorer, der påvirker programmets resultater. Det undersøger navnlig:
a)
fremskridt hen imod opfyldelse af det operationelle programs specifikke mål på grundlag at den dokumentation, der fremsendes af forvaltningsmyndigheden, herunder evalueringsresultater
b)
gennemførelsen af oplysnings- og kommunikationsaktioner
c)
aktioner, der tager højde for og fremmer lighed mellem mænd og kvinder, lige muligheder og ikke-forskelsbehandling.
3. Overvågningsudvalget undersøger og godkender:
a)
metoden til og kriterierne for udvælgelse af operationer i overensstemmelse med de vejledende principper, jf. artikel 7, stk. 3, litra f)
b)
de årlige og endelige gennemførelsesrapporter
c)
forslag fra forvaltningsmyndigheden om eventuelle ændringer af det operationelle program.
4. Overvågningsudvalget kan fremsætte bemærkninger til forvaltningsmyndigheden vedrørende gennemførelsen af programmet og evalueringen heraf.
Det overvåger aktioner, der er iværksat som resultat af dets bemærkninger.
Artikel 13
Gennemførelsesrapporter og -indikatorer
1. Inden den 30. juni hvert år fra 2015 til 2023 forelægger medlemsstaterne Kommissionen en årlig gennemførelsesrapport om det operationelle program, der er gennemført i det foregående finansår.
2. Medlemsstaterne udarbejder den årlige gennemførelsesrapport i overensstemmelse med den i stk. 6 omhandlede delegerede retsakt, herunder listen over fælles indikatorer, og for så vidt angår de operationelle programmer for social inklusion, de programspecifikke indikatorer.
Medlemsstaterne hører de relevante interessenter om gennemførelsesrapporterne for OP I, idet interessekonflikter undgås. Et sammendrag af de relevante interessenters bemærkninger vedføjes rapporten som bilag.
3. De årlige gennemførelsesrapporter betragtes som tilfredsstillende, hvis de indeholder alle de oplysninger, som kræves i henhold til den i stk. 6 omhandlede delegerede retsakt. Senest 15 arbejdsdage fra datoen for modtagelsen af den årlige gennemførelsesrapport underretter Kommissionen den pågældende medlemsstat, hvis rapporten ikke er tilfredsstillende. Har Kommissionen ikke underrettet medlemsstaten inden for den anførte frist, betragtes rapporten som tilfredsstillende.
4. Kommissionen behandler den årlige gennemførelsesrapport og underretter medlemsstaten om sine bemærkninger senest to måneder efter modtagelsen af den årlige gennemførelsesrapport.
Har Kommissionen ikke fremsat bemærkninger til medlemsstaten inden for den anførte frist, anses rapporten for at være godkendt.
5. Medlemsstaterne forelægger en endelig gennemførelsesrapport om det operationelle program senest den 30. september 2024.
Medlemsstaterne udarbejder den endelige gennemførelsesrapport i overensstemmelse med de i stk. 6 omhandlede delegerede retsakter.
Kommissionen behandler den endelige gennemførelsesrapport og underretter medlemsstaten om sine bemærkninger senest fem måneder efter modtagelsen af den endelige gennemførelsesrapport.
Har Kommissionen ikke fremsat bemærkninger til medlemsstaten inden for den anførte frist, anses rapporten for at være blevet godkendt.
6. Kommissionen tillægges beføjelse til senest den 17. juli 2014 at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 62 med henblik på fastsættelse af indholdet af de årlige og endelige gennemførelsesrapporter, herunder listen over fælles indikatorer.
7. Kommissionen kan fremsætte bemærkninger til en medlemsstat vedrørende gennemførelsen af det operationelle program. Forvaltningsmyndigheden underretter inden for tre måneder Kommissionen om de korrigerende foranstaltninger, der er truffet.
8. Forvaltningsmyndigheden offentliggør et sammendrag af indholdet af alle årlige og endelige gennemførelsesrapporter.
9. Kommissionen forelægger et sammendrag af de årlige gennemførelsesrapporter og de endelige gennemførelsesrapporter for Europa-Parlamentet og Rådet i rimelig tid.
10. Proceduren vedrørende gennemførelsesrapporter må ikke være for omfattende i sammenligning med de tildelte midler og støttens art og må ikke skabe unødvendige administrative byrder.
Artikel 14
Statusmøder
1. Kommissionen og medlemsstaterne mødes hvert år fra 2014 til 2023, medmindre andet aftales, for at gøre status over fremskridtene i gennemførelsen af det operationelle program under hensyntagen til den årlige gennemførelsesrapport og Kommissionens bemærkninger i henhold til artikel 13, stk. 7, hvor det er relevant.
2. Statusmødet ledes af Kommissionen. De relevante interessenter indbydes til at deltage i statusmøder for OP I, undtagen i de dele af det pågældende møde, hvor deres deltagelse ville føre til interessekonflikter eller brud på fortroligheden i forbindelse med revisionsspørgsmål.
3. Medlemsstaterne sikrer en passende opfølgning på eventuelle bemærkninger fra Kommissionen efter statusmødet og henviser til denne opfølgning i gennemførelsesrapporten for det eller eventuelt de efterfølgende finansår.
Artikel 15
Generelle bestemmelser for evaluering
1. Medlemsstaterne tilvejebringer de midler, der er nødvendige for gennemførelsen af evalueringer, og sikrer, at der er indført procedurer til at fremstille og indsamle de oplysninger, der er nødvendige for evalueringerne, herunder oplysninger vedrørende fælles indikatorer i henhold til artikel 13.
2. Evalueringer skal foretages af eksperter, der er funktionelt uafhængige af de myndigheder, der har ansvaret for gennemførelsen af det operationelle program. Alle evalueringer skal offentliggøres i deres helhed, men må under ingen omstændigheder indeholde oplysninger om de endelige modtageres identitet.
3. Evalueringerne må ikke være for omfattende i sammenligning med de tildelte midler og støttens art og må ikke skabe unødvendige administrative byrder
Artikel 16
Forhåndsevaluering
1. Medlemsstaten foretager en forhåndsevaluering af hvert operationelt program.
2. Forhåndsevalueringen foretages under ansvar af den myndighed, der er ansvarlig for udarbejdelsen af det operationelle program. Den forelægges for Kommissionen samtidig med det operationelle program sammen med et resumé.
3. Forhåndsevalueringer af OP I skal bedømme følgende elementer:
a)
bidraget til Unionens mål om inden 2020 at bringe mindst 20 millioner mennesker, der lever i eller i risiko for fattigdom, ud af eller uden for risiko for fattigdom og social udstødelse for så vidt angår det udvalgte materielle afsavn, som skal afhjælpes, og under hensyntagen til de nationale forhold for så vidt angår fattigdom og social udstødelse og materielle afsavn
b)
det foreslåede operationelle programs indre sammenhæng og tilknytning til andre relevante finansielle instrumenter
c)
foreneligheden af tildelingen af budgetmidler med målene for det operationelle program
d)
hvordan de forventede output bidrager til resultaterne og dermed til fondens mål
e)
inddragelsen af relevante interessenter
f)
om procedurerne for overvågning af det operationelle program og for indsamling af de oplysninger, der er nødvendige for at foretage evalueringer, er formålstjenlige.
4. Forhåndsevalueringer af OP II skal bedømme følgende elementer:
a)
bidraget til at fremme den sociale samhørighed og fattigdomsbekæmpelsen i overensstemmelse med Europa 2020-strategien under hensyntagen til nationale behov
b)
det foreslåede programs indre sammenhæng og tilknytning til andre relevante instrumenter, navnlig ESF
c)
foreneligheden af tildelingen af budgetmidler med målene for programmet
d)
om de foreslåede programspecifikke indikatorer er relevante og klare
e)
hvordan de forventede output vil bidrage til resultater
f)
om de kvantificerede målværdier for indikatorer er realistiske for så vidt angår den påtænkte støtte fra fonden
g)
rationalet bag den foreslåede støtteform
h)
om programmet råder over tilstrækkelige menneskelige ressourcer og administrativ kapacitet til at forvalte programmet
i)
om procedurerne for overvågning af programmet og for indsamling af de oplysninger, der er nødvendige for at foretage evalueringer, er velegnede
j)
om de planlagte foranstaltninger for at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder og forhindre forskelsbehandling er tilstrækkelige.
Artikel 17
Evaluering i programmeringsperioden
1. Kommissionen forelægger senest den 31. december 2018 Europa-Parlamentet og Rådet en midtvejsevaluering af fonden.
2. Kommissionen kan på eget initiativ evaluere operationelle programmer.
3. Forvaltningsmyndigheden for et OP I kan i programmeringsperioden evaluere det operationelle programs effektivitet og virkninger.
4. Forvaltningsmyndigheden for et OP I gennemfører en struktureret undersøgelse af de endelige modtagere i 2017 og i 2022 i henhold til den metodologi, som vedtages af Kommissionen. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende denne metodologi efter høring af de relevante interessenter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 63, stk. 2.
5. Forvaltningsmyndigheden for et OP II gennemfører mindst én evaluering inden den 31. december 2022. Evalueringen skal vurdere effektiviteten og virkningen af de støttede operationer. Der sikres passende opfølgning.
Artikel 18
Efterfølgende evaluering
På eget initiativ og i tæt samarbejde med medlemsstaterne gennemfører Kommissionen med bistand fra eksterne eksperter en efterfølgende evaluering for at vurdere fondens effektivitet og virkning og holdbarheden af de opnåede resultater og for at måle fondens merværdi. Den efterfølgende evaluering skal være afsluttet senest den 31. december 2024.
Artikel 19
Information og kommunikation
1. Kommissionen og medlemsstaterne informerer om og promoverer de aktioner, som støttes af fonden. Informationen skal især rettes mod de socialt dårligst stillede personer samt mod den brede offentlighed og medierne. Den skal fremhæve Unionens rolle og sikre, at fondens, medlemsstaternes og partnerorganisationernes bidrag til Unionens mål om social samhørighed er synligt uden at stigmatisere de endelige modtagere.
2. Forvaltningsmyndigheden skal for at sikre gennemsigtighed i støtten fra fonden føre en liste over operationer, som støttes af fonden, i et regnearks-dataformat, der gør det muligt at sortere, søge, udvælge, sammenligne og nemt offentliggøre dataene på internettet. Listen over operationer skal mindst indeholde følgende oplysninger:
a)
støttemodtagerens navn og adresse
b)
den tildelte EU-støtte
c)
for OP I, hvilken type materielt afsavn der behandles.
Forvaltningsmyndigheden ajourfører listen over operationer mindst hver tolvte måned.
3. Under gennemførelsen af en operation skal støttemodtagerne og partnerorganisationerne informere offentligheden om den støtte, der er opnået fra fonden ved enten at opsætte mindst én plakat med information om operationen (minimumsstørrelse A3) med omtale af den finansielle støtte fra Unionen eller et EU-logo i en rimelig størrelse på et sted, som er umiddelbart synligt for offentligheden. Dette krav skal opfyldes uden stigmatisering af de endelige modtagere på hvert enkelt OP I- og/eller OP II-leveringssted, med mindre dette ikke kan lade sig gøre på grund af særlige forhold ved distributionen.
Støttemodtagere og partnerorganisationer, som har et websted, skal desuden give en kort beskrivelse af operationen på deres websted, herunder dens mål og resultater, og fremhæve den finansielle støtte fra Unionen.
4. Støttemodtagerne og partnerorganisationerne skal i alle deres informations- og kommunikationsforanstaltninger anerkende fondens støtte til operationen ved at vise EU-logoet og henvise til Unionen og fonden.
5. Forvaltningsmyndigheden underretter støttemodtagerne om offentliggørelsen af listen over operationer i henhold til stk. 2. Forvaltningsmyndigheden sørger for informations- og kommunikationsmateriale, herunder elektroniske skabeloner, for at hjælpe støttemodtagerne og partnerorganisationerne med at opfylde deres forpligtelser i henhold til stk. 3.
6. For OP II gælder, at:
a)
medlemsstaten og forvaltningsmyndigheden er ansvarlige for at organisere:
i)
en hovedinformationsaktivitet for at offentliggøre lanceringen af det operationelle program, og
ii)
mindst én hovedinformationsaktivitet årligt for at promovere de finansieringsmuligheder og strategier, der forfølges, og/eller fremlægge det operationelle programs resultater, herunder, når det er relevant, eksempler på operationer
b)
støttemodtageren under gennemførelsen af en operation skal informere offentligheden om den støtte, der modtages fra fonden, ved at sikre, at deltagerne i operationen er informeret om støtten fra fonden
c)
alle dokumenter, herunder deltagerbeviser eller andre attester, i forbindelse med en operation skal indeholde en erklæring om, at det operationelle program modtog støtte fra fonden
d)
forvaltningsmyndigheden skal sikre, at potentielle støttemodtagere har adgang til de relevante oplysninger om finansieringsmuligheder, indkaldelse af forslag og betingelser i denne forbindelse samt kriterierne for udvælgelse af de operationer, der skal støttes.
7. Forvaltningsmyndigheden, støttemodtagerne og partnerorganisationerne skal overholde direktiv 95/46/EF i forbindelse med behandling af personoplysninger i henhold til i artikel 15-19 i denne forordning.
AFSNIT IV
FONDENS FINANSIELLE STØTTE
Artikel 20
Medfinansiering
1. Medfinansieringssatsen for hvert operationelt program udgør op til 85 % af de støtteberettigede offentlige udgifter. Den kan forhøjes under de forhold, der er nævnt i artikel 21, stk. 1. Medlemsstaterne kan frit støtte fondens initiativer med supplerende nationale midler.
2. Kommissionen afgørelse om vedtagelse af et operationelt program fastsætter den medfinansieringssats, som skal gælde for det operationelle program, og den maksimale støtte fra fonden.
3. Foranstaltninger vedrørende teknisk bistand, der gennemføres på initiativ af eller på vegne af Kommissionen, kan finansieres med en sats på 100 %.
Artikel 21
Forhøjelse af betalinger til medlemsstater med midlertidige budgetproblemer
1. Efter anmodning fra en medlemsstat kan mellemliggende betalinger og betalinger af den endelige saldo forhøjes med 10 procentpoint over den medfinansieringssats, der finder anvendelse på det operationelle program. Den forhøjede sats, som højst kan udgøre 100 %, finder anvendelse på betalingsanmodninger, der vedrører det regnskabsår, hvor medlemsstaten har forelagt sin anmodning, og i efterfølgende regnskabsår, hvor medlemsstaten opfylder en af følgende betingelser:
a)
hvis den pågældende medlemsstat har indført euroen, modtager den makrofinansiel støtte fra Unionen i henhold til Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 (11)
b)
hvis den pågældende medlemsstat ikke har indført euroen, modtager den mellemfristet finansiel støtte i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 (12)
c)
medlemsstaten får stillet finansiel støtte til rådighed i henhold til traktaten om oprettelse af den europæiske stabiliseringsmekanisme.
2. Uanset stk. 1 må EU-støtten i form af mellemliggende betalinger og betalinger af den endelige saldo ikke være højere end den offentlige støtte og den maksimale støtte fra fonden som fastsat i Kommissionens afgørelse om godkendelse af det operationelle program.
Artikel 22
Støtteberettigelsesperiode
1. Denne artikel berører ikke bestemmelserne om støtteberettigelse for teknisk bistand på Kommissionen initiativ, jf. artikel 27.
2. Udgifter er berettiget til støtte fra det operationelle program, hvis de er afholdt af en støttemodtager og betalt mellem den 1. december 2013 og den 31. december 2023.
3. Operationer kan ikke udvælges til støtte fra det operationelle program, hvis de fysisk er fuldført eller fuldt ud gennemført, før ansøgningen om støtte under det operationelle program har været forelagt af støttemodtageren for forvaltningsmyndigheden, uanset om alle tilhørende betalinger er blevet foretaget af støttemodtageren.
4. I tilfælde af ændring af et operationelt program, er udgifter, der bliver støtteberettigede som følge af ændringen af det operationelle program, først støtteberettigede fra datoen for medlemsstatens forelæggelse af anmodningen om ændring for Kommissionen.
Artikel 23
Operationers støtteberettigelse
1. Operationer med støtte fra et operationelt program skal gennemføres i den medlemsstat, som er omfattet af det operationelle program.
2. Operationer kan modtage støtte fra et operationelt program, hvis de er blevet udvalgt efter en rimelig og gennemsigtig procedure og på grundlag af et hvilket som helst af kriterierne, som er fastlagt i det operationelle program eller er godkendt af overvågningsudvalget, alt efter omstændighederne.
3. Udvælgelseskriterierne og listerne med operationer, der er udvalgt til støtte fra et OP II, meddeles efter vedtagelsen til overvågningsudvalgene for de operationelle programmer, der medfinansieres af ESF.
4. Fødevarer og/eller elementær materiel bistand til de socialt dårligst stillede personer kan indkøbes af partnerorganisationerne selv.
Fødevarer og/eller elementær materiel bistand til de socialt dårligst stillede personer kan også indkøbes af et offentligt organ og stilles gratis til rådighed for partnerorganisationerne. I dette tilfælde kan fødevarerne tilvejebringes ved anvendelse, forarbejdning eller salg af varer, som er afsat i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1308/2013, forudsat at dette er den økonomisk mest fordelagtige mulighed og ikke unødigt forsinker leveringen af fødevarer til partnerorganisationerne. Ethvert beløb fra en sådan transaktion skal anvendes til fordel for de socialt dårligst stillede personer og må ikke svække medlemsstaternes forpligtelse til medfinansiering af programmet i henhold til nærværende forordnings artikel 20.
Kommissionen anvender procedurerne vedtaget i henhold til artikel 20, litra i), i forordning (EU) nr. 1308/2013, i henhold til hvilke produkter omhandlet deri kan anvendes, forarbejdes eller sælges med henblik på nærværende forordning for at sikre den mest effektive anvendelse heraf.
5. Fødevarerne og/eller den elementære materielle bistand skal uddeles gratis til de socialt dårligst stillede personer.
6. En operation, som støttes af fonden, kan ikke modtage støtte fra mere end ét operationelt program, der er medfinansieret af fonden, eller fra andre EU-instrumenter for at undgå dobbeltfinansiering.
Artikel 24
Støtteformer
1. Fonden anvendes af medlemsstaterne til at yde støtte i form af tilskud, udbud eller en kombination heraf. Denne støtte må dog ikke omfatte den form for støtte, der er omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF.
Artikel 25
Former for tilskud
1. Tilskud kan omfatte følgende:
a)
godtgørelse af faktisk afholdte og betalte støtteberettigede udgifter
b)
godtgørelse på grundlag af enhedsomkostninger
c)
faste beløb, der ikke overstiger 100 000 EUR i offentligt bidrag
d)
finansiering efter en fast takst bestemt ved anvendelse af en procentsats på en eller flere nærmere afgrænsede udgiftskategorier.
2. De muligheder, der er omhandlet i stk. 1, må kun kombineres i en enkelt operation, hvis hver mulighed dækker forskellige udgiftskategorier, eller hvis de anvendes til flere på hinanden følgende faser af operationen.
3. De beløb, der er omhandlet i stk. 1, litra b), c) og d), fastlægges på grundlag af:
a)
en rimelig, retfærdig og kontrollerbar beregningsmetode baseret på et af følgende datasæt:
i)
statistiske data eller andre objektive oplysninger
ii)
verificerede historiske data for individuelle støttemodtagere eller anvendelse af deres sædvanlige driftsbogholderipraksis
b)
metoder og tilsvarende enhedsomkostninger, faste beløb og faste takster, der anvendes under tilskudsordninger, som finansieres fuldt ud af den pågældende medlemsstat for en lignende type operation og støttemodtager
c)
satser, der er fastsat ved denne forordning
d)
en konkret og individuel vurdering på grundlag af et budgetforslag, som er vedtaget af forvaltningsmyndigheden på forhånd, hvor den offentlige støtte ikke overstiger 100 000 EUR.
4. Med henblik på anvendelse af afsnit VI betragtes tilskud beregnet i henhold til de i stk. 1, litra b), c) og d), omtalte støtteformer som støtteberettigede udgifter, som er afholdt og betalt af støttemodtageren.
5. Det dokument, der fastlægger støttebetingelserne for hver enkelt operation, skal foreskrive, hvilken metode der anvendes til at bestemme operationens omkostninger og betingelserne for udbetaling af tilskuddet.
Artikel 26
Udgifters støtteberettigelse
1. Udgifters støtteberettigelse bestemmes på grundlag af nationale regler, medmindre der er fastsat specifikke regler i eller på grundlag af denne forordning.
2. Uanset stk. 1 er følgende udgifter berettiget til støtte fra et OP I:
a)
udgifter til indkøb af fødevarer og/eller elementær materiel bistand
b)
udgifter til transport af fødevarer eller elementær materiel bistand til partnerorganisationernes lagre, hvis det er et offentligt organ, som indkøber fødevarerne eller den elementære bistand og stiller disse til rådighed for partnerorganisationer, samt lagerudgifter som en fast takst på 1 % af udgifterne i litra a) eller i behørigt begrundede tilfælde faktisk afholdte og betalte støtteberettigede udgifter
c)
administrative udgifter, transport- og lagerudgifter, som bæres af partnerorganisationerne som en fast takst på 5 % af udgifterne i litra a) eller 5 % af værdien af de fødevarer, der er afsat i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1308/2013
d)
udgifter til indsamling, transport, lagring og distribution af fødevaredonationer og direkte relaterede oplysningsaktiviteter, der er afholdt og betalt af partnerorganisationerne
e)
udgifter til ledsageforanstaltninger, som gennemføres og anmeldes af de partnerorganisationer, der direkte eller inden for rammerne af samarbejdsaftaler yder fødevarebistand og/eller elementær materiel bistand til de socialt dårligst stillede personer som en fast takst på 5 % af udgifterne i litra a).
3. Uanset stk. 1 skal de udgifter, som er berettigede til støtte fra et operationelt program, være de udgifter, der er afholdt i medfør af artikel 27, stk. 4, eller for indirekte udgifter, der er afholdt som følge af artikel 27, stk. 4, en fast takst på 15 % af de støtteberettigede direkte personaleudgifter.
4. Følgende udgifter er ikke berettiget til støtte fra det operationelle program:
a)
renter af gæld
b)
etablering af infrastruktur
c)
udgifter til genbrugsvarer
d)
moms, medmindre den ikke kan blive tilbagebetalt i henhold til national momslovgivning.
Artikel 27
Teknisk bistand
1. Fonden kan på Kommissionens initiativ eller på dens vegne og inden for et loft på 0,35 % af sin årlige tildeling anvendes til at finansiere den forberedelse, overvågning, administrative og tekniske bistand, revision, information, kontrol og evaluering, der er nødvendig for at gennemføre denne forordning, samt aktiviteter i medfør af artikel 10.
2. Kommissionen hører medlemsstaterne og de organisationer, der repræsenterer partnerorganisationerne på EU-plan, om den planlagte anvendelse af teknisk bistand.
3. Kommissionen fremlægger ved hjælp af gennemførelsesretsakter hvert år sine planer for den type aktioner, der vedrører foranstaltningerne i stk. 1, når der forventes et bidrag fra fonden.
4. Det operationelle program kan på initiativ af medlemsstaten og inden for et loft på 5 % af tildelingen fra fonden anvendes til at finansiere den forberedelse, forvaltning, overvågning, administrative og tekniske bistand, revision, information, kontrol og evaluering, der er nødvendig for at gennemføre denne forordning. Den kan også anvendes til at finansiere teknisk bistand til og kapacitetsopbygning af partnerorganisationerne.
AFSNIT V
FORVALTNING OG KONTROL
Artikel 28
Generelle principper for forvaltnings- og kontrolsystemer
Forvaltnings- og kontrolsystemer skal i overensstemmelse med artikel 5, stk. 7, omfatte:
a)
en beskrivelse af de funktioner, der udføres af de enkelte organer, som er involveret i forvaltning og kontrol, og fordelingen af funktionerne inden for hvert organ
b)
overholdelse af princippet om adskillelse af funktioner mellem og inden for sådanne organer
c)
procedurer til sikring af, at de udgifter, der anmeldes, er korrekte og formelt rigtige
d)
it-systemer til regnskabsføring, oplagring og overførsel af finansielle data og data om indikatorer med henblik på overvågning og rapportering
e)
rapporterings- og overvågningssystemer, når det ansvarlige organ overdrager udførelse af opgaver til et andet organ
f)
ordninger for revision af forvaltnings- og kontrolsystemernes funktion
g)
systemer og procedurer til sikring af et passende revisionsspor
h)
forebyggelse, afsløring og korrektion af uregelmæssigheder, herunder svig, og inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb, inkl. eventuelle morarenter.
Artikel 29
Ansvar i forbindelse med delt forvaltning
I overensstemmelse med principperne om delt forvaltning har medlemsstaterne og Kommissionen ansvar for forvaltning og kontrol med programmerne i overensstemmelse med deres respektive ansvarsområder, der er fastlagt i denne forordning.
Artikel 30
Medlemsstaternes ansvarsområder
1. Medlemsstaterne opfylder deres forvaltnings-, kontrol- og revisionsforpligtelser og påtager sig det deraf følgende ansvar som fastsat i reglerne om delt forvaltning i finansforordningen og nærværende forordning.
2. Medlemsstaterne forebygger, afslører og korrigerer uregelmæssigheder og inddriver uretmæssigt udbetalte beløb, inkl. eventuelle morarenter. De underretter Kommissionen om uregelmæssigheder, der overstiger 10 000 EUR i bidrag fra fonden, og holder den underrettet om en betydelig udvikling med hensyn til administrative og retlige skridt i den forbindelse.
Medlemsstaterne underretter ikke Kommissionen om uregelmæssigheder i følgende tilfælde:
a)
hvor uregelmæssigheden udelukkende består i hel eller delvis manglende gennemførelse af en operation, som indgår i det medfinansierede operationelle program, på grund af støttemodtagerens konkurs
b)
de tilfælde, der af modtageren frivilligt bringes til forvaltningsmyndighedens eller attesteringsmyndighedens kendskab, før de selv har opdaget den, uanset om det sker før eller efter betaling af det offentlige bidrag
c)
de tilfælde, der opdages og korrigeres af forvaltningsmyndigheden eller attesteringsmyndigheden, før den pågældende udgift er medtaget i den udgiftsoversigt, der forelægges for Kommissionen.
I alle andre tilfælde, navnlig de tilfælde, der går forud for en konkurs, eller i tilfælde af mistanke om svig, skal de konstaterede uregelmæssigheder indberettes til Kommissionen sammen med de dertil knyttede forebyggende og korrigerende foranstaltninger.
Når beløb, der er udbetalt uretmæssigt til en støttemodtager, ikke kan inddrives, og dette kan tilskrives fejl eller forsømmelse fra en medlemsstats side, er medlemsstaten ansvarlig for, at de pågældende beløb tilbagebetales til Unionens budget. Medlemsstaterne kan beslutte ikke at inddrive et uretmæssigt udbetalt beløb, hvis det beløb, der skal inddrives fra modtageren, uden renter ikke overstiger 250 EUR i bidrag fra fonden.
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 62 om yderligere nærmere bestemmelser om kriterierne for at fastlægge, hvilke sager om uregelmæssighed der skal indberettes, de data, der skal oplyses, og de betingelser og procedurer, som skal anvendes til at bestemme, om uinddrivelige beløb skal godtgøres af medlemsstaterne.
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter i overensstemmelse med rådgivningsproceduren i artikel 63, stk. 2, hvori hyppigheden af indberetningen samt det anvendte indberetningsformat angives.
3. Medlemsstaterne sikrer, at der er indført effektive ordninger for undersøgelse af klager vedrørende fonden. Anvendelsesområdet, reglerne og procedurerne vedrørende sådanne ordninger er medlemsstaternes ansvar i overensstemmelse med deres institutionelle og retlige rammer. Medlemsstaterne undersøger på Kommissionens anmodning klager indgivet til Kommissionen, som hører under anvendelsesområdet for deres ordninger. Medlemsstaterne underretter efter anmodning Kommissionen om resultaterne af disse undersøgelser.
4. Al officiel udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen skal foregå ved brug af et elektronisk dataudvekslingssystem. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter for at fastlægge de vilkår og betingelser, som det elektroniske dataudvekslingssystem skal overholde. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 63, stk. 3.
Artikel 31
Udpegelse af myndigheder
1. For hvert operationelt program udpeger hver medlemsstat en national offentlig myndighed eller et tilsvarende organ til forvaltningsmyndighed. Samme forvaltningsmyndighed kan udpeges for to operationelle programmer.
2. For hvert operationelt program udpeger medlemsstaten en national offentlig myndighed eller et tilsvarende organ til attesteringsmyndighed, jf. dog stk. 3. Samme attesteringsmyndighed kan udpeges for to operationelle programmer.
3. For et operationelt program kan medlemsstaten udpege en forvaltningsmyndighed til også at udføre attesteringsmyndighedens funktioner.
4. For hvert operationelt program udpeger medlemsstaten en national offentlig myndighed eller et tilsvarende organ, der fungerer uafhængigt af forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden, til revisionsmyndighed. Samme revisionsmyndighed kan udpeges for to operationelle programmer.
5. Forudsat at princippet om adskillelse af funktionerne er overholdt, kan forvaltningsmyndigheden, attesteringsmyndigheden såfremt der er tale om et OP I, og såfremt der er tale om et OP II, hvor det samlede støttebeløb fra fonden ikke overstiger 250 000 000 EUR, revisionsmyndigheden være en del af samme offentlige myndighed eller organ.
6. Medlemsstaten kan udpege et eller flere bemyndigede organer til at udføre nogle af forvaltningsmyndighedens eller attesteringsmyndighedens opgaver under den pågældende myndigheds ansvar. De relevante ordninger mellem forvaltningsmyndigheden eller attesteringsmyndigheden og de bemyndigede organer registreres formelt og skriftligt.
7. Medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden kan overdrage forvaltningen af en del af et operationelt program til et bemyndiget organ ved en skriftlig aftale mellem det bemyndigede organ og medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden. Det bemyndigede organ giver garantier for sin solvens og sin kompetence på det pågældende område samt for sin administrative og finansielle forvaltningskapacitet.
8. Medlemsstaten fastsætter skriftligt regler for sine forbindelser med forvaltningsmyndighederne, attesteringsmyndighederne og revisionsmyndighederne, de indbyrdes forbindelser mellem disse myndigheder og disse myndigheders forbindelser med Kommissionen.
Artikel 32
Forvaltningsmyndighedens funktioner
1. Forvaltningsmyndigheden har ansvaret for forvaltning af det operationelle program i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning.
2. Hvad angår det operationelle programs forvaltning skal forvaltningsmyndigheden:
a)
i relevant omfang støtte arbejdet i det overvågningsudvalg, der er nævnt i artikel 11, og forsyne det med de oplysninger, det kræver for at udføre sine opgaver, navnlig data om fremskridt med hensyn til at nå målene i det operationelle program, finansielle data og data vedrørende indikatorer
b)
udarbejde og, efter høring af de relevante interessenter og med undgåelse af interessekonflikter - såfremt der er tale om et OP I eller, efter det i artikel 11 omtalte overvågningsudvalgs godkendelse, et OP II - forelægge Kommissionen årlige og endelige gennemførelsesrapporter som omhandlet i artikel 13
c)
give de bemyndigede organer og støttemodtagerne adgang til oplysninger, som er relevante for henholdsvis udførelsen af deres opgaver og gennemførelsen af operationer
d)
etablere et system til registrering og lagring i elektronisk form af data om hver enkelt operation, der er nødvendige med henblik på overvågning, evaluering, finansiel forvaltning, verificering og revision, herunder data om individuelle deltagere i operationer, der medfinansieres af et OP II
e)
sikre, at de data, der er omhandlet i litra d), indsamles, indlæses og lagres i systemet, der er omhandlet i litra d), i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 95/46/EF og, hvor dette er muligt, opdeles efter køn.
3. Hvad angår udvælgelse af operationer skal forvaltningsmyndigheden:
a)
udarbejde og, hvor dette er relevant, når de er godkendt, anvende relevante udvælgelsesprocedurer og/eller -kriterier, som er ikke-diskriminerende og gennemsigtige
b)
sikre, at den udvalgte operation:
i)
falder ind under fondens og det operationelle programs anvendelsesområde
ii)
opfylder de kriterier, der er fastlagt i det operationelle program og i artikel 22, 23 og 26
iii)
i relevant omfang tager hensyn til principperne i artikel 5, stk. 11, 12, 13 og 14
c)
sikre, at støttemodtageren får et dokument, der fastlægger støttebetingelserne for hver enkelt operation, herunder specifikke krav vedrørende de varer eller tjenesteydelser, der skal leveres i henhold til operationen, finansieringsplanen og fristen for gennemførelsen
d)
sikre sig, at støttemodtageren har administrativ, finansiel og operationel kapacitet til at opfylde de betingelser, der er omhandlet i litra c), før operationen godkendes
e)
sikre sig, at gældende lovgivning med relevans for operationen er blevet overholdt, såfremt operationen er påbegyndt før indgivelse til forvaltningsmyndigheden af en støtteanmodning
f)
bestemme, til hvilken type materiel bistand for et OP I og hvilken type aktion for et OP II udgifterne under en operation skal afsættes til.
4. Hvad angår den finansielle forvaltning og kontrol af det operationelle program skal forvaltningsmyndigheden:
a)
verificere, at medfinansierede varer og tjenesteydelser er blevet leveret, og at de udgifter, som støttemodtagerne har anmeldt, er blevet betalt og er i overensstemmelse med gældende lovgivning og det operationelle program og opfylder betingelserne for støtte til operationen
b)
sikre, at støttemodtagere, der medvirker ved gennemførelsen af operationer, der refunderes på grundlag af faktisk afholdte støtteberettigede udgifter, enten har et særskilt regnskabssystem eller en passende regnskabskode for alle transaktioner med tilknytning til en operation
c)
indføre effektive og forholdsmæssige foranstaltninger til bekæmpelse af svig under hensyntagen til de identificerede risici
d)
etablere procedurer til sikring af, at alle udgifts- og revisionsbilag, som er nødvendige for at sikre et passende revisionsspor, opbevares i overensstemmelse med kravene i artikel 28, litra g)
e)
udarbejde forvaltningserklæringen og den årlige oversigt, jf. finansforordningens artikel 59, stk. 5, første afsnit, litra a) og b).
5. Verificering i henhold til stk. 4, litra a), skal omfatte følgende procedurer:
a)
administrativ verificering af alle støttemodtageres anmodninger om godtgørelse
b)
verificering på stedet af operationer.
Hyppigheden og dækningen af verificeringen på stedet skal stå i et rimeligt forhold til størrelsen af den offentlige støtte til en operation og det risikoniveau, der efter denne verificering og revisionsmyndighedens revisioner er konstateret for forvaltnings- og kontrolsystemet som helhed.
6. Verificering på stedet af individuelle operationer i henhold til stk. 5, første afsnit, litra b), kan udføres på grundlag af stikprøver.
7. Er forvaltningsmyndigheden også støttemodtager under det operationelle program, skal særlige ordninger for den i stk. 4, litra a), omhandlede verificering sikre den fornødne adskillelse af funktioner.
8. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 62 vedrørende nærmere bestemmelser om oplysninger i relation til de data, som skal registreres og lagres i elektronisk form i det overvågningssystem, som er etableret i henhold til nærværende artikels stk. 2, litra d).
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der fastlægger de tekniske specifikationer for det system, som etableres i henhold til nærværende artikels stk. 2, litra d). Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 63, stk. 3.
9. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 62 vedrørende de detaljerede minimumskrav for revisionssporet, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 4, litra d), med hensyn til de posteringer, der skal føres, og den dokumentation, som attesteringsmyndigheden, forvaltningsmyndigheden, de bemyndigede organer og støttemodtagerne skal opbevare.
10. For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne artikel, vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter vedrørende modellen for den forvaltningserklæring, der er omhandlet i stk. 4, litra e). Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 63, stk. 2.
Artikel 33
Attesteringsmyndighedens funktioner
Attesteringsmyndigheden for et operationelt program har navnlig ansvaret for at:
a)
udarbejde og indgive betalingsanmodninger til Kommissionen og attestere, at disse følger af pålidelige regnskabssystemer, er baseret på kontrollerbar dokumentation og er verificeret af forvaltningsmyndigheden
b)
udarbejde regnskaberne, jf. finansforordningens artikel 59, stk. 5, første afsnit, litra a)
c)
attestere, at regnskaberne er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige, og at udgifterne angivet i dem overholder gældende ret og er afholdt i forbindelse med operationer, der er udvalgt til finansiering i overensstemmelse med de gældende kriterier for det operationelle program og under overholdelse af gældende ret
d)
sikre, at der findes et system til elektronisk registrering og lagring af regnskabsregistreringer for hver operation, og som understøtter alle data, som kræves til udarbejdelse af betalingsanmodninger og regnskaber, herunder registreringer af beløb, som skønnes at kunne inddrives, inddrevne beløb og beløb, der trækkes tilbage efter hel eller delvis annullering af bidraget til en operation eller et operationelt program
e)
sikre, at den med henblik på udarbejdelse og indgivelse af betalingsanmodninger har modtaget relevante oplysninger fra forvaltningsmyndigheden om procedurer og verificeringer, der er gennemført i forbindelse med udgifterne
f)
med henblik på udarbejdelse og indgivelse af betalingsanmodninger tage hensyn til resultaterne af alle revisioner, der er foretaget af revisionsmyndigheden eller under dennes ansvar
g)
opbevare regnskabsregistreringer i elektronisk form for så vidt angår de udgifter, der er anmeldt til Kommissionen, og den modsvarende offentlige støtte, som er udbetalt til støttemodtagere
h)
føre regnskab over beløb, som skønnes at kunne inddrives, og beløb, der trækkes tilbage efter hel eller delvis annullering af bidraget til en operation. Inddrevne beløb betales tilbage til Unionens budget, inden det operationelle program afsluttes, ved at trække dem fra i den efterfølgende udgiftsoversigt.
Artikel 34
Revisionsmyndighedens funktioner
1. Revisionsmyndigheden sikrer, at der foretages revision af, at forvaltnings- og kontrolsystemet for de operationelle programmer fungerer hensigtsmæssigt, og af et passende udsnit af operationer på grundlag af de anmeldte udgifter.
De anmeldte udgifter revideres på grundlag af et repræsentativt udsnit og som hovedregel baseret på statistiske metoder til udvælgelse af stikprøver.
Der kan anvendes en ikke-statistisk metode til udvælgelse af stikprøver efter revisionsmyndighedens professionelle skøn i behørigt begrundede tilfælde, i overensstemmelse med internationalt accepterede revisionsstandarder og under alle omstændigheder, når antallet af operationer for et regnskabsår er utilstrækkeligt til, at der kan gøres brug af en statistisk metode.
I sådanne tilfælde skal stikprøvens størrelse være tilstrækkelig til at give revisionsmyndigheden mulighed for at udarbejde en gyldig revisionserklæring i overensstemmelse med finansforordningens artikel 59, stk. 5, første afsnit, litra b).
Den ikke-statistiske metode til udvælgelse af stikprøver skal dække mindst 5 % af de operationer, for hvilke udgifter er anmeldt til Kommissionen i et regnskabsår, og 10 % af de udgifter, som er anmeldt til Kommissionen i et regnskabsår.
Såfremt den samlede støtte fra fonden til et OP I ikke overstiger 35 000 000 EUR, kan revisionsmyndigheden begrænse revisionsaktiviteterne til en årlig systemrevision, som omfatter transaktionsrevision af en kombination af stikprøver og risikobaseret testning af operationer. Revisionsarbejdet skal udføres i overensstemmelse med internationalt accepterede revisionsstandarder og årligt kvantitativt opgøre fejlfrekvensen i de udgiftsanmeldelser, der er attesteret over for Kommissionen.
2. Foretages revisionerne af et andet organ end revisionsmyndigheden, sikrer revisionsmyndigheden, at det pågældende organ besidder den nødvendige funktionelle uafhængighed.
3. Revisionsmyndigheden sikrer, at der i revisionsarbejdet tages hensyn til internationalt anerkendte revisionsstandarder.
4. Revisionsmyndigheden skal senest otte måneder efter vedtagelsen af et operationelt program udarbejde en revisionsstrategi for udførelsen af revisioner. I revisionsstrategien fastlægges revisionsmetodologien, stikprøvemetoden, og hvor dette er hensigtsmæssigt, transaktionsrevisionsmetoden vedrørende revisioner af operationer og planlægning af revisioner i forbindelse med det aktuelle regnskabsår og de efterfølgende to regnskabsår. Revisionsstrategien ajourføres årligt fra 2016 til og med 2024. I de tilfælde, hvor der anvendes et fælles forvaltnings- og kontrolsystem for to operationelle programmer, kan der udarbejdes én revisionsstrategi for de pågældende operationelle programmer. Revisionsmyndigheden forelægger revisionsstrategien for Kommissionen efter anmodning.
5. Revisionsmyndigheden udarbejder:
a)
en revisionsudtalelse, jf. finansforordningens artikel 59, stk. 5, første afsnit, litra b)
b)
en kontrolrapport med angivelse af de vigtigste resultater af de revisioner, der er foretaget i overensstemmelse med stk. 1, herunder resultater vedrørende mangler, der er konstateret ved forvaltnings- og kontrolsystemerne, samt de foreslåede og gennemførte korrigerende foranstaltninger.
I de tilfælde, hvor der anvendes et fælles forvaltnings- og kontrolsystem for to operationelle programmer, kan de oplysninger, der kræves i første afsnit, litra b), samles i en enkelt rapport.
6. For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne artikel, vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter som fastlægger modellerne til revisionsstrategien, revisionserklæringen og kontrolrapporten. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 63, stk. 2.
7. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 62 for at fastsætte anvendelsesområdet for og indholdet af revisioner af operationer og regnskaber samt metodologien for udvælgelse af det udsnit af operationer, der er omhandlet i stk. 1 i nærværende artikel.
8. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 62 vedrørende detaljerede regler for anvendelsen af data indsamlet under revisioner foretaget af tjenestemænd ved Kommissionen eller bemyndigede kommissionsrepræsentanter.
Artikel 35
Procedure for udpegelse af forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden
1. Medlemsstaten underretter Kommissionen om datoen og formen for udpegelserne af forvaltningsmyndigheden, som skal være på et passende niveau, og i givet fald af attesteringsmyndigheden inden indgivelsen af den første mellemliggende betalingsanmodning til Kommissionen.
2. De i stk. 1 omhandlede udpegelser skal være baseret på en rapport og en udtalelse fra et uafhængigt revisionsorgan, der vurderer myndighedernes opfyldelse af kriterierne for det interne kontrolmiljø, risikostyring, forvaltnings- og kontrolaktiviteter og overvågning, jf. bilag IV.
Det uafhængige revisionsorgan skal være revisionsmyndigheden eller et andet offentligretligt eller privatretligt organ, som har den nødvendige revisionskapacitet, som er uafhængigt af forvaltningsmyndigheden og i givet fald af attesteringsmyndigheden, og som udfører sit arbejde under hensyntagen til internationalt anerkendte revisionsstandarder.
3. Medlemsstater kan beslutte, at en forvaltningsmyndighed eller en attesteringsmyndighed, som er blevet udpeget i forbindelse med et operationelt program, som medfinansieres af ESF, jf. forordning (EU) nr. 1303/2013, anses som værende udpeget med henblik på nærværende forordning.
4. Kommissionen kan inden en måned efter underretningen om de udpegelser, der omhandles i stk. 1, anmode om rapporten og udtalelsen fra det i stk. 2 omhandlede uafhængige revisionsorgan og beskrivelsen af forvaltningsmyndighedens og i givet fald attesteringsmyndighedens funktioner og fastlagte procedurer. Kommissionen beslutter, om den skal anmode om disse dokumenter, på baggrund af sin risikovurdering.
Kommissionen kan fremsætte bemærkninger inden to måneder efter modtagelsen af de i første afsnit omhandlede dokumenter.
Med forbehold af artikel 46 afbryder undersøgelsen af disse dokumenter ikke behandlingen af anmodninger om mellemliggende betalinger.
5. Viser eksisterende revisions- og kontrolresultater viser, at den udpegede myndighed ikke længere opfylder de kriterier, der er omhandlet i stk. 2, fastsætter medlemsstaten på et passende niveau og under hensyntagen til problemets alvor en undersøgelsesperiode, i hvilken der træffes de nødvendige korrigerende foranstaltninger.
Gennemfører den udpegede myndighed ikke den krævede korrigerende foranstaltning inden for den undersøgelsesperiode, der fastsættes af medlemsstaten, kan medlemsstaten på et passende niveau trække udpegelsen tilbage.
Medlemsstaten underretter straks Kommissionen, når en udpeget myndighed undersøges og giver i den forbindelse oplysninger om den respektive undersøgelsesperiode, når undersøgelsen afsluttes efter gennemførelse af korrigerende foranstaltninger, samt når udpegelsen af en myndighed trækkes tilbage. Underretningen om, at en udpeget myndighed undersøges af medlemsstaten, afbryder med forbehold for anvendelse af artikel 46 ikke behandlingen af anmodninger om mellemliggende betalinger.
6. Trækkes udpegelsen af en forvaltningsmyndighed eller en attesteringsmyndighed tilbage, udpeger medlemsstaterne efter proceduren i stk. 2 et nyt organ, som efter udpegelsen overtager forvaltningsmyndighedens eller attesteringsmyndighedens funktioner, og underretter Kommissionen herom.
7. For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne artikel, vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter vedrørende modellen for det uafhængige revisionsorgans beretning og erklæring og for beskrivelsen af forvaltningsmyndighedens og i givet fald attesteringsmyndighedens funktioner og indførte procedurer. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 63, stk. 3.
Artikel 36
Kommissionens beføjelser og ansvarsområder
1. Kommissionen sikrer sig på grundlag af de foreliggende oplysninger, herunder oplysninger om udpegelse af organer, som er ansvarlige for forvaltning og kontrol, dokumenter, som hvert år fremlægges af disse udpegede organer i overensstemmelse med finansforordningens artikel 59, stk. 5, kontrolrapporter, årlige gennemførelsesrapporter og revisioner foretaget af nationale organer og EU-organer, at medlemsstaterne har indført forvaltnings- og kontrolsystemer, der overholder nærværende forordning og de fondsspecifikke regler, og at disse systemer fungerer effektivt under gennemførelsen af operationelle programmer.
2. Tjenestemænd ved Kommissionen eller bemyndigede kommissionsrepræsentanter kan på betingelse af, at den kompetente nationale myndighed gives mindst 12 arbejdsdages varsel herom, bortset fra i hastesager, foretage revisioner eller kontrol på stedet. Kommissionen overholder proportionalitetsprincippet ved at tage hensyn til behovet for at undgå uberettiget overlapning af revisioner eller kontroller foretaget af medlemsstaterne, risikoniveauet for Unionens budget og behovet for at minimere de administrative byrder for støttemodtageren i overensstemmelse med denne forordning. Sådanne revisioner eller kontroller kan bl.a. omfatte verificering af, om forvaltnings- og kontrolsystemerne i et program eller en del heraf eller i operationer fungerer effektivt, og vurdering af den forsvarlige økonomiske forvaltning af operationer eller programmer. Medlemsstatens embedsmænd eller bemyndigede repræsentanter kan deltage i sådanne revisioner eller kontroller.
Kommissionens tjenestemænd eller bemyndigede kommissionsrepræsentanter, der har behørig beføjelse til at foretage revision eller kontrol på stedet, skal have adgang til alle nødvendige fortegnelser, dokumenter og metadata, uanset hvilket medium de er lagret på, vedrørende operationer støttet af fonden eller forvaltnings- og kontrolsystemerne. Medlemsstaterne udleverer genparter af disse fortegnelser, dokumenter og metadata til Kommissionen efter anmodning.
Beføjelserne fastsat i dette stykke berører ikke anvendelsen af nationale bestemmelser, ifølge hvilke visse handlinger er forbeholdt myndighedspersoner, der er specifikt udpeget efter national lov. Kommissionens tjenestemænd eller bemyndigede kommissionsrepræsentanter deltager bl.a. ikke i besøg på privat bopæl eller formel udspørgning af personer inden for rammerne af national lovgivning. Disse tjenestemænd eller repræsentanter skal dog have adgang til de oplysninger, der således tilvejebringes, uden at tilsidesætte nationale domstoles kompetencer og under fuld overholdelse af de berørte retssubjekters grundlæggende rettigheder.
3. Kommissionen kan kræve, at en medlemsstat iværksætter de fornødne aktioner for at sikre, at deres forvaltnings- og kontrolsystemer fungerer effektivt, eller verificere, at udgifterne er korrekte, i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 37
Samarbejde med revisionsmyndighederne
1. Kommissionen samarbejder med revisionsmyndighederne med henblik på at samordne deres respektive revisionsplaner og -metoder og udveksler omgående resultaterne af de revisioner, der er foretaget af forvaltnings- og kontrolsystemerne, med disse myndigheder.
2. For at lette dette samarbejde i tilfælde af, at en medlemsstat udpeger flere revisionsmyndigheder, kan medlemsstaten udpege et koordinerende organ.
3. Kommissionen og revisionsmyndighederne samt eventuelle koordinerende organer mødes regelmæssigt, og som hovedregel mindst én gang om året, medmindre andet er aftalt, for at gennemgå den årlige kontrolrapport, revisionsudtalelsen og revisionsstrategien og for at udveksle synspunkter om spørgsmål vedrørende forbedring af forvaltnings- og kontrolsystemerne.
AFSNIT VI
FINANSIEL FORVALTNING, GENNEMGANG OG GODKENDELSE AF REGNSKABER, FINANSIELLE KORREKTIONER OG FRIGØRELSE
KAPITEL 1
Finansiel forvaltning
Artikel 38
Budgetforpligtelser
Unionens budgetforpligtelser i forbindelse med hvert operationelt program indgås i årlige rater i perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020. Kommissionens afgørelse om vedtagelse af et operationelt program udgør en finansieringsafgørelse, jf. finansforordningens artikel 84, og når den er meddelt den pågældende medlemsstat, udgør den en retlig forpligtelse i finansforordningens forstand.
For hvert operationelt program følger budgetforpligtelsen vedrørende første rate efter Kommissionens vedtagelse af det operationelle program.
Budgetforpligtelserne vedrørende de efterfølgende rater indgås af Kommissionen inden den 1. maj hvert år på grundlag af den afgørelse, der er omhandlet i stk. 2 i nærværende artikel, undtagen hvor finansforordningens artikel 16 finder anvendelse.
Artikel 39
Kommissionens betalinger
1. Kommissionens betalinger af fondsbidraget til hvert enkelt operationelt program foretages i overensstemmelse med budgetbevillingerne og forudsat, at der er disponible midler. Hver betaling opføres under den tidligst indgåede budgetforpligtelse for fonden.
2. Betalingerne tager form af forfinansiering, mellemliggende betalinger og betaling af den endelige saldo.
Artikel 40
Kommissionens mellemliggende betalinger og betaling af den endelige saldo
1. Kommissionen refunderer som mellemliggende betalinger 90 % af det beløb, der fremkommer ved at anvende medfinansieringssatsen, der er fastsat i afgørelsen om vedtagelse af det operationelle program, på de støtteberettigede offentlige udgifter inkluderet i betalingsanmodningen. Kommissionen fastsætter de resterende beløb, der skal refunderes som mellemliggende betalinger eller inddrives i overensstemmelse med artikel 50.
2. Uanset artikel 21 må fondens bidrag via mellemliggende betalinger og betalingen af den endelige saldo ikke være større end det maksimale bidrag fra fonden som fastsat i Kommissionens afgørelse om godkendelse af det operationelle program.
Artikel 41
Betalingsanmodninger
1. Betalingsanmodningen, der skal indgives til Kommissionen, skal indeholde alle de oplysninger, der er nødvendige for, at Kommissionen kan opstille et regnskab, jf. artikel 68, stk. 3, i finansforordningen.
2. Betalingsanmodninger skal for det operationelle program generelt og for teknisk bistand i henhold til artikel 27, stk. 4, indeholde:
a)
de samlede støtteberettigede offentlige udgifter, som modtagerne har afholdt og betalt i forbindelse med gennemførelsen af operationerne, som angivet i attesteringsmyndighedens regnskabssystem
b)
de samlede offentlige udgifter anvendt i forbindelse med gennemførelsen af operationerne, som angivet i attesteringsmyndighedens regnskabssystem.
3. Støtteberettigede udgifter medtaget i en betalingsanmodning skal dokumenteres ved hjælp af kvitterede fakturaer eller regnskabsdokumenter med tilsvarende bevisværdi, undtagen for støtteformer i henhold til artikel 25, stk. 1, litra b) og c) og d). Når det drejer sig om disse støtteformer, skal beløbene i betalingsanmodningen være de udgifter, der er beregnet på det relevante grundlag.
4. For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne artikel, vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter, som fastlægger modellen for betalingsanmodninger. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 63, stk. 3.
Artikel 42
Betalinger til støttemodtagere
1. Forvaltningsmyndigheden sikrer, at støttemodtagerne i forbindelse med tilskud til partnerorganisationer modtager et beløb, der er tilstrækkeligt til at sikre en korrekt gennemførelse af operationerne.
2. Med forbehold af, at der er disponible midler fra forfinansieringen og de mellemliggende betalinger, sikrer forvaltningsmyndigheden, at en støttemodtager modtager det samlede beløb for de støtteberettigede offentlige udgifter fuldt ud og senest 90 dage fra datoen for modtagerens indgivelse af betalingsanmodningen. Der foretages ikke fradrag eller tilbageholdelse af noget beløb, og der pålægges ikke nogen specifik afgift eller andre afgifter med tilsvarende virkning, der kan nedsætte beløbene til støttemodtagerne.
3. Betalingsfristen i stk. 2 kan afbrydes af forvaltningsmyndigheden i behørigt begrundede tilfælde, hvis:
a)
betalingsanmodningen ikke er forfalden til betaling, eller den relevante dokumentation, herunder de dokumenter, der er nødvendige for forvaltningsverificering i henhold til artikel 32, stk. 4, litra a), ikke er blevet fremsendt
b)
en undersøgelse er blevet iværksat i forbindelse med en eventuel uregelmæssighed, der berører de pågældende udgifter.
Den pågældende støttemodtager underrettes skriftligt om afbrydelsen og årsagerne hertil.
Artikel 43
Anvendelse af euroen
1. Beløbene i medlemsstaternes fremlagte operationelle programmer, udgiftsoversigter, betalingsanmodninger, regnskaber og udgifter angivet i de årlige og endelige gennemførelsesrapporter udtrykkes i euro.
2. De medlemsstater, der ikke har indført euroen som national valuta på datoen for en betalingsanmodning, omregner de udgiftsbeløb, der afholdt i national valuta, til euro. Disse beløb omregnes til euro til ved hjælp af Kommissionens månedlige regnskabsvekselkurs for den måned, hvor udgifterne blev registreret i det regnskab, som attesteringsmyndigheden for det operationelle program fører. Kommissionen offentliggør hver måned vekselkursen elektronisk.
3. Når en medlemsstat indfører euroen som national valuta, finder omregningsproceduren i stk. 2 fortsat anvendelse på alle udgifter, der er opført i attesteringsmyndighedens regnskab inden ikrafttrædelsesdatoen for den faste omregningskurs mellem den nationale valuta og euroen.
Artikel 44
Betaling og udligning af forfinansiering
1. Efter Kommissionens afgørelse om vedtagelse af det operationelle program, betaler Kommissionen et forfinansieringsbeløb på 11 % af fondens samlede bidrag til det pågældende operationelle program.
2. Forfinansieringen må kun anvendes til betalinger til støttemodtagerne som led i gennemførelsen af det operationelle program. Den stilles straks til rådighed for det ansvarlige organ til dette formål.
3. Det samlede beløb, der betales som forfinansiering, tilbagebetales til Kommissionen, hvis der ikke indsendes en betalingsanmodning for det pågældende operationelle program senest 24 måneder efter den dato, hvor Kommissionen udbetaler det første forfinansieringsbeløb. Unionens bidrag til det pågældende operationelle program påvirkes ikke af en sådan tilbagebetaling.
4. Det beløb, der er udbetalt som forfinansiering, skal være udlignet fuldstændigt i Kommissionens regnskab, senest når det operationelle program afsluttes.
Artikel 45
Frister for indgivelse af anmodninger om mellemliggende betaling og for betaling heraf
1. Attesteringsmyndigheden sender regelmæssigt en anmodning om mellemliggende betaling i overensstemmelse med artikel 41, stk. 2, som dækker beløb bogført i dens regnskabssystem i regnskabsåret. Attesteringsmyndigheden kan imidlertid, hvis den finder det nødvendigt, lade sådanne beløb indgå i betalingsanmodninger, der forelægges i efterfølgende regnskabsår.
2. Attesteringsmyndigheden fremlægger den endelige anmodning om mellemliggende betaling senest den 31. juli efter afslutningen af det foregående regnskabsår og under alle omstændigheder inden den første mellemliggende betalingsanmodning for det næste regnskabsår.
3. Den første anmodning om mellemliggende betaling må ikke fremlægges, før Kommissionen er underrettet om udpegelsen af forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden i overensstemmelse med artikel 35.
4. Der må ikke foretages mellemliggende betalinger til et operationelt program, medmindre den årlige gennemførelsesrapport er blevet tilsendt Kommissionen i overensstemmelse med artikel 13.
5. Forudsat at der er disponible midler, foretager Kommissionen de mellemliggende betalinger senest 60 dage efter, at betalingsanmodningen er registreret hos Kommissionen.
Artikel 46
Afbrydelse af betalingsfristen
1. Betalingsfristen for en mellemliggende betalingsanmodning kan afbrydes af den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede som omhandlet i finansforordningen i en periode på højst seks måneder, hvis:
a)
der efter oplysninger fra et nationalt revisionsorgan eller EU-revisionsorgan er en klar begrundet mistanke om, at der er alvorlige mangler i forvaltnings- og kontrolsystemet
b)
den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede skal foretage supplerende verificering som følge af oplysninger, som den anvisningsberettigede har modtaget, og hvorved denne bliver opmærksom på, at der til udgifterne i en betalingsanmodning knytter sig en uregelmæssighed med alvorlige finansielle konsekvenser
c)
et af de dokumenter, der kræves i henhold til finansforordningens artikel 59, stk. 5, ikke er forelagt.
Medlemsstaten kan aftale en forlængelse af afbrydelsesperioden på yderligere tre måneder.
2. Den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede skal begrænse afbrydelsen til den del af udgifterne, som er omfattet af den betalingsanmodning, der er berørt af de i stk. 1, første afsnit, omhandlede elementer, medmindre det er umuligt at identificere den berørte del af udgifterne. Den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede underretter straks skriftligt medlemsstaten og forvaltningsmyndigheden om årsagen til afbrydelsen og anmoder dem at afhjælpe situationen. Afbrydelsen bringes til ophør af den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede, så snart de fornødne foranstaltninger er truffet.
Artikel 47
Suspension af betalinger
1. Alle eller en del af de mellemliggende betalinger kan suspenderes af Kommissionen, hvis en eller flere af følgende betingelser er opfyldt:
a)
der er en alvorlig mangel ved det operationelle programs forvaltnings- og kontrolsystems effektive funktionsmåde, som har bragt EU-bidraget til det operationelle program i fare, og der er ikke truffet korrigerende foranstaltninger på dette punkt
b)
udgifterne i en udgiftsoversigt er behæftet med en uregelmæssighed med alvorlige finansielle konsekvenser, der ikke er korrigeret
c)
medlemsstaten har undladt at træffe de nødvendige foranstaltninger til at rette op på den situation, der gav anledning til en afbrydelse i henhold til artikel 46
d)
der er en alvorlig mangel i kvaliteten og pålideligheden af overvågningssystemet eller i dataene om indikatorer.
2. Kommissionen kan ved hjælp af gennemførelsesretsakter beslutte at suspendere alle eller en del af de mellemliggende betalinger efter at have givet medlemsstaten mulighed for at fremsætte bemærkninger.
3. Kommissionen bringer suspensionen af alle eller en del af de mellemliggende betalinger til ophør, når medlemsstaten har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at kunne ophæve suspensionen.
KAPITEL 2
Udarbejdelse, gennemgang og godkendelse af regnskaber og afslutning af operationelle programmer
Artikel 48
Forelæggelse af oplysninger
For hvert år fra 2016 til og med 2025 forelægger medlemsstaterne inden for den frist, der er fastsat i finansforordningens artikel 59, stk. 5, Kommissionen følgende dokumenter, som er anført i nævnte artikel, nemlig:
a)
de regnskaber, der er omhandlet i artikel 49, stk. 1, i nærværende forordning for det foregående regnskabsår
b)
den forvaltningserklæring og den årlige sammenfatning, der er omhandlet i artikel 32, stk. 4, litra e), i nærværende forordning for det foregående regnskabsår
c)
den revisionserklæring og kontrolrapport, som er omhandlet i artikel 34, stk. 5, litra a) og b), i nærværende forordning for det foregående regnskabsår.
Artikel 49
Udarbejdelse af regnskaber
1. Det i finansforordningens artikel 59, stk. 5, første afsnit, litra a), omhandlede regnskab forelægges Kommissionen for hvert operationelt program. Regnskaberne skal dække regnskabsåret og omfatte følgende:
a)
de samlede støtteberettigede offentlige udgifter bogført i attesteringsmyndighedens regnskabssystemer, som indgår i betalingsanmodninger indgivet til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 41 og artikel 45, stk. 2, senest den 31. juli efter afslutningen af regnskabsåret, de samlede modsvarende støtteberettigede offentlige udgifter, der er afholdt i forbindelse med gennemførelsen af operationerne, og det samlede beløb af hertil svarende betalinger til støttemodtagere under artikel 42, stk. 2
b)
de beløb, som er trukket tilbage eller inddrevet i løbet af regnskabsåret, de beløb, der skal inddrives ved udgangen af regnskabsåret, og de uinddrivelige beløb
c)
en afstemning mellem de udgifter, der er angivet i henhold til litra a) i nærværende stykke, og de udgifter, der er anmeldt for samme regnskabsår i betalingsanmodninger, ledsaget af en redegørelse for eventuelle afvigelser.
2. Udelader en medlemsstat udgifter, der tidligere indgik i en anmodning om mellemliggende betaling for regnskabsåret, fra sine regnskaber på grund af en igangværende vurdering af disse udgifters lovlighed og formelle rigtighed, kan en del af eller alle disse udgifter, som efterfølgende findes lovlige og formelt rigtige, medtages i en anmodning om mellemliggende betaling, der vedrører et efterfølgende regnskabsår.
3. For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne artikel vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter, som fastlægger modellen for de i denne artikel omhandlede regnskaber. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 63, stk. 3.
Artikel 50
Gennemgang og godkendelse af regnskaber
1. Senest den 31. maj i året efter afslutningen af et regnskabsår foretager Kommissionen i overensstemmelse med finansforordningens artikel 59, stk. 6, en gennemgang af de dokumenter, som er forelagt af medlemsstaterne i henhold til artikel 48 i nærværende forordning.
Medlemsstaterne leverer på Kommissionens anmodning alle de supplerende oplysninger, som er nødvendige for at Kommissionen kan fastslå, om regnskaberne er fuldstændige, nøjagtige og retvisende inden for fristen i nærværende stykkes første afsnit.
2. Kommissionen godkender regnskaberne, hvis den kan konkludere, at regnskaberne er fuldstændige, nøjagtige og retvisende. Kommissionen når frem til en sådan konklusion, når revisionsmyndigheden har fremsat en revisionserklæring uden forbehold vedrørende regnskabernes fuldstændighed, nøjagtighed og pålidelighed, medmindre Kommissionen specifikt kan dokumentere, at revisionserklæringen vedrørende regnskaberne er upålidelig.
3. Kommissionen underretter inden for fristen i stk. 1 medlemsstaterne om, hvorvidt den kan godkende regnskaberne.
4. Er Kommissionen af årsager, der kan tilskrives en medlemsstat, ikke i stand til at godkende regnskaberne inden udløbet af fristen i stk. 1, underretter Kommissionen medlemsstaten herom med angivelse af årsagen i overensstemmelse med stk. 2 samt de foranstaltninger, der skal træffes, og fristen for deres gennemførelse. Ved udløbet af denne frist, underretter Kommissionen medlemsstaten om, hvorvidt den kan godkende regnskaberne.
5. Kommissionen tager i forbindelse med sin godkendelse af regnskaberne ikke stilling til spørgsmål forbindelse med lovligheden og den formelle rigtighed af de underliggende transaktioner for udgifter, der er opført i regnskaberne. Proceduren for gennemgang og godkendelse af regnskaber må ikke afbryde behandlingen af anmodninger om mellemliggende betalinger og må ikke føre til suspension af betalinger, jf. dog artikel 46 og 47.
6. Kommissionen beregner på grundlag af de godkendte regnskaber beløbet med udgiftsvirkning for fonden for regnskabsåret og de deraf følgende tilpasninger i forhold til betalinger til medlemsstaten. Kommissionen tager følgende i betragtning:
i)
de beløb i regnskabet omhandlet i artikel 49, stk. 1, litra a), og for hvilke medfinansieringssatsen, som er defineret i artikel 20, skal anvendes
ii)
de samlede betalinger foretaget af Kommissionen i løbet af det pågældende regnskabsår bestående af de mellemliggende betalinger foretaget af Kommissionen i henhold til artikel 21 og artikel 40, stk. 1.
7. Efter den i denne artikels stk. 6 omhandlede beregning betaler Kommissionen eventuelle yderligere skyldige beløb inden for 30 dage efter godkendelsen af regnskabet. Er der tale om et beløb, der skal inddrives fra medlemsstaten, gøres det til genstand for en indtægtsordre udstedt af Kommissionen, som så vidt muligt skal udføres ved modregning af beløb, medlemsstaten har til gode i forbindelse med efterfølgende betalinger til samme operationelle program. En sådan indtægtsordre udgør ikke en finansiel korrektion og reducerer ikke støtten fra fonden til det operationelle program. Det inddrevne beløb udgør formålsbestemte indtægter i henhold til finansforordningens artikel 177, stk. 3.
8. Såfremt Kommissionen efter at have anvendt proceduren i stk. 4 ikke kan godkende regnskabet, fastsætter den på grundlag af de foreliggende oplysninger og i overensstemmelse med stk. 6 det beløb, der får udgiftsvirkning for fonden for regnskabsåret, og underretter medlemsstaten herom. Hvis medlemsstaten inden to måneder efter Kommissionens fremsendelse af oplysninger meddeler Kommissionen sit samtykke, finder stk. 7 anvendelse. Foreligger der ikke sådant samtykke, vedtager Kommissionen en afgørelse ved hjælp af en gennemførelsesretsakt, som fastsætter det beløb, der får udgiftsvirkning for fonden for det pågældende regnskabsår. En sådan afgørelse udgør ikke en finansiel korrektion og reducerer ikke støtten fra fonden til det operationelle program. Kommissionen anvender på grundlag af afgørelsen tilpasningerne af betalingerne til medlemsstaten i overensstemmelse med stk. 7.
9. Kommissionens godkendelse af regnskabet eller Kommissionens afgørelse i henhold til stk. 8 berører ikke anvendelsen af korrektioner i henhold til artikel 55 og 56.
10. Medlemsstaterne kan med forbehold af artikel 55 og 56 erstatte uregelmæssige beløb, som konstateres efter fremlæggelsen af regnskabet, ved at foretage de tilsvarende tilpasninger i regnskaberne for det regnskabsår, hvor uregelmæssigheden blev konstateret.
Artikel 51
Adgang til dokumenter
1. Forvaltningsmyndigheden sikrer, at al dokumentation vedrørende udgifter støttet af fonden til operationer, hvor de samlede støtteberettigede udgifter er på mindre end 1 000 000 EUR, efter anmodning stilles til rådighed for Kommissionen og Den Europæiske Revisionsret i en periode på tre år fra den 31. december efter fremlæggelsen af de regnskaber, som indeholder udgifterne til operationen.
I forbindelse med andre operationer end dem, der er omhandlet i første afsnit, skal al dokumentation stilles til rådighed i en periode på to år fra den 31. december efter fremlæggelsen af de regnskaber, som indeholder de samlede udgifter til den fuldførte operation.
En forvaltningsmyndighed kan beslutte at anvende reglen i andet afsnit på operationer, hvor de samlede støtteberettigede udgifter er på mindre end 1 000 000 EUR.
Den i første afsnit nævnte tidsperiode afbrydes, hvis der anlægges sag, eller hvis Kommissionen fremsætter begrundet anmodning herom.
2. Forvaltningsmyndigheden underretter støttemodtagerne om startdatoen for den periode, der er omhandlet i stk. 1.
3. Dokumenterne opbevares enten i de originale udgaver eller som bekræftede genparter af de originale udgaver, eller på almindeligt anerkendte datamedier, herunder elektroniske udgaver af originaldokumenter eller dokumenter, der kun findes i elektronisk udgave.
4. Dokumenterne skal opbevares på en måde, der kun muliggør identifikation af de registrerede så længe det er nødvendigt af hensyn til de formål, hvortil personoplysningerne indsamles, eller de formål, hvortil de senere behandles.
5. Proceduren til attestering af, at dokumenter på almindeligt anerkendte datamedier stemmer overens med de originale udgaver, fastlægges af de nationale myndigheder og skal sikre, at de udgaver, der opbevares, opfylder nationale lovkrav og kan anvendes til revisionsformål.
6. Hvis dokumenter kun foreligger i elektronisk form, skal de anvendte edb-systemer opfylde anerkendte sikkerhedsstandarder, som sikrer, at de dokumenter, der opbevares, opfylder nationale lovkrav og kan anvendes til revisionsformål.
Artikel 52
Fremlæggelse af afslutningsdokumenterne og betaling af den endelige saldo
1. Ud over de dokumenter, der er omhandlet i artikel 48, for det sidste regnskabsår fra den 1. juli 2023 til den 30. juni 2024 fremlægger medlemsstaterne en endelig rapport om gennemførelsen af det operationelle program.
2. Den endelige saldo udbetales senest tre måneder efter datoen for godkendelse af regnskaberne for det sidste regnskabsår eller senest en måned efter datoen for godkendelsen af den endelige gennemførelsesrapport.
KAPITEL 3
Finansielle korrektioner og inddrivelser
Artikel 53
Medlemsstaternes finansielle korrektioner
1. Medlemsstaterne har i første række ansvaret for at undersøge uregelmæssigheder, for at foretage de nødvendige finansielle korrektioner og for at søge inddrivelse. Hvis der er tale om systembetingede uregelmæssigheder, udvider medlemsstaten sine undersøgelser til at omfatte alle operationer, som kan tænkes at være berørt.
2. Medlemsstaterne foretager de finansielle korrektioner i forbindelse med enkeltstående eller systembetingede uregelmæssigheder, som konstateres i forbindelse med operationer eller operationelle programmer. Finansielle korrektioner består i helt eller delvis at annullere det offentlige bidrag til en operation eller et operationelt program. Medlemsstaten tager hensyn til uregelmæssighedernes art og alvor og det økonomiske tab for fonden og foretager en forholdsmæssig korrektion. De finansielle korrektioner registreres i regnskabet af forvaltningsmyndigheden for det regnskabsår, i hvilket annulleringen besluttes.
3. De bidrag fra fonden, der annulleres i henhold til stk. 2, kan genanvendes af medlemsstaten inden for det pågældende operationelle program, jf. dog stk. 4.
4. Et bidrag, som er annulleret i henhold til stk. 2, kan ikke genanvendes til nogen af de operationer, som var genstand for korrektionen, eller, hvis der foretages en finansiel korrektion i forbindelse med en systembetinget uregelmæssighed, til nogen af de operationer, der er berørt af den systembetingede uregelmæssighed.
5. En finansiel korrektion berører ikke medlemsstaternes forpligtelse til at sikre tilbagebetalinger i henhold til denne artikel.
Artikel 54
Kommissionens finansielle korrektioner
1. Kommissionen foretager finansielle korrektioner ved hjælp af gennemførelsesretsakter ved at annullere hele eller en del af EU-bidraget til et operationelt program og foretage inddrivelse fra medlemsstaten for at udelukke udgifter, som overtræder gældende ret, fra EU-støtte.
2. En overtrædelse af gældende ret medfører kun en finansiel korrektion i forbindelse med udgifter, som er blevet anmeldt til Kommissionen, og hvis en af følgende betingelser er opfyldt:
a)
overtrædelsen har påvirket det ansvarlige organs valg af en operation til at modtage støtte fra fonden, eller der er, i tilfælde, hvor det på grund af overtrædelsens art ikke er muligt at påvise denne virkning, begrundet risiko for, at overtrædelsen har haft en sådan virkning
b)
overtrædelsen har påvirket størrelsen af de udgifter, som er anmeldt med henblik på godtgørelse fra Unionens budget, eller der er, i tilfælde, hvor det på grund af overtrædelsens art ikke er muligt at sætte tal på dens finansielle virkning, begrundet risiko for, at overtrædelsen har haft en sådan virkning.
3. Når Kommissionen fastsætter en finansiel korrektion, jf. stk. 1, overholder den proportionalitetsprincippet ved at tage hensyn til arten og grovheden af overtrædelsen af gældende ret og de finansielle virkninger for Unionens budget. Kommissionen holder Europa-Parlamentet og Rådet underrettet om afgørelser vedrørende anvendelse af finansielle korrektioner.
Artikel 55
Kriterier for Kommissionens finansielle korrektioner
1. Kommissionen foretager finansielle korrektioner ved hjælp af gennemførelsesretsakter ved at annullere hele eller en del af EU-bidraget til et operationelt program, jf. artikel 54, hvis den efter den nødvendige gennemgang konkluderer, at:
a)
der er alvorlige mangler ved det operationelle programs forvaltnings- og kontrolsystems effektive funktionsmåde, som har bragt det EU-bidrag, der allerede er betalt til programmet, i fare
b)
en medlemsstat ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til artikel 53 før indledningen af korrektionsproceduren i henhold til dette stykke
c)
udgifterne i en betalingsanmodning er ukorrekte og ikke er blevet korrigeret af medlemsstaten før indledningen af korrektionsproceduren i henhold til dette stykke.
Kommissionen baserer sine finansielle korrektioner på konstaterede individuelle uregelmæssigheder og tager hensyn til, om en uregelmæssighed er systembetinget. Hvis det ikke er muligt præcist at fastslå størrelsen af uregelmæssighederne med udgiftsvirkning for fonden, anvender Kommissionen en fast takst eller en ekstrapoleret finansiel korrektion.
2. Når Kommissionen træffer afgørelse om en korrektion, jf. stk. 1, overholder den proportionalitetsprincippet ved at tage hensyn til uregelmæssighedens art og alvor og omfanget og de finansielle virkninger af de mangler i forvaltnings- og kontrolsystemerne, der er konstateret ved det operationelle program.
3. Baserer Kommissionen sin holdning på rapporter fra andre revisorer end revisorerne i dens egne tjenestegrene, drager den sine egne konklusioner om de finansielle følger efter at have undersøgt de foranstaltninger, som den pågældende medlemsstat har truffet i henhold til artikel 53, stk. 2, de underretninger, der er sendt i henhold til artikel 30, stk. 2, og medlemsstatens eventuelle svar.
4. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 62, som fastlægger de nærmere bestemmelser om kriterierne for at fastlægge alvorlige mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemernes effektive funktionsmåde, herunder de vigtigste typer af sådanne alvorlige mangler, kriterierne for at fastlægge, hvilket niveau af finansiel korrektion der skal anvendes, og kriterierne for anvendelse af faste takster eller ekstrapolerede finansielle korrektioner.
Artikel 56
Procedure for Kommissionens finansielle korrektioner
1. Før Kommissionen træffer afgørelse om finansiel korrektion, indleder den proceduren ved at meddele medlemsstaten de foreløbige konklusioner af sin undersøgelse og anmode den om at fremsætte sine bemærkninger inden to måneder.
2. Hvis Kommissionen foreslår en finansiel korrektion på grundlag af en ekstrapolation eller til en fast takst, skal medlemsstaten have mulighed for via en gennemgang af de pågældende dokumenter at påvise, at uregelmæssighedens faktiske omfang er mindre end det, der fremgår af Kommissionens vurdering. Medlemsstaten kan efter aftale med Kommissionen begrænse denne gennemgang til kun at omfatte en passende andel eller stikprøver af de pågældende dokumenter. Medmindre det drejer sig om behørigt begrundede tilfælde, må den tid, der anvendes til denne gennemgang, ikke overstige en yderligere periode på to måneder efter tomånedersperioden i stk. 1.
3. Kommissionen tager hensyn til alle beviser, som medlemsstaten forelægger inden for fristerne i stk. 1 og 2.
4. Hvis medlemsstaten ikke godtager Kommissionens foreløbige konklusioner, indbyder Kommissionen medlemsstaten til en høring for at sikre, at alle relevante oplysninger og bemærkninger foreligger som grundlag for Kommissionens konklusioner om anvendelsen af den finansielle korrektion.
5. I tilfælde af enighed, og med forbehold af stk. 7 i nærværende artikel, kan medlemsstaten genanvende fonden i overensstemmelse med artikel 53, stk. 3.
6. For at anvende finansielle korrektioner træffer Kommissionen en afgørelse ved hjælp af gennemførelsesretsakter senest seks måneder efter høringsdatoen eller efter datoen for modtagelse af supplerende oplysninger, når medlemsstaten indvilliger i at fremlægge sådanne yderligere oplysninger efter høringen. Kommissionen tager hensyn til alle de oplysninger og bemærkninger, der er fremkommet under proceduren. Hvis der ikke finder nogen høring sted, begynder fristen på seks måneder to måneder efter modtagelsen af Kommissionens indbydelse til høringen.
7. Hvis Kommissionen, under udførelse af sine opgaver i henhold til artikel 36, eller Den Europæiske Revisionsret konstaterer uregelmæssigheder, der viser en alvorlig mangel i forvaltnings- og kontrolsystemernes effektive funktionsmåde, skal den deraf følgende finansielle korrektion reducere støtten fra fondene til det operationelle program.
Første afsnit finder ikke anvendelse i tilfælde af en alvorlig mangel i forvaltnings- og kontrolsystemets effektive funktionsmåde, som inden den dato, hvor den blev opdaget af Kommissionen eller Den Europæiske Revisionsret:
a)
var blevet identificeret i forvaltningserklæringen, den årlige kontrolrapport eller revisionserklæringen forelagt Kommissionen i overensstemmelse med artikel 59, stk. 5, i finansforordningen, eller i andre revisionsberetninger fra revisionsmyndigheden, der er forelagt Kommissionen, og de relevante foranstaltninger er truffet, eller
b)
havde været genstand for passende afhjælpende foranstaltninger truffet af medlemsstaten.
Vurderingen af alvorlige mangler i forvaltnings- og kontrolsystemernes effektive funktionsmåde baseres på gældende lovgivning på tidspunktet for forelæggelsen af de relevante forvaltningserklæringer, årlige kontrolrapporter og revisionserklæringer.
Når der træffes afgørelse om en finansiel korrektion, skal Kommissionen:
a)
respektere proportionalitetsprincippet ved at tage hensyn til arten og alvoren af den alvorlige mangel i et forvaltnings- og kontrolsystems effektive funktionsmåde samt dens finansielle virkninger for Unionens budget
b)
med henblik på anvendelse af en fast takst eller ekstrapoleret finansiel korrektion udelukke uregelmæssige udgifter, der tidligere er konstateret af den medlemsstat, hvis regnskaber er blevet tilpasset i overensstemmelse med artikel 50, stk. 10, samt udgifter, der er underlagt en igangværende vurdering med hensyn til deres lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 49, stk. 2
c)
i forbindelse med vurderingen af den resterende risiko for Unionens budget tage hensyn til en fast takst eller ekstrapolerede korrektioner, der anvendes på medlemsstatens udgifter, for andre alvorlige mangler, som medlemsstaten har konstateret.
Artikel 57
Tilbagebetaling
1. Enhver skyldig tilbagebetaling til Unionens budget foretages før den forfaldsdato, der er anført i indtægtsordren, som er udstedt i henhold til finansforordningens artikel 73. Forfaldsdatoen er den sidste dag i den anden måned efter indtægtsordrens udstedelse.
2. Enhver forsinkelse i tilbagebetalingen giver anledning til morarenter fra forfaldsdatoen indtil datoen for den faktiske betaling. Rentesatsen er den sats, som Den Europæiske Centralbank anvender i sine vigtigste refinansieringstransaktioner den første arbejdsdag i den måned, hvor beløbet forfalder til betaling, forhøjet med 1 ½procentpoint.
Artikel 58
Forholdsmæssig kontrol af operationelle programmer
1. Operationer, for hvilke de samlede støtteberettigede udgifter ikke overstiger 150 000 EUR, må ikke underkastes mere end én revision af enten revisionsmyndigheden eller Kommissionen forud for indgivelsen af regnskaberne for det regnskabsår, hvor operationerne er fuldført. Andre operationer må ikke underkastes mere end én revision pr. regnskabsår af revisionsmyndigheden eller Kommissionen forud for fremlæggelsen af regnskaberne for det år i hvilket operationen fuldføres. Operationer må ikke underkastes en revision af Kommissionen eller revisionsmyndigheden i et givent år, hvis Den Europæiske Revisionsret allerede har foretaget en revision i det pågældende år, forudsat at resultaterne af det revisionsarbejde, der er udført af Den Europæiske Revisionsret for sådanne operationer, kan anvendes af revisionsmyndigheden eller Kommissionen til opfyldelse af deres respektive opgaver.
2. Revisionen af en OP I-støttet operation kan omfatte alle gennemførelsesfaser og alle niveauer i distributionskæden med kontrol af de endelige modtagere som eneste undtagelse, medmindre en risikovurdering viser, at der en specifik risiko for uregelmæssigheder eller svig.
3. For operationelle programmer, for hvilke den seneste revisionsudtalelse viser, at der ikke er nogen væsentlige mangler, kan Kommissionen på det efterfølgende møde, der er omhandlet i artikel 37, stk. 2, aftale med revisionsmyndigheden, at niveauet for det krævede revisionsarbejde kan nedsættes, således at det står i forhold til den konstaterede risiko. I sådanne tilfælde skal Kommissionen ikke foretage egne revisioner på stedet, medmindre der er tegn på mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemet, som påvirker udgifter, der er anmeldt til Kommissionen i et regnskabsår, for hvilket regnskaberne er blevet godkendt af Kommissionen.
4. For operationelle programmer, hvorom Kommissionen konkluderer, at revisionsmyndighedens erklæring er pålidelig, kan Kommissionen aftale med revisionsmyndigheden at begrænse Kommissionens egne revisioner på stedet til en revision af revisionsmyndighedens arbejde, medmindre der er beviser på mangler i revisionsmyndighedens arbejde vedrørende et regnskabsår, for hvilket regnskaberne allerede er godkendt af Kommissionen.
5. Uanset stk. 1 kan revisionsmyndigheden og Kommissionen foretage revisioner af operationer, hvis en risikovurdering eller en revision foretaget af Den Europæiske Revisionsret viser, at der er en specifik risiko for uregelmæssigheder eller svig, i tilfælde af dokumentation for alvorlige mangler i det pågældende operationelle programs forvaltnings- og kontrolsystems effektive funktionsmåde og i den periode, der omhandles i artikel 51, stk. 1. Kommissionen kan for at vurdere det arbejde, der er foretaget af en revisionsmyndighed, gennemgå revisionsmyndighedens revisionsspor eller deltage i revisionsmyndighedens revisioner på stedet eller, såfremt det i overensstemmelse med internationalt anerkendte revisionsstandarder er nødvendigt, kan Kommissionen foretage revisioner af operationer for at opnå sikkerhed for, at revisionsmyndigheden fungerer effektivt.
KAPITEL 4
Frigørelse
Artikel 59
Frigørelse
1. Kommissionen frigør enhver del af beløbet i et operationelt program, som ikke er blevet anvendt til betaling af forfinansiering og mellemliggende betalinger senest den 31. december i det tredje finansår efter året for indgåelsen af budgetforpligtelsen under det operationelle program, eller for hvilken der ikke i overensstemmelse med artikel 45 er indgivet en betalingsanmodning udfærdiget i overensstemmelse med artikel 41, herunder eventuelle betalingsanmodninger, som helt eller delvist er omfattet af en afbrydelse af betalingsfristen eller en suspension af betalinger.
2. Den del af forpligtelserne, som stadig er åben den 31. december 2023, frigøres, hvis nogle af de dokumenter, der kræves i henhold til artikel 52, stk. 1, ikke er forelagt for Kommissionen inden for tidsfristen i artikel 52, stk. 1.
Artikel 60
Undtagelse fra frigørelsen
1. Det beløb, frigørelsen berører, nedsættes med beløb svarende til den del af budgetforpligtelsen, for hvilken:
a)
operationerne er suspenderet af en retssag eller en administrativ klage med opsættende virkning, eller
b)
det ikke har været muligt at forelægge en betalingsanmodning som følge af force majeure, der i væsentlig grad berører gennemførelsen af hele eller en del af det operationelle program.
De nationale myndigheder, som påberåber sig force majeure i henhold til første afsnit, litra b), skal påvise dens direkte konsekvenser for gennemførelsen af hele eller en del af det operationelle program.
Med henblik på første afsnit, litra a) og b), kan der anmodes om nedsættelse én gang, hvis suspensionen eller force majeure-forholdet har varet højst et år, eller et antal gange svarende til varigheden af force majeure-forholdet eller antallet af år mellem datoen for den retlige eller administrative beslutning om at suspendere gennemførelsen af operationen og datoen for den endelige retlige eller administrative beslutning.
2. Senest den 31. januar sender medlemsstaten Kommissionen oplysninger om de undtagelser, der er omhandlet i stk. 1, første afsnit, litra a) og b), for det beløb, der anmeldes ved udgangen af foregående år.
Artikel 61
Procedure
1. Kommissionen underretter medlemsstaten og forvaltningsyndigheden i god tid, når der er risiko for anvendelse af frigørelsesreglen i artikel 59.
2. På grundlag af de oplysninger, Kommissionen har modtaget pr. 31. januar, underretter den medlemsstaten og forvaltningsmyndigheden om frigørelsesbeløbet på grundlag af disse oplysninger.
3. Medlemsstaten har to måneder til at godkende frigørelsesbeløbet eller fremsætte sine bemærkninger.
4. Senest den 30. juni forelægger medlemsstaten Kommissionen en revideret finansieringsplan, der afspejler det nedsatte støttebeløb til det operationelle program for det pågældende finansår. Hvis en sådan forelæggelse ikke finder sted, reviderer Kommissionen finansieringsplanen ved at reducere bidraget fra fonden for det pågældende finansår.
5. Kommissionen ændrer ved hjælp af gennemførelsesretsakter afgørelsen om vedtagelse af det operationelle program senest den 30. september.
AFSNIT VII
DELEGEREDE BEFØJELSER, GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 62
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 13, stk. 6, artikel 30, stk. 2, femte afsnit, artikel 32, stk. 8, første afsnit, artikel 32, stk. 9, artikel 34, stk. 7, artikel 34, stk. 8, og artikel 55, stk. 4, tillægges Kommissionen for en ubegrænset periode fra datoen for denne forordnings ikrafttræden.
3. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
4. En delegeret retsakt træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Har hverken Europa-Parlamentet eller Rådet ved udløbet af denne frist gjort indsigelse mod den delegerede retsakt, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat deri.
Den delegerede retsakt kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og træde i kraft inden fristens udløb, hvis både Europa-Parlamentet og Rådet har meddelt Kommissionen, at de ikke agter at gøre indsigelse.
Hvis Europa-Parlamentet eller Rådet gør indsigelse mod en delegeret retsakt, træder den ikke i kraft. Den institution, der gør indsigelse mod den delegerede retsakt, angiver begrundelsen for sin indsigelse.
Artikel 63
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt for så vidt angår de gennemførelsesbeføjelser, der er nævnt i artikel 32, stk. 8, andet afsnit, i nærværende forordning, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
Artikel 64
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 223/2014,
annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014,
vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahastosta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 3 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvoston 17 päivänä kesäkuuta 2010 antamissa päätelmissä hyväksyttiin älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskeva unionin strategia, jäljempänä 'Eurooppa 2020 -strategia', ja sen myötä unioni ja jäsenvaltiot ovat asettaneet tavoitteekseen vähentää vuoteen 2020 mennessä vähintään 20 miljoonalla sellaisten ihmisten lukumäärää, joita uhkaa köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen. Tästä huolimatta vuonna 2011 lähes neljäsosaa Euroopassa asuvista ihmisistä (119,82 miljoonaa) uhkasi köyhyys tai sosiaalinen syrjäytyminen, ja köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevien ihmisten lukumäärä kasvoi noin 4 miljoonalla edellisestä vuodesta. Köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen eivät kuitenkaan jakaudu unionissa tasaisesti, ja niiden vakavuus vaihtelee jäsenvaltioittain.
(2)
Aineellisesta tai jopa vakavasta aineellisesta puutteesta kärsivien ihmisten lukumäärä kasvaa unionissa, ja vuonna 2011 lähes 8,8 prosenttia unionin kansalaisista eli vakavassa aineellisessa puutteessa. Lisäksi nämä ihmiset ovat usein liian syrjäytyneitä voidakseen hyötyä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (4) ja etenkin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1304/2013 (5) aktivointitoimenpiteistä.
(3)
Jäsenvaltioiden ja komission olisi toteutettava aiheellisia toimenpiteitä kaikenlaisen syrjinnän estämiseksi sekä varmistettava miesten ja naisten välinen tasa-arvo ja sukupuolinäkökulman johdonmukainen huomioon ottaminen kaikissa vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahaston, jäljempänä 'rahasto', valmistelun, ohjelmatyön, hallinnoinnin ja täytäntöönpanon, seurannan ja arvioinnin vaiheissa sekä tiedotus- ja valistuskampanjoissa ja parhaiden toimintatapojen vaihdossa.
(4)
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 artiklassa korostetaan, että unionin perustana olevat arvot ovat ihmisarvon kunnioittaminen, vapaus, kansanvalta, tasa-arvo, oikeusvaltio ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen, vähemmistöihin kuuluvien oikeudet mukaan luettuina.
(5)
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa korostetaan, että unioni tunnustaa Euroopan unionin perusoikeuskirjassa esitetyt oikeudet, vapaudet ja periaatteet.
(6)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 174 artiklassa määrätään, että edistääkseen koko unionin sopusointuista kehitystä unioni kehittää ja harjoittaa toimintaansa taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi.
(7)
Rahaston olisi lisättävä sosiaalista yhteenkuuluvuutta myötävaikuttamalla köyhyyden vähentämiseen ja lopulta köyhyyden pahimpien muotojen poistamiseen unionissa tukemalla kansallisia ohjelmia, jotka tarjoavat muuta kuin taloudellista tukea ruoan puutteen ja vakavan aineellisen puutteen helpottamiseksi ja/tai vähävaraisimpien sosiaalisen osallisuuden edistämiseksi. Rahaston olisi lievennettävä niitä äärimmäisen köyhyyden muotoja, jotka vaikuttavat eniten sosiaaliseen syrjäytymiseen, kuten asunnottomuutta, lasten köyhyyttä ja ruoan puutetta.
(8)
Rahaston tarkoituksena ei ole korvata toimia, joita jäsenvaltiot toteuttavat köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi, eikä etenkään toimia, jotka ovat tarpeen heikossa asemassa olevien ja pienituloisten ryhmien marginalisoitumisen estämiseksi sekä köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riskin kasvamisen ehkäisemiseksi.
(9)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 317 artiklan mukaisesti ja yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin puitteissa olisi määriteltävä edellytykset, joilla komissio voi toteuttaa unionin yleisen talousarvion täytäntöönpanoon liittyvät tehtävänsä, ja selkiytettävä jäsenvaltioiden kanssa tehtävään yhteistyöhön liittyvät tehtävät. Näiden edellytysten täyttyessä komissiolla olisi oltava varmuus siitä, että jäsenvaltiot käyttävät rahastoa laillisella ja asianmukaisella tavalla ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 966/2012 (6), jäljempänä 'varainhoitoasetus', tarkoitetun moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti.
(10)
Näillä säännöksillä varmistetaan myös, että tuettavat toimet ovat sovellettavan unionin oikeuden sekä tämän asetuksen välittömästi tai välillisesti täytäntöönpanevan asiaa koskevan kansallisen lainsäädännön mukaisia, etenkin vähävaraisimmille jaettavien elintarvikkeiden ja/tai perushyödykkeiden turvallisuuden osalta.
(11)
Rahaston määrärahojen jaossa jäsenvaltioiden kesken vuosina 2014-2020 otetaan yhtäläisesti huomioon seuraavat indikaattorit, joita arvioidaan Eurostatilta saatujen tietojen perusteella: vakavaa aineellista puutetta kokeva väestö ja erittäin alhaisen työssäkäyntiasteen kotitalouksissa elävä väestö. Lisäksi jaossa otetaan huomioon eri tavat avustaa vähävaraisimpia jäsenvaltioissa. Kullekin jäsenvaltiolle olisi kuitenkin kohdennettava vähintään 3 500 000 euron määrä ohjelmakaudeksi 2014-2020, jotta voidaan perustaa toimenpideohjelma, jolla on tarkoituksenmukaiset resurssit.
(12)
Jäsenvaltiolle kohdennettavat rahaston määrärahat olisi vähennettävä jäsenvaltion rakennerahastomäärärahoista.
(13)
Jäsenvaltioiden toimenpideohjelmissa olisi kartoitettava ja perusteltava ne ruoan puutteen ja/tai aineellisen puutteen muodot, joihin toiminta kohdistuu, ja/tai tuettavat sosiaalista osallisuutta edistävät toimet sekä kuvattava sen vähävaraisimmille annettavan avun erityispiirteet, joka toteutetaan rahastosta kansallisille ohjelmille myönnettävällä tuella. Ohjelmaan olisi sisällyttävä myös elementtejä, joiden avulla varmistetaan toimenpideohjelmien tehokas ja vaikuttava täytäntöönpano.
(14)
Unionissa esiintyy vakavaa puutetta ruoasta, samaan aikaan kun ruokaa haaskataan merkittävästi. Rahaston olisikin tarvittaessa helpotettava elintarvikelahjoituksia. Tämä ei kuitenkaan vaikuta tarpeeseen poistaa nykyiset esteet, jotta voidaan kannustaa ylimääräisen ruoan lahjoittamiseen ruoan puutteen torjumiseksi.
(15)
Jotta voidaan varmistaa rahastosta rahoitettavien toimenpiteiden tehokas ja vaikuttava täytäntöönpano, jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa edistettävä alue- ja paikallisviranomaisten sekä kansalaisyhteiskuntaa edustavien elinten välistä yhteistyötä sekä rahastosta rahoitettavien toimien laatimisessa ja toteuttamisessa mukana olevien toimijoiden osallistumista.
(16)
Jotta rahaston vaikutus etenkin kansallisten olosuhteiden mahdollisiin muutoksiin nähden olisi mahdollisimman suuri, on aiheellista vahvistaa menettely toimenpideohjelman muuttamista varten.
(17)
Jotta eri tarpeisiin voidaan vastata mahdollisimman tehokkaasti ja tarkoituksenmukaisesti ja jotta vähävaraisimmat voidaan tavoittaa paremmin, olisi sovellettava kumppanuusperiaatetta.
(18)
Kokemusten ja parhaiden toimintatapojen vaihto tuo huomattavaa lisäarvoa, koska se mahdollistaa keskinäisen oppimisen. Komission olisi helpotettava ja edistettävä tällaista tietojen jakamista sekä tavoiteltava yhteisvaikutuksia parhaiden toimintatapojen vaihdon kanssa, jota harjoitetaan muiden asiaan liittyvien rahastojen ja erityisesti Euroopan sosiaalirahaston, jäljempänä 'ESR', yhteydessä.
(19)
Jotta toimenpideohjelmien täytäntöönpanon edistymistä voidaan seurata, jäsenvaltioiden olisi laadittava ja toimitettava komissiolle vuotuiset ja lopulliset täytäntöönpanokertomukset. Tällä olisi varmistettava olennaisten ja ajantasaisten tietojen saatavuus näitä toimenpideohjelmia varten. Samoista syistä komission ja kunkin jäsenvaltion olisi pidettävä vuosittain tarkastelukokous, jolleivät ne sovi toisin. Asianomaiset sidosryhmät olisi otettava mukaan seurantaan asianmukaisella tavalla.
(20)
Jotta voidaan parantaa kunkin toimenpideohjelman laatua ja rakennetta sekä arvioida rahaston vaikuttavuutta ja tehokkuutta, olisi toteutettava ennakko- ja jälkiarvioinnit. Arviointien olisi perustuttava olennaisiin tietoihin, ja niitä olisi täydennettävä tarpeellisessa määrin toimenpideohjelmasta tukea saaneisiin vähävaraisimpiin kohdistuvilla selvityksillä ja tarvittaessa ohjelmakauden aikana suoritettavilla arvioinneilla. Näissä arvioinneissa olisi myös kunnioitettava loppukäyttäjien yksityisyyttä, ja ne olisi toteutettava siten, että vähävaraisimpia ei leimata. Tähän liittyvät jäsenvaltioiden ja komission tehtävät olisi täsmennettävä.
(21)
Rahastoa arvioitaessa ja arviointimenetelmiä kehitettäessä olisi pidettävä mielessä, että puutteen käsite on monitahoinen ja moniulotteinen.
(22)
Kansalaisilla on oikeus tietää, miten unionin rahoitusvarat sijoitetaan ja mitä vaikutuksia niillä on. Jotta voidaan varmistaa rahaston saavutuksia koskevan tiedon laaja jakelu sekä rahoitusmahdollisuuksien saatavuus ja avoimuus, olisi vahvistettava tiedottamista ja viestintää koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisesti ne, jotka koskevat tuensaajien, jäsenvaltioiden ja tarvittaessa paikallis- ja alueviranomaisten velvoitteita.
(23)
Sovelletaan yksilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaata liikkuvuutta koskevaa unionin oikeutta, etenkin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY (7).
(24)
On tarpeen vahvistaa rahastosta toimenpideohjelmille myönnettävän osarahoituksen enimmäistaso, jotta unionin varoilla olisi kerrannaisvaikutus. Lisäksi olisi otettava huomioon väliaikaisista talousarviovaikeuksista kärsivien jäsenvaltioiden tilanne.
(25)
Kaikkialla unionissa olisi sovellettava rahaston tukikelpoisuuskautta, toimia ja menoja koskevia yhtenäisiä, yksinkertaisia ja tasapuolisia sääntöjä. Tukikelpoisuusehdoissa olisi otettava huomioon rahaston tavoitteiden ja kohderyhmien erityisluonne etenkin toimien asianmukaisten ja yksinkertaistettujen tukikelpoisuusehtojen, tukimuotojen sekä korvaussääntöjen ja -ehtojen osalta.
(26)
Kun otetaan huomioon päivämäärä, johon mennessä tarjouspyynnöt on tehtävä, tämän asetuksen hyväksymistä koskevat määräajat ja toimenpideohjelmien valmisteluun tarvittava aika, olisi otettava käyttöön säännöt, joiden avulla mahdollistetaan sujuva siirtyminen siten, että elintarvikeavun jakelu ei keskeydy. Tätä varten on aiheellista sallia menojen tukikelpoisuus 1 päivästä joulukuuta 2013 alkaen.
(27)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1308/2013 (8) säädetään, että julkisessa interventiossa ostetut tuotteet voidaan poistaa asettamalla ne käytettäviksi unionin vähävaraisimmille suunnatussa elintarvikkeiden jakeluohjelmassa, jos kyseisessä ohjelmassa niin säädetään. Koska näiden tuotteiden käytöstä, käsittelystä tai myynnistä saatujen elintarvikkeiden saanti voi olosuhteista riippuen olla taloudellisesti suotuisin vaihtoehto, tässä asetuksessa on aiheellista säätää tällaisesta mahdollisuudesta. Tällaisia tuotteita koskevasta liiketoimesta saadut määrät olisi käytettävä vähävaraisimpien eduksi. Näitä määriä ei olisi käytettävä ohjelmaan sovellettavan jäsenvaltioiden osarahoitusvelvoitteen pienentämisen perusteena. Näiden tuotteiden ja niistä saatavien tulojen mahdollisimman tehokkaan käytön varmistamiseksi komission olisi hyväksyttävä täytäntöönpanosäädöksiä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 mukaisesti hyväksyttävä täytäntöönpanosäädöksiä sellaisten menettelyjen vahvistamiseksi, joilla näitä tuotteita voidaan käyttää, käsitellä tai myydä vähävaraisimmille suunnatussa ohjelmassa.
(28)
On tarpeen määrittää, minkä tyyppisiä toimia voidaan toteuttaa komission ja jäsenvaltioiden aloitteesta rahastosta tuettavana teknisenä tukena. Komission olisi tätä varten kuultava jäsenvaltioita ja kumppaniorganisaatioiden unionin tason edustajia.
(29)
Yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin periaatteen mukaisesti vastuun ohjelmien hallinnoinnista ja valvonnasta olisi kuuluttava jäsenvaltioille ja komissiolle. Vastuun jäsenvaltion toimenpideohjelman täytäntöönpanosta ja valvonnasta olisi kuuluttava ensisijaisesti jäsenvaltiolle sen hallinto- ja valvontajärjestelmän kautta.
(30)
Jäsenvaltioiden olisi toteutettava riittävät toimenpiteet hallinto- ja valvontajärjestelmänsä asianmukaisen rakenteen ja toiminnan turvaamiseksi, jotta ne voivat taata rahaston laillisen ja sääntöjenmukaisen käytön. Sen vuoksi olisi täsmennettävä toimenpideohjelmien hallinto- ja valvontajärjestelmiin sekä sääntöjenvastaisuuksien ja unionin lainsäädännön rikkomusten ehkäisyyn, toteamiseen ja oikaisuun liittyvät jäsenvaltioiden velvoitteet.
(31)
Jäsenvaltioiden olisi täytettävä tämän asetuksen ja varainhoitoasetuksen mukaisten yhteistyössä toteutettavaa hallinnointia koskevien sääntöjen mukaiset hallinto-, valvonta- ja tarkastusvelvollisuutensa ja otettava hoitaakseen kyseisissä säännöissä vahvistetut tehtävät. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että rahastoa koskevien valitusten tutkimiseksi on käytössä tehokkaita järjestelyjä tässä asetuksessa vahvistettujen edellytysten mukaisesti. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden olisi komission pyynnöstä tutkittava komissiolle toimitetut valitukset silloin, kun ne kuuluvat niiden omien järjestelyjen soveltamisalaan, ja ilmoitettava komissiolle sen pyynnöstä näiden tutkimusten tuloksista.
(32)
Jäsenvaltioiden olisi nimettävä hallintoviranomainen, todentamisviranomainen ja toiminnallisesti riippumaton tarkastusviranomainen kutakin toimenpideohjelmaa varten. Jotta jäsenvaltiot voisivat toimia joustavasti perustaessaan valvontajärjestelmiä, on asianmukaista säätää siitä mahdollisuudesta, että hallintoviranomainen suorittaa myös todentamisviranomaisen tehtävät. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi voitava nimetä välittäviä elimiä, jotka suorittavat tietyt hallintoviranomaisen tai todentamisviranomaisen tehtävät. Tässä tapauksessa jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava selkeästi niiden velvollisuudet ja tehtävät.
(33)
Päävastuu rahaston vaikuttavasta ja tehokkaasta täytäntöönpanosta on hallintoviranomaisella, joten sillä on merkittävä määrä toimenpideohjelman hallintoon ja seurantaan, varainhoitoon ja valvontaan sekä hankkeiden valintaan liittyviä tehtäviä. Näin ollen tässä asetuksessa olisi annettava säännökset hallintoviranomaisen velvollisuuksista ja tehtävistä.
(34)
Todentamisviranomaisen olisi laadittava maksatushakemukset ja toimitettava ne komissiolle. Sen olisi laadittava tilitys ja todennettava tilien täydellisyys, oikeellisuus ja totuudenmukaisuus ja se, että tileihin kirjatut menot ovat sovellettavien unionin ja kansallisten sääntöjen mukaiset. Tässä asetuksessa olisi annettava säännökset todentamisviranomaisen velvollisuuksista ja tehtävistä.
(35)
Tarkastusviranomaisen olisi varmistettava, että tehdään hallinto- ja valvontajärjestelmiä, toimista poimittua asianmukaista otosta sekä tilejä koskevia tarkastuksia. Tässä asetuksessa olisi annettava säännökset tarkastusviranomaisen velvollisuuksista ja tehtävistä. Ilmoitettuja menoja koskevat tarkastukset olisi tehtävä edustavalle otokselle toimista, jotta tulokset voidaan ekstrapoloida. Luotettavan edustavan otoksen saamiseksi olisi pääsääntöisesti käytettävä tilastollista otantamenetelmää. Tarkastusviranomaisten olisi kuitenkin voitava asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa käyttää muuta kuin tilastollista otantamenetelmää tai yksityiskohtaisia tarkastuksia edellyttäen, että tässä asetuksessa säädettyjä ehtoja noudatetaan.
(36)
Jotta voidaan ottaa huomioon rahaston hallinto- ja valvontajärjestelmien erityinen rakenne sekä tarve varmistaa oikeasuhteinen lähestymistapa, tarvitaan erityisiä säännöksiä hallinto- ja todentamisviranomaisten nimeämisestä. Tarpeettoman hallinnollisen taakan välttämiseksi tämän asetuksen mukaisten nimeämisperusteiden täyttämistä koskeva ennakkotarkastus olisi rajattava hallinto- ja todentamisviranomaiseen. Nimeämistä ei olisi oltava tarpeen hyväksyttää komissiolla. Jos tarkastus- ja valvontajärjestelyihin perustuvassa nimeämisperusteiden täyttämistä koskevassa seurannassa saadut tulokset osoittavat, että perusteita ei ole täytetty, seurannan olisi johdettava korjaaviin toimiin ja mahdollisesti nimeämisen peruuttamiseen.
(37)
Varainhoidon valvontaa koskevaa komission toimivaltaa rajoittamatta olisi varmistettava jäsenvaltioiden ja komission välinen yhteistyö tämän asetuksen puitteissa ja vahvistettava perusteet, joiden mukaisesti komissio voi kansallisten järjestelmien valvontastrategiansa puitteissa määrittää, kuinka vakuuttavat takeet sen olisi saatava kansallisilta tarkastuslaitoksilta.
(38)
Olisi säädettävä komission toimivallasta ja tehtävistä, jotka koskevat hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaan toiminnan tarkistamista ja jäsenvaltioille esitettäviä vaatimuksia toteuttaa toimia. Jotta komissio voisi tehdä päätelmiä rahaston tuloksellisuudesta, sillä olisi myös oltava toimivalta tehdä paikan päällä tarkastuksia, joissa keskitytään moitteettomaan varainhoitoon liittyviin seikkoihin.
(39)
Unionin talousarviositoumukset olisi tehtävä vuosittain. Ohjelman hallinnoinnin tehokkuuden varmistamiseksi on tarpeen vahvistaa ennakkomaksuja, välimaksupyyntöjä sekä loppumaksun maksamista koskevat yksinkertaiset säännöt.
(40)
Jotta voidaan varmistaa, että komissiolla on ennen tilien hyväksymistä riittävä varmuus asiassa, välimaksupyyntöjen johdosta maksettavan määrän olisi oltava 90 prosenttia määrästä, joka saadaan sovellettaessa toimenpideohjelman hyväksymistä koskevassa päätöksessä säädettyä osarahoitusosuutta tukikelpoisiin menoihin. Suorittamatta olevat erääntyneet määrät olisi maksettava jäsenvaltioille tilien hyväksymisen yhteydessä, edellyttäen, että komissio voi todeta, että tilit ovat täydelliset, oikeat ja totuudenmukaiset.
(41)
Toimenpideohjelman alussa maksettavalla ennakkomaksulla olisi varmistettava, että jäsenvaltiolla on toimenpideohjelman hyväksymisestä alkaen käytettävissään varat, joilla se tukee tuensaajia toimien täytäntöönpanossa. Tämä ennakkorahoitus olisi käytettävä yksinomaan tähän tarkoitukseen ja siten, että tuensaajat saavat riittävän rahoituksen, jotta ne voivat käynnistää toimen heti sen valinnan jälkeen.
(42)
Tuki olisi maksettava tuensaajille täysimääräisenä 90 päivän kuluessa päivästä, jona tuensaaja on esittänyt maksupyynnön, edellyttäen, että varoja on käytettävissä ennakkomaksun ja välimaksujen johdosta. Hallintoviranomaisen olisi voitava keskeyttää määräajan kuluminen, jos kaikkia todentavia asiakirjoja ei ole toimitettu tai jos on näyttöä lisätutkimuksia vaativasta sääntöjenvastaisuudesta.
(43)
Unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi olisi säädettävä ajallisesti rajatuista toimista, joilla valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälle annetaan mahdollisuus keskeyttää maksatus, jos on selvää näyttöä merkittävistä puutteista hallinto- ja valvontajärjestelmän toiminnassa tai maksupyyntöön liittyvistä sääntöjenvastaisuuksista taikka jos asiakirjojen toimittaminen tilien tarkastusta ja hyväksymistä varten on laiminlyöty. Määräajan keskeytyksen pituuden olisi oltava enintään kuusi kuukautta, ja sitä olisi voitava jatkaa yhdeksään kuukauteen jäsenvaltion suostumuksella, jotta saadaan tarpeeksi aikaa keskeyttämiseen johtaneiden syiden poistamiseen ja vältetään täten keskeytysten soveltaminen.
(44)
Jotta voidaan suojata unionin taloudelliset edut ja tarjota ohjelmien tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseen tarvittavat keinot, olisi annettava säännöksiä, joiden nojalla komissio voi keskeyttää maksatuksen.
(45)
Jotta varainhoitoasetuksen vaatimuksia voidaan soveltaa rahaston varainhoitoon, on tarpeen säätää tilien laatimista sekä tilien tarkastusta ja hyväksymistä koskevista yksinkertaisista menettelyistä, joilla olisi varmistettava näiden järjestelyjen selkeä perusta ja oikeusvarmuus. Jotta jäsenvaltio voisi täyttää velvollisuutensa asianmukaisesti, sen olisi lisäksi voitava jättää tileistä pois määrät, joiden laillisuuden ja asianmukaisuuden arviointi on meneillään.
(46)
Sääntöjenvastaisten menojen ilmoittamisen riskin vähentämiseksi todentamisviranomaisen olisi voitava ilman lisäperusteluja sisällyttää lisätarkastuksia edellyttävät määrät välimaksua koskevaan pyyntöön sen tilivuoden jälkeen, jona ne on viety sen kirjanpitojärjestelmään.
(47)
Tuensaajien hallinnollisen taakan vähentämiseksi olisi asetettava erityiset määräajat, joiden kuluessa hallintoviranomaiset ovat velvollisia varmistamaan, että toimista on saatavilla asiakirjoja sen jälkeen kun menot on toimitettu tai toimi saatettu päätökseen. Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti asiakirjojen säilytysaika olisi määritettävä toimen tukikelpoisten menojen kokonaismäärän mukaan.
(48)
Koska tilit tarkistetaan ja hyväksytään vuosittain, sulkemismenettelyn olisi oltava yksinkertainen. Ohjelman lopullisen sulkemisen olisi näin ollen perustuttava ainoastaan viimeistä tilivuotta koskeviin asiakirjoihin ja lopulliseen täytäntöönpanokertomukseen tai viimeiseen vuosittaiseen täytäntöönpanokertomukseen ilman, että on tarpeen toimittaa lisää asiakirjoja.
(49)
Unionin talousarvion turvaamiseksi on mahdollista, että komission on tarpeen tehdä rahoitusoikaisuja. Jäsenvaltioiden oikeusvarmuuden turvaamiseksi on tärkeää määritellä tilanteet, joissa sovellettavan unionin oikeuden tai sen soveltamiseen liittyvän kansallisen lainsäädännön rikkominen voi johtaa komission tekemiin rahoitusoikaisuihin. Jotta voidaan varmistaa, että rahoitusoikaisut, joita komissio voi määrätä jäsenvaltioille, liittyvät unionin taloudellisten etujen suojaamiseen, tällaiset oikaisut olisi rajoitettava tapauksiin, joissa sovellettavan unionin oikeuden tai asiaankuuluvan unionin oikeuden soveltamiseen liittyvän kansallisen lainsäädännön rikkominen liittyy toimien ja niitä vastaavien komissiolle ilmoitettujen menojen tukikelpoisuuteen, sääntöjenmukaisuuteen, hallinnointiin tai valvontaan. Oikeasuhteisuuden varmistamiseksi on tärkeää, että komissio ottaa rahoitusoikaisusta päättäessään huomioon rikkomuksen luonteen ja vakavuuden sekä siihen liittyvät rahoitusvaikutukset unionin talousarvioon.
(50)
On tarpeen luoda oikeudellinen viitekehys, jossa säädetään vahvoista hallinto- ja valvontajärjestelmistä sekä tehtävien ja vastuun tarkoituksenmukaisesta jaosta, kun on kyse yhteistyössä toteutettavasta hallinnoinnista. Komission asemaa olisi näin ollen täsmennettävä ja selkeytettävä ja olisi säädettävä oikeasuhteiset säännöt, jotka koskevat komission tekemiä rahoitusoikaisuja.
(51)
Toimien tarkastusvälin olisi oltava oikeassa suhteessa rahastosta annettavan unionin tuen määrään. Suoritettavien tarkastusten määrää olisi vähennettävä etenkin silloin kun toimeen liittyvien tukikelpoisten menojen yhteismäärä on enintään 150 000 euroa. Olisi kuitenkin oltava mahdollista suorittaa tarkastuksia milloin tahansa, kun on näyttöä sääntöjenvastaisuudesta tai petoksesta, tai päätökseen saadun toimen päättämisen jälkeen osana otantatarkastusta. Komission olisi voitava tarkistaa tarkastusviranomaisen jäljitysketju tai osallistua tarkastusviranomaisen paikan päällä tekemiin tarkastuksiin. Jos komissio ei tällä tavalla voi tarvittavassa määrin varmistua siitä, että tarkastusviranomainen toimii tehokkaasti, sen olisi voitava suorittaa tarkastustoimenpide uudelleen silloin, kun tämä on kansainvälisesti hyväksyttyjen tarkastusstandardien mukaista. Jotta komission tekemien tarkastusten määrä olisi oikeassa suhteessa riskiin, komission olisi voitava vähentää toimenpideohjelmia koskevaa tarkastustyötään, jos merkittäviä puutteita ei ole tai jos tarkastusviranomaiseen voidaan luottaa. Tuensaajiin kohdistuvan hallinnollisen taakan vähentämiseksi olisi otettava käyttöön erityiset säännöt, joilla vähennetään eri tahojen, eli Euroopan tilintarkastustuomioistuimen, komission ja tarkastusviranomaisen, samoja toimia koskevien tarkastusten päällekkäisyyttä. Tarkastusten soveltamisalassa olisi lisäksi otettava täysimääräisesti huomioon rahaston tavoite, kohderyhmien erityisominaisuudet ja se, että monet tuensaajat ovat vapaaehtoisorganisaatioita.
(52)
Rahoituskurin varmistamiseksi on aiheellista määrittää talousarviositoumuksen osan vapauttamista toimenpideohjelmassa koskevat järjestelyt, erityisesti silloin, kun jokin erä voidaan jättää vapauttamisen ulkopuolelle, etenkin jos täytäntöönpanon viiveet johtuvat olosuhteista, jotka ovat asianomaisesta osapuolesta riippumattomia, epätavanomaisia tai ennalta arvaamattomia ja joiden seurauksia ei osoitetusta huolellisuudesta huolimatta voida välttää, sekä tilanteessa, jossa maksupyyntö on tehty mutta maksun määräajan kuluminen on keskeytetty tai maksu on keskeytetty.
(53)
Tämän asetuksen tiettyjen muiden kuin keskeisten osien täydentämiseksi ja muuttamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti vuotuisten ja lopullisten täytäntöönpanokertomusten sisällöstä, indikaattorien luettelo mukaan lukien, perusteista, joiden mukaisesti määritetään ilmoitettavat sääntöjenvastaisuudet, toimitettavat tiedot ja aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperintä, säännöistä, jotka koskevat hallintoviranomaisten perustamien seurantajärjestelmien puitteissa sähköisesti tallennettavia ja säilytettäviä tietoja, jäljitysketjuja koskevista vähimmäisvaatimuksista, kansallisten tarkastusten laajuudesta ja sisällöstä sekä otantamenetelmistä, tarkastusten aikana kerättyjen tietojen käyttöä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sekä niistä perusteista, joilla määritetään hallinto- ja valvontajärjestelmien vakavat puutteet, sovellettavan rahoitusoikaisun suuruus sekä kiinteämääräisten tai ekstrapoloitujen rahoitusoikaisujen soveltamista. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla.
(54)
Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(55)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, joka koskee päätöksiä vuotuisista suunnitelmista, jotka koskevat toimia, jotka rahoitetaan teknisestä tuesta komission aloitteesta, päätöksiä toimenpideohjelmien hyväksymisestä ja muuttamisesta, päätöksiä välimaksujen keskeyttämisestä, päätöksiä tilien hyväksymättä jättämisestä ja veloitettavasta määrästä siinä tapauksessa, että tilejä ei ole hyväksytty, päätöksiä rahoitusoikaisuista, päätöksiä, joilla vahvistetaan jäsenvaltioille osoitettujen maksusitoumusmäärärahojen vuosittainen jakautuminen ja, kun on kyse vapauttamisesta, päätöksiä ohjelmien hyväksymisestä annettujen päätösten muuttamisesta.
(56)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi uskottava täytäntöönpanovaltaa, joka koskee sitä, kuinka usein sääntöjenvastaisuuksia koskevia ilmoituksia on annettava ja ilmoittamisessa käytettävää mallia, ehtoja ja edellytyksiä, jotka hallintoa ja valvontaa koskevan sähköisen tiedonvaihtojärjestelmän on täytettävä, tietojen tallentamisen ja säilyttämisen teknisiä määritelmiä hallinto- ja valvontajärjestelmässä, johdon vahvistuslausuman mallia, tarkastusstrategian, tarkastuslausunnon ja tarkastuskertomuksen malleja, riippumattoman tarkastuselimen kertomuksen ja lausunnon mallia sekä kuvausta hallintoviranomaisen, tai tapauksen mukaan todentamisviranomaisen, toteuttamista tehtävistä ja menettelyistä, maksatushakemusten mallia ja tilityksen mallia. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (9) mukaisesti.
(57)
Tiettyjen asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklassa säädettyä tarkastelumenetelmää noudattaen hyväksyttävien täytäntöönpanoasetusten mahdolliset vaikutukset ja seuraukset ovat jäsenvaltioille siinä määrin merkittäviä, että poikkeuksen tekeminen yleisestä säännöstä on perusteltua. Näin ollen, jos komitea ei anna lausuntoa, komission ei olisi hyväksyttävä ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset koskevat tietojen tallentamisen ja säilyttämisen teknisiä eritelmiä hallinto- ja valvontajärjestelmässä. Tämän vuoksi näihin täytäntöönpanosäädöksiin olisi sovellettava asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa.
(58)
Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, mukaan luettuina ihmisarvon sekä yksityis- ja perhe-elämän kunnioittaminen, oikeus henkilötietojen suojaan, lapsen oikeudet, ikääntyneiden henkilöiden oikeudet, miesten ja naisten välinen tasa-arvo ja syrjintäkielto. Tätä asetusta olisi sovellettava näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti.
(59)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita eli sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kohentamista unionissa sekä myötävaikuttamista köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaan, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(60)
Olisi varmistettava, että rahasto täydentää toimenpiteitä, joita rahoitetaan ESR:sta sosiaalista osallisuutta edistävinä toimina, kuitenkin siten, että siitä tuetaan yksinomaan vähävaraisimpia.
(61)
Jotta tässä asetuksessa säädetyt delegoidut säädökset voisivat tulla voimaan pikaisesti, tämän asetuksen olisi tultava voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja tarkoitus
Tällä asetuksella perustetaan vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahasto, jäljempänä 'rahasto', 1 päivänä tammikuuta 2014 alkavaksi ja 31 päivänä joulukuuta 2020 päättyväksi ajaksi, määritellään rahaston tavoitteet, siitä myönnettävän tuen soveltamisala, käytettävissä olevat varat ja niiden jakautuminen kullekin jäsenvaltiolle sekä vahvistetaan säännöt, jotka ovat tarpeen rahaston vaikuttavuuden ja tehokkuuden varmistamiseksi.
2 artikla
Määritelmät
Sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1)
'perushyödykkeinä annettavalla avulla' tarkoitetaan vähävaraisimpien henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitettuja vähäarvoisia peruskulutustavaroita, esimerkiksi vaatteita, jalkineita, hygieniatarvikkeita, koulutarvikkeita ja makuupusseja;
2)
'vähävaraisimmilla' tarkoitetaan luonnollisia henkilöitä, jotka ovat yksittäisiä henkilöitä tai tällaisten henkilöiden muodostamia perheitä, kotitalouksia tai ryhmiä, joiden avuntarve on todettu sellaisin objektiivisin perustein, jotka kansalliset toimivaltaiset viranomaiset ovat vahvistaneet asianomaisia sidosryhmiä kuultuaan eturistiriitoja välttäen tai jotka kumppaniorganisaatiot ovat määrittäneet ja jotka kyseiset kansalliset toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet ja joihin voi sisältyä elementtejä, jotka mahdollistavat kohdentamisen tietyillä maantieteellisillä alueilla eläville vähävaraisimmille;
3)
'kumppaniorganisaatioilla' tarkoitetaan julkisia elimiä ja/tai voittoa tavoittelemattomia organisaatioita, jotka jakavat elintarvikkeita ja/tai perushyödykkeitä vähävaraisimmille ja toteuttavat tarvittaessa liitännäistoimenpiteitä suoraan tai muiden kumppaniorganisaatioiden välityksellä tai toteuttavat toimia, jotka tähtäävät suoraan vähävaraisimpien sosiaalisen osallisuuden edistämiseen, ja joiden toimet hallintoviranomainen on valinnut 32 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti;
4)
'kansallisilla ohjelmilla' tarkoitetaan ohjelmia, joilla on ainakin osittain samat tavoitteet kuin rahastolla ja joita julkiset elimet tai voittoa tavoittelemattomat organisaatiot toteuttavat kansallis-, alue- tai paikallistasolla;
5)
'elintarvikkeina ja/tai perushyödykkeinä annettavan avun toimenpideohjelmalla', jäljempänä myös 'toimenpideohjelma I', tarkoitetaan toimenpideohjelmaa, josta tuetaan elintarvikkeiden ja/tai perushyödykkeiden jakamista vähävaraisimmille ja tarvittaessa liitännäistoimenpiteiden toteuttamista vähävaraisimpien sosiaalisen syrjäytymisen vähentämiseksi;
6)
'vähävaraisimpien sosiaalista osallisuutta edistävällä toimenpideohjelmalla', jäljempänä myös 'toimenpideohjelma II', tarkoitetaan toimenpideohjelmaa, josta tuetaan sellaisia toimia vähävaraisimpien sosiaalisen osallisuuden edistämiseksi, jotka eivät sisällä taloudellista tukea tai aineellista apua ja jotka eivät ole aktiivisia työmarkkinatoimenpiteitä;
7)
'toimella' tarkoitetaan hanketta, sopimusta tai toimenpidettä, jonka kyseisen toimenpideohjelman hallintoviranomainen on valinnut tai joka on valittu hallintoviranomaisen valvonnassa ja jolla edistetään siihen liittyvän toimenpideohjelman tavoitteiden saavuttamista;
8)
'päätökseen saadulla toimella' tarkoitetaan toimea, joka on saatettu fyysisesti päätökseen tai toteutettu kokonaisuudessaan ja jonka osalta tuensaajat ovat maksaneet kaikki asiaankuuluvat maksut ja tuensaajille on maksettu tuki vastaavasta toimenpideohjelmasta;
9)
'tuensaajalla' tarkoitetaan toimien käynnistämisestä tai sekä käynnistämisestä että täytäntöönpanosta vastaavaa julkista tai yksityistä tahoa;
10)
'loppukäyttäjillä' tarkoitetaan vähävaraisimpia, jotka saavat tämän asetuksen 4 artiklassa määriteltyä tukea;
11)
'liitännäistoimenpiteillä' tarkoitetaan toimenpiteitä, joita tarjotaan elintarvikkeiden ja/tai perushyödykkeiden jakamisen lisäksi ja joiden tavoitteena on vähentää sosiaalista syrjäytymistä ja/tai puuttua sosiaaliseen ahdinkoon voimaannuttavammalla ja kestävämmällä tavalla, esimerkiksi tasapainoista ruokavaliota koskevalla opastuksella ja talousneuvonnalla;
12)
'julkisilla menoilla' tarkoitetaan toimien julkista rahoitusosuutta, joka on peräisin kansallisten tai alue- tai paikallisviranomaisten talousarviovaroista, rahastoa varten varatuista unionin talousarviovaroista, julkisoikeudellisten yhteisöjen talousarviovaroista taikka viranomaisten tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (10) 1 artiklan 9 kohdassa tarkoitettujen julkisoikeudellisten laitosten muodostamien yhteenliittymien talousarviovaroista;
13)
'välittävällä toimielimellä' tarkoitetaan julkista tai yksityistä yhteisöä, joka toimii hallinto- tai todentamisviranomaisen alaisuudessa tai joka hoitaa tällaisen viranomaisen puolesta tuensaajien täytäntöönpanotoimiin liittyviä tehtäviä;
14)
'tilivuodella' tarkoitetaan 1 päivänä heinäkuuta alkavaa ja 30 päivänä kesäkuuta päättyvää jaksoa, lukuun ottamatta ohjelmakauden ensimmäistä tilivuotta, jonka osalta sillä tarkoitetaan menojen tukikelpoisuuden alkamispäivänä alkavaa ja 30 päivänä kesäkuuta 2015 päättyvää jaksoa. Viimeinen tilivuosi on 1 päivänä heinäkuuta 2023 alkava ja 30 päivänä kesäkuuta 2024 päättyvä jakso;
15)
'varainhoitovuodella' tarkoitetaan tammikuun 1 päivänä alkavaa ja joulukuun 31 päivänä päättyvää jaksoa;
16)
'sääntöjenvastaisuudella' tarkoitetaan mitä tahansa unionin oikeuden tai sen soveltamiseen liittyvän kansallisen lainsäädännön rikkomista, joka johtuu rahaston täytäntöönpanoon osallistuvan talouden toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja joka tuottaa tai voisi tuottaa vahinkoa unionin talousarviolle siihen kohdistuvan perusteettoman menoerän vuoksi;
17)
'talouden toimijalla' tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä taikka muuta tahoa, joka osallistuu rahastosta annettavan avustuksen täytäntöönpanoon, paitsi jäsenvaltiota sen käyttäessä toimivaltaansa julkisena viranomaisena;
18)
'systeemisellä sääntöjenvastaisuudella' tarkoitetaan sääntöjenvastaisuutta, joka voi olla luonteeltaan toistuvaa, jonka esiintyminen on erittäin todennäköistä samankaltaisissa toimissa ja joka johtuu vakavasta puutteesta hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaassa toiminnassa, mukaan lukien tämän asetuksen mukaisten asiaankuuluvien menettelyjen käyttöönoton laiminlyönti;
19)
'vakavalla puutteella hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaassa toiminnassa' tarkoitetaan puutetta, jonka korjaamiseksi järjestelmään on tehtävä huomattavia parannuksia, josta aiheutuu rahastolle merkittävä sääntöjenvastaisuuksien riski ja jonka olemassaolo on ristiriidassa hallinto- ja valvontajärjestelmän toimintaa koskevan ja huomautuksia sisältämättömän tarkastuskertomuksen kanssa.
3 artikla
Tavoitteet
1. Rahaston avulla edistetään sosiaalista yhteenkuuluvuutta, lisätään sosiaalista osallisuutta ja edistetään näin viime kädessä köyhyyden poistamisen tavoitteen saavuttamista unionissa myötävaikuttamalla siihen, että Eurooppa 2020 -strategian mukainen tavoite vähentää vähintään 20 miljoonalla köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevien ihmisten määrää saavutetaan, ja se täydentää rakennerahastoja. Rahastolla edistetään erityistavoitetta, joka koskee köyhyyden pahimpien muotojen lieventämistä, tarjoamalla vähävaraisimmille muuta kuin taloudellista tukea eli elintarvikkeina ja/tai perushyödykkeinä annettavaa apua ja sosiaalista osallisuutta edistäviä toimia, joiden tavoitteena on vähävaraisimpien integroituminen yhteiskuntaan.
Tämän tavoitteen ja rahaston toteuttamisen tuloksia mitataan laadullisella ja määrällisellä arvioinnilla.
2. Rahasto täydentää köyhyyden poistamista ja sosiaalista osallisuutta koskevia kestävällä tavalla toteutettavia kansallisia politiikkoja, jotka ovat edelleen jäsenvaltioiden vastuulla.
4 artikla
Tuen soveltamisala
1. Rahastosta tuetaan kansallisia ohjelmia, joiden puitteissa elintarvikkeita ja/tai perushyödykkeitä jaetaan vähävaraisimmille jäsenvaltioiden valitsemien kumppaniorganisaatioiden välityksellä.
Jotta voidaan lisätä ja monipuolistaa vähävaraisimpien henkilöiden elintarvikkeiden saantia sekä vähentää ja ehkäistä elintarvikkeiden haaskausta, rahastosta voidaan tukea elintarvikelahjoitusten keräämiseen, kuljettamiseen, varastointiin ja jakeluun liittyviä toimia.
Rahastosta voidaan tukea myös liitännäistoimenpiteitä, joilla täydennetään elintarvikkeina ja/tai perushyödykkeinä annettavan avun jakamista.
2 Rahastosta tuetaan toimia, joilla edistetään vähävaraisimpien sosiaalista osallisuutta.
3. Rahastosta tuetaan unionin tasolla vähävaraisimmille annettavan muun kuin taloudellisen tuen alaan liittyvää keskinäistä oppimista, verkottumista ja hyvien toimintatapojen levittämistä.
5 artikla
Periaatteet
1. Rahastolle kohdennettu unionin talousarvion osa toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin puitteissa varainhoitoasetuksen 58 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti, lukuun ottamatta komission aloitteesta annettavaa teknistä tukea, joka toteutetaan suoran hallinnoinnin puitteissa varainhoitoasetuksen 58 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti.
2. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat kunkin jäsenvaltion erityisolot huomioon ottaen, että rahaston tuki on asiaankuuluvien unionin politiikkojen ja prioriteettien mukaista ja että se täydentää unionin muita välineitä.
3. Rahastosta annettava tuki pannaan täytäntöön tiiviissä yhteistyössä komission ja jäsenvaltioiden välillä toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot ja niiden tätä varten nimeämät elimet vastaavat toimenpideohjelmien täytäntöönpanosta sekä tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä suorittamisesta jäsenvaltion institutionaalisten, oikeudellisten ja rahoituspuitteiden mukaisesti ja edellyttäen, ettei tämän asetuksen noudattamisesta muuta johdu.
5. Rahaston täytäntöönpanoon ja käyttöön liittyvien järjestelyjen sekä erityisesti raportointiin, arviointiin, hallinnointiin ja valvontaan liittyvien taloudellisten ja hallinnollisten resurssien osalta on otettava huomioon suhteellisuusperiaate kohdennettavan tuen määrän suhteen ja lähinnä vapaaehtoistyöhön perustuvien organisaatioiden vähäiset hallinnolliset valmiudet.
6. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat kukin oman vastuualueensa mukaisesti ja päällekkäisen rahoituksen estämiseksi koordinaation ESR:n sekä unionin muiden asiaankuuluvien politiikkojen, strategioiden ja välineiden sekä erityisesti kansanterveyttä ja elintarvikkeiden haaskauksen torjumista koskevien unionin aloitteiden kanssa.
7. Komissio ja jäsenvaltiot sekä tuensaajat noudattavat moitteettoman varainhoidon periaatetta varainhoitoasetuksen 30 artiklan mukaisesti.
8. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat rahaston vaikuttavuuden erityisesti seurannan, raportoinnin ja arvioinnin kautta.
9. Jäsenvaltiot ja komissio varmistavat, että toimenpideohjelmien valmistelussa, ohjelmoinnissa, täytäntöönpanossa, seurannassa ja arvioinnissa noudatetaan kumppanuusperiaatetta kuultaessa asianomaisia sidosryhmiä tämän asetuksen mukaisesti.
10. Komissio ja jäsenvaltiot toteuttavat toimia rahaston vaikuttavuuden varmistamiseksi ja pyrkivät rahastoon liittyviä tehtäviään suorittaessaan tuensaajien hallinnollisen taakan vähentämiseen.
11. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat, että miesten ja naisten välinen tasa-arvo ja sukupuolinäkökohtien integrointi otetaan huomioon ja niitä edistetään rahaston valmistelun, ohjelmatyön, hallinnoinnin ja täytäntöönpanon, valvonnan ja arvioinnin eri vaiheissa sekä tiedotus- ja valistuskampanjoissa ja parhaiden toimintatapojen vaihdossa. Komissio ja jäsenvaltiot käyttävät sukupuolen mukaan jaoteltuja tietoja, jos ne ovat on saatavilla.
Komissio ja jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavia toimenpiteitä sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai seksuaaliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän estämiseksi rahastosta ja siitä tuetuista ohjelmista ja toimista saatavilla olevan tuen osalta.
12. Rahastosta tuettujen toimien on oltava sovellettavan unionin oikeuden ja sen soveltamiseen liittyvän kansallisen lainsäädännön, jäljempänä 'sovellettava lainsäädäntö', mukaisia. Rahastoa voidaan käyttää vain sellaisten elintarvikkeiden ja tavaroiden jakamisen tukemiseen, jotka ovat kulutustavaroiden turvallisuutta koskevan unionin lainsäädännön mukaisia.
13. Jäsenvaltioiden ja tuensaajien on valittava elintarvikkeet ja/tai perushyödykkeet vähävaraisimpien henkilöiden tarpeisiin liittyvin objektiivisin perustein. Elintarvikkeisiin - ja tapauksen mukaan tavaroihin - sovellettavissa valintaperusteissa on myös otettava huomioon ilmastoon ja ympäristöön liittyvät näkökohdat, etenkin elintarvikkeiden haaskauksen vähentämiseksi. Jaettavien elintarviketyyppien valinnassa on tarvittaessa otettava huomioon se, miten ne edistävät vähävaraisimpien tasapainoista ruokavaliota.
14. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat, että annettaessa apua tämän rahaston puitteissa kunnioitetaan vähävaraisimpien ihmisarvoa.
II OSASTO
MÄÄRÄRAHAT JA OHJELMATYÖ
6 artikla
Kokonaismäärärahat
1. Rahaston talousarviositoumuksiin käytettävissä olevat määrärahat kaudella 2014-2020 ovat 3 395 684 880 euroa vuoden 2011 hintoina liitteessä II olevan vuosijakauman mukaisesti.
2. Rahaston varojen jakautuminen jäsenvaltioittain kaudella 2014-2020 esitetään liitteessä III. Kullekin jäsenvaltiolle kohdennettava vähimmäismäärä on 3 500 000 euroa koko kauden osalta.
3. Ohjelmatyötä varten ja määrien ottamiseksi myöhemmin unionin yleiseen talousarvioon määrärahoihin tehdään vuosittain kahden prosentin indeksikorjaus.
4. Komission aloitteesta 0,35 prosenttia kokonaismäärärahoista kohdennetaan tekniseen tukeen.
7 artikla
Toimenpideohjelmat
1. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta 1 päivänä tammikuuta 2014 alkavaa ja 31 päivänä joulukuuta 2020 päättyvää jaksoa koskeva toimenpideohjelma I ja/tai toimenpideohjelma II.
2. Toimenpideohjelmassa I on esitettävä
a)
toimenpideohjelman kohteena oleva aineellisen puutteen tyyppi tai kohteena olevat aineellisen puutteen tyypit ja perustelut niiden valinnalle sekä kunkin kohteena olevan aineellisen puutteen tyypin osalta kuvaus elintarvikkeiden ja/tai perushyödykkeiden jakamisen pääpiirteistä sekä soveltuvissa tapauksissa kuvaus toteutettavista liitännäistoimenpiteistä, ottaen huomioon 16 artiklan mukaisesti suoritetun ennakkoarvioinnin tulokset;
b)
kuvaus kuhunkin toimien kohteena olevaan aineellisen puutteen tyyppiin kohdistuvasta vastaavasta yhdestä tai useammasta kansallisesta ohjelmasta;
c)
kuvaus vähävaraisimpiin sovellettavien tukikelpoisuusperusteiden vahvistamismenettelystä, joka on tarvittaessa eriytetty kohteena olevien aineellisen puutteen tyyppien mukaan;
d)
toimien valintaperusteet ja kuvaus valintamenettelystä, joka on tarvittaessa eriytetty kohteena olevien aineellisen puutteen tyyppien mukaan;
e)
kumppaniorganisaatioiden valintaperusteet, jotka on tarvittaessa eriytetty toiminnan kohteena olevien aineellisen puutteen tyyppien mukaan;
f)
kuvaus menettelystä, jolla varmistetaan keskinäinen täydentävyys ESR:n kanssa;
g)
rahoitussuunnitelma, joka sisältää taulukon, jossa täsmennetään koko ohjelmakauden osalta toimenpideohjelmasta kohdistettavan tuen kokonaismäärärahat viitteellisesti eriteltyinä kohteena olevien aineellisen puutteen tyyppien sekä vastaavien liitännäistoimenpiteiden mukaan.
3. Toimenpideohjelmassa II on esitettävä
a)
strategia, jonka avulla ohjelmalla edistetään sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja köyhyyden vähentämistä Eurooppa 2020 -strategian mukaisesti, mukaan lukien perustelut avun ensisijaisen kohteen valinnalle;
b)
toimenpideohjelman erityistavoitteet pitäen lähtökohtana selvitystä kansallisista tarpeista ja ottaen huomioon 16 artiklan mukaisesti suoritetun ennakkoarvioinnin tulokset. Ennakkoarviointi on esitettävä komissiolle samanaikaisesti toimenpideohjelman kanssa;
c)
rahoitussuunnitelma, jossa on taulukko, jossa täsmennetään koko ohjelmakauden osalta toimenpideohjelmasta kohdistettavan tuen kokonaismäärärahat viitteellisesti toimenpiteiden tyypin mukaan eriteltyinä;
d)
tiedot avun kohteena olevista vähävaraisimmista;
e)
kohdennettuihin menoihin liittyvät taloudelliset indikaattorit;
f)
kunkin erityistavoitteen odotetut tulokset ja vastaavat ohjelmakohtaiset tuotos- ja tulosindikaattorit perustaso- ja tavoitearvoineen;
g)
kuvaus tuettavien toimenpiteiden tyypistä ja niitä koskevista esimerkeistä ja niiden odotetusta vaikutuksesta b alakohdassa tarkoitettujen erityistavoitteiden saavuttamiseen, myös toimien valintaa ohjaavat periaatteet, ja tapauksen mukaan tuensaajien tyypit;
h)
kuvaus menettelystä, jolla varmistetaan keskinäinen täydentävyys ESR:n kanssa sekä estetään toimien päällekkäisyys ja päällekkäinen rahoitus.
4. Lisäksi kussakin toimenpideohjelmassa on esitettävä
a)
hallintoviranomaisen, soveltuvissa tapauksissa todentamisviranomaisen, tarkastusviranomaisen ja sen elimen tunnistetiedot, jolle komissio suorittaa maksut, sekä kuvaus seurantamenettelystä;
b)
kuvaus toteutettavista toimenpiteistä, joilla pyritään saamaan kaikki asianomaiset sidosryhmät sekä tapauksen mukaan toimivaltaiset alue-, paikallis- ja muut viranomaiset mukaan toimenpideohjelman valmisteluun;
c)
kuvaus 27 artiklan 4 kohdan mukaisen teknisen tuen suunnitellusta käytöstä, mukaan lukien toimet, joilla parannetaan tuensaajien hallinnollisia valmiuksia toimenpideohjelman täytäntöönpanon osalta;
d)
rahoitussuunnitelma, joka sisältää taulukon, jossa eritellään vuosikohtaisesti 20 artiklan mukaisesti rahastosta annettavaan tukeen varatut määrärahat ja 20 artiklan mukainen osarahoitus.
Edellä 7 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen elintarvikkeita ja/tai perushyödykkeitä suoraan jakavien kumppaniorganisaatioiden on sitouduttava toteuttamaan itse tai yhteistyössä muiden organisaatioiden kanssa aineellisen avun tarjoamista täydentäviä toimenpiteitä, joiden tavoitteena on vähävaraisimpien sosiaalinen osallisuus ja joihin tarvittaessa kuuluu ohjaaminen kääntymään toimivaltaisten tahojen puoleen, riippumatta siitä, tuetaanko näitä toimenpiteitä rahastosta. Tällaiset liitännäistoimenpiteet eivät kuitenkaan ole pakollisia tapauksissa, joissa elintarvikkeita ja/tai perushyödykkeitä toimitetaan yksinomaan hoivapalvelujen piirissä oleville vähävaraisimmille lapsille.
5. Jäsenvaltio tai sen nimeämä viranomainen laatii toimenpideohjelmat. Ne tekevät yhteistyötä kaikkien asianomaisten sidosryhmien sekä tarvittaessa toimivaltaisten alue-, paikallis- ja muiden viranomaisten kanssa. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimenpideohjelmat ovat tiiviisti sidoksissa sosiaalista osallisuutta edistäviin kansallisiin politiikkoihin.
6. Jäsenvaltioiden on laadittava toimenpideohjelmansa tarvittaessa liitteessä I vahvistettujen mallien mukaisesti.
8 artikla
Toimenpideohjelmien hyväksyminen
1. Komissio arvioi kunkin toimenpideohjelman yhdenmukaisuuden tämän asetuksen kanssa ja sen, miten se edistää rahaston tavoitteiden toteuttamista, ottaen huomioon 16 artiklan mukaisesti suoritetun ennakkoarvioinnin. Komissio varmistaa, että toimenpideohjelmat eivät ole päällekkäisiä minkään ESR:n jäsenvaltiossa rahoittaman toimenpideohjelman kanssa.
2. Komissio voi esittää huomautuksia kolmen kuukauden kuluessa toimenpideohjelman toimittamispäivästä. Jäsenvaltion on toimitettava komissiolle kaikki tarpeelliset lisätiedot ja tarvittaessa tarkistettava ehdotettua toimenpideohjelmaa.
3. Komissio hyväksyy kunkin toimenpideohjelman täytäntöönpanosäädöksellä viimeistään kuuden kuukauden kuluttua siitä, kun jäsenvaltio on toimittanut sen, edellyttäen että komission 2 kohdan mukaisesti esittämät huomautukset on otettu riittävällä tavalla huomioon.
9 artikla
Toimenpideohjelmien muuttaminen
1. Jäsenvaltio voi esittää toimenpideohjelman muuttamista koskevan pyynnön. Pyynnön mukana on oltava tarkistettu toimenpideohjelma ja muutoksen perustelut.
2. Komissio arvioi 1 kohdan mukaisesti toimitetut tiedot ottaen huomioon jäsenvaltion toimittamat perustelut. Komissio voi esittää huomautuksia, ja jäsenvaltion on toimitettava komissiolle kaikki tarpeelliset lisätiedot.
3. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksellä toimenpideohjelman muutoksen viimeistään neljän kuukauden kuluttua siitä, kun jäsenvaltio on toimittanut sen, edellyttäen että komission mahdollisesti esittämät huomautukset on otettu riittävällä tavalla huomioon.
10 artikla
Hyvien toimintatapojen vaihto
Komissio edistää muun muassa verkkosivuston avulla vähävaraisimmille annettavaa muuta kuin taloudellista tukea koskevaa kokemusten vaihtoa, valmiuksien parantamista ja verkottumista sekä aiheeseen liittyvien tulosten levittämistä.
Myös asiaankuuluville organisaatioille, jotka eivät hyödynnä rahastoa, voidaan antaa mahdollisuus osallistua.
Lisäksi komissio kuulee vähintään kerran vuodessa kumppaniorganisaatioita unionin tasolla edustavia organisaatioita rahastosta annettavan tuen täytäntöönpanosta ja raportoi siitä tällaisen kuulemisen jälkeen asianmukaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
Komissio edistää myös rahastoon liittyvien olennaisten tulosten, raporttien ja tietojen välittämistä verkossa.
III OSASTO
SEURANTA, ARVIOINTI, TIEDOTTAMINEN JA VIESTINTÄ
11 artikla
Toimenpideohjelman II seurantakomitea
1. Jäsenvaltion on perustettava tai nimettävä institutionaalisten, oikeudellisten ja rahoituspuitteidensa mukaisesti ohjelman täytäntöönpanon seurantaa varten komitea yhteisymmärryksessä hallintoviranomaisen kanssa kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona toimenpideohjelman II hyväksymisestä annettu päätös on annettu tiedoksi jäsenvaltiolle.
2. Kukin seurantakomitea laatii ja hyväksyy työjärjestyksensä asianomaisen jäsenvaltion institutionaalisten, oikeudellisten ja rahoituspuitteiden mukaisesti.
3. Seurantakomitean kokoonpanosta päättää jäsenvaltio edellyttäen, että seurantakomitea koostuu asianomaisen jäsenvaltion viranomaisten ja välittävien toimielinten sekä kaikkien asianomaisten sidosryhmien edustajista sekä tarvittaessa toimivaltaisten alue-, paikallis- ja muiden viranomaisten edustajista. Toimivaltaisten alue-, paikallis- ja muiden viranomaisten sekä asianomaisten sidosryhmien edustajien on saatava asianomaiselta organisaatiolta valtuutus seurantakomiteaan osallistumiselle avoimia menettelyjä noudattaen. Kullakin seurantakomitean jäsenellä voi olla äänioikeus. Seurantakomitean jäsenluettelo julkaistaan.
4. Komissio osallistuu seurantakomitean työhön neuvonantajan ominaisuudessa.
5. Seurantakomitean puheenjohtajana toimii jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen edustaja.
12 artikla
Toimenpideohjelman II seurantakomitean tehtävät
1. Seurantakomitean on kokoonnuttava vähintään kerran vuodessa, ja sen on tarkasteltava ohjelman täytäntöönpanoa ja ohjelmalle asetettujen erityistavoitteiden saavuttamisessa tapahtunutta edistystä. Tarkastelua suorittaessaan sen on otettava huomioon taloudelliset tiedot, yhteiset ja ohjelmakohtaiset indikaattorit, myös tulosindikaattoreiden arvon muutokset ja määrällisten tavoitteiden saavuttamisessa tapahtunut edistys, sekä tarvittaessa laadullisten analyysien tulokset.
2. Seurantakomitean on tarkasteltava kaikkia ohjelman tuloksellisuuteen vaikuttavia tekijöitä. Sen on tutkittava erityisesti seuraavat:
a)
edistyminen toimenpideohjelman erityistavoitteiden saavuttamisessa hallintoviranomaisen toimittamien asiakirjojen perusteella, arviointitulokset mukaan luettuina;
b)
tiedotus- ja viestintätoimien täytäntöönpano;
c)
toimet, joilla otetaan huomioon miesten ja naisten välinen tasa-arvo, yhtäläiset mahdollisuudet ja syrjimättömyys ja edistetään niitä.
3. Seurantakomitean on tutkittava ja hyväksyttävä
a)
toimien valinnassa käytetyt menetelmät ja perusteet 7 artiklan 3 kohdan f alakohdassa vahvistettujen ohjaavien periaatteiden mukaisesti;
b)
vuotuiset ja lopulliset täytäntöönpanokertomukset;
c)
kaikki toimenpideohjelmaa koskevat hallintoviranomaisen esittämät muutosehdotukset.
4. Seurantakomitea voi esittää hallintoviranomaiselle huomautuksia ohjelman täytäntöönpanosta ja arvioinnista.
Sen on seurattava esittämiensä huomautusten johdosta toteutettuja toimenpiteitä.
13 artikla
Täytäntöönpanokertomukset ja indikaattorit
1. Jäsenvaltioiden on vuosina 2015-2023 toimitettava komissiolle vuosittain viimeistään 30 päivänä kesäkuuta toimenpideohjelmaa koskeva vuotuinen täytäntöönpanokertomus edelliseltä varainhoitovuodelta.
2. Jäsenvaltioiden on laadittava vuotuinen täytäntöönpanokertomus 6 kohdassa tarkoitetun delegoidun säädöksen mukaisesti, ja sen on sisällettävä yhteisten indikaattoreiden ja, sosiaalista osallisuutta edistävien toimenpideohjelmien osalta, ohjelmakohtaisten indikaattoreiden luettelo.
Jäsenvaltioiden on kuultava asianomaisia sidosryhmiä toimenpideohjelman I täytäntöönpanokertomuksista eturistiriitoja välttäen. Kertomukseen liitetään tiivistelmä näiden asianomaisten sidosryhmien huomautuksista.
3. Vuotuiset täytäntöönpanokertomukset katsotaan hyväksyttäviksi, jos ne sisältävät kaikki 6 kohdassa tarkoitetussa delegoidussa säädöksessä vaaditut tiedot. Komissio ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle hyväksynnän epäämisestä 15 työpäivän kuluessa vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen vastaanottamispäivästä. Mikäli komissio ei ole tehnyt ilmoitusta jäsenvaltiolle tämän määräajan kuluessa, kertomus katsotaan hyväksyttäväksi.
4. Komissio tarkastelee vuotuista täytäntöönpanokertomusta ja ilmoittaa jäsenvaltiolle huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen vastaanottamisesta.
Jos komissio ei esitä huomautuksia jäsenvaltiolle tässä määräajassa, kertomus katsotaan hyväksytyksi.
5. Jäsenvaltion on toimitettava toimenpideohjelmaa koskeva lopullinen täytäntöönpanokertomus viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2024.
Jäsenvaltioiden on laadittava lopullinen täytäntöönpanokertomus 6 kohdassa tarkoitettujen delegoitujen säädösten mukaisesti.
Komissio tarkastelee lopullista täytäntöönpanokertomusta ja ilmoittaa jäsenvaltiolle huomautuksensa viiden kuukauden kuluessa lopullisen kertomuksen vastaanottamisesta.
Jos komissio ei esitä huomautuksia jäsenvaltiolle tässä määräajassa, kertomus katsotaan hyväksytyksi.
6. Siirretään komissiolle valta antaa 62 artiklan mukaisesti viimeistään 17 päivänä heinäkuuta 2014 delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan vuotuisten täytäntöönpanokertomusten ja lopullisten täytäntöönpanokertomusten sisältö, yhteisten indikaattoreiden luettelo mukaan luettuna.
7. Komissio voi esittää jäsenvaltiolle huomautuksia toimenpideohjelman täytäntöönpanosta. Hallintoviranomaisen on ilmoitettava toteutetuista korjaavista toimenpiteistä komissiolle kolmen kuukauden kuluessa.
8. Hallintoviranomaisen on julkaistava tiivistelmä kunkin vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen ja lopullisen täytäntöönpanokertomuksen sisällöstä.
9. Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle asianmukaisesti tiivistelmän vuotuisista täytäntöönpanokertomuksista ja lopullisista täytäntöönpanokertomuksista.
10. Täytäntöönpanokertomuksia koskeva menettely ei saa olla kohtuuton myönnettyihin varoihin ja tuen luonteeseen nähden, eikä se saa aiheuttaa tarpeetonta hallinnollista taakkaa.
14 artikla
Arviointikokoukset
1. Komissio ja jäsenvaltiot tapaavat vuosittain vuosina 2014-2023, jollei toisin sovita, arvioidakseen toimenpideohjelman täytäntöönpanon edistymistä ottaen soveltuvin osin huomioon vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen sekä 13 artiklan 7 kohdassa tarkoitetut komission huomautukset.
2. Arviointikokouksen puheenjohtajana toimii komissio. Asianomaiset sidosryhmät kutsutaan osallistumaan toimenpideohjelman I arviointikokouksiin lukuun ottamatta niitä kokouksen osia, joiden osalta niiden osallistuminen johtaisi eturistiriitoihin tai tarkastuksen kohteena olevien asioiden salassapitovelvollisuuden rikkomiseen.
3. Jäsenvaltion on varmistettava, että komission arviointikokouksen jälkeen esittämien huomioiden seurauksena toteutetaan asiamukaisia jatkotoimia, ja mainittava nämä jatkotoimet seuraavan varainhoitovuoden tai tarvittaessa seuraavien varainhoitovuosien täytäntöönpanokertomuksessa.
15 artikla
Arviointia koskevat yleiset säännökset
1. Jäsenvaltioiden on annettava käyttöön arviointien toteuttamiseksi tarvittavat resurssit ja huolehdittava, että käytössä on menettelyjä, joilla tuotetaan ja kerätään arviointeja varten tarvittavat tiedot, myös 13 artiklassa tarkoitettuihin yhteisiin indikaattoreihin liittyvät tiedot.
2. Arvioinnit on annettava sellaisten asiantuntijoiden tehtäväksi, jotka ovat toiminnallisesti riippumattomia toimenpideohjelman täytäntöönpanosta vastaavista viranomaisista. Kaikki arvioinnit on julkaistava kokonaisuudessaan, mutta ne eivät saa missään tapauksessa sisältää loppukäyttäjien henkilöllisyyteen liittyviä tietoja.
3. Arvioinnit eivät saa olla kohtuuttomia myönnettyihin varoihin tai tuen luonteeseen nähden, eivätkä ne saa aiheuttaa tarpeetonta hallinnollista taakkaa.
16 artikla
Ennakkoarviointi
1. Jäsenvaltioiden on tehtävä kutakin toimenpideohjelmaa koskeva ennakkoarviointi.
2. Ennakkoarviointi on tehtävä toimenpideohjelman valmistelusta vastaavan viranomaisen vastuulla. Se on esitettävä komissiolle samanaikaisesti kuin toimenpideohjelma, ja siihen on liitettävä tiivistelmä.
3. Toimenpideohjelman I ennakkoarvioinneissa arvioidaan seuraavia seikkoja:
a)
vaikutus unionin tavoitteeseen vähentää vuoteen 2020 mennessä vähintään 20 miljoonalla köyhyydessä elävien taikka köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevien ihmisten määrää, ottaen huomioon toimien kohteeksi valittu aineellisen puutteen tyyppi sekä köyhyyttä, sosiaalista syrjäytymistä ja aineellista puutetta koskevat kansalliset olosuhteet;
b)
ehdotetun toimenpideohjelman sisäinen johdonmukaisuus ja suhde muihin asiaan liittyviin rahoitusvälineisiin;
c)
talousarviomäärärahojen kohdentamisen ja toimenpideohjelman tavoitteiden keskinäinen johdonmukaisuus;
d)
odotettujen tuotosten vaikutus rahaston tuloksiin ja siten sen tavoitteisiin;
e)
asianomaisten sidosryhmien osallistuminen;
f)
toimenpideohjelman seurantamenettelyjen ja arviointeihin tarvittavien tietojen keräämismenettelyjen soveltuvuus.
4. Toimenpideohjelman II ennakkoarvioinneissa arvioidaan seuraavia seikkoja:
a)
vaikutus sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja köyhyyden vähentämisen edistämiseen Eurooppa 2020 -strategian mukaisesti ottaen huomioon kansalliset tarpeet;
b)
ehdotetun ohjelman sisäinen johdonmukaisuus ja suhde muihin asiaan liittyviin välineisiin, erityisesti ESR:oon;
c)
talousarviomäärärahojen kohdentamisen ja ohjelman tavoitteiden keskinäinen johdonmukaisuus;
d)
ehdotettujen ohjelmakohtaisten indikaattorien merkityksellisyys ja selkeys;
e)
odotettujen tuotosten vaikutus tuloksiin;
f)
indikaattoreille asetettujen määrällisten tavoitteiden realistisuus, kun otetaan huomioon suunniteltu rahastosta maksettava tuki;
g)
ehdotetun tukimuodon perusteet;
h)
henkilöstöresurssien ja hallinnollisten valmiuksien riittävyys ohjelman hallintoon;
i)
ohjelman seurantamenettelyjen ja arviointeihin tarvittavien tietojen keräämismenettelyjen soveltuvuus;
j)
miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä sekä kaikenlaisen syrjinnän torjumista koskevien suunniteltujen toimenpiteiden riittävyys.
17 artikla
Ohjelmakauden aikana suoritettava arviointi
1. Komissio esittää rahastoa koskevan väliarvioinnin Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2018.
2. Komissio voi toteuttaa oma-aloitteisesti toimenpideohjelmien arviointeja.
3. Toimenpideohjelman I hallintoviranomainen voi ohjelmakauden aikana arvioida toimenpideohjelman vaikuttavuutta ja tehokkuutta.
4. Toimenpideohjelman I hallintoviranomaisen on vuosina 2017 ja 2022 toteutettava loppukäyttäjiä koskeva jäsennelty selvitys komission hyväksymän mallin mukaisesti. Asiaankuuluvia sidosryhmiä kuultuaan komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla malli vahvistetaan. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 63 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.
5. Toimenpideohjelman II hallintoviranomaisen on toteutettava vähintään yksi arviointi ennen 31 päivää joulukuuta 2022. Arvioinnissa tarkastellaan tuettujen toimien vaikuttavuutta, tehokkuutta ja vaikutuksia. Asianmukaisten jatkotoimien toteuttaminen on varmistettava.
18 artikla
Jälkiarviointi
Komissio tekee omasta aloitteestaan ja tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa sekä ulkoisten asiantuntijoiden avustamana jälkiarvioinnin, jossa arvioidaan rahaston vaikuttavuutta ja tehokkuutta sekä saatujen tulosten kestävyyttä ja mitataan rahaston tuoma lisäarvo. Jälkiarviointi on suoritettava loppuun viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2024.
19 artikla
Tiedottaminen ja viestintä
1. Komissio ja jäsenvaltiot tiedottavat rahastosta rahoitettavista toimista ja tekevät niitä tunnetuiksi. Tiedotustoimet on suunnattava erityisesti vähävaraisimmille sekä laajemmalle yleisölle ja tiedotusvälineille. Niissä on korostettava unionin asemaa ja varmistettava, että rahaston, jäsenvaltioiden ja kumppaniorganisaatioiden unionin sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteita varten myöntämä tuki saa näkyvyyttä ilman, että kuitenkaan leimataan loppukäyttäjiä.
2. Rahaston tuen avoimuuden varmistamiseksi hallintoviranomaisen on pidettävä yllä luetteloa rahastosta tuettavista toimista taulukkomuodossa, jolloin tietoja voidaan lajitella, hakea, poimia, vertailla ja julkaista helposti internetissä. Toimien luettelossa on oltava ainakin seuraavat tiedot:
a)
tuensaajan nimi ja osoite;
b)
myönnetyn unionin rahoituksen määrä;
c)
toimenpideohjelman I osalta toimien kohteena oleva aineellisen puutteen tyyppi.
Hallintoviranomaisen on saatettava toimien luettelo ajan tasalle vähintään joka kahdestoista kuukausi.
3. Toimen toteuttamisen aikana tuensaajien ja kumppaniorganisaatioiden on tiedotettava yleisölle rahastosta saadusta tuesta sijoittamalla joko vähintään yksi toimea ja sille unionilta saatavaa tukea esittelevä juliste (vähimmäiskoko A3) tai kohtuullisen kokoinen unionin symboli näkyvälle paikalle, jossa se on yleisön nähtävissä. Tämä vaatimus on täytettävä loppukäyttäjiä leimaamatta kullakin toimenpideohjelman I ja/tai II jakelupaikalla, paitsi jos tämä ei ole mahdollista jakeluolosuhteiden vuoksi.
Jos tuensaajilla ja kumppaniorganisaatioilla on verkkosivustot, niiden on myös esitettävä verkkosivustoillaan lyhyt kuvaus toimesta, mukaan lukien sen tavoitteet ja tulokset, ja tuotava esiin Euroopan unionilta saatava rahoitustuki.
4. Kaikissa tuensaajan ja kumppaniorganisaatioiden tiedotus- ja viestintätoimenpiteissä on tuotava esiin rahastosta toimelle saatu tuki tuomalla esiin unionin symboli sekä viittaus unioniin ja rahastoon.
5. Hallintoviranomaisen on tiedotettava tuensaajille toimien luettelon julkaisemisesta 2 kohdan mukaisesti. Hallintoviranomaisen on toimitettava tiedotus- ja viestintäpaketit sähköisessä muodossa olevine malleineen auttaakseen tuensaajia ja kumppaniorganisaatioita niiden 3 kohdassa säädettyjen velvoitteiden noudattamisessa.
6. Toimenpideohjelman II osalta
a)
jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen on organisoitava
i)
merkittävä tiedotustoimi, jolla kerrotaan toimenpideohjelman käynnistymisestä, ja
ii)
vähintään yksi merkittävä vuotuinen tiedotustoimi, jolla tuodaan esiin rahoitusmahdollisuuksia ja toteutettavia strategioita ja/tai esitellään toimenpideohjelman saavutukset sekä tarvittaessa esimerkkejä toimista;
b)
toimen toteuttamisen aikana tuensaajan on tiedotettava yleisölle rahastosta saadusta tuesta varmistamalla, että toimeen osallistuville tahoille on tiedotettu rahastosta saadusta tuesta;
c)
kaikissa toimea koskevissa asiakirjoissa, myös osallistumistodistuksissa tai muissa todistuksissa, on oltava maininta siitä, että toimenpideohjelma on saanut tukea rahastosta;
d)
hallintoviranomaisen on varmistettava, että kyseeseen tulevat tuensaajat voivat saada asiaankuuluvia tietoja rahoitusmahdollisuuksista, hakumenettelyjen käynnistämisestä ja niiden ehdoista sekä tuettavien toimien valintaperusteista.
7. Hallintoviranomaisen sekä tuensaajien ja kumppaniorganisaatioiden on noudatettava direktiiviä 95/46/EY käsitellessään henkilötietoja tämän asetuksen 15-19 artiklan nojalla.
IV OSASTO
RAHASTOSTA MYÖNNETTÄVÄ RAHOITUSTUKI
20 artikla
Osarahoitus
1. Kunkin toimenpideohjelman osarahoitusosuus on enintään 85 prosenttia tukikelpoisista julkisista menoista. Sitä voidaan korottaa 21 artiklan 1 kohdassa kuvatuissa tapauksissa. Jäsenvaltiot voivat vapaasti tukea rahaston aloitteita kansallisella lisärahoituksella.
2. Toimenpideohjelman hyväksymisestä annettavassa komission päätöksessä vahvistetaan toimenpideohjelmaan sovellettava osarahoitusosuus ja rahastosta myönnettävän tuen enimmäismäärä.
3. Komission aloitteesta tai komission puolesta toteutettavien teknisen tuen toimenpiteiden osalta rahoitusosuus voi olla 100 prosenttia.
21 artikla
Tilapäisistä talousarviovaikeuksista kärsivien jäsenvaltioiden maksujen korottaminen
1. Välimaksuja ja loppumaksuja voidaan jäsenvaltion pyynnöstä korottaa siten, että ne ovat 10 prosenttiyksikköä suuremmat kuin toimenpideohjelmalle vahvistettu osarahoitusosuus. Korotettua osuutta, joka ei saa olla suurempi kuin 100 prosenttia, sovelletaan maksupyyntöihin, jotka koskevat sitä tilikautta, jonka aikana jäsenvaltio on toimittanut pyyntönsä, ja sitä seuraavia tilikausia, joiden aikana jäsenvaltio täyttää yhden seuraavista edellytyksistä:
a)
asianomainen jäsenvaltio, jonka on ottanut euron käyttöön, saa unionilta neuvoston asetuksen (EU) N:o 407/2010 (11) mukaista makrotaloudellista rahoitusapua;
b)
asianomainen jäsenvaltio, jonka ei ole ottanut käyttöön euroa, saa neuvoston asetuksen (EY) N:o 332/2002 (12) mukaista keskipitkän ajan rahoitustukea;
c)
sen saataville on asetettu rahoitustukea Euroopan vakausmekanismin perustamisesta tehdyn sopimuksen mukaisesti.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, välimaksuina ja loppumaksuina maksettu unionin tuki ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin julkinen tuki ja rahastosta myönnetyn tuen enimmäismäärä, jotka vahvistetaan toimenpideohjelman hyväksymistä koskevassa komission päätöksessä.
22 artikla
Tukikelpoisuusaika
1. Tämä artikla ei rajoita 27 artiklassa säädettyjen, komission aloitteesta annettavaa teknistä tukea koskevien tukikelpoisuussääntöjen soveltamista.
2. Toimenpideohjelmasta voidaan myöntää tukea menoihin, jotka ovat aiheutuneet tuensaajalle ja jotka on maksettu 1 päivän joulukuuta 2013 ja 31 päivän joulukuuta 2023 välisenä aikana.
3. Toimia ei valita toimenpideohjelman tuen kohteiksi, jos ne on saatettu fyysisesti päätökseen tai toteutettu kokonaisuudessaan ennen kuin tuensaaja on toimittanut toimenpideohjelmaan liittyvän rahoitushakemuksen hallintoviranomaiselle, siitä riippumatta, onko tuensaaja maksanut kaikki asiaankuuluvat maksut.
4. Jos toimenpideohjelmaa muutetaan, toimenpideohjelman muutoksen johdosta tukikelpoisiksi tulevat menot ovat tukikelpoisia vasta siitä päivästä, jona jäsenvaltio toimittaa muuttamista koskevan pyynnön komissiolle.
23 artikla
Toimien tukikelpoisuus
1. Toimenpideohjelmasta tuettavat toimet on toteutettava sen jäsenvaltion alueella, jota toimenpideohjelma koskee.
2. Toimet voivat saada tukea toimenpideohjelmasta, jos ne on valittu oikeudenmukaisella ja avoimella menettelyllä ja tapauksen mukaan joko toimenpideohjelmassa vahvistettujen perusteiden tai seurantakomitean hyväksymien perusteiden pohjalta.
3. Toimenpideohjelmasta II annettavan tuen kohteeksi valittujen toimien valintaperusteet ja toimien luettelot toimitetaan hyväksymisen jälkeen ESR:sta osarahoitettujen toimenpideohjelmien seurantakomiteoille.
4. Kumppaniorganisaatiot voivat itse ostaa vähävaraisimmille annettavat elintarvikkeet ja/tai perushyödykkeet.
Myös julkinen elin voi ostaa vähävaraisimmille annettavat elintarvikkeet ja/tai perushyödykkeet ja antaa ne maksutta kumppaniorganisaatioiden käyttöön. Tällöin elintarvikkeet voivat olla peräisin asetuksen (EU) N:o 1308/2013 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti poistettujen tuotteiden käytöstä, käsittelemisestä tai myynnistä, edellyttäen, että tämä on taloudellisesti suotuisin vaihtoehto eikä se viivytä kohtuuttomasti elintarvikkeiden toimittamista kumppaniorganisaatioille. Tällaisista liiketoimista saadut määrät on käytettävä vähävaraisimpien eduksi, eikä niitä saa käyttää sen perusteena, että ohjelmaan sovellettavaa, tämän asetuksen 20 artiklassa säädettyä jäsenvaltioiden osarahoitusvelvoitetta pienennetään.
Komissio soveltaa asetuksen (EU) N:o 1308/2013 20 artiklan i alakohdan nojalla hyväksyttyjä menettelyjä sen osalta, kuinka siinä tarkoitettuja tuotteita voidaan käyttää, käsitellä tai myydä tämän asetuksen soveltamiseksi, jotta varmistetaan niiden mahdollisimman tehokas käyttö.
5. Elintarvikkeet ja/tai perushyödykkeet on jaettava vähävaraisimmille maksutta.
6. Päällekkäisen rahoituksen välttämiseksi rahastosta tuettava toimi ei voi saada tukea useammasta kuin yhdestä toimenpideohjelmasta, joka osarahoitetaan rahastosta, tai muusta unionin välineestä.
24 artikla
Tukimuodot
Jäsenvaltioiden on käytettävä rahastoa avustusten, hankintojen tai niiden yhdistelmien muodossa annettavan tuen myöntämiseen. Tämä tuki ei kuitenkaan saa olla Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvaa tukea.
25 artikla
Avustusmuodot
1. Avustuksia maksetaan seuraavin tavoin:
a)
tosiasiallisesti aiheutuneiden ja maksettujen tukikelpoisten kustannusten korvaukset;
b)
korvaus yksikkökustannusten perusteella;
c)
kertakorvaukset enintään 100 000 euron julkisen tuen rajoissa;
d)
kiinteämääräinen rahoitus, joka määritetään soveltamalla tiettyä prosenttiosuutta yhteen tai useampaan tarkemmin määriteltyyn kustannuslajiin.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja vaihtoehtoja on mahdollista yhdistää yhden toimen osalta ainoastaan, jos kutakin vaihtoehtoa sovelletaan eri kustannuslajiin tai jos niitä käytetään kyseisen toimen peräkkäisiin vaiheisiin.
3. Edellä 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitetut määrät vahvistetaan seuraavien perusteella:
a)
oikeudenmukainen, tasapuolinen ja todennettava laskentamenetelmä, joka perustuu johonkin seuraavista:
i)
tilastotiedot tai muut objektiiviset tiedot;
ii)
yksittäisten tuensaajien todennetut aiemmat tiedot tai näiden tuensaajien tavanomaisten kustannuslaskentakäytäntöjen soveltaminen;
b)
menetelmät ja vastaavat yksikkökustannukset, kertakorvaukset ja kiinteämääräinen rahoitus, joita sovelletaan kyseisen jäsenvaltion kokonaan rahoittamissa avustusjärjestelmissä samantyyppiseen toimeen ja tuensaajaan;
c)
tässä asetuksessa vahvistetut määrät;
d)
tapauskohtainen vahvistaminen hallintoviranomaisen ennakkoon hyväksymän talousarvioluonnoksen perusteella, mikäli julkinen tuki on enintään 100 000 euroa.
4. Tuensaajille 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitetuissa avustusmuodoissa laskettuja määriä on pidettävä tuensaajalle aiheutuneina ja tuensaajan maksamina tukikelpoisina menoina VI osaston soveltamiseksi.
5. Asiakirjassa, jossa määritetään kullekin toimelle asetetut tukiedellytykset, on vahvistettava toimen kustannusten määrittämisessä sovellettava menetelmä sekä avustuksen maksamista koskevat edellytykset.
26 artikla
Menojen tukikelpoisuus
1. Menojen tukikelpoisuus määritetään kansallisten sääntöjen perusteella, paitsi jos tässä asetuksessa tai tämän asetuksen perusteella on vahvistettu erityissääntöjä.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, toimenpideohjelmasta I voidaan myöntää tukea seuraaviin kustannuksiin:
a)
elintarvikkeiden ja/tai perushyödykkeiden ostoista aiheutuvat kustannukset;
b)
mikäli julkinen elin ostaa elintarvikkeet tai perushyödykkeet ja tarjoaa ne kumppaniorganisaatioille, kustannukset, jotka aiheutuvat elintarvikkeiden tai perushyödykkeiden kuljettamisesta kumppaniorganisaatioiden varastoihin, ja varastointikustannukset 1 prosentin kiinteänä osuutena a alakohdassa tarkoitetuista kustannuksista tai, asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, tosiasiassa aiheutuneet ja maksetut kustannukset;
c)
kumppaniorganisaatioille aiheutuvat hallinto-, kuljetus- ja varastointikustannukset 5 prosentin kiinteänä osuutena a alakohdassa tarkoitetuista kustannuksista; tai 5 prosenttia asetuksen (EU) N:o 1308/2013 16 artiklan mukaisesti poistettujen elintarvikkeiden arvosta;
d)
elintarvikelahjoitusten keräämisestä, kuljetuksesta, varastoinnista ja jakelusta ja niihin suoraan liittyvistä tiedotustoimista kumppaniorganisaatioille aiheutuneet ja niiden maksamat kustannukset;
e)
liitännäistoimenpiteiden kustannukset 5 prosentin kiinteänä osuutena a alakohdassa tarkoitetuista kustannuksista, mikäli kyse on sellaisten kumppaniorganisaatioiden toteuttamista toimenpiteistä ja ilmoittamista kustannuksista, jotka jakavat elintarvikkeet ja/tai perushyödykkeet suoraan tai yhteistyösopimusten nojalla vähävaraisimmille.
3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, toimenpideohjelmasta voidaan myöntää tukea 27 artiklan 4 kohdan nojalla aiheutuneisiin kustannuksiin tai, 27 artiklan 4 kohdan nojalla aiheutuneiden välillisten kustannusten osalta, kiinteänä prosenttiosuutena, joka on enintään 15 prosenttia tukikelpoisista välittömistä henkilöstökustannuksista.
4. Toimenpideohjelmasta ei myönnetä tukea seuraaviin kustannuksiin:
a)
lainojen korot;
b)
infrastruktuurin rakentaminen;
c)
käytettyinä hankittujen tavaroiden kustannukset;
d)
arvonlisävero, paitsi jos se on kansallisen alv-lainsäädännön mukaan palautukseen oikeuttamaton.
27 artikla
Tekninen tuki
1. Rahastosta voidaan komission aloitteesta tai puolesta ja enintään 0,35 prosentin osuudella sen vuotuisista määrärahoista rahoittaa valmistelua, seurantaa, hallinnollista ja teknistä tukea, tarkastuksia, tiedotusta, valvontaa ja arviointia koskevia toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen tämän asetuksen panemiseksi täytäntöön, sekä 10 artiklan nojalla toteuttavia toimia.
2. Komissio kuulee jäsenvaltioita sekä kumppaniorganisaatioita unionin tasolla edustavia organisaatioita teknisen tuen suunnitellusta käytöstä.
3. Komissio vahvistaa vuosittain täytäntöönpanosäädöksillä suunnitelmansa, jotka koskevat 1 kohdassa lueteltuihin toimenpiteisiin liittyvää toimenpiteiden tyyppiä, silloin kun suunnitteilla on rahoitusta rahastosta.
4. Toimenpideohjelmasta voidaan jäsenvaltioiden aloitteesta ja enintään 5 prosentin osuudella rahaston määrärahoista rahoittaa tämän asetuksen täytäntöönpanoon tarvittavia valmistelua, hallintoa, seurantaa, hallinnollista ja teknistä tukea, tarkastuksia, tiedotusta, valvontaa ja arviointia koskevia toimenpiteitä. Siitä voidaan rahoittaa myös kumppaniorganisaatioiden teknistä tukea ja niiden valmiuksien parantamista.
V OSASTO
HALLINTO JA VALVONTA
28 artikla
Hallinto- ja valvontajärjestelmien yleiset periaatteet
Hallinto- ja valvontajärjestelmien on 5 artiklan 7 kohdan mukaisesti sisällettävä seuraavat:
a)
kunkin hallinnosta ja valvonnasta vastaavan elimen tehtävien kuvaus samoin kuin tehtävien jako kunkin elimen sisällä;
b)
tehtävien eriyttämistä koskevan periaatteen noudattaminen kyseisten elinten välillä ja kunkin elimen sisällä;
c)
ilmoitettujen menojen oikeellisuuden ja asianmukaisuuden varmistamista koskevat menettelyt;
d)
sähköiset tietojärjestelmät kirjanpitoa, taloudellisten tietojen ja indikaattoreita koskevien tietojen säilyttämistä ja siirtämistä sekä seurantaa ja raportointia varten;
e)
raportointi- ja seurantajärjestelmät, jos vastuussa oleva elin siirtää tehtävien suorittamisen toiselle elimelle;
f)
hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnan tarkastamista koskevat järjestelyt;
g)
asianmukaisen jäljitysketjun turvaamista koskevat järjestelmät ja menettelyt;
h)
sääntöjenvastaisuuksien, myös petosten, ehkäisy, toteaminen ja oikaisu sekä aiheettomasti maksettujen summien takaisinperintä mahdolliset viivästyskorot mukaan luettuina.
29 artikla
Yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin piiriin kuuluvat tehtävät
Yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin periaatteen mukaisesti jäsenvaltiot ja komissio vastaavat ohjelmien hallinnosta ja valvonnasta tässä asetuksessa säädettyjen vastuualueidensa mukaisesti.
30 artikla
Jäsenvaltioiden tehtävät
1. Jäsenvaltioiden on täytettävä varainhoitoasetuksen ja tämän asetuksen mukaisissa yhteistyössä toteutettavaa hallintoa koskevissa säännöissä vahvistetut hallinto-, valvonta- ja tarkastusvelvoitteensa ja otettava hoitaakseen niistä johtuvat kyseisissä säännöissä vahvistetut tehtävät.
2. Jäsenvaltioiden on estettävä, todettava ja oikaistava sääntöjenvastaisuudet sekä perittävä takaisin aiheettomasti maksetut määrät ja viivästyskorko myöhässä oleville maksuille. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle sääntöjenvastaisuuksista, joiden osalta rahaston rahoitusosuus ylittää 10 000 euroa, ja tiedotettava komissiolle tapauksiin liittyvien hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen merkittävästä etenemisestä.
Jäsenvaltioiden ei tarvitse ilmoittaa komissiolle sääntöjenvastaisuuksista seuraavissa tapauksissa:
a)
sääntöjenvastaisuus muodostuu ainoastaan osarahoitettuun toimenpideohjelmaan sisältyvän toimen täydellisestä tai osittaisesta suorittamatta jättämisestä tuensaajan konkurssin vuoksi;
b)
tuensaaja on saattanut sääntöjenvastaisuuden vapaaehtoisesti hallintoviranomaisen tai todentamisviranomaisen tietoon ennen kuin kumpikaan viranomainen on sitä havainnut, joko ennen julkisen rahoitusosuuden maksamista tai sen jälkeen;
c)
hallintoviranomainen tai todentamisviranomainen havaitsee ja korjaa sääntöjenvastaisuuden ennen kyseisen menoerän sisällyttämistä komissiolle toimitettavaan menoilmoitukseen.
Kaikissa muissa tapauksissa, erityisesti konkurssia edeltävissä tapauksissa tai kun epäillään petosta, havaitut sääntöjenvastaisuudet sekä niihin liittyvät ehkäisy- ja korjaustoimenpiteet on ilmoitettava komissiolle.
Jos tuensaajalle aiheettomasti maksettuja määriä ei saada perittyä takaisin jäsenvaltion virheen tai laiminlyönnin vuoksi, jäsenvaltio vastaa menetettyjen määrien korvaamisesta unionin talousarvioon. Jäsenvaltiot voivat päättää olla perimättä takaisin aiheettomasti maksettua määrää, jos tuensaajalta perittävä määrä ilman korkoja ei rahaston rahoitusosuuden osalta ole yli 250 euroa.
Siirretään komissiolle valta antaa 62 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan yksityiskohtaiset täydentävät säännöt, jotka koskevat perusteita, joiden mukaisesti määritetään ilmoitettavat sääntöjenvastaisuudet ja toimitettavat tiedot, sekä sovellettavia edellytyksiä ja menettelyitä sen määrittämiseksi, onko jäsenvaltioiden korvattava määrät, joita ei saada perityiksi takaisin.
Komissio hyväksyy 63 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen täytäntöönpanosäädöksiä, joilla säädetään, kuinka usein ilmoituksia on annettava, ja määritetään ilmoittamisessa käytettävä malli.
3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, rahastoa koskevien valitusten tutkimiseksi on tehokkaat järjestelyt. Näiden järjestelyjen soveltamisala, säännöt ja menettelyt ovat jäsenvaltioiden vastuulla niiden institutionaalisten ja oikeudellisten puitteiden mukaisesti. Jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä tutkittava komissiolle toimitetut valitukset, jotka kuuluvat niiden järjestelyjen soveltamisalaan. Jäsenvaltioiden on pyynnöstä ilmoitettava komissiolle näiden tutkimusten tuloksista.
4. Jäsenvaltioiden ja komission välinen virallinen tiedonvaihto on kokonaisuudessaan hoidettava käyttämällä sähköistä tiedonvaihtojärjestelmää. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan ehdot ja edellytykset, jotka tämän sähköisen tiedonvaihtojärjestelmän on täytettävä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 63 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
31 artikla
Viranomaisten nimeäminen
1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä kuhunkin toimenpideohjelmaan hallintoviranomaiseksi kansallinen viranomainen tai elin. Sama hallintoviranomainen voidaan nimetä kahta toimenpideohjelmaa varten.
2. Jäsenvaltion on nimettävä kuhunkin toimenpideohjelmaan todentamisviranomaiseksi kansallinen viranomainen tai elin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista. Sama todentamisviranomainen voidaan nimetä kahta toimenpideohjelmaa varten.
3. Jäsenvaltio voi nimetä tietyn toimenpideohjelman osalta hallintoviranomaisen suorittamaan lisäksi todentamisviranomaisen tehtävät.
4. Jäsenvaltion on nimettävä kuhunkin toimenpideohjelmaan tarkastusviranomaiseksi kansallinen viranomainen tai elin, joka on hallinto- ja todentamisviranomaisesta toiminnallisesti riippumaton. Sama tarkastusviranomainen voidaan nimetä kahta toimenpideohjelmaa varten.
5. Hallintoviranomainen, todentamisviranomainen ja, silloin kun rahaston tuen kokonaismäärä ei toimenpideohjelman I ja toimenpideohjelman II osalta ole yli 250 000 000 euroa, tarkastusviranomainen voivat olla osa samaa viranomaista tai elintä edellyttäen, että tehtävien eriyttämistä koskevaa periaatetta noudatetaan.
6. Jäsenvaltio voi nimetä yhden tai useamman välittävän toimielimen, joka suorittaa tietyt hallinto- tai todentamisviranomaisen tehtävät kyseisen viranomaisen vastuulla. Asianmukaiset hallintoviranomaisen tai todentamisviranomaisen ja välittävien toimielinten väliset järjestelyt on vahvistettava kirjallisesti.
7. Jäsenvaltio tai hallintoviranomainen voi antaa toimenpideohjelman osan hallinnon välittävälle toimielimelle siten, että mainitun välittävän toimielimen ja jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen välillä tehdään kirjallinen sopimus. Välittävän toimielimen on osoitettava vakavaraisuutensa ja kyseistä alaa koskeva pätevyytensä sekä hallinnollinen ja varainhoitoa koskeva valmiutensa.
8. Jäsenvaltion on vahvistettava kirjalliset säännöt, jotka koskevat sen suhteita hallintoviranomaisiin, todentamisviranomaisiin ja tarkastusviranomaisiin, tällaisten viranomaisten välisiä suhteita sekä tällaisten viranomaisten suhteita komissioon.
32 artikla
Hallintoviranomaisen tehtävät
1. Hallintoviranomainen vastaa toimenpideohjelman hallinnosta moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen.
2. Kun kyseessä on toimenpideohjelman hallinto, hallintoviranomaisen tehtävänä on
a)
tarvittaessa tukea 11 artiklassa tarkoitetun seurantakomitean työtä ja toimittaa sille tietoja, joita se tarvitsee tehtäviensä hoitamiseksi, erityisesti tiedot edistymisestä toimenpideohjelman tavoitteiden saavuttamisessa, sekä taloudellisia tietoja ja indikaattoreihin liittyviä tietoja;
b)
laatia 11 artiklassa tarkoitetut vuotuiset ja lopulliset täytäntöönpanokertomukset ja toimittaa ne komissiolle sen jälkeen, kun toimenpideohjelman I osalta on kuultu asianomaisia sidosryhmiä eturistiriitoja välttäen ja toimenpideohjelman II osalta 13 artiklassa tarkoitettu seurantakomitea on ne hyväksynyt;
c)
asettaa välittävien toimielinten saataville niiden tehtävien suorittamisen kannalta olennaiset tiedot ja tuensaajien saataville toimien toteuttamisen kannalta olennaiset tiedot;
d)
ottaa käyttöön sähköinen tietojärjestelmä, jolla tallennetaan ja säilytetään seurantaa, arviointia, varainhoitoa ja tarkastamista varten tarvittavat tiedot kustakin toimesta, myös tiedot toimenpideohjelmasta II osarahoitettujen toimien yksittäisistä osallistujista;
e)
varmistaa, että d alakohdassa tarkoitetut tiedot kerätään, viedään d alakohdassa tarkoitettuun järjestelmään ja säilytetään siinä direktiivin 95/46/EY säännösten mukaisesti jaoteltuina ja, jos saatavilla, sukupuolen mukaan.
3. Kun kyseessä on toimien valinta, hallintoviranomaisen tehtävänä on
a)
laatia ja soveltaa, tarvittaessa hyväksymisen jälkeen, asianmukaisia valintamenettelyjä ja/tai -perusteita, jotka ovat syrjimättömät ja avoimet;
b)
varmistaa, että valittu toimi
i)
kuuluu rahaston ja toimenpideohjelman toiminta-alaan;
ii)
täyttää toimenpideohjelmassa sekä 22, 23 ja 26 artiklassa vahvistetut perusteet;
iii)
ottaa huomioon soveltuvin osin 5 artiklan 11, 12, 13 ja 14 kohdassa säädetyt periaatteet;
c)
varmistaa, että tuensaajalle toimitetaan asiakirja, jossa määritetään kullekin toimelle annettavan tuen edellytykset, mukaan lukien erityisvaatimukset, jotka koskevat osana toimea toimitettavia tuotteita tai suoritettavia palveluja, rahoitussuunnitelmaa ja toteuttamiselle asetettua määräaikaa;
d)
varmistaa ennen toimen hyväksymistä, että tuensaajalla on c alakohdassa tarkoitettujen edellytysten täyttämiseen tarvittavat hallinnolliset, toiminnalliset ja rahoitusvalmiudet;
e)
varmistua toimea koskevan sovellettavan lainsäädännön noudattamisesta, jos toimi on alkanut ennen kuin siihen liittyvä rahoitushakemus on toimitettu hallintoviranomaiselle;
f)
määrittää toimenpideohjelman I osalta aineellisen avun tyyppi ja toimenpideohjelman II osalta toimen tyyppi, johon toimen menot on kohdennettava.
4. Kun kyseessä on toimenpideohjelman varainhoito ja valvonta, hallintoviranomaisen tehtävänä on
a)
tarkistaa, että osarahoitetut tuotteet ja palvelut on toimitettu ja että tuensaajien ilmoittamat menot on maksettu ja että ne ovat sovellettavan lainsäädännön, toimenpideohjelman ja toimelle asetettujen tukiedellytysten mukaiset;
b)
varmistaa, että tosiasiallisesti syntyneiden tukikelpoisten kustannusten perusteella korvattavien toimien täytäntöönpanoon osallistuvilla tuensaajilla on käytössään joko erillinen kirjanpitojärjestelmä tai soveltuva kirjanpitokoodi kaikille toimeen liittyville tapahtumille;
c)
ottaa käyttöön todetut riskit huomioon ottaen tehokkaita ja oikeasuhteisia petostentorjuntatoimenpiteitä;
d)
ottaa käyttöön menettelyt, joilla varmistetaan, että kaikki menoja ja tarkastuksia koskevat asiakirjat, joita tarvitaan asianmukaisen jäljitysketjun turvaamiseksi, säilytetään 28 artiklan g alakohdan vaatimusten mukaisesti;
e)
laatia varainhoitoasetuksen 59 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut johdon vahvistuslausuma ja vuotuinen yhteenveto.
5. Edellä olevan 4 kohdan a alakohdan mukaisten tarkastusten on sisällettävä seuraavat menettelyt:
a)
tuensaajan kutakin korvaushakemusta koskevat hallinnolliset varmennukset;
b)
toimia koskevat, paikan päällä tehtävät varmennukset.
Paikan päällä tehtävien varmennusten suorittamisväli ja kattavuus on suhteutettava toimelle myönnetyn julkisen tuen määrään sekä riskitasoon, joka on määritetty tällaisissa varmennuksissa ja tarkastusviranomaisen toimittamissa tarkastuksissa koko hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta.
6. Edellä olevan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan mukaisia yksittäisten toimien paikan päällä suoritettavia varmennuksia voidaan tehdä otantaperiaatteella.
7. Mikäli hallintoviranomainen on myös toimenpideohjelman tuensaaja, 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin varmennuksiin liittyvillä järjestelyillä on varmistettava tehtävien eriyttäminen riittävällä tavalla.
8. Siirretään komissiolle valta antaa 62 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan säännöt, jotka koskevat tämän artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisen seurantajärjestelmän puitteissa sähköisesti tallennettavia ja säilytettäviä tietoja.
Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla määritetään tämän artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti luodun järjestelmän tekniset eritelmät. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 63 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
9. Siirretään komissiolle valta antaa 62 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan tämän artiklan 4 kohdan d alakohdassa tarkoitettua jäljitysketjua koskevat yksityiskohtaiset vähimmäisvaatimukset kirjanpitoaineiston ja todentavien asiakirjojen säilyttämisen osalta todentamisviranomaisen, hallintoviranomaisen, välittävien toimielinten ja tuensaajien tasolla.
10. Komissio hyväksyy tämän artiklan yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi täytäntöönpanosäädöksiä, jotka koskevat 4 kohdan e alakohdassa tarkoitettua johdon vahvistuslausuman mallia. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 63 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.
33 artikla
Todentamisviranomaisen tehtävät
Toimenpideohjelman todentamisviranomaisen tehtävänä on erityisesti
a)
laatia maksatushakemukset ja toimittaa ne komissiolle sekä todentaa, että ne on laadittu luotettavien kirjanpitojärjestelmien ja tarkistettavissa olevien todentavien asiakirjojen perusteella ja että niihin on kohdistettu hallintoviranomaisen tekemiä tarkastuksia;
b)
laatia varainhoitoasetuksen 59 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettu tilitys;
c)
todentaa tilityksen täydellisyys, oikeellisuus ja totuudenmukaisuus ja se, että siihen kirjatut menot ovat sovellettavan lainsäädännön mukaiset ja aiheutuneet toimenpideohjelmaan sovellettavien perusteiden mukaisesti rahoitettaviksi valituista toimista, jotka ovat sovellettavan lainsäädännön mukaiset;
d)
varmistaa, että käytössä on kutakin toimea koskevan kirjanpitoaineiston tallentamiseen ja säilyttämiseen tarkoitettu sähköinen tietojärjestelmä, joka käsittää kaikki maksatushakemusten ja tilityksen laatimiseen vaaditut tiedot, mukaan lukien tiedot takaisin perittävistä määristä, takaisin perityistä määristä sekä määristä, jotka on palautettu johonkin toimeen tai toimenpideohjelmaan tarkoitetun rahoitusosuuden täysimääräisen tai osittaisen peruuttamisen johdosta;
e)
varmistaa, että se on saanut hallintoviranomaiselta maksatushakemusten laatimista ja esittämistä varten tarvitsemansa tiedot menoja koskevista menettelyistä ja tarkastuksista;
f)
ottaa maksatushakemusten laadinnassa ja esittämisessä huomioon kaikkien tarkastusviranomaisen tekemien tai sen vastuulla tehtyjen tarkastusten tulokset;
g)
säilyttää sähköisessä muodossa kirjanpitoaineisto, joka koskee komissiolle ilmoitettuja menoja ja tuensaajille maksettua vastaavaa julkista rahoitusosuutta;
h)
pitää kirjaa takaisin perittävistä määristä ja määristä, jotka on poistettu johonkin toimeen osoitetun rahoitusosuuden täysimääräisen tai osittaisen peruuttamisen johdosta. Takaisin perityt määrät palautetaan unionin talousarvioon ennen toimenpideohjelman sulkemista vähentämällä ne seuraavasta menoilmoituksesta.
34 artikla
Tarkastusviranomaisen tehtävät
1. Tarkastusviranomaisen on varmistettava, että tehdään tarkastuksia, jotka koskevat toimenpideohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmän asianmukaista toimintaa sekä toimista ilmoitettujen menojen perusteella poimittua asianmukaista otosta.
Ilmoitetut menot on tarkastettava edustavan otoksen tai tarvittaessa yksityiskohtaisten tarkastusten perusteella pääsääntöisesti tilastollisten otantamenetelmien avulla.
Muuta kuin tilastollista menetelmää voidaan tarkastusviranomaisen ammatillisen harkinnan mukaan käyttää asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa kansainvälisesti hyväksyttyjen tilintarkastusstandardien mukaisesti, jos tilastollisia menetelmiä ei voida käyttää tilivuoden toimien vähäisen määrän vuoksi.
Tällöin otoksen on oltava riittävän suuri, jotta tarkastusviranomainen voi laatia pätevän tarkastuslausunnon varainhoitoasetuksen 59 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan mukaisesti.
Muihin kuin tilastollisiin menetelmiin perustuvan otoksen on katettava vähintään 5 prosenttia toimista, joiden menot on ilmoitettu komissiolle tilivuoden aikana, ja 10 prosenttia menoista, jotka on ilmoitettu komissiolle tilivuoden aikana.
Jos rahastosta toimenpideohjelmalle I annetun tuen kokonaismäärä on enintään 35 000 000 euroa, tarkastusviranomainen saa rajoittaa tarkastustoimenpiteet vuotuiseen järjestelmätarkastukseen, johon sisältyy yksityiskohtaisia tarkastuksia, joissa yhdistetään satunnaisotantaan ja riskeihin perustuvat toimien tarkastukset. Tarkastustyö on suoritettava kansainvälisesti hyväksyttyjen tilintarkastusstandardien mukaisesti, ja komissiolle toimitettuihin vahvistettuihin menoilmoituksiin sisältyvä virhetaso on kvantifioitava vuosittain.
2. Jos tarkastukset suorittaa jokin muu elin kuin tarkastusviranomainen, tarkastusviranomaisen on huolehdittava siitä, että kaikki tällaiset elimet ovat vaadittavalla tavalla toiminnallisesti riippumattomia.
3. Tarkastusviranomaisen on huolehdittava siitä, että tarkastustyössä otetaan huomioon kansainvälisesti hyväksytyt tilintarkastusstandardit.
4. Tarkastusviranomaisen on kahdeksan kuukauden kuluessa toimenpideohjelman hyväksymisestä laadittava tarkastusten toimittamista koskeva tarkastusstrategia. Tarkastusstrategiassa on vahvistettava tarkastusmenetelmät, toimia koskevissa tarkastuksissa sovellettava otantamenetelmä tai tarvittaessa hanketarkastuksissa sovellettava menetelmä sekä kuluvan tilivuoden ja kahden seuraavan tilivuoden tarkastussuunnitelma. Tarkastusstrategiaa on päivitettävä vuosittain vuodesta 2016 vuoden 2024 loppuun. Jos kahteen toimenpideohjelmaan sovelletaan yhteistä hallinto- ja valvontajärjestelmää, kyseisille toimenpideohjelmille voidaan laatia yksi tarkastusstrategia. Tarkastusviranomaisen on toimitettava tarkastusstrategia pyynnöstä komissiolle.
5. Tarkastusviranomaisen on laadittava
a)
varainhoitoasetuksen 59 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan mukainen tarkastuslausunto;
b)
tarkastuskertomus, jossa esitetään 1 kohdan mukaisesti tehdyissä tarkastuksissa tehdyt tärkeimmät havainnot, mukaan lukien hallinto- ja valvontajärjestelmissä havaitut puutteet sekä ehdotetut ja toteutetut oikaisutoimet.
Jos kahteen toimenpideohjelmaan sovelletaan yhteistä hallinto- ja valvontajärjestelmää, ensimmäisen alakohdan b alakohdassa vaaditut tiedot voidaan koota yhteen kertomukseen.
6. Komissio hyväksyy tämän artiklan yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tarkastusstrategian, tarkastuslausunnon ja tarkastuskertomuksen mallit. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 63 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.
7. Siirretään komissiolle valta antaa 62 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla määritellään toimien tarkastuksen sekä tilien tarkastuksen laajuus ja sisältö sekä menetelmät, joita käytetään tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun otoksen poimimiseksi toimista.
8. Siirretään komissiolle valta antaa 62 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan komission virkamiesten tai komission valtuuttamien edustajien tekemien tarkastusten aikana kerättyjen tietojen käyttöä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
35 artikla
Hallintoviranomaisen ja todentamisviranomaisen nimeämismenettely
1. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle hallintoviranomaisen ja tapauksen mukaan todentamisviranomaisen nimeämisen, joka on suoritettava asianmukaisella tasolla, päivä ja muoto ennen ensimmäisen välimaksupyynnön esittämistä komissiolle.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun nimeämisen on perustuttava riippumattoman tarkastuselimen antamaan kertomukseen ja lausuntoon, joissa arvioidaan, täyttävätkö nimetyt viranomaiset liitteessä IV vahvistetut sisäistä valvontaympäristöä, riskinhallintaa, hallinto- ja valvontatoimia sekä seurantaa koskevat hyväksymisperusteet.
Riippumattoman tarkastuselimen on oltava tarkastusviranomainen tai muu julkis- tai yksityisoikeudellinen elin, jolla on tarvittava tarkastusvalmius, ja sen on oltava hallintoviranomaisesta ja tapauksen mukaan todentamisviranomaisesta riippumaton ja toteutettava tehtävänsä kansainvälisesti hyväksyttyjen tilintarkastusstandardien mukaisesti.
3. Jäsenvaltiot voivat päättää, että asetuksen (EU) N:o 1303/2013 nojalla ESR:sta osarahoitetun toimenpideohjelman yhteydessä nimetyn hallintoviranomaisen tai todentamisviranomaisen katsotaan olevan tämän asetuksen soveltamiseksi nimetty.
4. Komissio voi pyytää yhden kuukauden kuluessa 1 kohdassa tarkoitetusta nimeämisten ilmoittamisesta 2 kohdassa tarkoitettua riippumattoman tarkastuselimen kertomusta ja lausuntoa sekä kuvausta hallintoviranomaisen, tai tapauksen mukaan todentamisviranomaisen, tehtävistä ja menettelyistä. Komissio päättää riskinarviointinsa perusteella, pyytääkö se näitä asiakirjoja.
Komissio voi esittää huomautuksia kahden kuukauden kuluessa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen asiakirjojen vastaanottamisesta.
Näiden asiakirjojen tarkastelu ei keskeytä välimaksupyyntöjen käsittelyä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 46 artiklan soveltamista.
5. Jos olemassa olevat tarkastus- ja valvontatulokset osoittavat, että nimetty viranomainen ei enää täytä 2 kohdassa tarkoitettuja perusteita, jäsenvaltion on asianmukaisella tasolla asetettava ongelman vakavuuden mukainen koeaika, jonka aikana toteutetaan tarvittavat korjaavat toimet.
Jos nimetty viranomainen jättää toteuttamatta tarvittavat korjaavat toimet jäsenvaltion määrittämänä koeaikana, jäsenvaltion on asianmukaisella tasolla peruutettava sitä koskeva nimeäminen.
Jäsenvaltion on ilmoitettava viipymättä komissiolle nimetyn viranomaisen asettamisesta koeajalle ja annettava tietoja asianomaisen koeajan pituudesta, koeajan päättymisestä korjaavien toimien toteuttamisen jälkeen sekä viranomaisen nimeämisen päättymisestä. Ilmoitus jäsenvaltion nimetylle viranomaiselle asettamasta koeajasta ei keskeytä välimaksupyyntöjen käsittelyä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 46 artiklan soveltamista.
6. Jos hallintoviranomaisen tai todentamisviranomaisen nimeäminen on päättynyt, jäsenvaltion on nimettävä 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen uusi elin, joka ottaa huolehtiakseen hallintoviranomaisen tai todentamisviranomaisen tehtävät, ja ilmoitettava tästä komissiolle.
7. Komissio hyväksyy tämän artiklan yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi täytäntöönpanosäädöksiä, jotka koskevat riippumattoman tarkastuselimen kertomuksen ja lausunnon mallia sekä kuvausta hallintoviranomaisen, tai tapauksen mukaan todentamisviranomaisen, toteuttamista tehtävistä ja menettelyistä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 63 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
36 artikla
Komission valtuudet ja tehtävät
1. Komissio varmistaa käytettävissä olevien tietojen, myös hallinnosta ja valvonnasta vastaavien elinten nimeämistä koskevien tietojen, näiden nimettyjen elinten vuosittain varainhoitoasetuksen 59 artiklan 5 kohdan nojalla toimittamien asiakirjojen, tarkastuskertomusten, vuotuisten täytäntöönpanokertomusten sekä kansallisten ja unionin elinten toimittamien tarkastusten perusteella, että jäsenvaltiot ovat perustaneet tämän asetuksen mukaiset hallinto- ja valvontajärjestelmät ja että nämä järjestelmät toimivat tehokkaasti toimenpideohjelmien täytäntöönpanon ajan.
2. Komission virkamiehet tai komission valtuuttamat edustajat voivat tehdä tarkastuksia paikan päällä annettuaan toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle ilmoituksen vähintään 12 työpäivää ennen tarkastusta, kiireellisiä tapauksia lukuun ottamatta. Komissio noudattaa suhteellisuusperiaatetta ottamalla huomioon tarpeen välttää aiheetonta päällekkäisyyttä jäsenvaltioiden suorittamien tarkastusten kanssa, unionin talousarviolle koituvan riskin tason sekä mahdollisimman vähäisen hallinnollisen taakan aiheuttamisen tuensaajille tämän asetuksen mukaisesti. Mainituissa tarkastuksissa voidaan ennen kaikkea varmentaa, toimivatko ohjelman tai ohjelman osan tai toimen hallinto- ja valvontajärjestelmät tehokkaasti, ja arvioida, onko toimien tai ohjelmien varainhoito moitteetonta. Jäsenvaltion virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat osallistua näihin tarkastuksiin.
Komission virkamiehillä tai komission valtuuttamilla edustajilla, joilla on asianmukaiset valtuudet suorittaa paikan päällä tehtäviä tarkastuksia, on oltava mahdollisuus tutustua kaikkiin tarpeellisiin tietoihin, asiakirjoihin ja metatietoihin, jotka liittyvät rahastosta tuettuihin toimiin tai hallinto- ja valvontajärjestelmiin, riippumatta välineestä, jolle tiedot ja asiakirjat on tallennettu. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle pyynnöstä jäljennökset näistä tiedoista, asiakirjoista ja metatiedoista.
Tässä kohdassa säädetyt valtuudet eivät vaikuta niiden kansallisten säännösten soveltamiseen, joiden mukaan tietyt toimet kuuluvat ainoastaan kansallisessa lainsäädännössä nimenomaisesti nimetyille virkamiehille. Komission virkamiehet ja komission valtuuttamat edustajat eivät muun muassa saa osallistua yksityisissä tiloissa suoritettaviin käynteihin tai kansallisen lainsäädännön mukaiseen epäiltyjen viralliseen kuulusteluun. Tällä tavoin hankittujen tietojen on kuitenkin oltava tällaisten virkamiesten ja edustajien saatavilla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten tuomioistuinten toimivaltaa ja kunnioittaen täysin kyseisten oikeussubjektien perusoikeuksia.
3. Komissio voi vaatia jäsenvaltiota toteuttamaan tarvittavat toimet kansallisten hallinto- ja valvontajärjestelmiensä tehokkaan toiminnan varmistamiseksi tai menojen oikeellisuuden varmentamiseksi tämän asetuksen mukaisesti.
37 artikla
Yhteistyö tarkastusviranomaisten kanssa
1. Komissio tekee yhteistyötä tarkastusviranomaisten kanssa niiden tarkastussuunnitelmien ja -menetelmien keskinäiseksi koordinoimiseksi ja vaihtaa kyseisten viranomaisten kanssa viipymättä tietoja hallinto- ja valvontajärjestelmien tarkastusten tuloksista.
2. Tämän yhteistyön helpottamiseksi tapauksissa, joissa jäsenvaltio nimeää useita tarkastusviranomaisia, jäsenvaltio voi nimetä koordinoinnista vastaavan elimen.
3. Komissio, tarkastusviranomaiset sekä mahdollinen koordinoinnista vastaava elin tapaavat säännöllisesti, pääsääntöisesti vähintään kerran vuodessa, jollei toisin sovita, tutkiakseen yhdessä vuotuista tarkastuskertomusta, tarkastuslausuntoa ja tarkastusstrategiaa sekä vaihtaakseen näkemyksiä hallinto- ja valvontajärjestelmien parantamiseen liittyvistä kysymyksistä.
VI OSASTO
VARAINHOITO, TILIEN TARKASTUS JA HYVÄKSYMINEN, RAHOITUSOIKAISUT JA VAPAUTTAMINEN
1 LUKU
Varainhoito
38 artikla
Talousarviositoumukset
Unionin talousarviositoumukset toteutetaan kunkin toimenpideohjelman osalta vuotuisina erinä 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 välisenä aikana. Toimenpideohjelman hyväksymisestä annettu komission päätös muodostaa varainhoitoasetuksen 84 artiklassa tarkoitetun rahoituspäätöksen ja, sen jälkeen kun rahoituspäätös on annettu tiedoksi asianomaiselle jäsenvaltiolle, mainitun asetuksen mukaisen oikeudellisen sitoumuksen.
Ensimmäistä erää koskeva talousarviositoumus tehdään kussakin toimenpideohjelmassa sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt toimenpideohjelman.
Komissio tekee myöhempiä eriä koskevat talousarviositoumukset ennen kunkin vuoden toukokuun 1 päivää toisessa kohdassa tarkoitetun päätöksen perusteella lukuun ottamatta tapauksia, joihin sovelletaan varainhoitoasetuksen 16 artiklaa.
39 artikla
Komission suorittamat maksut
1. Komissio suorittaa rahaston rahoitusosuuteen sisältyvät maksut kuhunkin toimenpideohjelmaan talousarviomäärärahojen mukaisesti ja käytettävissä olevien varojen rajoissa. Kukin maksu kirjataan rahaston aikaisimpaan avoimeen talousarviositoumukseen.
2. Maksut suoritetaan ennakkomaksuina, välimaksuina ja loppumaksuna.
40 artikla
Komission suorittamat välimaksut ja loppumaksu
1. Komissio maksaa välimaksuina 90 prosenttia määrästä, joka saadaan sovellettaessa toimenpideohjelman hyväksymistä koskevassa päätöksessä säädettyä osarahoitusosuutta tukikelpoisiin julkisiin menoihin, jotka on ilmoitettu maksatushakemuksessa. Komissio määrittelee jäljellä olevat välimaksuina korvattavat tai 50 artiklan mukaisesti takaisin perittävät määrät.
2. Sen estämättä, mitä 21 artiklassa säädetään, välimaksuina ja loppumaksuna maksettu rahastosta myönnetty rahoitusosuus ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin rahastosta myönnetyn tuen enimmäismäärä, joka on vahvistettu toimenpideohjelman hyväksymistä koskevassa komission päätöksessä.
41 artikla
Maksatushakemukset
1. Komissiolle toimitettavassa maksatushakemuksessa on varainhoitoasetuksen 68 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmoitettava kaikki tiedot, jotka komissio tarvitsee tilinpäätöstä varten.
2. Maksatushakemuksiin on sisällyttävä koko toimenpideohjelman osalta ja 27 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun teknisen tuen osalta seuraavat:
a)
toimien toteuttamisesta tuensaajille aiheutuneiden ja maksettujen tukikelpoisten julkisten menojen kokonaismäärä, joka on viety todentamisviranomaisen kirjanpitojärjestelmään;
b)
toimien toteuttamisesta aiheutuneiden julkisten menojen kokonaismäärä, joka on viety todentamisviranomaisen kirjanpitojärjestelmään.
3. Maksatushakemukseen sisältyvien tukikelpoisten menojen tueksi on esitettävä maksukuitit tai vastaavalla tavalla todistusvoimaiset kirjanpitoasiakirjat, paitsi jos kyseessä on tämän asetuksen 25 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa säädetty tukimuoto. Näiden avustusmuotojen osalta maksatushakemukseen on sisällytettävä sovellettavin perustein lasketut kustannukset.
4. Komissio hyväksyy tämän säännöksen yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan maksatushakemusten malli. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 63 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
42 artikla
Tuensaajille suoritettavat maksut
1. Hallintoviranomaisen on kumppaniorganisaatioille myönnettävien avustusten osalta varmistettava, että tuensaajille tarjotaan riittävästi käteisvaroja, joilla varmistetaan toimien asianmukainen täytäntöönpano.
2. Edellyttäen, että varoja on käytettävissä ennakkomaksun ja välimaksujen johdosta, hallintoviranomaisen on varmistettava, että tuensaaja saa erääntyneiden tukikelpoisten julkisten menojen kokonaismäärän täysimääräisenä viimeistään 90 päivän kuluessa päivästä, jona tuensaaja on esittänyt maksatushakemuksen. Siitä ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä eikä periä mitään erityismaksuja tai muita vaikutukseltaan vastaavia maksuja, jotka vähentäisivät tuensaajille maksettavia määriä.
3. Hallintoviranomainen voi keskeyttää 2 kohdassa tarkoitetun maksua koskevan määräajan kulumisen jommassakummassa seuraavassa asianmukaisesti perustellussa tapauksessa:
a)
maksatushakemuksen määrä ei ole erääntynyt tai ei ole toimitettu asianmukaisia todentavia asiakirjoja, mukaan lukien asiakirjat, joita tarvitaan 32 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisia hallinnon tarkastuksia varten;
b)
on käynnistetty tutkimus asianomaisiin menoihin vaikuttavan mahdollisen sääntöjenvastaisuuden johdosta.
Asianomaiselle tuensaajalle on annettava kirjallinen ilmoitus keskeyttämisestä ja sen syistä.
43 artikla
Euron käyttö
1. Jäsenvaltioiden toimittamissa toimenpideohjelmissa esitetyt määrät, menoilmoitukset, maksupyynnöt, tilitykset sekä vuotuisissa ja lopullisissa täytäntöönpanokertomuksissa mainitut menot on esitettävä euromääräisinä.
2. Jäsenvaltioiden, joiden rahayksikkö ei ole euro maksatushakemuksen tekopäivänä, on muunnettava kansallisessa valuutassa aiheutuneet menojen määrät euroiksi. Nämä määrät muunnetaan euroiksi käyttäen komission kuukausittaista kirjanpitokurssia siltä kuukaudelta, jonka aikana meno merkittiin kyseisen toimenpideohjelman todentamisviranomaisen tileille. Komissio julkaisee tämän kurssin sähköisesti kuukausittain.
3. Kun jäsenvaltio ottaa rahayksikökseen euron, 2 kohdassa kuvattua muuntomenettelyä sovelletaan edelleen kaikkiin menoihin, jotka todentamisviranomainen on merkinnyt tileihin ennen kansallisen rahayksikön ja euron välisen kiinteän muuntokurssin voimaantulopäivää.
44 artikla
Ennakkomaksun maksaminen ja poistaminen tileistä
1. Kun komissio on antanut toimenpideohjelman hyväksymistä koskevan päätöksen, se maksaa ennakkomaksun, jonka määrä on 11 prosenttia kyseiselle toimenpideohjelmalle rahastosta myönnetystä kokonaisrahoitusosuudesta.
2. Ennakkomaksua on käytettävä ainoastaan tuensaajille toimenpideohjelman täytäntöönpanon yhteydessä suoritettaviin maksuihin. Se on viipymättä asetettava tästä vastaavan elimen käyttöön.
3. Ennakkomaksuna maksettu määrä on palautettava kokonaisuudessaan komissiolle, ellei kyseistä toimenpideohjelmaa koskevaa maksatushakemusta ole esitetty 24 kuukauden kuluessa päivästä, jona komissio maksoi ensimmäisen ennakkomaksun. Ennakkomaksun palautus ei vaikuta toimenpideohjelmalle myönnettyyn unionin rahoitusosuuteen.
4. Ennakkomaksuna maksettu määrä on poistettava kokonaisuudessaan komission tileistä viimeistään silloin, kun toimenpideohjelma suljetaan.
45 artikla
Välimaksupyyntöjen esittämistä ja niiden maksamista koskevat määräajat
1. Todentamisviranomaisen on esitettävä säännöllisesti 41 artiklan 2 kohdan mukainen välimaksupyyntö, joka kattaa tuon viranomaisen kirjanpitojärjestelmään viedyt määrät kyseiseltä tilivuodelta. Todentamisviranomainen voi kuitenkin sisällyttää tällaiset määrät seuraavina tilivuosina esitettäviin maksatushakemuksiin, jos se pitää tätä tarpeellisena.
2. Todentamisviranomaisen on esitettävä välimaksua koskeva lopullinen maksupyyntö viimeistään edellisen tilivuoden päätymistä seuraavan heinäkuun 31 päivänä, ja joka tapauksessa ennen kuin se esittää ensimmäisen välimaksupyynnön seuraavalta tilivuodelta.
3. Ensimmäistä välimaksupyyntöä ei saa tehdä ennen kuin komissiolle on ilmoitettu hallinto- ja todentamisviranomaisten nimeämisestä 35 artiklan mukaisesti.
4. Välimaksuja ei saa suorittaa toimenpideohjelmalle, paitsi jos komissiolle on toimitettu vuotuinen täytäntöönpanokertomus 13 artiklan mukaisesti.
5. Komissio suorittaa välimaksun käytettävissä olevien varojen rajoissa viimeistään 60 päivän kuluttua siitä päivästä, jona maksatushakemus on kirjattu komissiossa.
46 artikla
Maksun määräajan kulumisen keskeyttäminen
1. Varainhoitoasetuksessa tarkoitettu valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi keskeyttää välimaksupyynnön maksumääräajan kulumisen enintään kuudella kuukaudella, jos:
a)
kansallisen tai unionin tarkastuselimen toimittamien tietojen mukaan on olemassa selvää näyttöä, joka viittaa huomattaviin puutteisiin hallinto- ja valvontajärjestelmän toiminnassa;
b)
kyseisen valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on tehtävä lisätarkistuksia saatuaan tietoja, joiden perusteella hän epäilee, että maksupyyntöön sisältyviin menoihin liittyy sääntöjenvastaisuus, jolla on vakavia taloudellisia seurauksia;
c)
jokin varainhoitoasetuksen 59 artiklan 5 kohdassa vaadituista asiakirjoista on jätetty toimittamatta.
Jäsenvaltio voi hyväksyä maksun määräajan kulumisen keskeyttämisen vielä kolmella lisäkuukaudella.
2. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on rajattava keskeyttäminen koskemaan ainoastaan sitä osaa maksupyynnön menoista, johon 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut seikat vaikuttavat, paitsi jos ei ole mahdollista tunnistaa sitä osaa menoista, joihin vaikutus kohdistuu. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on ilmoitettava jäsenvaltiolle ja hallintoviranomaiselle viipymättä kirjallisesti keskeyttämisen syy ja pyydettävä niitä korjaamaan tilanne. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on päätettävä keskeyttäminen heti, kun tarvittavat toimenpiteet on toteutettu.
47 artikla
Maksujen keskeyttäminen
1. Komissio voi keskeyttää välimaksut kokonaan tai osittain, jos yksi tai useampi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a)
toimenpideohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmän tehokkaassa toiminnassa on vakava puute, joka on vaarantanut toimenpideohjelmalle osoitetun unionin rahoitusosuuden ja jonka osalta ei ole toteutettu korjaavia toimenpiteitä;
b)
menoilmoitukseen sisältyvät menot liittyvät vakavia taloudellisia seurauksia aiheuttavaan sääntöjenvastaisuuteen, jota ei ole korjattu;
c)
jäsenvaltio ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä korjatakseen 46 artiklan mukaisen keskeyttämisen aiheuttavan tilanteen;
d)
seurantajärjestelmän laadussa tai luotettavuudessa tai indikaattoreita koskevissa tiedoissa on vakava puute.
2. Komissio voi täytäntöönpanosäädöksillä päättää keskeyttää välimaksut kokonaisuudessaan tai osittain sen jälkeen, kun se on antanut jäsenvaltiolle mahdollisuuden esittää huomautuksensa.
3. Komissio lopettaa kaikkia välimaksuja tai niiden osaa koskevan keskeytyksen, kun jäsenvaltio on toteuttanut keskeytyksen lopettamiseksi tarvittavat toimenpiteet.
2 LUKU
Tilityksen laatiminen, tilien tarkastus ja hyväksyminen sekä toimenpideohjelmien sulkeminen
48 artikla
Tietojen toimittaminen
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle seuraavat varainhoitoasetuksen 59 artiklassa tarkoitetut asiakirjat mainitun artiklan 5 kohdassa säädetyssä määräajassa kultakin vuodelta alkaen vuodesta 2016 vuoden 2025 loppuun:
a)
tämän asetuksen 49 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tilitys edeltävältä tilivuodelta;
b)
tämän asetuksen 32 artiklan 4 kohdan e alakohdassa tarkoitettu johdon vahvistuslausuma ja vuotuinen yhteenveto edeltävältä tilivuodelta;
c)
tämän asetuksen 34 artiklan 5 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettu tarkastuslausunto ja -kertomus edeltävältä tilivuodelta.
49 artikla
Tilityksen laatiminen
1. Varainhoitoasetuksen 59 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettu tilitys toimitetaan komissiolle kunkin toimenpideohjelman osalta. Tilityksen on katettava tilivuosi ja sisällettävä seuraavat:
a)
todentamisviranomaisen kirjanpitojärjestelmään viety tukikelpoisten julkisten menojen kokonaismäärä, joka on sisällytetty komissiolle esitettyihin maksatushakemuksiin 41artiklan ja 45 artiklan 2 kohdan mukaisesti tilivuoden päätymistä seuraavan heinäkuun 31 päivään mennessä, toimien toteuttamisesta aiheutuneiden vastaavien tukikelpoisten julkisten menojen kokonaismäärä sekä tuensaajille 42 artiklan 2 kohdan mukaisesti suoritettujen vastaavien maksujen kokonaismäärä;
b)
tilivuoden aikana peruutetut ja takaisin perityt määrät, tilivuoden lopun tilanteen mukaisesti takaisin perittävät määrät sekä määrät, joita ei saada perityiksi takaisin;
c)
edellä olevan a alakohdan nojalla todettujen menojen ja saman tilivuoden osalta maksatushakemuksissa ilmoitettujen menojen välinen täsmäytys sekä selvitys mahdollisista eroista.
2. Jos jäsenvaltio jättää tilityksestään pois välimaksupyyntöön tilivuoden osalta aiemmin sisältyneitä menoja siksi, että näiden menojen laillisuuden ja asianmukaisuuden arviointi on meneillään, tällaiset menot tai niiden osat, jotka myöhemmin todetaan laillisiksi ja asianmukaisiksi, voidaan sisällyttää kokonaan tai osittain jotakin seuraavaa tilivuotta koskevaan välimaksupyyntöön.
3. Komissio hyväksyy tämän artiklan yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tässä artiklassa tarkoitettu tilityksen malli. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 63 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
50 artikla
Tilien tarkastus ja hyväksyminen
1. Viimeistään tilikauden loppumista seuraavan vuoden toukokuun 31 päivänä komissio tarkastaa varainhoitoasetuksen 59 artiklan 6 kohdan mukaisesti jäsenvaltion tämän asetuksen 48 artiklan mukaisesti toimittamat asiakirjat.
Jäsenvaltion on komission pyynnöstä toimitettava kaikki tarvittavat lisätiedot, jotta komissio voi todeta tilien täydellisyyden, oikeellisuuden ja totuudenmukaisuuden tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyssä määräajassa.
2. Komissio hyväksyy tilit, jos se voi todeta niiden täydellisyyden, oikeellisuuden ja totuudenmukaisuuden. Komissio päätyy tällaiseen toteamukseen, jos tarkastusviranomainen on antanut ilman huomautuksia olevan tarkastuslausunnon tilien täydellisyydestä, oikeellisuudesta ja totuudenmukaisuudesta, paitsi jos komissiolla on erityistä näyttöä tilejä koskevan tarkastuslausunnon epäluotettavuudesta.
3. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille 1 kohdassa säädetyssä määräajassa, voiko se hyväksyä tilit.
4. Jos komissio ei jäsenvaltiosta johtuvista syistä voi hyväksyä tilejä 1 kohdassa säädetyssä määräajassa, se ilmoittaa tästä ja tähän johtaneista syistä jäsenvaltioille 2 kohdan mukaisesti sekä ilmoittaa niille toimet, jotka on toteutettava, ja niiden toteuttamisaikataulun. Tämän ajanjakson päätyttyä komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle, voiko se hyväksyä tilit.
5. Tileihin kirjattujen menojen perustana olevien toimien laillisuutta ja asianmukaisuutta koskevia kysymyksiä ei oteta huomioon komission hyväksyessä tilejä. Tilien tarkastus- ja hyväksymismenettely ei keskeytä välimaksupyyntöjen käsittelyä eikä johda maksujen keskeyttämiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 46 ja 47 artiklan soveltamista.
6. Komissio laskee hyväksyttyjen tilien perusteella rahastosta tilivuoden osalta veloitettavan määrän ja vastaavat mukautukset jäsenvaltiolle suoritettaviin maksuihin. Komissio ottaa huomioon seuraavat:
i)
49 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut tilityksessä ilmoitetut määrät, joihin sovelletaan 20 artiklassa määriteltyä osarahoitusosuutta;
ii)
komission kyseisen tilivuoden aikana suorittamien maksujen kokonaismäärä, joka käsittää komission 21 artiklan ja 40 artiklan 1 kohdan mukaisesti suorittamien välimaksujen määrän.
7. Tämän artiklan 6 kohdassa mainitun laskennan jälkeen komissio suorittaa mahdolliset lisämaksut 30 päivän kuluessa tilien hyväksymisestä. Jos jäsenvaltiolta on perittävä takaisin jokin määrä, komissio antaa siitä perintämääräyksen, joka toteutetaan mahdollisuuksien mukaan kuittaamalla määrä jäsenvaltiolle samassa toimenpideohjelmassa myöhemmin suoritettavia maksuja vastaan. Tällainen takaisinperintä ei muodosta rahoitusoikaisua eikä vähennä rahastosta toimenpideohjelmalle suoritettavaa tukea. Takaisin peritty määrä on varainhoitoasetuksen 177 artiklan 3 kohdan mukaista käyttötarkoitukseensa sidottua tuloa.
8. Jos komissio ei voi 4 kohdassa esitetyn menettelyn soveltamisen jälkeen hyväksyä tilejä, se määrittää käytettävissä olevien tietojen perusteella ja 6 kohdan mukaisesti rahastosta tilivuoden osalta veloitettavan määrän ja ilmoittaa siitä jäsenvaltiolle. Jos jäsenvaltio ilmoittaa tätä koskevasta hyväksynnästään komissiolle kahden kuukauden kuluessa siitä, kun komissio on toimittanut sille kyseiset tiedot, sovelletaan 7 kohtaa. Jos jäsenvaltio ei anna hyväksyntäänsä, komissio antaa täytäntöönpanosäädöksillä päätöksen, jossa määrätään rahastosta tilivuoden osalta veloitettava määrä. Tällainen päätös ei muodosta rahoitusoikaisua eikä vähennä rahastosta toimenpideohjelmalle suoritettavaa tukea. Päätöksen perusteella komissio tekee mukautukset jäsenvaltioille suoritettaviin maksuihin 7 kohdan mukaisesti.
9. Komission tileille antama hyväksyntä tai 8 kohdan mukainen komission päätös ei rajoita 55 ja 56 artiklan mukaista oikaisujen soveltamista.
10. Jäsenvaltiot voivat korvata sääntöjenvastaiset määrät, jotka on havaittu tilityksen toimittamisen jälkeen, tekemällä vastaavat mukautukset sen tilivuoden tilitykseen, jona sääntöjenvastaisuus havaittiin, tämän kuitenkaan rajoittamatta 55 ja 56 artiklan soveltamista.
51 artikla
Asiakirjojen saatavuus
1. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että kaikki rahastosta tuettuja menoja koskevat todentavat asiakirjat toimista, joiden tukikelpoiset julkiset kokonaismenot ovat alle 1 000 000 euroa, ovat pyynnöstä komission ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen saatavilla kolmen vuoden ajan toimen menot sisältävien tilityksen toimittamista seuraavan joulukuun 31 päivästä lukien.
Muiden kuin ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen toimien osalta kaikkien todentavien asiakirjojen on oltava saatavilla kahden vuoden ajan päätökseen saadun toimen lopulliset menot sisältävän tilityksen toimittamista seuraavan joulukuun 31 päivästä lukien.
Hallintoviranomainen voi päättää soveltaa toisessa alakohdassa tarkoitettua sääntöä toimiin, joiden tukikelpoiset kokonaismenot ovat alle 1 000 000 euroa.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu määräaika lakkaa kulumasta vireillä olevan oikeudenkäynnin johdosta tai komission asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä.
2. Hallintoviranomaisen on ilmoitettava tuensaajille 1 kohdassa tarkoitetun määräajan alkamispäivä.
3. Asiakirjat on säilytettävä joko alkuperäisinä tai oikeaksi todistettuina jäljennöksinä tai sellaisilla yleisesti hyväksytyillä tietovälineillä, joissa on alkuperäiset asiakirjat sähköisessä muodossa tai vain sähköisessä muodossa olemassa olevat asiakirjat.
4. Asiakirjat on säilytettävä muodossa, josta henkilöt, joita tiedot koskevat, ovat tunnistettavissa ainoastaan niin kauan kuin on tarpeen siihen tarkoitukseen, jota varten tiedot on kerätty tai jota varten niitä myöhemmin käsitellään.
5. Kansallisten viranomaisten on määritettävä menettely, jolla yleisesti hyväksytyillä tietovälineillä säilytettyjen asiakirjojen todistetaan vastaavan alkuperäisiä asiakirjoja, ja menettelyllä on varmistettava, että säilytetyt versiot vastaavat kansallisen lainsäädännön vaatimuksia ja että niitä voidaan käyttää tarkastustarkoituksiin.
6. Jos asiakirjat ovat olemassa vain sähköisessä muodossa, käytettyjen tietojärjestelmien on täytettävä hyväksytyt turvallisuusvaatimukset, joilla varmistetaan, että säilytetyt asiakirjat vastaavat kansallisen lainsäädännön vaatimuksia ja että niitä voidaan käyttää tarkastustarkoituksiin.
52 artikla
Asiakirjojen esittäminen sulkemista varten ja loppumaksun maksaminen
1. Edellä 48 artiklassa tarkoitettujen asiakirjojen lisäksi jäsenvaltioiden on esitettävä viimeiseltä tilivuodelta eli 1 päivänä heinäkuuta 2023 alkavalta ja 30 päivänä kesäkuuta 2024 päättyvältä jaksolta toimenpideohjelmaa koskeva lopullinen täytäntöönpanokertomus.
2. Loppumaksu maksetaan viimeistään kolmen kuukauden kuluttua viimeisen tilivuoden tilien hyväksymistä koskevan päätöksen päivästä tai yhden kuukauden kuluttua lopullisen täytäntöönpanokertomuksen hyväksymispäivästä, sen mukaan kumpi päivämäärä on myöhempi.
3 LUKU
Rahoitusoikaisut ja takaisinperintä
53 artikla
Jäsenvaltioiden tekemät rahoitusoikaisut
1. Jäsenvaltioilla on ensisijainen vastuu sääntöjenvastaisuuksien tutkimisesta, tarvittavien rahoitusoikaisujen tekemisestä ja varojen takaisinperinnästä. Kun on kyse systeemisestä sääntöjenvastaisuudesta, jäsenvaltion on laajennettava tutkimuksiaan siten, että ne kattavat kaikki toimet, joihin on voinut aiheutua sääntöjenvastaisuuksia.
2. Jäsenvaltioiden on tehtävä tarpeelliset rahoitusoikaisut, jotka liittyvät toimissa tai toimenpideohjelmissa havaittuihin yksittäisiin tai systeemisiin sääntöjenvastaisuuksiin. Rahoitusoikaisu toteutetaan peruuttamalla toimen tai toimenpideohjelman julkinen rahoitusosuus kokonaan tai osittain. Jäsenvaltion on otettava huomioon sääntöjenvastaisuuksien luonne ja vakavuus sekä niistä rahastolle aiheutunut taloudellinen tappio, ja sen on tehtävä oikeasuhteinen oikaisu. Hallintoviranomaisen on sisällytettävä rahoitusoikaisut sen tilivuoden tilitykseen, jona peruuttamisesta päätetään.
3. Jäsenvaltio voi käyttää 2 kohdan mukaisesti peruutetun rahaston rahoitusosuuden uudelleen kyseisessä toimenpideohjelmassa, jollei 4 kohdasta muuta johdu.
4. Rahoitusosuutta, joka on peruutettu 2 kohdan mukaisesti, ei saa käyttää uudelleen mihinkään oikaisun kohteena olleeseen toimeen, ja jos rahoitusoikaisu tehdään systeemisen sääntöjenvastaisuuden vuoksi, osuutta ei saa käyttää mihinkään sellaiseen toimeen, jossa on esiintynyt systeeminen sääntöjenvastaisuus.
5. Rahoitusoikaisu ei vaikuta jäsenvaltioiden velvollisuuteen periä varoja takaisin tämän artiklan mukaisesti.
54 artikla
Komission tekemät rahoitusoikaisut
1. Komissio tekee täytäntöönpanosäädöksin rahoitusoikaisuja peruuttamalla toimenpideohjelmalle myönnetyn unionin rahoitusosuuden kokonaan tai osittain ja perimällä varat takaisin jäsenvaltiolta, jotta unionin rahoituksen ulkopuolelle suljetaan menot, jotka ovat sovellettavan lainsäädännön vastaisia.
2. Sovellettavan lainsäädännön rikkominen johtaa rahoitusoikaisuun vain komissiolle ilmoitettujen menojen osalta ja siinä tapauksessa, että jokin seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a)
rikkominen on vaikuttanut rahaston tukikohteeksi otetun toimen valintaan, jonka vastuussa oleva elin on tehnyt, tai tapauksissa, joissa ei rikkomuksen luonteen vuoksi ole mahdollista todeta tätä vaikutusta mutta on olemassa perusteltu riski, että rikkomisella on ollut tällainen vaikutus;
b)
rikkominen on vaikuttanut unionin talousarviosta korvattaviksi ilmoitettujen menojen määrään, tai tapauksissa, joissa ei rikkomuksen luonteen vuoksi ole mahdollista ilmaista määrällisesti sen rahoitusvaikutusta mutta on olemassa perusteltu riski, että rikkomisella on ollut tällainen vaikutus.
3. Päättäessään 1 kohdan mukaisesta rahoitusoikaisusta komissio noudattaa suhteellisuusperiaatetta ottamalla huomioon sovellettavan lainsäädännön rikkomisen luonteen ja vakavuuden sekä sen rahoitusvaikutukset unionin talousarvioon. Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle päätöksistä, jotka on tehty rahoitusoikaisujen tekemiseksi.
55 artikla
Komission tekemien rahoitusoikaisujen perusteet
1. Komissio tekee rahoitusoikaisut täytäntöönpanosäädöksillä peruuttamalla toimenpideohjelmalle myönnetyn unionin rahoitusosuuden 54 artiklan mukaisesti kokonaan tai osittain, jos se tarvittavan tutkinnan jälkeen päätyy siihen, että
a)
toimenpideohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmän tehokkaassa toiminnassa on vakava puute, joka on vaarantanut toimenpideohjelmalle jo maksetun unionin rahoitusosuuden;
b)
jäsenvaltio ei ole täyttänyt 53 artiklan mukaisia velvoitteitaan ennen tämän kohdan mukaisen oikaisumenettelyn vireillepanoa;
c)
maksatushakemukseen sisältyvät menot ovat sääntöjenvastaisia eikä jäsenvaltio ole oikaissut niitä ennen tämän kohdan mukaisen oikaisumenettelyn vireillepanoa.
Komissio tekee rahoitusoikaisunsa havaittujen yksittäisten sääntöjenvastaisuuksien perusteella ja ottaa huomioon sen, onko sääntöjenvastaisuus systeeminen. Jos rahastosta veloitettujen sääntöjenvastaisten menojen tarkka laskeminen ei ole mahdollista, komissio soveltaa kiinteämääräistä tai ekstrapoloitua rahoitusoikaisua.
2. Päättäessään 1 kohdan mukaisesta oikaisusta komissio noudattaa suhteellisuusperiaatetta ottamalla huomioon sääntöjenvastaisuuden luonteen ja vakavuuden samoin kuin kyseisessä toimenpideohjelmassa havaittujen hallinto- ja valvontajärjestelmien puutteiden laajuuden ja taloudelliset vaikutukset.
3. Jos komissio perustaa kantansa muiden kuin omien yksiköidensä tilintarkastajien raportteihin, se tekee omat johtopäätöksensä taloudellisista seurauksista tarkasteltuaan kyseisen jäsenvaltion 53 artiklan 2 kohdan mukaisesti toteuttamia toimenpiteitä, 30 artiklan 2 kohdan mukaisesti lähetettyjä ilmoituksia ja jäsenvaltioiden mahdollisesti antamia vastineita.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 62 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaan toiminnan vakavien puutteiden määrittämisen perusteita, vakavien puutteiden pääasialliset tyypit mukaan lukien, sovellettavan rahoitusoikaisun suuruuden määrittämisperusteita sekä kiinteämääräisten tai ekstrapoloitujen rahoitusoikaisujen soveltamisperusteita.
56 artikla
Komission tekemiin rahoitusoikaisuihin sovellettava menettely
1. Ennen rahoitusoikaisua koskevan päätöksen antamista komissio panee menettelyn vireille ilmoittamalla jäsenvaltiolle tarkastelunsa alustavat päätelmät ja pyytämällä jäsenvaltiota toimittamaan huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa.
2. Jos komissio ehdottaa ekstrapolaatioon perustuvaa tai kiinteämääräistä rahoitusoikaisua, jäsenvaltiolle annetaan mahdollisuus osoittaa kyseiseen asiakirja-aineistoon perustuvalla tutkimuksella, että sääntöjenvastaisuus ei tosiasiassa ole niin laaja kuin komissio on arvioinut. Sovittuaan asiasta komission kanssa jäsenvaltio voi rajoittaa tämän tutkimuksen laajuuden sopivaan aineiston osaan tai otokseen. Tähän aineistojen tutkimiseen varattu aika saa asianmukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta olla enintään toiset kaksi kuukautta 1 kohdassa tarkoitetun kahden kuukauden määräajan jälkeen.
3. Komissio ottaa huomioon kaikki jäsenvaltion 1 ja 2 kohdassa mainittujen määräaikojen kuluessa toimittamat todisteet.
4. Jos jäsenvaltio ei hyväksy komission alustavia päätelmiä, komissio kutsuu jäsenvaltion järjestämäänsä kuulemiseen, jotta varmistetaan, että kaikki asiaankuuluvat tiedot ja huomautukset ovat käytettävissä rahoitusoikaisun soveltamista koskevien komission päätelmien perustana.
5. Jos asiassa päästään sopimukseen, jäsenvaltio voi käyttää varat uudelleen 53 artiklan 3 kohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 7 kohdan soveltamista.
6. Rahoitusoikaisujen soveltamista varten komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksillä päätöksen kuuden kuukauden kuluessa kuulemisesta tai lisätietojen vastaanottamisesta, jos jäsenvaltion kanssa on kuulemisen perusteella sovittu lisätietojen toimittamisesta. Komissio ottaa huomioon kaikki menettelyn kuluessa toimitetut tiedot ja huomautukset. Jos kuulemista ei pidetä, kuuden kuukauden määräaika alkaa kahden kuukauden kuluttua päivästä, jona komissio lähetti kutsun kuulemiseen.
7. Jos komissio 36 artiklan mukaisia tehtäviä suorittaessaan tai Euroopan tilintarkastustuomioistuin havaitsee sääntöjenvastaisuuksia, jotka ovat osoitus vakavasta puutteesta hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaassa toiminnassa, niihin perustuvalla rahoitusoikaisulla pienennetään rahastosta toimenpideohjelmalle osoitettua tukea.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta, kun kyseessä on vakava puute hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaassa toiminnassa, joka on ennen päivää, jona komissio tai Euroopan tilintarkastustuomioistuin on havainnut sen,
a)
tuotu esille komissiolle varainhoitoasetuksen 59 artiklan 5 kohdan mukaisesti toimitetussa johdon vahvistuslausumassa, vuotuisessa tarkastuskertomuksessa tai tarkastuslausunnossa taikka tarkastusviranomaisen komissiolle toimittamissa muissa tarkastuskertomuksissa ja toteutetuissa asianmukaisissa toimenpiteissä; tai
b)
johtanut jäsenvaltion toteuttamiin tarkoituksenmukaisiin korjaaviin toimiin.
Hallinto- ja valvontajärjestelmän tehokkaan toiminnan vakavien puutteiden arvioinnin on perustuttava asiaankuuluvien johdon vahvistuslausumien, vuotuisten tarkastuskertomusten ja tarkastuslausuntojen toimittamisen ajankohtana sovellettavaan lainsäädäntöön.
Päättäessään rahoitusoikaisusta komissio
a)
noudattaa suhteellisuusperiaatetta ottamalla huomioon hallinto- ja valvontajärjestelmän tehokkaan toiminnan vakavan puutteen luonteen ja vakavuuden sekä sen rahoitusvaikutukset unionin talousarvioon;
b)
jättää kiinteämääräisen tai ekstrapoloidun oikaisun soveltamiseksi ottamatta huomioon jäsenvaltion aiemmin havaitsemat sääntöjenvastaiset menot, joiden osalta tilitystä on mukautettu 50 artiklan 10 kohdan mukaisesti, ja menot, joiden laillisuuden ja asianmukaisuuden arviointi on meneillään 49 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
c)
ottaa huomioon jäsenvaltion menoihin soveltamat kiinteämääräiset tai ekstrapoloidut oikaisut sellaisten muiden vakavien puutteiden osalta, jotka jäsenvaltio on havainnut määrittäessään unionin talousarviolle koituvaa jäännösriskiä.
57 artikla
Takaisinmaksut
1. Kaikki unionin talousarvioon takaisin maksettavat määrät on suoritettava varainhoitoasetuksen 73 artiklan mukaisesti laaditussa perintämääräyksessä vahvistettuun määräaikaan mennessä. Määräpäivä on määräyksen antamista seuraavan toisen kuukauden viimeinen päivä.
2. Takaisinmaksun viivästyminen johtaa viivästyskorkoon, joka lasketaan määräpäivästä tosiasialliseen maksupäivään. Viivästyskorko on puolitoista prosenttiyksikköä korkeampi kuin korko, jota Euroopan keskuspankki soveltaa tärkeimpiin jälleenrahoitustoimiinsa sen kuukauden ensimmäisenä työpäivänä, johon määräpäivä osuu.
58 artikla
Toimenpideohjelmien oikeasuhteinen valvonta
1. Kun toimen tukikelpoisten menojen kokonaismäärä on enintään 150 000 euroa, tarkastusviranomainen tai komissio tarkastaa toimen ainoastaan kerran ennen päätökseen saatetun toimen lopulliset kustannukset sisältävän tilivuoden tilityksen toimittamista. Muut toimet tarkastaa joko tarkastusviranomainen tai komissio ainoastaan kerran tilivuotta kohden ennen päätökseen saatetun toimen lopulliset kustannukset sisältävän tilivuoden tilityksen toimittamista. Tarkastusviranomainen tai komissio ei tarkasta toimia tiettynä vuonna, jos Euroopan tilintarkastustuomioistuin on jo suorittanut tarkastuksen kyseisenä vuonna, edellyttäen että tarkastusviranomainen tai komissio voi käyttää Euroopan tilintarkastustuomioistuimen näitä toimia koskevan tarkastustyön tuloksia omien tehtäviensä suorittamiseen.
2. Toimenpideohjelmasta I tuetun toimen tarkastus voi kattaa kaikki sen täytäntöönpanon vaiheet ja kaikki jakeluketjun tasot, lukuun ottamatta loppukäyttäjien tarkastusta, jollei riskinarvioinnissa ole todettu erityistä sääntöjenvastaisuuksien tai petosten riskiä.
3. Kun toimenpideohjelmaa koskeva viimeisin tarkastuslausunto osoittaa, ettei merkittäviä puutteita ole, komissio voi sopia tarkastusviranomaisen kanssa seuraavassa 37 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa kokouksessa, että tarvittavan tarkastustyön määrää voidaan vähentää siten, että määrä on suhteessa todettuun riskiin. Tällaisissa tapauksissa komissio ei tee omia tarkastuksia paikan päällä, jollei ole näyttöä komissiolle tilivuonna, jonka osalta komissio on hyväksynyt tilit, ilmoitettuihin menoihin vaikuttavista hallinto- ja valvontajärjestelmän puutteista.
4. Kun komissio toteaa voivansa luottaa tarkastusviranomaisen toimenpideohjelmaa koskevaan lausuntoon, se voi sopia tarkastusviranomaisen kanssa rajaavansa omat paikan päällä tehtävät tarkastuksensa tarkastusviranomaisen työn tarkastamiseen, jollei tarkastusviranomaisen työtä koskevista puutteista ole näyttöä tilivuodelta, jonka osalta komissio on hyväksynyt tilit.
5. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, tarkastusviranomainen ja komissio voivat tarkastaa toimia, jos riskinarvioinnissa tai Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa on todettu erityinen sääntöjenvastaisuuksien tai petosten riski, jos on näyttöä kyseisen toimenpideohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmän tehokkaan toiminnan vakavista puutteista, ja 51 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla kaudella. Komissio voi tarkastaa tarkastusviranomaisen jäljitysketjun tai osallistua tarkastusviranomaisen paikan päällä tekemiin tarkastuksiin arvioidakseen tarkastusviranomaisen työtä, ja se voi tarkastaa toimia silloin, kun se on kansainvälisesti hyväksyttyjen tilintarkastusstandardien mukaisesti tarpeen, jotta varmistetaan, että tarkastusviranomainen toimii tehokkaasti.
4 LUKU
Vapauttaminen
59 artikla
Vapauttaminen
1. Komissio vapauttaa toimenpideohjelman käsittämästä määrästä ne osat, joita ei ole käytetty ennakkomaksun ja välimaksujen maksamiseen viimeistään toimenpideohjelman talousarviositoumusvuotta seuraavan kolmannen varainhoitovuoden joulukuun 31 päivänä tai joiden osalta ei ole esitetty 41 artiklan mukaisesti laadittua maksatushakemusta 45 artiklan mukaisesti, mukaan lukien maksatushakemukset, johon kohdistuu kokonaisuudessaan tai osittain maksun määräajan kulumisen keskeyttäminen tai maksujen keskeyttäminen.
2. Talousarviositoumusten 31 päivänä joulukuuta 2023 avoinna oleva osa vapautetaan, jos mikä tahansa 52 artiklan 1 kohdassa vaadituista asiakirjoista on jätetty toimittamatta komissiolle 52 artiklan 1 kohdassa asetettuun määräaikaan mennessä.
60 artikla
Vapauttamista koskevat poikkeukset
1. Vapauttamisen kohteena olevasta määrästä on vähennettävä määrät, jotka vastaavat sitä talousarviositoumusta, jonka osalta:
a)
toimet keskeytetään sellaisen oikeudellisen menettelyn tai hallinnollisen muutoksenhaun vuoksi, jolla on lykkäävä vaikutus; tai
b)
ei ole ollut mahdollista esittää maksupyyntöä koko toimenpideohjelman tai sen osan täytäntöönpanoa vakavasti vaikeuttaneen ylivoimaisen esteen vuoksi.
Ylivoimaiseen esteeseen ensimmäisen alakohdan b alakohdan nojalla vetoavien kansallisten viranomaisten on osoitettava ylivoimaisesta esteestä koituvat välittömät seuraukset koko toimenpideohjelman tai sen osan täytäntöönpanolle.
Ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan soveltamiseksi vähennystä voidaan pyytää kerran, jos keskeytys tai ylivoimainen este on kestänyt enintään yhden vuoden, tai niin monta kertaa kuin ylivoimaisen esteen kesto tai niiden vuosien määrä edellyttää, jotka ovat kuluneet toimen täytäntöönpanon keskeyttäneen oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen ja lopullisen oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen välillä.
2. Jäsenvaltion on lähetettävä komissiolle tiedot 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuista poikkeuksista viimeistään 31 päivänä tammikuuta sen määrän osalta, joka on ilmoitettava edellisen vuoden loppuun mennessä.
61 artikla
Menettely
1. Komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle ja hallintoviranomaiselle hyvissä ajoin aina, kun on olemassa vaara, että 59 artiklan mukaista talousarviositoumuksen vapauttamista koskevaa sääntöä sovelletaan.
2. Komissio ilmoittaa 31 päivästä tammikuuta saamiensa tietojen pohjalta jäsenvaltiolle ja hallintoviranomaiselle määrän, jota talousarviositoumuksen vapauttaminen näiden tietojen perusteella koskee.
3. Jäsenvaltiolla on kaksi kuukautta aikaa hyväksyä vapautettava määrä tai esittää huomautuksensa.
4. Jäsenvaltion on viimeistään 30 päivänä kesäkuuta esitettävä komissiolle tarkistettu rahoitussuunnitelma, jossa otetaan huomioon toimenpideohjelman pienennetty tuen määrä kyseisenä varainhoitovuonna. Jos suunnitelmaa ei esitetä, komissio tarkistaa rahoitussuunnitelman pienentämällä rahaston rahoitusosuutta kyseisen varainhoitovuoden osalta.
5. Komissio muuttaa toimenpideohjelman hyväksymisestä annettua päätöstä täytäntöönpanosäädöksellä viimeistään 30 päivänä syyskuuta.
VII OSASTO
TOIMIVALLAN SIIRTO SEKÄ TÄYTÄNTÖÖNPANO- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
62 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle tämän asetuksen voimaantulopäivästä määräämättömäksi ajaksi 13 artiklan 6 kohdassa, 30 artiklan 2 kohdan viidennessä alakohdassa, 32 artiklan 8 kohdan ensimmäisessä alakohdassa, 32 artiklan 9 kohdassa, 34 artiklan 7 kohdassa, 34 artiklan 8 kohdassa ja 55 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.
3. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
4. Delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole määräajan päättyessä vastustanut delegoitua säädöstä, se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ja se tulee voimaan siinä mainittuna päivänä.
Delegoitu säädös voidaan julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se voi tulla voimaan ennen mainitun määräajan päättymistä, jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne aio vastustaa säädöstä.
Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto vastustaa delegoitua säädöstä, se ei tule voimaan. Säädöstä vastustava toimielin esittää perusteet, joiden vuoksi se vastustaa delegoitua säädöstä.
63 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 4 artiklaa.
3. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
Jos komitea ei anna lausuntoa, komissio ei hyväksy tämän asetuksen 32 artiklan 8 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuun täytäntöönpanovaltaan perustuvaa ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi ja tuolloin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa.
64 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2014.