KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 6. november 2013
om Tysklands foranstaltninger til fordel for HoKaWe Eberswalde GmbH SA.34721 (2012/C) (ex 2012/NN)
(meddelt under nummer C(2013) 7058)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2014/206/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser (1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Den 30. april 2012 modtog Kommissionen en klage fra en træforarbejdende virksomhed, som driver et kraftværk i delstaten Brandenburg, vedrørende en 15-årig rammeaftale, som var blevet indgået mellem delstaten Brandenburg og HoKaWe Eberswalde GmbH (herefter »HoKaWe«), og som ifølge klageren udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
(2)
Den 11. maj 2012 tilsendte Kommissionen Tyskland et ikke-fortroligt resumé af klagen og anmodede om yderligere oplysninger. Ved brev af 6. juni 2012 tog Tyskland stilling til klagen og fremsendte de ønskede oplysninger.
(3)
Den 27. august 2012 videresendte Kommissionen en ikke-fortrolig udgave af dette svar til klageren og spurgte, om klageren ville gå videre i sagen. Klageren meddelte den 4. september 2012, at han ikke vil trække klagen tilbage.
(4)
Ved brev af 19. december 2013 underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 108, stk. 2, i TEUF vedrørende den pågældende støtte.
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede en procedure blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til foranstaltningen.
(6)
Ved brev af 28. februar 2013 tog Tyskland stilling til beslutningen. Derudover modtog Kommissionen den 30. april 2013 bemærkninger fra to interesserede parter og den 3. maj 2013 en reaktion fra klageren.
(7)
De ikke-fortrolige udgaver af disse bemærkninger blev videresendt til Tyskland den 17. maj 2013. Tyskland fremsatte bemærkninger hertil den 11. juni 2013 og supplerede disse bemærkninger ved brev af 13. juni 2013.
(8)
Ved brev af 2. august 2013, 17. september 2013 og 23. september 2013 udbad Kommissionen sig nærmere oplysninger, som Tyskland besvarede ved brev af 15. august 2013, 20. september 2013 og 1. oktober 2013.
2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN
2.1. Støttemodtageren
(9)
HoKaWe er et anpartsselskab, som driver et træfyret biomassekraftværk i Eberswalde i delstaten Brandenburg. Kraftværket blev bygget i 2005 og kom i drift i 2006. I juni 2011 indledte byretten i Frankfurt/Oder en insolvensbehandling af HoKaWe. Virksomheden har imidlertid endnu ikke indstillet sin erhvervsmæssige virksomhed.
(10)
Landkreis Barnim var interesseret i at erhverve HoKaWes aktiver med henblik på at fortsætte driften. I maj 2012 blev kontrakten vedrørende salget af HoKaWes aktiver vedtaget på skiftesamlingen, og salget blev optaget i en notarialakt. Da delstaten Brandenburg ikke har accepteret overdragelsen af rammeaftalen om levering af træ fra Brandenburgs statsskov (rammeaftalen er genstand for den foreliggende afgørelse) til den nye ejer, har Landkreis Barnim opsagt købskontrakten.
2.2. Beskrivelse af foranstaltningen
(11)
I juni 2005 indgik delstaten Brandenburg og HoKaWe en rammeaftale om levering af træ fra Brandenburgs statsskov. Aftalen fastsætter mængderne, betingelserne og vilkårene for levering af træ (3) til HoKaWe i en periode på 15 år (fra den 1. juni 2006 til den 1. juni 2021). Der blev givet tilsagn om 150 000 rummeter (rm) om året fra nærområdet (leveringsradius på maks. 70 km) omkring kraftværket i Eberswalde.
(12)
I aftalen blev der fastsat en udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm for 2004. Desuden fastsatte aftalens ordlyd årlige prisjusteringer, som skulle aftales mellem parterne på baggrund af udviklingen i Forbundsrepublikkens statistiske kontors industritræprisindeks (4). Ændringer i træprisen i forhold til basisprisen skulle bæres med 50 % af køber og 50 % af sælger (herefter »prisjusteringsklausulen«).
(13)
Med henblik på beregning af den pågældende prisjustering indeholdt aftalen imidlertid også følgende formel (herefter »prisjusteringsformele« eller »formelen«):
(14)
Følgelig skal der sondres mellem prisjusteringsklausulen efter aftalens ordlyd og prisjusteringsformelen.
(15)
Ifølge Tyskland afspejler prisjusteringsklausulen parternes hensigter. Dette baseres på et internt notat fra Brandenburgs ministerium for landbrug, miljøbeskyttelse og fysisk planlægning af 1. oktober 2003 vedrørende et møde mellem repræsentanter for delstaten Brandenburg og repræsentanter for HoKaWe, hvoraf det klart fremgår, at den af parterne under forhandlingerne tilstræbte prisjustering er i overensstemmelse med prisjusteringsklausulen. Dette underbygges yderligere af et notat fra Brandenburgs ministerium for økonomi og europæiske anliggender af 5. januar 2011, hvori det anbefales at henholdsvis tilpasse og fortolke rammeaftalen således, at dens ordlyd følges, for på denne måde at afspejle parternes egentlige hensigter.
(16)
Formelen var på sin side fejlagtig, hvilket bekræftes i en udtalelse fra Tyskland og i to udtalelser udarbejdet på delstaten Brandenburgs foranledning (5) i 2010, og førte ikke til et resultat, som ville have været i overensstemmelse med de hensigter, parterne definerede i prisjusteringsklausulen.
(17)
Efter aftalens ikrafttræden blev prisen justeret på grundlag af formelen. I modsætning til de i aftalens ordlyd udtrykte hensigter svarede de efter formelen beregnede prisjusteringer ikke til den faktiske udvikling i industritræprisindekset, men lå derimod væsentligt under gennemsnitsprisen for træ fra statsskoven i Brandenburg. Derudover førte formelen ikke til den af parterne tilstræbte ligelige fordeling af risikoen for prisudsving mellem delstaten og HoKaWe.
(18)
Årsagen hertil er, som det er nævnt i betragtning 16, det fejlagtige ved formelen, idet den ikke gengav de i prisjusteringsklausulen fastlagte hensigter hos parterne matematisk korrekt (6).
(19)
Desuden fremgår det af Tysklands brev af 28. februar 2013, at parterne med hensyn til parametrene for beregningen af prisjusteringen i henhold til formelen har anlagt en vurdering flere gange i aftaleperioden (7). Tyskland meddelte Kommissionen, at årsagerne hertil ikke længere fremgår af dokumenterne.
(20)
I de to udtalelser, der blev udarbejdet på foranledning af delstaten Brandenburg i 2010 (jf. betragtning 16), blev der henvist til aftalens mulige statsstøtteretlige relevans, og det blev anbefalet at tilpasse aftalen gennem en ændring af formelen. Efter forhandlinger mellem HoKaWe og delstaten Brandenburg underskrev parterne derfor den 26. august 2011 en revideret udgave af aftalen, som trådte i kraft den 1. juli 2011. Den reviderede udgave løste de i betragtning 12 til 19 beskrevne problemer, idet det blev fastlagt, at priserne fra den 1. juli 2011 skulle justeres i henhold til prisjusteringsklausulen og dermed i overensstemmelse med parternes oprindelige hensigter. Fra denne dato var formelen altså ikke længere en bestanddel af aftalen og kunne således ikke længere finde anvendelse.
(21)
Desuden besluttede delstaten Brandenburg ikke at videreføre aftalen med fremtidige investorer, som måtte overtage HoKaWes formue.
2.3. Begrundelse for indledning af proceduren
(22)
Den 19. december 2012 besluttede Kommissionen at indlede en formel undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, i TEUF (herefter »indledningsbeslutningen«).
(23)
Heri fandt Kommissionen foreløbig, at gennemførelsen af den mellem delstaten Brandenburg og HoKaWe indgåede rammeaftale omfatter et støttelement.
(24)
Kommissionen satte spørgsmålstegn ved, om en privat sælger på markedet på forhånd ville have accepteret en afregningspris som den, der blev resultatet af anvendelsen af den beskrevne prisjusteringsformel.
(25)
Selv om man antager, at aftaleparterne ikke var klar over den fejlagtige formel, tvivler Kommissionen stadig meget på, at de tyske myndigheder handlede i overensstemmelse med markedet i forbindelse med en senere gennemførelse af aftalen. Årsagen hertil var udviklingen i prisen på træ solgt i henhold til aftalen, for den efter formelen beregnede pris lå væsentligt lavere end gennemsnitsprisen på træ i delstaten Brandenburg. En fornuftig privat sælger i samme situation ville straks have brugt alle muligheder for at ændre prisjusteringsmetoden. Men de tyske myndigheder fortsatte med at anvende formelen indtil 2011.
(26)
Kommissionen nåede under hensyntagen til disse betragtninger til den konklusion, at det på nuværende tidspunkt ikke kan udelukkes, at HoKaWe har fået en fordel af aftalen, og at den derfor har udgjort statsstøtte i perioden fra aftalens ikrafttrædelsesdato (den 1.6.2006), til kontrakten blev ændret (den 30.6.2011). Eftersom der hverken er noget åbenbart retsgrundlag for statsstøttens forenelighed, eller Tyskland har gjort et sådant gældende, tvivler Kommissionen på, at foranstaltningen kan anses for forenelig med det indre marked.
3. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(27)
I løbet af den formelle undersøgelsesprocedure modtog Kommissionen en bemærkning fra klageren samt to bemærkninger fra andre interesserede parter.
(28)
Klageren fremsendte interne notater fra Brandenburgs ministerium for landbrug, miljøbeskyttelse og fysisk planlægning fra december 2003 og marts 2004. Ifølge klageren viser disse notater, at der allerede inden indgåelsen af aftalen var betænkeligheder ved flere aspekter heri: I notatet fra december 2003 blev det således på daværende tidspunkt med hensyn til konsekvenserne af aftalen fastslået, at aftalen allerede for 2004 kunne føre til en pris, som lå væsentligt under det daværende prisniveau for industritræ. Ligeledes blev der i det interne notat fra marts 2004 henvist til, at prisjusteringsmetoden ville medføre urimelige prisindrømmelser fra delstaten Brandenburgs side. Det blev derfor udtrykkeligt anbefalet at nytænke aftalen eller genforhandle enkelte punkter heri.
(29)
Klageren anførte, at ingen privat sælger i en tilsvarende situation ville have indgået en sådan aftale, og at en privat sælger omgående ville have truffet foranstaltninger, da det stod klart, at priserne lå under markedspriserne, og ikke ville have ventet i fem år. Desuden hævdede klageren, for så vidt angår prisjusteringen, at de aftalte priser ikke havde afspejlet den faktiske udvikling på træmarkedet, men snarere havde indbragt HoKaWe en uberettiget fordel. Størrelsen af den i perioden fra 2006 til 2011 ydede støtte skønnes af klageren til 7,3 mio. EUR (til grund for dette skøn lægges den mellem klageren og andre leverandører aftalte gennemsnitspris på træ).
(30)
Derudover har Kommissionen modtaget bemærkninger fra to træforarbejdende virksomheder i delstaten Brandenburg. Ifølge disse virksomheder havnede en væsentlig del af det træ, som kom fra statsskoven i Brandenburg, på grund af den langsigtede aftale i første omgang slet ikke på det regionale træmarked, hvilket har forårsaget uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger og truet små træforarbejdende virksomheder på deres eksistens.
4. BEMÆRKNINGER FRA TYSKLAND
(31)
Tyskland fastholdt sin opfattelse af, at rammeaftalen var markedskonform og følgelig ikke indeholdt elementer af statsstøtte.
(32)
Ifølge oplysninger fra Tyskland fandtes der på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen ikke noget marked for energitræ. Derfor havde parterne aftalt, at den pris, som HoKaWe skulle betale, skulle fastsættes på grundlag af prisen på industritræ, og at prisjusteringerne skulle foretages på baggrund af udviklingen i industritræprisindekset. Tyskland anførte desuden, at aftalens ordlyd afspejlede den tilsigtede prisjusteringsmåde, men indrømmede dog samtidig, at de med formelen opnåede resultater ikke var i overensstemmelse med den tilstræbte fordeling af risikoen for prisudsving mellem aftaleparterne.
(33)
Derfor hævdede Tyskland, at udgangsbasisprisen og prisjusteringsklausulen, som var fastlagt i aftaleteksten, dvs. prisjusteringer på grundlag af industritræprisindekset i Tyskland og en ligelig fordeling af risikoen for prisudsving mellem parterne, kan betragtes som markedskonform på tidspunktet for aftalens underskrivelse.
(34)
Ifølge Tyskland gik det først op for skovforvaltningen i Brandenburg i forbindelse med dens reorganisering i januar 2009, at anvendelsen af formelen havde medført, at HoKaWe betalte lavere priser end andre virksomheder. Derpå havde de kompetente myndigheder i Brandenburg i 2010 bestilt en udtalelse hos den eksterne juridiske rådgivningsvirksomhed RAUE LLP vedrørende aftalen og desuden foretaget en intern juridisk vurdering af aftalen. Begge udtalelser havde vist aftalens mulige statsstøtteretlige relevans. Endvidere konkluderer Brandenburgs ministerium for økonomi og europæiske anliggender i et notat af 5. januar 2011, at prisjusteringsklausulen er markedskonform, men at en prisjustering efter formelen derimod udgør statsstøtte. Derfor skal aftalen revideres således, at der med ændringen af formelen tilvejebringes en situation, hvor parternes egentlige vilje afspejles. Delstaten Brandenburg fulgte denne anbefaling i august 2011.
(35)
Tyskland har fremført, at delstaten Brandenburg har handlet i overensstemmelse med markedsvilkårene, idet aftalen er blevet tilpasset i 2011. En tidligere intervention havde ikke været mulig, da eksisterende kontrakter skulle overholdes, og fordi aftalen kun kunne have været ændret af parterne i fællesskab.
(36)
Desuden gør Tyskland gældende, at aftalen hverken udgør statsstøtte, fordrejer konkurrencevilkårene eller påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
5. VURDERING AF STØTTEFORANSTALTNINGEN
5.1. Spørgsmålet om statsstøtte
(37)
I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(38)
I forbindelse med kontrollen af, hvorvidt en forretningstransaktion mellem et statsligt organ og en økonomisk enhed udgør statsstøtte, skal der i henhold til Kommissionens faste praksis og som bekræftet af Domstolen ske inddragelse af princippet om en markedsøkonomisk investor. Ifølge dette princip skal staten, hvis den er aktiv på markedet som erhvervsdrivende, agere som en privat markedsdeltager, da der ellers ville kunne være tale om statsstøtte. Det er således udslagsgivende for, hvorvidt der foreligger statsstøtte, om en privat markedsdeltager havde handlet på samme måde i en lignende situation, dvs. om denne ville have solgt aktiver, varer eller tjenesteydelser til den samme pris (princippet om en markedsøkonomisk investor). I henhold hertil kan ikke-økonomiske betragtninger ikke retfærdiggøre godkendelsen af en lavere pris. Dette princip er gentagne gange blevet anvendt af Kommissionen og til stadighed bekræftet af Domstolen. (8)
(39)
Derfor skal Kommissionen i den foreliggende sag vurdere, om en privat sælger ville have været parat til at indgå en aftale med en sammenlignelig løbetid, en sammenlignelig udgangsbasispris og en sammenlignelig prisjusteringsmekanisme.
(40)
Som nævnt i betragtning 11 og 12 fastsatte rammeaftalen med en løbetid på 15 år, at priserne skulle justeres årligt i overensstemmelse med udviklingen i industritræprisindekset, og at de tilsvarende justeringer til den fastsatte udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm skulle bæres ligeligt af staten og HoKaWe. Derudover indeholdt aftalen en formel til beregning af denne prisjustering.
Aftalens lange løbetid
(41)
Klageren har anført, at aftalens 15-årige løbetid ikke er i overensstemmelse med markedsvilkårene.
(42)
Kommissionen er imidlertid ikke i besiddelse af oplysninger, som berettiger til at hævde, at denne løbetid ikke skulle have været markedskonform. En 15-årig løbetid synes ganske vist lang, men en sælger kan sagtens binde sig til en enkelt kunde, hvis han på denne måde - som det er tilfældet i den pågældende aftale - kan være sikker på at kunne afsætte faste mængder af træ, som desuden i det mindste delvis ikke opfyldte de kvalitative krav til industritræ.
(43)
Derfor og i lyset af den planlagte fordeling af risikoen for prisudsving kan det ikke udelukkes, at en privat sælger ville have indgået en aftale med sammenlignelig løbetid.
Aftalt udgangsbasispris
(44)
På samme måde har Kommissionen ikke fundet andre tegn på, at udgangsbasisprisen på 15,50 EUR/rm ikke skulle have været i overensstemmelse med markedet.
(45)
Ifølge Tysklands oplysninger var der på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen ingen etableret markedspris på energitræ. Derfor anvendte aftaleparterne prisen på industritræ som grundlag for rammeaftalen. På baggrund af en af klageren fremlagt oversigt over markedspriser på industritræ kan priser mellem 15,50 EUR/rm og 17,50 EUR/rm for 2004 og priser mellem 15,00 EUR/rm og 17,00 EUR/rm for 2005 anses for at være i overensstemmelse med markedet. Også set i lyset af den kendsgerning, at det drejede sig om en langsigtet aftale, forblev den aftalte udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm inden for rammerne af markedskonforme priser på industritræ.
(46)
Et notat fra Brandenburgs ministerium for landbrug, miljøbeskyttelse og fysisk planlægning af 1. oktober 2003 viser desuden, at repræsentanterne for delstaten Brandenburg foreslog en udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm, hvorimod HoKaWe tilstræbte en pris på 15,00 EUR/rm. Parterne blev i sidste ende enige om den højeste pris, dvs. 15,50 EUR/rm.
(47)
Udgangsbasisprisen på 15,50 EUR/rm kan derfor betragtes som markedskonform. Da der ikke fandtes nogen markedspris, som kunne have været anvendt som sammenligningsgrundlag, og fordi de kvalitative krav til energitræ i det mindste ikke er højere end kravene til industritræ, blev det af delstaten Brandenburg fundet rimeligt at indgå en aftale, som med hensyn til prisen ville være baseret på prisen på industritræ (basisprisen). Den aftalte pris var resultatet af forhandlinger mellem parterne og lå under markedsprisintervallet for industritræ i delstaten Brandenburg. Den blev aftalt med kendskab til kvaliteten af det træ, der var til rådighed fra statsskoven i Brandenburg (9), og svarer derfor til den pris, som en privat sælger ville have anset for at være acceptabel for den trækvalitet, der skulle leveres.
Prisjustering
(48)
Som det er anført i betragtning 14, skal der i forbindelse med prisjusteringen sondres mellem prisjusteringsklausulen og de på grundlag af formelen faktisk foretagne prisjusteringer.
(49)
Kommissionen er ikke i besiddelse af oplysninger, som berettiger til at hævde, at prisjusteringsklausulen ikke skulle have været markedskonform. Som det er anført i betragtning 45 vedrørende udgangsbasisprisen, fandtes der ikke noget indeks over udviklingen i prisen på energitræ. Derfor var det rimeligt ikke kun at anvende prisen på industritræ som grundlag for udgangsbasisprisen, men også at aftale prisjusteringer, som forløber parallelt med prisindekset for industritræ.
(50)
Desuden var det fastsat i aftalens ordlyd, at risikoen for prisudsving skulle fordeles ligeligt mellem parterne. Da prisudviklingen på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen ikke klart kunne forudses, resulterede denne mekanisme i, at begge parter ville fordele både risiko og en (potentiel) fortjeneste, hvilket også har kunnet være en fordel for delstaten Brandenburg. I betragtning af denne uvished kunne en privat sælger også have godkendt en sådan klausul. Denne klausul kan derfor anses for at være markedskonform.
(51)
Heraf følger, at prisjusteringsklausulen, som forudsatte en prisudvikling, der forløb parallelt med prisindekset for industritræ, og en ligelig fordeling af risikoen for prisudsving mellem parterne, var markedskonform, og at en fornuftig privat sælger havde indgået en sådan aftale.
(52)
Som allerede nævnt blev de faktiske prisjusteringer imidlertid foretaget på grundlag af formelen. Af nedenstående tabeloversigt fremgår, at de priser, der følger af anvendelsen af formelen, var væsentligt lavere end de priser, som ville have været gældende ved anvendelse af prisjusteringsklausulen:
(EUR pr. rm)
Faktisk betalt pris (på grundlag af anvendelsen af formelen)
Pris ved anvendelse af prisjusteringsklausulen (10)
Gennemsnitspris for træ af enhver art i delstaten Brandenburg
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
Ikke oplyst
(53)
Tabellen viser også, at de på grundlag af formelen beregnede priser ikke kun var væsentligt lavere end de priser, som ville have været gældende ved anvendelse af prisjusteringsklausulen, men også lå væsentligt under gennemsnitspriserne i delstaten Brandenburg.
(54)
Desuden kunne disse konsekvenser af formelen allerede forudses inden underskrivelsen af aftalen. Denne kendsgerning har særlig betydning, da det er nødvendigt med en forhåndsvurdering af aftalen med henblik på at fastslå, om en privat sælger på markedet ville have handlet på samme eller en sammenlignelig måde som delstaten Brandenburg. (11)
(55)
Som det fremgår af betragtning 16 og 18, var formelen fejlagtig og afspejlede ikke de i prisjusteringsklausulen fastlagte hensigter hos parterne. Disse hensigter kunne, hvilket også bekræftes af udtalelsen fra RAUE LLP, have været anskueliggjort matematisk ved hjælp af nedenstående formel:
(56)
I stedet for indeksetn fratrak aftaleparterne imidlertid et fast beløb. Fradraget af et fast beløb kan være berettiget i nogle tilfælde, men dette bør så i det mindste resultere i den aftalte udgangsbasispris for det år, i hvilket aftalen indgås. I det foreliggende tilfælde valgte parterne imidlertid fradraget således, at der allerede for underskrivelsesåret var tale om en pris, som lå væsentligt under den aftalte og markedskonforme udgangsbasispris på 15,50 EUR/rm.
(57)
Følgelig var det på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen objektivt forudsigeligt, at formelen var fejlagtig og ikke førte til de i prisjusteringsklausulen aftalte priser.
(58)
I en sådan situation ville en privat sælger have anvendt en anden formel eller i det mindste arbejdet for en ændring af formelen, især da parterne i aftalens ordlyd havde fastlagt, at prisjusteringerne skulle ske i overensstemmelse med industritræprisindekset, og at risikoen for prisudsving skulle bæres ligeligt af staten og HoKaWe (som det kommer til udtryk i prisjusteringsklausulen).
(59)
Det skal bemærkes, at prisudviklingen inden for rammerne af aftalen ikke følger automatisk af en på forhånd ved hjælp af formelen fastlagt matematisk beregning. Som anført i betragtning 19 fremgår det snarere af de oplysninger, som Tyskland har fremlagt i løbet af den formelle undersøgelse, at formelen blev tilpasset flere gange i løbet af aftalens løbetid (12).
(60)
Som det klart fremgår af oversigten i betragtning 52, har disse forudsigelige negative konsekvenser af formelen faktisk indfundet sig, for den af HoKaWe betalte pris lå væsentligt under den pris, som ville have været gældende ved anvendelse af prisjusteringsklausulen. Desuden var prisen væsentligt lavere end gennemsnitsprisen på træ fra Brandenburgs statsskov, dvs. den pris, hvortil delstaten Brandenburg solgte træ til andre virksomheder (13).
(61)
Heraf følger, at staten var bekendt med, at anvendelsen af formelen ikke medførte den tilsigtede prisudvikling på grundlag af industritræprisindekset med tilsvarende fordeling af prisudsvingsrisikoen mellem parterne, og at denne kendsgerning blev accepteret.
Konklusion
(62)
Dermed kan det konkluderes, at prisjusteringsklausulen ganske vist havde medført priser under gennemsnitsprisen for delstaten Brandenburg, men at disse priser imidlertid havde været i overensstemmelse med markedsvilkårene. De var baseret på rimelige betragtninger og forhandlinger mellem de interesserede parter, således at det ikke kan udelukkes, at også en privat markedsdeltager ville have indgået en aftale på de samme eller sammenlignelige vilkår.
(63)
De af parterne faktisk foretagne prisjusteringer på grundlag af formelen afspejlede ikke disse markedskonforme vilkår og medførte priser, som var væsentligt lavere end de priser, der ville have været resultatet af anvendelsen af pristilpasningsklausulen (og i stigende grad væsentligt lavere end gennemsnitsprisen på træ i delstaten Brandenburg).
(64)
Mens prisudviklingen på grundlag af prisjusteringsklausulen svarer til et fornuftigt forretningsmæssigt valg og afspejler en retfærdig fordeling af risikoen for prisudsving på aftaleparterne, var de priser, som fulgte af anvendelsen af formelen, væsentligt lavere og afspejlede ikke en sådan risikofordeling. I modsætning til i SA.19045 (eventuel støtte fra Bayern (Bayerns statsskovforvaltning) i form af langsigtede træleveringskontrakter med virksomheden Klausner) (14), hvor Kommissionen anså priser under markedsgennemsnittet for at være fri for statsstøtte, idet der var en overkapacitet på markedet, og fordi Freistaat Bayern prøvede at finde en langsigtet regelmæssig storaftager, har priser i den foreliggende sag, som ligger under de priser, der ville have været resultatet af prisjusteringsklausulen, ikke grundlag i de faktiske forhold. Den af parterne aftalte prisjusteringsklausul tog hensyn til aftalens langsigtede karakter og kvaliteten af det træ, der skulle sælges, og medførte allerede priser, som lå under gennemsnitsprisen i delstaten Brandenburg. Intet tyder på, at en privat markedsdeltager ville have accepteret endnu lavere priser.
(65)
Dette bekræftes af Tysklands påstand, hvoraf det fremgår, at prisjusteringsklausulen afspejlede parternes egentlige hensigter. Eftersom de to i betragtning 16 anførte juridiske udtalelser fra 2010 havde hentydet til en statsstøtteretlig relevans af aftalen på grundlag af anvendelsen af formelen, forhandlede delstaten Brandenburg sig i 2011 frem til en revideret aftale, hvorved den fejlagtige formel blev afskaffet. Delstaten Brandenburg forhandlede sig altså frem til en revideret aftale uden formel for at gennemføre parternes egentlige hensigter og sætte en stopper for de statsstøtteretlige betænkeligheder.
(66)
Heraf følger, at gennemførelsen af aftalen, navnlig prisjusteringerne på grundlag af formelen, ikke ville være blevet accepteret af en privat sælger og ikke er i overensstemmelse med markedsvilkårene.
(67)
Tyskland gjorde gældende, at regeringen i Brandenburg først i forbindelse med en reorganisering af skovforvaltningen i 2009 havde fået kendskab til, at de priser, som HoKaWe faktisk havde betalt, ikke svarede til den medprisjusteringsklausulen påtænkte prisudvikling, men derimod lå væsentligt lavere end de priser, som andre virksomheder skulle give for træleverancer. Med hensyn hertil har delstaten Brandenburg handlet i overensstemmelse med markedsvilkårene, idet den bestilte de to i betragtning 16 nævnte udtalelser og derefter genforhandlede aftalen, hvilket førte til en aftaleændring i 2011.
(68)
Disse argumenter kan ikke stå for en nærmere undersøgelse. For det første, som det fremgår af betragtning 54 til 57, kunne konsekvenserne af formelen allerede forudsiges på tidspunktet for underskrivelsen af aftalen. For det andet ville en privat sælger på markedet, som tilstræber gennemførelsen af den aftalte løsning i form af prisjusteringsklausulen og i overensstemmelse hermed overvåger prisjusteringerne nøje, omgående have krævet en genforhandling af prisen. Som nævnt i betragtning 65 bekræfter delstaten Brandenburgs vellykkede genforhandling af aftalen snarere, at formelen ikke afspejler parternes egentlige hensigter (som fastlagt i prisjusteringsklausulen). Den viser også, at HoKaWe ikke kunne modsætte sig at afskaffe formelen.
(69)
Heraf følger, at HoKaWe fik en økonomisk fordel i perioden fra aftalens ikrafttrædelsesdato (den 1.6.2006), til kontrakten blev ændret (den 30.6.2011).
(70)
Også alle andre kriterier for eksistensen af statsstøtte er opfyldt i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF. Fordelen var selektiv, da aftalen udtrykkeligt begunstigede en bestemt virksomhed. Fordelen blev givet af myndighederne i en medlemsstat, nemlig delstaten Brandenburg. Den gennemsnitlige træmængde, som blev solgt til HoKaWe i henhold til vilkårene i aftalen, var betydelig. Leveringen af træ på gunstige vilkår forbedrede modtagerens markedsposition i forhold til konkurrenterne og virkede dermed konkurrencefordrejende. På træmarkedet konkurrerer virksomhederne med virksomheder fra andre medlemsstater. Ganske vist vedrørte leveringsaftalen kun træ fra skove i en omkreds af 70 km fra Eberswalde, men Eberswalde ligger meget tæt på grænsen til Polen (30 km). Følgelig påvirker støtten også samhandelen mellem medlemsstaterne. Derfor kan det konkluderes, at gennemførelsen af aftalen, som førte til, at de betalte priser var baseret på formelen, udgjorde statsstøtte.
(71)
Den nævnte ændring af aftalen, som trådte i kraft den 1. juli 2011, skal betragtes som foranstaltningens afslutning. I overensstemmelse med ændringen skulle prisjusteringer fra den 1. juli 2011 ske i henhold til prisjusteringsklausulen, således at parternes oprindelige hensigter blev bekræftet og gennemført korrekt. Aftalen er i sin reviderede form markedskonform, hvorfor Kommissionen har konkluderet, at HoKaWe efter den 30. juni 2011 ikke længere fik nogen økonomisk fordel af betalinger inden for rammerne af aftalen.
5.2. Forenelighed med det indre marked
(72)
Et retsgrundlag for støttens forenelighed findes hverken godtgjort eller er i øvrigt gjort gældende af Tyskland. Den fordel for HoKaWe, som opnås ved gennemførelsen af aftalen i perioden fra juni 2006 til juni 2011, udgør derfor statsstøtte, som ikke er forenelig med det indre marked.
5.3. Beregning af støtteelementet
(73)
Som forklaret under betragtning 49 til 51 kan prisjusteringsklausulen anses for at være i overensstemmelse med markedsvilkårene. Derfor består støtteelementet ifølge Kommissionens opfattelse af forskellen mellem den pris, som skulle have været betalt i henhold til prisjusteringsklausulen, og den på basis af formelen faktisk betalte pris (15).
a)
Faktisk betalt pris
(EUR pr. rm) (16)
b)
Pris i henhold til prisjusteringsklausulen
(EUR pr. rm)
c)
Forskel mellem a) og b) (16)
d)
Faktisk leveret mængde træ
(rm)
e)
Støtteelement: c) × d)
(EUR) (16)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
I alt
2 406 415
(74)
Den tildelte støtte til HoKaWe beløber sig dermed til 2 406 415 EUR.
6. TILBAGESØGNING
(75)
Hvis Kommissionen har konstateret, at en støtte er uforenelig med det indre marked, er den i henhold til TEUF og Domstolens faste retspraksis bemyndiget til at afgøre, at den pågældende medlemsstat skal ophæve eller ændre den (17). Det er også Domstolens faste retspraksis, at formålet med en stats forpligtelse til at afskaffe en støtte, som ved en afgørelse truffet af Kommissionen betragtes som uforenelig med det indre marked, er at genoprette den oprindelige situation (18). Domstolen har i den forbindelse slået fast, at dette mål er nået, når modtageren har tilbagebetalt de beløb, der blev ydet i form af ulovlig støtte, og dermed mister den fordel, vedkommende havde i forhold til sine konkurrenter på markedet, og situationen forud for støtten er genoprettet (19).
(76)
I overensstemmelse med retspraksis fastsættes følgende i artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (20): »I negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren […].«
(77)
Eftersom foranstaltningen i strid med artikel 108 i TEUF ikke blev anmeldt til Kommissionen og dermed udgør ulovlig og uforenelig støtte, skal støtten tilbagebetales for at genoprette markedssituationen fra før ydelsen af støtten. Tilbagesøgningen bør derfor finde sted fra det tidspunkt, hvor støttemodtageren opnåede en fordel, dvs. perioden mellem det tidspunkt, hvor støtten blev stillet til rådighed for støttemodtageren, og frem til tilbagebetalingen. De beløb, der skal tilbagesøges, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor de blev udbetalt til støttemodtageren, og frem til tilbagebetalingen.
7. KONKLUSION
(78)
Gennemførelsen af rammeaftalen mellem delstaten Brandenburg og HoKaWe fra dens undertegnelse (den 1.6.2006) til ændringen heraf (den 30.6.2011) omfattede statsstøtte, der ikke er forenelig med det indre marked. Følgelig skal støtten inklusive inddrivelsesrenter kræves tilbagebetalt af HoKaWe -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den statsstøtte på 2 406 415 EUR, som Tyskland ulovligt har ydet HoKaWe Eberswalde GmbH i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF, er uforenelig med det indre marked.
Artikel 2
1. Tyskland kræver den i artikel 1 omhandlede støtte tilbagebetalt af støttemodtageren.
2. Til det beløb, der skal tilbagesøges, lægges renter regnet fra det tidspunkt, hvor støtten blev stillet til støttemodtagerens rådighed, og indtil tilbagebetaling er sket.
3. Renten tilskrives med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (21) og Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 (22)om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004.
Artikel 3
1. Den i artikel 1 nævnte støtte tilbagesøges omgående.
2. Tyskland sikrer, at denne afgørelse efterkommes senest fire måneder efter meddelelsestidspunktet.
Artikel 4
1. Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse sender Tyskland følgende oplysninger til Kommissionen:
a)
det samlede beløb (hovedstol og renter), som støttemodtageren skal tilbagebetale
b)
en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der er truffet eller planlagt, for at efterkomme denne afgørelse
c)
dokumentation for, at støttemodtagerne har fået påbud om at tilbagebetale støtten.
2. Tyskland underretter Kommissionen om udviklingen i de foranstaltninger, der på nationalt plan træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den i artikel 1 nævnte støtte er fuldt tilbagebetalt. Efter anmodning fra Kommissionen fremsender Tyskland omgående oplysninger om, hvilke foranstaltninger der er truffet eller planlagt for at efterkomme afgørelsen. Desuden fremsender Tyskland udførlige oplysninger om de støttebeløb og renter, støttemodtageren allerede har tilbagebetalt.
Artikel 5
Denne afgørelse er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Bruxelles, den 6.november 2013.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 6 päivänä marraskuuta 2013,
Saksan toteuttamista toimenpiteistä HoKaWe Eberswalde GmbH -yrityksen hyväksi SA.34721 (2012/C) (ex 2012/NN)
(tiedoksiannettu numerolla C(2013) 7058)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2014/206/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on pyytänyt edellä mainittujen artiklojen mukaisesti asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Komissio vastaanotti 30 päivänä huhtikuuta 2012 Brandenburgin osavaltiossa sijaitsevalta puunjalostusyritykseltä kantelun, jonka mukaan Brandenburgin osavaltion ja HoKaWe Eberswalde GmbH -nimisen yrityksen, jäljempänä ’HoKaWe’, välillä tehty 15-vuotinen puitesopimus on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(2)
Komissio toimitti Saksalle ei-luottamuksellisen version kantelusta 11 päivänä toukokuuta 2012 ja pyysi lisätietoja. Saksa esitti huomautuksia kantelusta ja toimitti pyydetyt lisätiedot 6 päivänä kesäkuuta 2012 päivätyllä kirjeellä.
(3)
Komissio lähetti ei-luottamuksellisen version vastauksesta kantelijalle 27 päivänä elokuuta 2012 ja tiedusteli, toivooko kantelija asian käsittelyn jatkamista. Kantelija vastasi 4 päivänä syyskuuta 2012, että kantelua ei aiota perua.
(4)
Komissio ilmoitti Saksalle 19 päivänä joulukuuta 2013 päivätyllä kirjeellä, että se on päättänyt aloittaa tuen osalta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn.
(5)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa toimenpiteestä.
(6)
Saksa toimitti päätöstä koskevat huomautuksensa 28 päivänä helmikuuta 2013 päivätyllä kirjeellä. Komissio sai lisäksi huomautuksia kahdelta asianomaiselta 30 päivänä huhtikuuta 2013 ja kantelijalta 3 päivänä toukokuuta 2013.
(7)
Ei-luottamukselliset versiot näistä huomautuksista toimitettiin Saksalle 17 päivänä toukokuuta 2013. Saksa otti kantaa huomautuksiin 11 päivänä kesäkuuta 2013 ja täydensi kannanottoaan 13 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä.
(8)
Komissio pyysi Saksalta lisätietoja kirjeitse 2. elokuuta 2013, 17. syyskuuta 2013 ja 23. syyskuuta 2013. Saksa vastasi pyyntöihin 15. elokuuta 2013, 20. syyskuuta 2013 ja 1. lokakuuta 2013 päivätyillä kirjeillä.
2. KUVAUS TUESTA
2.1 Tuensaaja
(9)
HoKaWe on osakeyhtiö, jolla on puuta käyttävä biomassavoimala Eberswaldessa Brandenburgin osavaltiossa. Voimalaitos rakennettiin vuonna 2005 ja otettiin käyttöön vuonna 2006. Kesäkuussa 2011 Frankfurt/Oderin alioikeus aloitti maksukyvyttömyysmenettelyn HoKaWea vastaan. Yritys on kuitenkin edelleen toiminnassa.
(10)
Landkreis Barnim (Barnimin piirikunta) halusi ostaa HoKaWen käyttöomaisuuden ja jatkaa voimalaitoksen toimintaa. Käyttöomaisuuden siirto hyväksyttiin HoKaWen velkojien kokouksessa toukokuussa 2012, ja notaari vahvisti kaupan. Koska Brandenburgin osavaltio ei suostunut siirtämään uudelle omistajalle tämän päätöksen kohdetta eli puitesopimusta, joka koskee puun toimittamista Brandenburgin osavaltion metsästä, Barnimin piirikunta vetäytyi hankkeesta.
2.2 Toimenpiteen kuvaus
(11)
Brandenburgin osavaltio ja HoKaWe tekivät kesäkuussa 2005 puitesopimuksen, joka koskee puun toimittamista Brandenburgin osavaltion metsästä. Sopimuksessa sovitaan toimitettavien puiden määrästä ja toimitusehdoista (3), joilla puuta toimitetaan HoKaWelle 15 vuoden ajan (1.6.2006-1.6.2021). Sopimuksen mukaisesti puuta toimitetaan vuosittain 150 000 m3 metsistä, jotka sijaitsevat enintään 70 kilometrin päässä Eberswaldesta.
(12)
Sopimuksessa asetettiin viitehinnaksi vuodelle 2004 aluksi 15,50 euroa/m3. Tämän lisäksi sopimustekstissä mainittiin vuosittaiset hintojen tarkistukset, joista osapuolten oli tarkoitus sopia Saksan liittovaltion tilastokeskuksen tuottaman teollisuuspuun hintaindeksin kehityksen perusteella (4); puun hinnan muutoksista alkuperäiseen viitehintaan verrattuna vastaisi 50-prosenttisesti myyjä ja 50-prosenttisesti ostaja, jäljempänä ’hinnantarkistuslauseke’.
(13)
Hinnantarkistuksen laskemista varten sopimuksessa sovittiin seuraavasta kaavasta, jäljempänä ’hinnantarkistuskaava’ tai ’kaava’:
(14)
On välttämätöntä erottaa toisistaan sopimuksen tekstissä mainittu hinnantarkistuslauseke sekä hinnantarkistuskaava.
(15)
Saksan toimittamien tietojen mukaan hinnantarkistuslauseketta on pidettävä sopimuspuolten tahdon ilmauksena. Näin todetaan myös Brandenburgin osavaltion maataloudesta, ympäristöstä ja aluesuunnittelusta vastaavan ministeriön 1 päivänä lokakuuta 2003 päivätyssä sisäisessä muistiossa, joka koskee Brandenburgin osavaltion ja HoKaWen edustajien tapaamista ja josta käy selkeästi ilmi, että osapuolten neuvotteluiden aikana suunnittelema hintojen tarkistus vastaa hinnantarkistuslauseketta. Sama käy ilmi myös Brandenburgin osavaltion elinkeino- ja Eurooppa-asioista vastaavan ministeriön 5 päivänä tammikuuta 2011 päivätystä muistiosta, jossa suositellaan muuttamaan puitesopimusta tai tulkitsemaan sitä sopimuksen tekstin mukaisesti, jotta osapuolten varsinainen tahto toteutuisi.
(16)
Kaava sen sijaan on virheellinen, kuten Saksa on todennut ja kuten on vahvistettu kahdessa Brandenburgin osavaltiolle vuonna 2010 laaditussa asiantuntijalausunnossa (5), eikä sillä saada aikaan tulosta, joka vastaisi osapuolten tahtoa sellaisena kuin se hinnantarkistuslausekkeessa ilmaistaan.
(17)
Sopimuksen tultua voimaan hintoja tarkistettiin kaavan perusteella. Sopimuksen tekstissä ilmaistusta tahdosta poiketen kaavan mukaan lasketut hinnantarkistukset eivät noudattaneet teollisuuspuun hintaindeksin toteutunutta kehitystä, ja tuloksena olevat hinnat olivat huomattavasti alhaisempia kuin Brandenburgin osavaltion metsistä peräisin olevan puun keskihinta. Kaavan käyttäminen ei myöskään johtanut toivottuun lopputulokseen hintavaihteluiden muodostaman riskin tasapuolisesta jakamisesta osavaltion ja HoKaWen kesken.
(18)
Syynä tähän oli, kuten edellä johdanto-osan 16 kappaleessa todettiin, kaavan virheellisyys, minkä vuoksi se ei kuvastanut matemaattisesti osapuolten hinnantarkistuslausekkeessa mainittua tahtoa (6).
(19)
Tämän lisäksi Saksan 28 päivänä helmikuuta 2013 toimittamista tiedoista käy ilmi, että sopimuksen voimassaoloaikana osapuolet käyttivät toistuvasti harkintaansa kaavan mukaisten hintojen tarkistusten laskennassa tosiasiallisesti käytettyjen parametrien suhteen (7). Saksan viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että syy tähän ei käy ilmi asiakirjojen perusteella.
(20)
Brandenburgin osavaltion vuonna 2010 pyytämissä asiantuntijalausunnoissa (katso johdanto-osan 16 kappale) mainittiin valtiontuesta mahdollisesti aiheutuvat ongelmat ja suositeltiin muuttamaan sopimusta kaavaa muuttamalla. HoKaWen ja Brandenburgin osavaltion neuvotteluiden seurauksena osapuolet allekirjoittivat 26 päivänä elokuuta 2011 sopimuksen muutetun version, joka tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2011. Muutetussa versiossa johdanto-osan 12-19 kappaleessa mainitut ongelmat oli korjattu sopimalla, että 1 päivästä heinäkuuta 2011 lähtien hinnantarkistukset oli tehtävä hinnantarkistuslausekkeen mukaisesti eli osapuolten alkuperäistä tahtoa noudattaen. Tästä päivästä alkaen kaava ei siis enää kuulunut sopimukseen, eikä sitä tämän vuoksi voitu enää käyttää.
(21)
Tämän lisäksi Brandenburgin osavaltio päätti, ettei sopimusta enää jatketa HoKaWen käyttöomaisuuden myöhemmin hankkivien sijoittajien kanssa.
2.3 Syyt menettelyn aloittamiseen
(22)
Komissio päätti 19 päivänä joulukuuta 2012 aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn, jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’.
(23)
Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään komission lähtöoletuksena oli, että Brandenburgin osavaltion ja HoKaWen välisen puitesopimuksen täytäntöönpanoon sisältyy valtiontukea.
(24)
Komissio piti kyseenalaisena, että markkinoilla toimiva yksityinen myyjä olisi etukäteen hyväksynyt kuvattua hinnantarkistuskaavaa käyttämällä muodostetun korvauksen.
(25)
Komissio epäili lisäksi, että siinäkin tapauksessa, että sopimuspuolet eivät olisi olleet tietoisia kaavan virheellisyydestä, Saksa tuskin olisi toiminut markkinaehtojen mukaisesti sopimuksen täytäntöönpanon aikana. Tämä johtui sopimuksen nojalla myydyn puun hintakehityksestä, joka osoitti, että kaavan perusteella lasketut hinnat olivat merkittävästi alhaisemmat kuin puun keskihinta Brandenburgin osavaltiossa. Samassa tilanteessa huolellisesti toimiva yksityinen myyjä olisi välittömästi yrittänyt kaikin keinoin muuttaa hinnantarkistuksessa käytettävää menetelmää. Sen sijaan Saksa jatkoi kaavan käyttöä vuoteen 2011 saakka.
(26)
Näiden näkökohtien perusteella komissio teki alustavan johtopäätöksen, jonka mukaan HoKaWelle annetun edun ja siis valtiontuen olemassaoloa ei voi sulkea pois ajanjaksona, joka ulottuu sopimuksen voimaantulosta 1 päivänä kesäkuuta 2006 sen muuttamiseen 30 päivänä kesäkuuta 2011. Koska tuen sisämarkkinoille soveltuvuudelle ei ole ilmeistä oikeusperustaa eikä Saksa ole vedonnut sellaiseen, komissio epäili lisäksi toimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille.
3. ASIANOMAISTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(27)
Muodollisen tutkintamenettelyn aikana komissio sai huomautuksia kahdelta asianomaiselta ja kantelijalta.
(28)
Kantelija toimitti Brandenburgin osavaltion maataloudesta, ympäristöstä ja aluesuunnittelusta vastaavan ministeriön sisäisiä muistioita joulukuulta 2003 ja maaliskuulta 2004. Kantelijan mukaan muistioista kävi ilmi, että jo ennen sopimuksen tekemistä sen useat kohdat oli asetettu kyseenalaisiksi: sopimuksen seurauksista joulukuussa 2003 laaditussa muistiossa todettiin, että jo vuonna 2004 sopimuksen johdosta maksettu hinta olisi huomattavasti teollisuuspuun senhetkistä käypää hintaa alhaisempi. Samoin maaliskuussa 2004 laaditussa sisäisessä muistiossa huomautettiin, että hintojen tarkistuksessa käytettävä menetelmä johtaisi Brandenburgin osavaltion tarpeettomasti antamaan hyvitykseen, ja suositeltiin nimenomaisesti harkitsemaan sopimusta vielä tai neuvottelemaan se uudelleen.
(29)
Kantelija väitti, että vastaavassa tilanteessa mikään yksityinen myyjä ei olisi tehnyt samanlaista sopimusta ja lisäksi yksityinen myyjä olisi toiminut välittömästi eikä odottanut viittä vuotta sen jälkeen, kun kävi selväksi, että maksetut hinnat olivat markkinahintoja alhaisemmat. Hintojen tarkistuksesta kantelija sanoo, että sovitut hinnat eivät kuvastaneet puumarkkinoiden todellista hintakehitystä ja johtivat HoKaWelle annettuun perusteettomaan etuun. Kantelija arvioi, että tukea on vuosina 2006-2011 maksettu yhteensä 7,3 miljoonaa euroa (kun otetaan huomioon kantelijan ja muiden toimittajien kesken sovittu keskimääräinen puun hinta).
(30)
Tämän lisäksi komissio sai huomautuksia kahdelta Brandenburgin osavaltiossa toimivalta puunjalostusyritykseltä. Yritykset katsoivat, että pitkäaikaisen sopimuksen johdosta huomattava osa Brandenburgin osavaltion metsistä tuotetusta puutavarasta poistui alueellisilta puumarkkinoilta, mikä johti kohtuuttomaan kilpailun vääristymiseen ja vaaransi Brandenburgin osavaltion pienten puunjalostusyritysten olemassaolon.
4. SAKSAN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(31)
Saksa pysyi kannassaan, jonka mukaan puitesopimus oli markkinaehtojen mukainen, eikä siinä siis ollut kysymys valtiontuesta.
(32)
Saksa ilmoitti, että sopimuksen tekohetkellä energiapuun markkinoita ei vielä ollut, minkä vuoksi osapuolet päättivät käyttää HoKaWelle maksettavan hinnan perustana teollisuuspuun hintaa ja hinnantarkistusten perustana teollisuuspuun hintaindeksiä. Saksa ilmoitti myös, että sopimuksen teksti kuvasti hinnantarkistuksia varten tarkoitettua toimintatapaa, mutta myönsi, että kaavan soveltaminen johti tuloksiin, jotka eivät vastanneet tarkoitettua hintavaihteluiden muodostaman riskin jakamista osapuolten kesken.
(33)
Tämän vuoksi Saksa väitti, että alkuperäistä viitehintaa sekä sopimuksen tekstissä ollutta hinnantarkistuslauseketta, jonka mukaan hintojen tarkistukset perustuvat Saksan teollisuuspuun hintaindeksiin ja hintavaihteluiden muodostama riski jaetaan tasan osapuolten kesken, on pidettävä sopimuksen tekohetkellä markkinaehtojen mukaisina.
(34)
Saksan mukaan vasta Brandenburgin osavaltion metsähallinnon tammikuussa 2009 toteutetun uudelleenorganisoinnin yhteydessä havaittiin, että kaavan soveltaminen oli johtanut tilanteeseen, jossa HoKaWe maksoi muita yrityksiä alhaisempaa hintaa. Tämän vuoksi Brandenburgin osavaltion asiasta vastaavat viranomaiset pyysivät vuonna 2010 sopimuksen arviointia ulkopuoliselta lainopilliselta asiantuntijalta, RAUE LLP:ltä, ja tekivät sopimukselle myös sisäisen lainopillisen arvioinnin. Molemmissa asiantuntija-arvioissa kiinnitettiin huomiota mahdollisiin valtiontukikysymyksiin. Lisäksi elinkeino- ja Eurooppa-asioista vastaava ministeriö totesi 5 päivänä tammikuuta 2011 päivätyssä kirjallisessa lausunnossaan, että hinnantarkistuslauseke oli markkinaehtojen mukainen, mutta kaavaan perustuvat hintojen tarkistukset olivat valtiontukea. Ministeriö suositteli, että sopimusta muutettaisiin esimerkiksi kaavaa muuttamalla siten, että se kuvastaisi osapuolten varsinaista tahtoa. Brandenburgin osavaltio noudatti suositusta elokuussa 2011.
(35)
Tämän johdosta Saksa väitti, että Brandenburgin osavaltio toimi markkinaehtojen mukaisesti tarkistaessaan sopimusta vuonna 2011 ja että sillä ei ollut mahdollisuutta toimia nopeammin, koska sitoumukset oli täytettävä ja sopimusta voitiin muuttaa vain siten, että osapuolet ovat asiasta yksimielisiä.
36)
Saksan mukaan sopimus ei vääristä kilpailua eikä vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
5. ARVIOINTI
5.1 Tuen olemassaolo
(37)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(38)
Komission vakiintuneen ja oikeuskäytännössä vahvistetun tavan mukaan arvioitaessa sitä, onko julkisen elimen ja taloudellisen yksikön välinen kaupallinen liiketoimi valtiontukea, käytetään markkinataloussijoittajaperiaatetta. Tästä periaatteesta seuraa, että kun valtio toimii markkinoilla kaupallisen toimijan ominaisuudessa, sen on toimittava samoin kuin yksityinen markkinatoimija samassa tilanteessa. Jos valtio ei toimi näin, kyse saattaa olla valtiontuesta. Toisin sanoen se, onko liiketoimessa kyse valtiontuesta, riippuu siitä, toimisiko samassa tilanteessa oleva yksityinen markkinatoimija samalla tavoin, eli nyt käsiteltävässä tapauksessa olisi myynyt omaisuutta, tavaroita tai palveluita samaan hintaan (markkinatalouden ehdoin toimivaa myyjää koskeva periaate). Tätä periaatetta sovellettaessa muita kuin taloudellisia näkökohtia ei voida katsoa syiksi hyväksyä alhaisempaa hintaa. Komissio on soveltanut periaatetta toistuvasti, ja tuomioistuin on hyväksynyt sen johdonmukaisesti (8).
(39)
Nyt kyseessä olevassa asiassa komission on siis arvioitava, olisiko yksityinen myyjä tehnyt yhtä pitkää ajanjaksoa koskevan sopimuksen, jossa on vastaava alkuperäinen viitehinta ja samanlainen hinnantarkistusmekanismi.
(40)
Kuten johdanto-osan 11-12 kappaleessa todettiin, 15-vuotisessa puitesopimuksessa sovittiin, että hintoja tarkistettaisiin vuosittain teollisuuspuun hintaindeksin kehityksen mukaisesti ja että vastaavista muutoksista alkuperäiseen viitehintaan, joksi sovittiin 15,50 euroa/m3, vastaisi puoliksi valtio ja puoliksi HoKaWe. Tämän lisäksi sopimuksessa määriteltiin kaava, jota hintojen tarkistuksessa oli määrä käyttää.
Sopimuksen pitkä kestoaika
(41)
Kantelija väitti, että sopimuksen 15 vuoden kestoaika ei ollut markkinoiden tavan mukainen.
(42)
Komissiolla ei kuitenkaan ole tietoja, joiden perusteella voitaisiin todeta, että sopimuksen kesto ei ollut markkinaehtojen mukainen. Vaikka 15 vuoden kesto vaikuttaa varsin pitkältä, ei ole myyjän kannalta kohtuutonta sitoutua ostajaan, jos tämä takaa myyjälle, kuten nyt käsiteltävässä tapauksessa on tapahtunut, jatkuvan mahdollisuuden myydä puuta, joka kaiken lisäksi ei ainakaan täysin täytä teollisuuspuuta koskevia vaatimuksia.
(43)
Tästä syystä ja koska sopimuksessa sovittiin hintavaihteluiden aiheuttaman riskin jakamisesta, ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että yksityinen myyjä olisi tehnyt kestoltaan vastaavan sopimuksen.
Sovittu alkuperäinen viitehinta
(44)
Vastaavasti alkuperäisestä viitehinnasta (15,50 euroa/m3) komissio ei tietojensa perusteella pysty väittämään, että hinta ei ole markkinaehtojen mukainen.
(45)
Kuten Saksa on esittänyt, sopimuksen tekoajankohtana energiapuulle ei ollut vakiintuneita markkinahintoja. Sopimuspuolet ottivat puitesopimuksen perustaksi siis teollisuuspuun hinnan. Kantelijan toimittaman teollisuuspuun markkinahintakatsauksen mukaisesti vuonna 2004 maksettua hintaa 15,50-17,50 euroa/m3 ja vuonna 2005 maksettua hintaa 15,00-17,00 euroa/m3 voidaan pitää markkinaehtojen mukaisena. Kun lisäksi otetaan huomioon, että sopimuksen kestoaika oli pitkä, puitesopimuksessa sovittu alkuperäinen markkinahinta 15,50 euroa/m3 on teollisuuspuun markkinaehtoisten hintojen haarukassa.
(46)
Lisäksi Brandenburgin osavaltion maataloudesta, ympäristöstä ja aluesuunnittelusta vastaavan ministeriön 1 päivänä lokakuuta 2003 päivätystä sisäisestä muistiosta käy ilmi, että neuvotteluiden aikana Brandenburgin osavaltion edustajat olivat esittäneet alkuperäiseksi viitehinnaksi 15,50 euroa/m3, kun HoKaWen tarjous oli 15,00 euroa/m3. Osapuolet pääsivät lopulta sopimukseen korkeammasta hinnasta eli 15,50 eurosta/m3.
(47)
Alkuperäistä viitehintaa 15,50 euroa/m3 voidaan siis pitää markkinaehtojen mukaisena. Kun käytettävissä ei ole vakiintunutta markkinahintaa, johon tätä hintaa voitaisiin verrata, ja kun laatuvaatimukset energiapuulle eivät ole ainakaan korkeammat kuin teollisuuspuulle, oli Brandenburgin osavaltion kannalta järkevää tehdä sopimus, jonka mukaan hinta perustuisi teollisuuspuun hintaan (viitehinta). Sovittu hinta oli osapuolten välisten neuvotteluiden tulos, ja se oli lisäksi Brandenburgin osavaltiossa teollisuuspuusta maksettavien markkinahintojen mukainen. Hinta sovittiin Brandenburgin osavaltion metsistä saatavan puun laadun perusteella (9), ja se vastaa hintaa, jota yksityinen myyjä olisi pitänyt hyväksyttävänä vastaavanlaatuisesta puusta.
Hinnantarkistus
(48)
Hinnantarkistuksen osalta jo johdanto-osan 14 kappaleessa mainittiin, että on välttämätöntä erottaa toisistaan hinnantarkistuslauseke ja kaavan perusteella toteutuneet hinnantarkistukset.
(49)
Hinnantarkistuslauseke on komission käytettävissä olevien tietojen perusteella markkinaehtojen mukainen. Kuten johdanto-osan 45 kappaleessa alkuperäisestä viitehinnasta todettiin, energiapuun hintakehitystä seuraavaa indeksiä ei ollut. Tämän vuoksi oli järkevää paitsi ottaa alkuperäisen viitehinnan perustaksi teollisuuspuun hinta, myös sopia, että hinnantarkistukset tehtäisiin teollisuuspuun hintaindeksin mukaisesti.
(50)
Sopimuksen tekstissä sovittiin lisäksi, että osapuolet vastaisivat hintojen vaihtelusta 50-prosenttisesti. Hintakehitystä ei sopimuksen tekohetkellä voitu täysin ennakoida, minkä vuoksi mekanismi toimi siten, että molemmat osapuolet jakoivat sekä riskin että (mahdolliset) hyödyt. Brandenburgin osavaltio olisi siis voinut myös hyötyä mekanismista. Hintakehityksen epävarmuuden vuoksi myös yksityinen myyjä olisi voinut hyväksyä lausekkeen. Lauseketta on siis pidettävä markkinaehtojen mukaisena.
(51)
Voidaan siis todeta, että hinnantarkistuslauseke, jonka mukaan hintakehitys noudatti teollisuuspuun hintaindeksiä ja hintavaihteluiden muodostama riski jaettiin tasapuolisesti osapuolten kesken, oli markkinaehtojen mukainen, ja että järkevästi toimiva yksityinen myyjä olisi saattanut tehdä tällaisen sopimuksen.
(52)
Kuten on todettu, hinnantarkistukset tehtiin tosiasiassa kaavaa soveltaen. Kuten seuraavassa taulukossa esitetystä katsauksesta käy ilmi, kaavaa käyttämällä muodostetut hinnat olivat merkittävästi alhaisemmat kuin hinnat, jotka olisi muodostettu hinnantarkistuslauseketta käyttämällä.
(euroa/m3)
Toteutunut hinta (kaavaan perustuva)
Hinnantarkistuslausekkeen perusteella laskettu hinta (10)
Kaiken puun keskihinta Brandenburgin osavaltiossa
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
ei saatavilla
(53)
Taulukosta käy myös selvästi ilmi, että kaavaa käyttämällä lasketut hinnat olivat paitsi huomattavasti alhaisemmat kuin hinnantarkistuslauseketta käyttämällä saadut hinnat, myös huomattavasti alhaisemmat kuin Brandenburgin osavaltion keskihinnat.
(54)
Nämä kaavan käyttämisen seuraukset olivat lisäksi ennakoitavissa jo ennen sopimuksen tekemistä. Tämä on erityisen merkittävää siksi, että arvioitaessa sitä, olisiko yksityinen myyjä markkinoilla toiminut samoin tai vastaavasti kuin Brandenburgin osavaltio, on välttämätöntä suorittaa ennakkoarviointi sopimuksesta (11).
(55)
Kuten johdanto-osan 16 ja 18 kappaleesta edellä käy ilmi, kaava oli virheellinen eikä vastannut hinnantarkistuslausekkeessa ilmaistua tarkoitusta. Tarkoituksen olisi voinut ilmaista matemaattisesti seuraavalla kaavalla, kuten myös RAUE LLP:n antamassa asiantuntijalausunnossa todettiin:
(56)
Vuoden n indeksin (Index n) sijasta sopimuspuolet kuitenkin vähensivät kiinteän summan. Vaikka olosuhteiden mukaan saattaa olla perusteltua käyttää kiinteämääräistä vähennystä, olisi vähennystä käyttämällä kuitenkin saatava tulokseksi vähintään sovittu alkuperäinen viitehinta sopimuksen tekovuonna. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa osapuolet kuitenkin valitsivat vähennyksen, jota käyttämällä saatu hinta oli jo sopimuksen tekovuonna huomattavasti alle sovitun markkinaehtojen mukaisen alkuperäisen viitehinnan, joka oli 15,50 euroa/m3.
(57)
Se, että kaava oli virheellinen, eikä sitä käyttämällä saatu tulokseksi hinnantarkistuslausekkeella sovittua hintaa, oli siis puolueettomasti katsoen ennakoitavissa jo sopimuksen tekohetkellä.
(58)
Tässä tilanteessa yksityinen myyjä olisi käyttänyt toista kaavaa tai ainakin pyytänyt muuttamaan kaavaa, varsinkin siksi, että osapuolet olivat sopimuksen tekstissä sopineet hinnantarkistukset tehtäviksi teollisuuspuun indeksin mukaan ja hintojen vaihtelusta aiheutuvat riskit jaettavaksi tasapuolisesti valtion ja HoKaWen kesken (kuten hinnantarkistuslausekkeessa todetaan).
(59)
Tältä osin on myös korostettava, että sopimuksen mukainen hintakehitys ei ollut pelkästään kaavan mukaisen ennalta määritellyn matemaattisen laskelman automaattinen tulos. Kuten edellä johdanto-osan 19 kappaleessa todettiin, Saksan muodollisen tutkintamenettelyn aikana toimittamien tietojen perusteella on ilmeistä, että kaavaa muutettiin useita kertoja (12) sopimuksen voimassaoloaikana.
(60)
Kuten johdanto-osan 52 kappaleessa esitetystä taulukosta voidaan selvästi havaita, kaavan käytön voitiin ennakolta nähdä johtavan kielteisiin vaikutuksiin, jotka myös toteutuivat, sillä HoKaWen maksama toteutunut hinta oli huomattavasti alhaisempi kuin hinnantarkistuslausekkeen mukaisesti veloitettava hinta. Hinta oli myös huomattavasti alhaisempi kuin Brandenburgin osavaltion metsistä peräisin olevasta puusta maksettu keskihinta eli se hinta, jolla Brandenburgin osavaltio myi puuta muille yrityksille (13).
(61)
Tästä seuraa, että valtio sekä tiesi että hyväksyi sen, että kaavan soveltaminen ei johtanut toivottuun tulokseen eli teollisuuspuun indeksin mukaiseen hintakehitykseen, jossa hintavaihteluiden muodostama riski olisi jaettu osapuolten kesken.
Päätelmä
(62)
Hinnantarkistuslausekkeesta voidaan todeta, että vaikka lausekkeen soveltamisen seurauksena maksetut hinnat olisivat olleet alle Brandenburgin osavaltion keskihintojen, ne olisivat silti olleet markkinaehtojen mukaisia. Näiden hintojen pohjana olivat perustellut näkökohdat ja osapuolten väliset neuvottelut, minkä vuoksi ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että myös yksityinen markkinatoimija olisi voinut tehdä sopimuksen samoin tai vastaavin ehdoin.
(63)
Osapuolten kaavan perusteella tekemät toteutuneet hinnantarkistukset eivät sen sijaan olleet markkinaehtojen mukaisia, vaan johtivat hintoihin, jotka olivat huomattavasti alhaisempia kuin hinnantarkistuslauseketta käyttämällä saadut (ja vielä alhaisempia Brandenburgin osavaltiossa maksettuun puun keskihintaan verrattuna).
(64)
Hinnantarkistuslausekkeeseen perustuva hintakehitys vastaa järkevää liiketoimintapäätöstä ja oikeudenmukaista hintojen vaihtelusta aiheutuvien riskien jakamista sopimuspuolten välillä, kun sen sijaan kaavan käytön tuloksena saadut hinnat olivat huomattavasti alhaisemmat, minkä lisäksi riski ei niissä jakautunut tasapuolisesti. Komission asiassa SA.19045 (Baijerin osavaltion (Baijerin osavaltion metsäyhtiön) väitetty valtiontuki Klausner-nimiselle yritykselle pitkäaikaisten puuntoimitussopimusten muodossa) (14) tekemän päätöksen taustalla olevassa tilanteessa markkinahintoja alhaisempien hintojen ei katsottu olevan valtiontukea, sillä markkinoilla oli ylikapasiteettia ja Baijerin osavaltio tavoitteli merkittävää ostajaa, joka takaisi suurten myyntimäärien jatkuvan ostamisen pitkällä aikavälillä. Sen sijaan nyt käsiteltävässä asiassa ei ole mitään sellaisia seikkoja, jotka oikeuttaisivat hinnantarkistuslauseketta käyttämällä saatavia hintoja alhaisemman hintatason. Osapuolten kesken sovitussa hinnantarkistuslausekkeessa pitkä sopimuskausi ja myytävän puun laatu otettiin huomioon, ja senkin perusteella maksettavat hinnat olisivat olleet Brandenburgin osavaltion keskihintoja alhaisemmat. Mitään perustetta ei löydy sille, että yksityinen markkinatoimija olisi hyväksynyt jopa tätäkin alhaisemmat hinnat.
(65)
Tämän vahvistavat myös Saksalta saadut asiakirjat, joissa todetaan nimenomaan hinnantarkistuslausekkeen vastaavan osapuolten todellista tahtoa. Vuonna 2011 Brandenburgin osavaltio lisäksi neuvotteli sopimukseen muutoksen, jolla virheellinen kaava hylättiin sen jälkeen, kun osavaltio oli saanut vuonna 2010 edellä johdanto-osan 16 kappaleessa mainitut kaksi lainopillista lausuntoa, joissa kiinnitettiin huomiota kaavan soveltamisesta mahdollisesti aiheutuviin valtiontukiongelmiin. Brandenburgin osavaltio neuvotteli sopimukseen tehtävän muutoksen eli kaavan poisjättämisen siis nimenomaan siksi, että sopimuspuolten todellinen tahto toteutuisi ja sopimukseen liittyvät valtiontukiongelmat poistuisivat.
(66)
Tästä seuraa, että yksityinen myyjä ei olisi hyväksynyt sopimuksen täytäntöönpanotapaa, etenkään kaavan perusteella tehtyjä hinnantarkistuksia, eikä se siis ole markkinaehtojen mukainen.
(67)
Saksa on väittänyt, että Brandenburgin osavaltion aluehallinto sai tietää, että HoKaWen maksamat hinnat eivät olleet hinnantarkistuslausekkeessa tarkoitetun hintakehityksen mukaisia, vaan huomattavasti alle niiden hintojen, joilla puuta toimitettiin muille yrityksille, vasta metsähallinnon uudelleenjärjestelyn yhteydessä vuonna 2009, ja että Brandenburgin osavaltio toimi tämän jälkeen markkinaehtojen mukaisesti tilaamalla johdanto-osan 16 kappaleessa mainitut kaksi asiantuntijalausuntoa ja neuvottelemalla sen jälkeen sopimuksen uudelleen niin, että sitä muutettiin vuonna 2011.
(68)
Nämä väitteet eivät kuitenkaan vaikuta uskottavilta. Ensinnäkin, kuten johdanto-osan 54-57 kappaleessa on todettu, kaavan käytön seuraukset olivat nähtävissä ennakolta jo sopimusta tehtäessä. Toiseksi yksityinen markkinaehdoin toimiva myyjä, joka pyrkii hinnantarkistuslausekkeessa ilmaistun yhteisesti sovitun ratkaisun toteutumiseen ja seuraa siksi hinnantarkistuksia tarkasti, olisi toiminut välittömästi ja pyytänyt hinnan neuvottelemista uudelleen. Kuten johdanto-osan 65 kappaleesta käy ilmi, Brandenburgin osavaltion onnistuminen sopimuksen uudelleenneuvottelussa todistaa varsin hyvin, että kaava ei vastannut osapuolten todellista tahtoa (josta oli sovittu hinnantarkistuslausekkeen muodossa). Tämä osoittaa myös, että HoKaWe ei voinut kieltäytyä kaavan hylkäämisestä.
(69)
HoKaWe sai siis taloudellista hyötyä sopimuksen voimaantulon ja sen muuttamisen välisenä aikana 1.6.2006-30.6.2011.
(70)
Lisäksi kaikki muutkin SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan ehdot täyttyvät. Hyöty on ollut valikoivaa, koska sopimus tuotti etua erityisesti tietylle yritykselle. Hyödyn syntyminen johtui jäsenvaltion eli Brandenburgin osavaltion viranomaisista. HoKaWelle sopimuksen nojalla myytyä puuta oli keskimäärin huomattavan paljon, ja puun toimittaminen suotuisin ehdoin paransi vastaanottajan asemaa sen kilpailijoihin verrattuna eli vääristi näin kilpailua. Puumarkkinat ovat avoimia muista jäsenvaltioista tulevalle kilpailulle. Vaikka toimitussopimus koskeekin vain puutavaraa, joka on peräisin Eberswaldesta enintään 70 kilometrin päässä sijaitsevista metsistä, komissio huomauttaa, että Eberswalde on hyvin lähellä Puolan rajaa (vain 30 kilometrin päässä). Tämän vuoksi tuki vaikuttaa myös jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Näin ollen voidaan todeta, että sopimuksen, jonka nojalla maksettiin kaavaan perustuvia hintoja, täytäntöönpano oli valtiontukea.
(71)
Valtiontueksi katsottavan toimenpiteen on todettava päättyneen 1 päivänä heinäkuuta 2011 voimaan tulleen sopimusmuutoksen myötä. Muutoksen perusteella 1 päivästä heinäkuuta 2011 lähtien hinnantarkistukset on tehtävä hinnantarkistuslausekkeen mukaan, millä vahvistetaan osapuolten alkuperäinen tahto ja ryhdytään toteuttamaan sitä asianmukaisesti. Koska sopimus tässä muodossa on markkinaehtojen mukainen, komissio katsoo, että 30 päivän kesäkuuta 2011 jälkeen HoKaWe ei ole enää saanut taloudellista etua sopimuksen nojalla tehdyistä maksuista.
5.2 Soveltuvuus sisämarkkinoille
(72)
Oikeusperusta, johon tuen soveltuvuus sisämarkkinoille pohjautuu, ei ole itsestään selvä, eikä jäsenvaltio ole sellaista esittänyt. Tämän seurauksena on todettava, että sopimuksen täytäntöönpanosta kesäkuun 2006 ja kesäkuun 2011 välisenä aikana HoKaWelle koitunut etu on sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.
5.3 Tukiosuuden laskeminen
(73)
Kuten johdanto-osan 49-51 kappaleessa on todettu, hinnantarkistuslauseketta voidaan pitää markkinaehtojen mukaisena. Tämän vuoksi komissio katsoo, että tukiosuus on summa, joka muodostuu toisaalta kaavan mukaisesti tosiasiassa maksetun hinnan (15) ja toisaalta sen hinnan, joka hinnantarkistuslausekkeen mukaisesti olisi kuulunut maksaa, erotuksena.
(a)
Toteutunut hinta
(euroa/m3) (16)
(b)
Hinnantarkistuslausekkeen perusteella laskettu hinta
(euroa/m3)
(c)
a:n ja b:n (16) välinen erotus
(d)
Toteutuneet puun toimitukset
(m3)
(e)
Tukiosuus: c × d
(euroa)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
Yhteensä
2 406 415
(74)
HoKaWelle myönnetty tuki on siis yhteensä 2 406 415 euroa.
6. TAKAISINPERINTÄ
(75)
SEUT-sopimuksen ja unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolla on toimivalta päättää, että jäsenvaltion on poistettava tuki tai muutettava sitä, jos komissio on todennut, ettei tuki sovellu sisämarkkinoille (17). Tuomioistuin on niin ikään johdonmukaisesti katsonut, että jäsenvaltion velvollisuudella poistaa komission sisämarkkinoille soveltumattomaksi katsoma tuki on tarkoitus palauttaa aikaisempi tilanne (18). Tässä yhteydessä tuomioistuin on vahvistanut, että tavoite on saavutettu, kun tuensaaja on palauttanut sääntöjenvastaisella tuella saamansa rahasummat, jolloin se menettää markkinoilla kilpailijoihinsa verrattuna saamansa edun ja tuen maksamista edeltänyt tilanne palautuu (19).
(76)
Oikeuskäytännön mukaisesti asetuksen (EY) N:o 659/1999 (20) 14 artiklassa säädetään, että ”sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta […]”.
(77)
Nyt käsiteltävänä olevaa toimenpidettä ei SEUT-sopimuksen 108 artiklan vastaisesti ilmoitettu komissiolle, minkä vuoksi sitä on pidettävä sääntöjenvastaisena ja sisämarkkinoille soveltumattomana tukena. Tämän johdosta tuki on perittävä takaisin, jotta markkinoilla ennen tuen myöntämistä vallinnut tilanne palautetaan. Takaisinperinnän olisi koskettava ajanjaksoa, jonka aikana tuensaaja sai etua, toisin sanoen ajanjaksoa, joka alkaa siitä hetkestä, jolloin tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, ja päättyy siihen, kun se on tosiasiallisesti peritty takaisin. Takaisinperittäville summille lasketaan korkoa, jota kertyy tuen tosiasialliseen takaisinperintään asti.
7. PÄÄTELMÄ
(78)
Brandenburgin osavaltion ja HoKaWen välisen puitesopimuksen täytäntöönpanossa sopimuksen allekirjoittamisesta 1 päivänä kesäkuuta 2006 sen muuttamiseen 30 päivänä kesäkuuta 2011 oli kyse sisämarkkinoille soveltumattomasta valtiontuesta. Tuki on perittävä takaisin HoKaWelta korkojen kanssa.
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Yhteensä 2 406 415 euron suuruinen valtiontuki, jonka Saksa on sääntöjenvastaisesti myöntänyt HoKaWe Eberswalde GmbH:lle Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti, ei sovellu sisämarkkinoille.
2 artikla
1. Saksan on perittävä 1 artiklassa mainittu tuki takaisin tuensaajalta.
2. Takaisin perittäville määrille on laskettava korkoa siitä lähtien, kun tuki saatettiin tuensaajan käyttöön, sen tosiasialliseen takaisinperintään asti.
3. Korolle on laskettava korkoa komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (21) V luvun sekä asetuksen (EY) N:o 794/2004 muuttamisesta annetun komission asetuksen (EY) N:o 271/2008 (22) mukaisesti.
3 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tosiasiallisesti.
2. Saksan on huolehdittava siitä, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.
4 artikla
1. Saksan on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta seuraavat tiedot:
a)
tuensaajalta takaisin perittävä kokonaismäärä (tuki ja korot);
b)
yksityiskohtainen kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;
c)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Saksan on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on annettava välittömästi komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös tarkat tiedot tuensaajalta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.
Tehty Brysselissä 6 päivänä marraskuuta 2013.