EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2015/2302
af 25. november 2015
om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer samt om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU og om ophævelse af Rådets direktiv 90/314/EØF
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 90/314/EØF (3) giver forbrugerne en række vigtige rettigheder med hensyn til pakkerejser, særligt med hensyn til krav om oplysninger, de erhvervsdrivendes ansvar for levering af pakkerejsen i overensstemmelse med aftalen og beskyttelse mod en rejsearrangørs eller formidlers insolvens eller konkurs. Det er imidlertid nødvendigt at tilpasse reglerne i lovgivningen til udviklingen på markedet for at gøre dem mere egnede til det indre marked, fjerne visse tvetydigheder og afhjælpe den manglende regulering af visse forhold.
(2)
Turismen spiller en væsentlig rolle i Unionens økonomi, og pakkerejser, pakkeferier og pakketure (»pakkerejser«) udgør en væsentlig andel af rejsemarkedet. Dette marked er undergået væsentlige forandringer siden vedtagelsen af direktiv 90/314/EØF. Ved siden af de traditionelle distributionskanaler har internettet fået stigende betydning som medium, hvor rejseydelser udbydes eller sælges. Rejseydelser kombineres ikke alene i form af traditionelle pakkerejser, der er arrangeret på forhånd, men kombineres ofte efter kundens behov. Mange af disse kombinationer af rejseydelser befinder sig i en juridisk »gråzone« eller er klart ikke omfattet af direktiv 90/314/EØF. Nærværende direktiv tager sigte på at tilpasse beskyttelsens omfang til at tage højde for denne udvikling, på at skabe større gennemsigtighed og på at øge retssikkerheden både for de rejsende og for de erhvervsdrivende.
(3)
Efter artikel 169, stk. 1, og artikel 169, stk. 2, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal Unionen bidrage til at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau ved foranstaltninger, som vedtages i henhold til artikel 114 i TEUF.
(4)
Direktiv 90/314/EØF indrømmer medlemsstaterne et vidt skøn ved gennemførelsen. Der er derfor stadig betydelige forskelle mellem lovene i medlemsstaterne. Forskellige regler fører til højere omkostninger for virksomhederne og lægger hindringer i vejen for dem, der ønsker at drive virksomhed på tværs af landegrænserne, hvorved forbrugernes valgmuligheder begrænses.
(5)
I henhold til artikel 26, stk. 2, og artikel 49 i TEUF skal det indre marked udgøre et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser og etableringsfrihed. Harmoniseringen af de rettigheder og forpligtelser, der følger af aftaler vedrørende pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer er nødvendig, hvis der skal skabes et egentligt indre marked for forbrugerne på dette område og findes den rette balance mellem et højt niveau af forbrugerbeskyttelse og virksomhedernes konkurrenceevne.
(6)
Det fulde potentiale i markedet for salg af pakkerejser over landegrænserne i Unionen er endnu ikke fuldt udnyttet. Forskellene på de regler, der beskytter de rejsende i forskellige medlemsstater, medvirker til at afskrække de rejsende i en medlemsstat fra at købe pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer i en anden medlemsstat og medvirker på samme måde til at afskrække rejsearrangører og formidlere i en medlemsstat fra at sælge disse ydelser i en anden medlemsstat. Det er nødvendigt at foretage en yderligere tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer, så de rejsende og de erhvervsdrivende kan drage fuld nytte af det indre marked, samtidig med at der sikres et højt forbrugerbeskyttelsesniveau i hele Unionen.
(7)
De fleste rejsende, der køber pakkerejser eller sammensatte rejsearrangementer, er forbrugere i EU-forbrugerlovgivningens forstand. Det er dog ikke altid let at udskille forbrugerne fra repræsentanter for små virksomheder eller erhvervsdrivende, der bestiller rejser i tilknytning til deres virksomhed eller erhverv gennem de samme kanaler som forbrugerne. Disse rejsende har ofte behov for et tilsvarende beskyttelsesniveau. Derimod er der virksomheder og organisationer, der arrangerer rejser på grundlag af en generel aftale, der ofte er indgået med henblik på flere rejsearrangementer eller en nærmere bestemt periode, f.eks. med et rejsebureau. Denne type rejsearrangementer kræver ikke det samme beskyttelsesniveau som det, der er tiltænkt forbrugerne. Derfor bør dette direktiv finde anvendelse på forretningsrejsende, herunder udøvere af liberale erhverv, eller selvstændige erhvervsdrivende eller andre fysiske personer, hvis de ikke arrangerer rejser på grundlag af en generel aftale. Med henblik på at undgå en sammenblanding med begrebet »forbruger« som defineret i anden EU-lovgivning bør de personer, der nyder beskyttelse efter dette direktiv, betegnes »rejsende«.
(8)
Rejseydelser kan kombineres på mange forskellige måder, og derfor bør alle kombinationer af rejseydelser, der har visse kendetegn, som rejsende typisk forbinder med pakkerejser, anses for at være pakkerejser, navnlig hvis forskellige rejseydelser kombineres i et enkelt rejseprodukt, som rejsearrangøren påtager sig ansvaret for bliver leveret i overensstemmelse med aftalen. I overensstemmelse med retspraksis ved Den Europæiske Unions Domstol (4) bør det ikke gøre nogen forskel, om rejseydelserne kombineres, før der er etableret kontakt med den rejsende, eller på den rejsendes foranledning eller i overensstemmelse med en udvælgelse, den rejsende har foretaget. De samme principper bør finde anvendelse, uanset om bestillingen foretages gennem en detailhandlende eller online.
(9)
Af hensyn til gennemsigtigheden bør der sondres mellem pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer, hvor online- eller detailhandlende formidler tilvejebringelse af rejseydelser for rejsende med henblik på den rejsendes indgåelse af aftaler om rejseydelser med forskellige tjenesteydere, herunder gennem forbundne bestillingsprocedurer, idet disse rejsearrangementer ikke har en pakkerejses kendetegn, og det derfor ikke ville være rimeligt at anvende alle de forpligtelser, der gælder i forbindelse med pakkerejser, på de sammensatte rejsearrangementer.
(10)
I lyset af markedsudviklingen bør pakkerejser defineres yderligere på grundlag af alternative saglige kriterier, som hovedsageligt vedrører, hvordan rejseydelserne præsenteres eller købes, og hvor rejsende kan have en rimelig forventning om at blive beskyttet af dette direktiv. Det er f.eks. tilfældet, når forskellige typer af rejseydelser købes med henblik på den samme rejse eller ferie fra et enkelt salgssted, og disse ydelser er blevet valgt inden den rejsende accepterer at betale, dvs. inden for samme bestillingsprocedure, og når ydelserne udbydes, sælges eller faktureres til en samlet pris, samt når sådanne tjenester annonceres eller sælges under betegnelsen »pakkerejse« eller under en lignende betegnelse, der angiver en tæt forbindelse mellem de pågældende rejseydelser. Sådanne lignende betegnelser kunne f.eks. være »samlet tilbud«, »all inclusive« eller »arrangement med alt inkluderet«.
(11)
Det bør præciseres, at rejseydelser, der kombineres efter indgåelse af en aftale, hvorved en erhvervsdrivende giver den rejsende ret til at vælge blandt et udvalg af forskellige typer rejseydelser, som f.eks. ved gaveæsker indeholdende en pakkerejse, anses for at udgøre pakkerejser. Endvidere bør en kombination af rejseydelser anses for at være en pakkerejse, når den rejsendes navn, betalingsoplysninger og e-mailadresse overføres mellem de erhvervsdrivende, og endnu en aftale indgås senest 24 timer efter, at bestillingen af den første rejseydelse er bekræftet.
(12)
Samtidig bør der sondres mellem sammensatte rejsearrangementer og rejseydelser, som rejsende bestiller særskilt, ofte på forskellige tidspunkter, selv hvis det er med henblik på den samme rejse eller ferie. Der bør også sondres mellem sammensatte rejsearrangementer online og linkede websider, hvis formål ikke er, at der skal indgås en aftale med den rejsende, og link, hvorigennem rejsende alene bliver oplyst om andre rejseydelser generelt, f.eks. når et hotel eller en arrangør af en begivenhed på deres websted angiver en liste over alle de operatører, der tilbyder transport til deres placering, uden at dette står i forbindelse med en bestilling, eller når der bruges »cookies« eller metadata til at indsætte annoncer på websteder.
(13)
Der bør fastsættes særlige regler for både online- og detailhandlende, som under et enkelt besøg eller i forbindelse med en enkelt kontakt på deres salgssted bistår rejsende med at indgå særskilte aftaler med forskellige tjenesteydere, og for onlinehandlende, som f.eks. gennem forbundne onlinebestillingsprocedurer på målrettet vis formidler køb af som minimum én yderligere rejseydelse fra en anden erhvervsdrivende, når en aftale indgås højst 24 timer efter bekræftelsen af den første rejseydelse. En sådan formidling vil ofte være baseret på et kommercielt link, der indebærer betaling mellem den erhvervsdrivende, der formidler køb af yderligere rejseydelser, og den anden erhvervsdrivende, uanset beregningsmetoden for en sådan betaling, som f.eks. kan baseres på antallet af klik eller på omsætningen. Disse regler ville f.eks. finde anvendelse, når en rejsende sammen med bekræftelsen af bestillingen af en første rejseydelse såsom en fly- eller togrejse modtager en opfordring til at bestille en yderligere rejseydelse, der fås på den valgte rejsedestination, f.eks. et hotelophold, med et link til det websted, hvor der kan foretages bestilling, hos en anden tjenesteyder eller mellemmand. Selv om disse arrangementer ikke bør udgøre pakkerejser i dette direktivs forstand, i medfør af hvilket én rejsearrangør er ansvarlig for, at rejseydelserne leveres i overensstemmelse med aftalen, udgør disse sammensatte rejsearrangementer en alternativ forretningsmodel, der ofte er i nær konkurrence med pakkerejser.
(14)
For at sikre fair konkurrence og beskytte de rejsende bør forpligtelsen til i tilstrækkeligt omfang at godtgøre, at der er garanti for refusion af betalinger og hjemtransport af de rejsende i tilfælde af insolvens eller konkurs, også finde anvendelse ved sammensatte rejsearrangementer.
(15)
Køb af en særskilt rejseydelse i form af en enkelt rejseydelse bør hverken anses for at være en pakkerejse eller et sammensat rejsearrangement.
(16)
For at skabe øget klarhed for de rejsende og give dem mulighed for at træffe et kvalificeret valg mellem de forskellige typer rejsearrangementer, der udbydes, bør erhvervsdrivende have pligt til klart og tydeligt at oplyse, om de tilbyder en pakkerejse eller et sammensat rejsearrangement, og stille oplysninger til rådighed om det tilsvarende beskyttelsesniveau, før den rejsende accepterer at betale. En erhvervsdrivendes erklæring om, hvilken retlig karakter det rejseprodukt, der markedsføres, har, bør svare til det pågældende produkts faktiske retlige karakter. De relevante retshåndhævende myndigheder bør gribe ind, hvis de erhvervsdrivende ikke giver de rejsende korrekte oplysninger.
(17)
Kun kombinationer af visse forskellige typer af rejseydelser såsom indkvartering, befordring af passagerer med bus, tog, eller ad sø- eller luftvejen samt udlejning af motorkøretøjer eller visse motorcykler bør tages i betragtning ved fastlæggelsen af, hvorvidt der er tale om en pakkerejse eller et sammensat rejsearrangement. Indkvartering for at tage mere varigt ophold, herunder i forbindelse med længerevarende sprogkurser, bør ikke anses for indkvartering i dette direktivs forstand. Finansielle ydelser, såsom rejseforsikringer, bør ikke betragtes som rejseydelser. Endvidere bør ydelser, der er en uløselig del af en anden rejseydelse, ikke betragtes som rejseydelser i sig selv. Dette omfatter f.eks. transport af bagage, der leveres som en del af befordring af passagerer, mindre transportydelser, såsom befordring af passagerer som led i en guidet tur eller transport mellem et hotel og en lufthavn eller en banegård, måltider, drikkevarer og rengøring, der leveres som en del af indkvartering, eller adgang til faciliteter på stedet, f.eks. en swimmingpool, en sauna, en spa eller et motionsrum, som er inkluderet for hotelgæster. Det betyder også, at i tilfælde, hvor der i modsætning til et krydstogt leveres indkvartering natten over som en del af passagertransport ad vej, med jernbane eller ad sø- eller luftvejen, bør indkvartering ikke betragtes som en rejseydelse i sig selv, hvis den primære bestanddel tydeligvis er transport.
(18)
Andre turistydelser, der ikke er en uløselig del af befordring af passagerer, indkvartering eller udlejningen af motorkøretøjer eller visse motorcykler, kan f.eks. bestå i entré til koncerter, sportsbegivenheder, udflugter eller forlystelsesparker, guidede ture, liftkort og leje af sportsudstyr såsom skiudstyr eller spabehandlinger. Hvis sådanne ydelser kun kombineres med én anden type rejseydelse, f.eks. indkvartering, bør dette dog kun medføre sammensætning af en pakkerejse eller et sammensat rejsearrangement, hvis de udgør en væsentlig andel af pakkerejsens eller det sammensatte rejsearrangements samlede værdi eller annonceres som eller på anden måde udgør en væsentlig bestanddel af rejsen eller ferien. Hvis andre turistydelser udgør 25 % eller mere af kombinationens værdi, bør disse ydelser anses for at udgøre en væsentlig andel af pakkerejsens værdi eller de sammensatte rejsearrangementer. Det bør præciseres, at det ikke udgør en pakkerejse, hvis der tilføjes andre turistydelser til f.eks. hotelophold, som er bestilt som en særskilt ydelse efter den rejsendes ankomst til hotellet. Dette bør ikke medføre en omgåelse af direktivet, hvor rejsearrangører eller formidlere tilbyder den rejsende valget mellem yderligere turistydelser på forhånd og derefter tilbyder først at indgå aftalen om disse ydelser, efter at leveringen af den første rejseydelse er påbegyndt.
(19)
Da der ikke er et lige så stort behov for at beskytte rejsende ved korte ture, og for ikke at pålægge de erhvervsdrivende en unødvendig byrde, bør ture, der varer under 24 timer, og som ikke omfatter indkvartering, samt pakkerejser eller sammensatte rejsearrangementer, der udbydes eller formidles lejlighedsvis og på nonprofitbasis og kun til en begrænset gruppe af rejsende, ikke være omfattet af direktivet. Sidstnævnte kan f.eks. omfatte ture, der højst et par gange om året arrangeres af velgørende organisationer, sportsklubber eller skoler for deres medlemmer uden at blive udbudt til offentligheden. Passende oplysninger om denne udelukkelse bør gøres tilgængelig for offentligheden for at sikre, at erhvervsdrivende og rejsende i passende omfang er oplyst om, at disse pakkerejser eller sammensatte rejsearrangementer ikke er omfattet af dette direktiv.
(20)
Dette direktiv bør ikke berøre national aftaleret, for så vidt angår de forhold, der ikke er reguleret i direktivet.
(21)
Medlemsstaterne bør fortsat i overensstemmelse med EU-retten have kompetence til at anvende bestemmelserne i dette direktiv på områder, der ikke er omfattet af dets anvendelsesområde. Medlemsstaterne kan derfor opretholde eller indføre national lovgivning, der svarer til bestemmelserne eller visse bestemmelser i dette direktiv, for så vidt angår aftaler, der falder uden for dette direktivs anvendelsesområde. For eksempel kan medlemsstaterne opretholde eller indføre tilsvarende bestemmelser for visse enkeltstående aftaler vedrørende enkelte rejseydelser (såsom leje af feriehuse) eller for pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer, der udbydes eller formidles på nonprofitbasis til en begrænset gruppe af rejsende, og kun lejlighedsvist, eller for pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer af en varighed på under 24 timer, der ikke omfatter indkvartering.
(22)
Det, der navnlig kendetegner en pakkerejse, er, at der er én erhvervsdrivende, der som rejsearrangør er ansvarlig for, at hele pakkerejsen leveres i overensstemmelse med aftalen. Kun i tilfælde, hvor en anden erhvervsdrivende optræder som rejsearrangør af en pakkerejse, bør den erhvervsdrivende, typisk et detail- eller onlinerejsebureau, kunne nøjes med at optræde som formidler eller mellemmand og ikke have ansvaret som rejsearrangør. Hvorvidt en erhvervsdrivende optræder som arrangør af en given pakkerejse, bør afhænge af, i hvilken grad denne erhvervsdrivende er involveret i sammensætningen af pakkerejsen, og ikke af, hvordan den erhvervsdrivende betegner sin virksomhed. Når det overvejes, om en erhvervsdrivende er rejsearrangør eller formidler, bør det ikke gøre nogen forskel, om den erhvervsdrivende selv leverer ydelserne eller præsenterer sig som et rejsebureau, der handler på vegne af den rejsende.
(23)
Direktiv 90/314/EØF har indrømmet medlemsstaterne skønsbeføjelser til at fastsætte, hvorvidt formidlere, rejsearrangører eller både formidlere og rejsearrangører er ansvarlige for, at en pakkerejse leveres i overensstemmelse med aftalen. Denne fleksibilitet har ført til tvetydigheder i nogle medlemsstater med hensyn til, hvilke erhvervsdrivende der er ansvarlige for leveringen af de relevante rejseydelser. Det bør derfor klargøres i nærværende direktiv, at rejsearrangørerne er ansvarlige for leveringen af de rejseydelser, der er inkluderet i aftalen om pakkerejsen, medmindre det er fastsat i national ret, at både rejsearrangøren og formidleren er ansvarlige.
(24)
Med hensyn til pakkerejser bør formidlere sammen med rejsearrangøren være ansvarlige for, at der gives tilstrækkelige oplysninger forud for aftalens indgåelse. For at lette kommunikationen, særligt i forhold over landegrænserne, bør rejsende kunne kontakte rejsearrangøren gennem den formidler, de har købt pakkerejsen igennem.
(25)
Den rejsende bør have alle nødvendige oplysninger inden købet af pakkerejsen, uanset om den sælges ved hjælp af fjernkommunikation, på forretningsstedet eller ved hjælp af andre former for distribution. Ved videregivelsen af disse oplysninger bør den erhvervsdrivende tage hensyn til de særlige behov hos rejsende, som er særlig sårbare på grund af deres alder eller fysiske handicap, når den erhvervsdrivende med rimelighed kunne indse, at der var sådanne behov.
(26)
Vigtige oplysninger, f.eks. om de væsentligste kendetegn ved rejseydelserne eller priser, der forekommer i annoncer, på rejsearrangørens websted eller i brochurer som en del af oplysningerne forud for aftalens indgåelse, bør være bindende, medmindre rejsearrangøren forbeholder sig ret til at foretage ændring heraf og disse ændringer klart, forståeligt og tydeligt meddeles den rejsende inden indgåelse af aftalen om pakkerejsen. I lyset af de nye kommunikationsteknologier, der gør det nemt at foretage ajourføringer, er der imidlertid ikke længere noget behov for at fastsætte særlige regler om brochurer, men det bør i stedet sikres, at ændringer af oplysningerne forud for aftalens indgåelse kommunikeres til den rejsende. Det bør altid være muligt at foretage ændringer i oplysninger forud for aftalens indgåelse, når begge parter i aftalen om pakkerejsen udtrykkeligt er enige herom.
(27)
Oplysningskravene i dette direktiv er udtømmende, men bør ikke berøre de oplysningskrav, der stilles i anden gældende EU-lovgivning (5).
(28)
Rejsearrangørerne bør stille generelle oplysninger til rådighed om visumpligt i destinationslandet. Oplysninger om, hvor lang tid det omtrent tager at opnå visum, kan stilles til rådighed i form af en henvisning til officielle oplysninger i destinationslandet.
(29)
Under hensyntagen til de særlige forhold ved aftaler om pakkerejser bør der træffes bestemmelse om aftaleparternes rettigheder og forpligtelser i perioden før og efter pakkerejsens begyndelse, navnlig når pakkerejsen ikke leveres i overensstemmelse med aftalen, eller der sker en ændring i visse omstændigheder.
(30)
Da pakkerejser ofte købes lang tid i forvejen, kan der indtræde uforudsete begivenheder. Den rejsende bør derfor under visse betingelser have ret til at overdrage en aftale om en pakkerejse til en anden rejsende. I disse situationer bør rejsearrangøren kunne kræve sine udgifter betalt, f.eks. hvis en underleverandør opkræver et gebyr for at ændre navnet på den rejsende eller for at annullere en billet til befordring og udstede en ny.
(31)
Rejsende bør også kunne opsige aftalen om en pakkerejse når som helst inden pakkerejsens begyndelse mod betaling af et passende og begrundet opsigelsesgebyr under hensyntagen til forventede omkostningsbesparelser og indtægter fra afsættelse af rejseydelserne til anden side. De bør også have ret til at opsige aftalen om en pakkerejse uden betaling af et opsigelsesgebyr, når leveringen af pakkerejsen vil blive væsentligt berørt af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder. Dette kan f.eks. omfatte krigsførelse, andre alvorlige sikkerhedsproblemer såsom terrorisme, betydelige risici for menneskers sundhed såsom udbrud af en alvorlig sygdom på rejsedestinationen eller naturkatastrofer såsom oversvømmelser, jordskælv eller vejrforhold, der gør det umuligt at rejse sikkert til destinationen som fastsat i aftalen om pakkerejsen.
(32)
I særlige situationer bør rejsearrangøren også have ret til at opsige aftalen om pakkerejsen inden pakkerejsens begyndelse uden at betale erstatning, f.eks. hvis minimumsantallet af deltagere ikke er nået, og der i aftalen er taget forbehold for denne mulighed. I så fald bør rejsearrangøren refundere alle de betalinger, der er foretaget i forbindelse med pakkerejsen.
(33)
I visse tilfælde bør rejsearrangører have lov til ensidigt at foretage ændringer i aftalen om en pakkerejse. De rejsende bør dog have ret til at opsige aftalen om en pakkerejse, hvis ændringerne betydeligt forandrer rejseydelsernes væsentligste kendetegn. Dette kan f.eks. være tilfældet, hvis kvaliteten eller værdien af rejseydelserne falder. Ændringer i de afgangs- eller ankomsttider, der er angivet i aftalen om pakkerejsen, bør betragtes som væsentlige, hvis de f.eks. påfører den rejsende betydelig ulejlighed eller ekstra omkostninger, f.eks. ændring af befordring eller indkvartering. Det bør kun være muligt at forhøje prisen, hvis der er ændringer i prisen for befordring af passagerer som følge af prisen på brændstof eller andre energikilder, i skatter eller afgifter, der pålægges af en tredjemand, der ikke direkte er involveret i leveringen af de rejseydelser, der er inkluderet i aftalen om pakkerejsen, eller i valutakurser af relevans for pakkerejsen, og kun hvis aftalen udtrykkeligt tager forbehold for muligheden for en sådan prisstigning og angiver, at den rejsende er berettiget til en prisnedsættelse svarende til et fald i disse priser. Hvis rejsearrangøren foreslår en prisstigning på mere end 8 % af den samlede pris, bør den rejsende have ret til at opsige aftalen om pakkerejsen uden betaling af et opsigelsesgebyr.
(34)
Der bør fastsættes særlige regler om retsmidler i tilfælde af en mangel i opfyldelsen af aftalen om pakkerejsen. Den rejsende bør have ret til at få en løsning på problemer, og når en betydelig andel af de rejseydelser, der er omfattet af aftalen om pakkerejsen, ikke kan leveres, bør den rejsende have tilbudt passende alternative arrangementer. Hvis rejsearrangøren ikke afhjælper manglen inden for en rimelig frist, der fastsættes af den rejsende, bør den rejsende selv kunne gøre det og anmode om refusion af de nødvendige udgifter. I visse tilfælde bør det ikke være nødvendigt at fastsætte en tidsfrist, navnlig hvis øjeblikkelig afhjælpning er påkrævet. Dette gælder for eksempel, når den rejsende bliver nødt til at tage en taxa for at nå sit fly til tiden, fordi en bus, der er organiseret af rejsearrangøren, er forsinket. Rejsende bør også have ret til prisnedsættelse, opsigelse af aftalen om pakkerejsen og/eller erstatning. Erstatningen bør også dække ikkeøkonomisk skade, f.eks. erstatning for tabt rejse- eller ferieglæde, fordi der er væsentlige problemer med leveringen af de relevante rejseydelser. Den rejsende bør være forpligtet til uden unødig forsinkelse, under hensyn til sagens omstændigheder, at oplyse rejsearrangøren om en eventuel mangel, som vedkommende konstaterer under levering af en rejseydelse, der er inkluderet i aftalen om pakkerejsen. Undladelse af at gøre dette kan tages i betragtning ved fastsættelsen af den passende prisnedsættelse eller erstatning, når en sådan meddelelse ville have undgået eller mindsket skaden.
(35)
For at sikre sammenhæng i reglerne bør dette direktivs bestemmelser tilpasses til de internationale konventioner, der regulerer rejseydelser, og med EU-lovgivningen om passagerrettigheder. Når rejsearrangøren er ansvarlig for manglende eller mangelfuld levering af de rejseydelser, der er omfattet af aftalen om pakkerejsen, bør rejsearrangøren kunne påberåbe sig de begrænsninger i tjenesteydernes ansvar, der er fastsat i internationale konventioner, såsom Montrealkonventionen af 1999 om indførelse af visse ensartede regler for international luftbefordring (6), konventionen af 1980 om internationale jernbanebefordringer (COTIF) (7) og Athenkonventionen af 1974 om transport af passagerer og deres bagage til søs (8). Når det på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder er umuligt at sikre rettidig befordring af den rejsende tilbage til afrejsestedet, bør rejsearrangøren bære omkostningerne ved den rejsendes nødvendige indkvartering, dog højst for en periode på tre nætter for hver rejsende, medmindre der er fastsat længere perioder i eksisterende eller fremtidig EU-lovgivning om passagerrettigheder.
(36)
Dette direktiv bør ikke gribe ind i de rejsendes ret til at fremsætte krav både i henhold til dette direktiv og i henhold til anden relevant EU-lovgivning eller internationale konventioner, så de rejsende fortsat har mulighed for at rejse krav over for rejsearrangøren, transportøren eller en anden ansvarlig part eller efter omstændighederne over for mere end én part. Det bør præciseres, at med henblik på at undgå overkompensation bør erstatning eller prisnedsættelse, der gives i henhold til dette direktiv, og erstatning eller prisnedsættelse, der gives i henhold til anden relevant EU-lovgivning eller internationale konventioner, fratrækkes hinanden. Rejsearrangørens ansvar bør ikke være til hinder for retten til at søge regres hos tredjemand, herunder hos tjenesteydere.
(37)
Hvis den rejsende er kommet ud i vanskeligheder under rejsen eller ferien, bør rejsearrangøren være forpligtet til at yde passende bistand uden unødig forsinkelse. Denne bistand bør hovedsagelig bestå i, hvor det er relevant, at oplyse om forhold såsom lægehjælp, lokale myndigheder og konsulær bistand, samt at yde praktisk hjælp, f.eks. med fjernkommunikation og alternative rejsearrangementer.
(38)
I sin meddelelse af 18. marts 2013 med titlen »Passagerbeskyttelse i tilfælde af luftfartsselskabers konkurs« beskrev Kommissionen foranstaltninger til at forbedre beskyttelsen af rejsende i tilfælde af et luftfartsselskabs konkurs, herunder bedre håndhævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 (9) og af forordning (EF) nr. 1008/2008, og samarbejde med interessenter inden for branchen, idet den ville overveje et lovgivningsmæssigt initiativ, hvis foranstaltningerne ikke var tilstrækkelige. Meddelelsen vedrører køb af en enkelt bestanddel, nemlig lufttransport, og vedrører derfor ikke beskyttelse mod konkurs eller insolvens for pakkerejser og for sammensatte rejsearrangementer.
(39)
Medlemsstaterne bør sikre, at rejsende, der køber en pakkerejse, fuldt ud er beskyttet i tilfælde af, at rejsearrangøren går konkurs eller bliver insolvent. De medlemsstater, hvor rejsearrangørerne er etableret, bør sikre, at de stiller sikkerhed for refusion af alle betalinger, der er foretaget af eller på vegne af rejsende, og, for så vidt som en pakkerejse indbefatter befordring af passagerer, for de rejsendes hjemtransport i tilfælde af rejsearrangørernes konkurs eller insolvens. Dog bør det være muligt at rejsende tilbydes fortsættelse af pakkerejsen. Medlemsstaterne bør fortsat have et skøn med hensyn til, hvordan der arrangeres beskyttelse mod konkurs eller insolvens, men de bør sikre, at beskyttelsen er effektiv. Effektivitet betyder, at beskyttelsen bør blive tilgængelig, så snart rejseydelser som en konsekvens af rejsearrangørens likviditetsproblemer ikke bliver udført, ikke vil blive udført eller kun delvist vil blive udført, eller når tjenesteydere kræver, at de rejsende betaler for dem. Medlemsstaterne bør kunne kræve, at rejsearrangører giver de rejsende en attest, der dokumenterer et direkte krav over for den udbyder, der yder beskyttelse mod konkurs eller insolvens.
(40)
For at beskyttelsen mod konkurs eller insolvens kan være effektiv, bør den dække de forventelige betalinger, der rammes af rejsearrangørens konkurs eller insolvens, og i givet fald de forventelige hjemtransportomkostninger. Det betyder, at beskyttelsen bør være tilstrækkelig til at dække alle forventelige betalinger, der er foretaget af eller på vegne af rejsende i forbindelse med pakkerejser i højsæsonen under hensyntagen til perioden mellem modtagelsen af sådanne betalinger og afslutningen af rejsen eller ferien, samt i givet fald de forventelige hjemtransportomkostninger. Dette vil generelt betyde, at sikkerheden skal dække en tilstrækkelig høj procentdel af rejsearrangørens omsætning, for så vidt angår pakkerejser, og kan afhænge af faktorer såsom typen af de solgte pakkerejser, herunder transportmiddel, rejsedestination og eventuelle lovmæssige begrænsninger eller rejsearrangørens forpligtelser med hensyn til størrelsen af de forudbetalinger, som denne må modtage, og deres timing inden pakkerejsens begyndelse. Da den nødvendige dækning kan beregnes på grundlag af de seneste forretningsdata såsom omsætningen i det seneste regnskabsår, bør rejsearrangørerne være forpligtet til at tilpasse beskyttelsen mod konkurs eller insolvens ved øgede risici, herunder en betydelig stigning i salget af pakkerejser. Ved den effektive beskyttelse mod konkurs eller insolvens bør der dog ikke tages hensyn til meget usandsynlige risici, f.eks. den samtidige insolvens eller konkurs af flere af de største rejsearrangører, hvilket i uforholdsmæssig høj grad ville have en indvirkning på omkostningerne til beskyttelse og således hæmme dens effektivitet. I sådanne tilfælde kan garantien for tilbagebetaling være begrænset.
(41)
På grund af forskellene i national ret og praksis vedrørende parterne i en aftale om en pakkerejse og modtagelsen af betalinger, der er foretaget af eller på vegne af rejsende, bør medlemsstaterne kunne kræve, at formidlere tillige tilvejebringer beskyttelse mod konkurs eller insolvens.
(42)
I overensstemmelse med direktiv 2006/123/EF er det hensigtsmæssigt at fastsætte regler for at forhindre, at forpligtelserne med hensyn til beskyttelse mod konkurs eller insolvens virker som en hindring for den frie bevægelighed for tjenesteydelser og etableringsfriheden. Medlemsstaterne bør derfor være forpligtet til at anerkende beskyttelse mod konkurs eller insolvens efter retten i etableringsmedlemsstaten. For at lette det administrative samarbejde og tilsyn med rejsearrangører og, hvis relevant, formidlere, der opererer i forskellige medlemsstater, med hensyn til beskyttelse mod konkurs eller insolvens bør medlemsstaterne være forpligtet til at udpege centrale kontaktpunkter.
(43)
Erhvervsdrivende, der formidler sammensatte rejsearrangementer, bør være forpligtet til at oplyse de rejsende om, at de ikke køber en pakkerejse, og at den enkelte leverandør af en rejseydelse alene er ansvarlig for korrekt opfyldelse af sin aftale. Erhvervsdrivende, der formidler sammensatte rejsearrangementer, bør desuden være forpligtet til at yde beskyttelse mod konkurs eller insolvens med hensyn til refusion af betalinger, som de modtager, og, i det omfang de er ansvarlige for befordring af passagerer, med hensyn til rejsendes hjemtransport, og bør oplyse de rejsende herom. Erhvervsdrivende, der er ansvarlige for opfyldelsen af de individuelle aftaler, der indgår i et sammensat rejsearrangement, er omfattet af den almindelige EU-lovgivning om forbrugerbeskyttelse og sektorspecifik EU-lovgivning.
(44)
Når der fastlægges bestemmelser om ordninger til beskyttelse mod konkurs eller insolvens med hensyn til pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer, bør medlemsstaterne ikke forhindres i at tage hensyn til mindre virksomheders særlige situation, samtidig med at de sikrer det samme beskyttelsesniveau for de rejsende.
(45)
Rejsende bør ydes beskyttelse mod fejl, der opstår i forbindelse med bestillingsproceduren for så vidt angår pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer.
(46)
Det bør fastsættes, at rejsende ikke kan give afkald på rettigheder i henhold til dette direktiv, og at rejsearrangører og erhvervsdrivende, der formidler sammensatte rejsearrangementer, ikke kan undvige deres forpligtelser ved at hævde, at de alene handler som rejsetjenesteyder, mellemmand eller i anden egenskab.
(47)
Medlemsstaterne bør fastsætte bestemmelser om de sanktioner, der pålægges for overtrædelse af nationale bestemmelser til gennemførelse af dette direktiv, og bør sikre, at de gennemføres. Sanktionerne bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
(48)
Vedtagelsen af dette direktiv nødvendiggør en tilpasning af visse EU-retsakter om forbrugerbeskyttelse. Navnlig bør det afklares, at Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (10) finder anvendelse på overtrædelser af nærværende direktiv. Under hensyntagen til, at Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU (11) i sin nuværende affattelse ikke finder anvendelse på aftaler omfattet af direktiv 90/314/EØF, er det endvidere nødvendigt at ændre direktiv 2011/83/EU for at sikre, at det fortsat finder anvendelse på individuelle rejseydelser, som indgår i et sammensat rejsearrangement, for så vidt som de individuelle ydelser ikke på anden måde er undtaget fra anvendelsesområdet for direktiv 2011/83/EU, og at visse forbrugerrettigheder i det pågældende direktiv også finder anvendelse på pakkerejser.
(49)
Nærværende direktiv berører ikke reglerne om beskyttelse af personoplysninger fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (12) og EU-reglerne om international privatret, herunder Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 593/2008 (13).
(50)
Det bør præciseres, at dette direktivs reguleringsmæssige krav om beskyttelse mod konkurs eller insolvens og oplysninger om sammensatte rejsearrangementer også bør gælde for erhvervsdrivende, der ikke er etableret i en medlemsstat, men som på en hvilken som helst måde retter deres virksomhed, jf. forordning (EF) nr. 593/2008 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 (14), mod en eller flere medlemsstater.
(51)
Målet for dette direktiv, nemlig at bidrage til det indre markeds funktion og til at opnå et så højt og så ensartet forbrugerbeskyttelsesniveau som muligt, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dets omfang bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går direktivet ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(52)
Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, som anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Dette direktiv overholder særligt friheden til at oprette og drive egen virksomhed, jf. chartrets artikel 16, samtidig med, at der sikres et højt forbrugerbeskyttelsesniveau i Unionen i overensstemmelse med chartrets artikel 38.
(53)
I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (15) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget.
(54)
Direktiv 90/314/EØF bør derfor ophæves -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
KAPITEL I
GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE, DEFINITIONER OG HARMONISERINGSNIVEAU
Artikel 1
Genstand
Formålet med dette direktiv er at bidrage til det indre markeds funktion og til opnåelse af et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, der er så ensartet som muligt, ved at tilnærme visse forhold i medlemsstaternes love og administrative bestemmelser vedrørende aftaler, der indgås mellem rejsende og erhvervsdrivende, om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på pakkerejser, der udbydes til salg eller sælges af erhvervsdrivende til rejsende, og på sammensatte rejsearrangementer, der formidles af erhvervsdrivende til rejsende.
2. Dette direktiv finder ikke anvendelse på:
a)
pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer af en varighed på under 24 timer, medmindre de omfatter indkvartering natten over
b)
pakkerejser, der udbydes, og sammensatte rejsearrangementer, der formidles, lejlighedsvist og på nonprofitbasis, til udelukkende en begrænset gruppe rejsende
c)
pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer, der købes på grundlag af en generel aftale med henblik på forretningsrejser mellem en erhvervsdrivende og en anden fysisk eller juridisk person, der handler som led i sit erhverv, sin virksomhed, sit håndværk eller sin profession.
3. Dette direktiv berører ikke almindelig national aftaleret såsom reglerne om aftalers gyldighed, indgåelse og virkning, for så vidt som almindelige aftaleretlige aspekter ikke reguleres i dette direktiv.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1) »rejseydelse«:
a)
passagerbefordring
b)
indkvartering, som ikke er en uløselig del af befordringen af passagerer, og som ikke er for at tage varigt ophold
c)
udlejning af biler, andre motorkøretøjer som defineret i artikel 3, nr. 11), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF (16) eller af motorcykler, der kræver et kategori A-kørekort i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF (17)
d)
enhver anden turistydelse, der ikke er en uløselig del af en rejseydelse som defineret i litra a), b) eller c)
2) »pakkerejse«: en kombination af mindst to forskellige typer rejseydelser med henblik på den samme rejse eller ferie, hvis
a)
ydelserne sammensættes af en enkelt erhvervsdrivende, herunder på foranledning af den rejsende eller i overensstemmelse med dennes udvælgelse, inden der indgås en enkelt aftale om alle ydelserne, eller
b)
ydelserne, uanset om der indgås særskilte aftaler med forskellige leverandører af rejseydelser,
i)
er købt fra et enkelt salgssted, og disse rejseydelser er blevet udvalgt, inden den rejsende accepterer at betale
ii)
udbydes til salg til, sælges til eller faktureres til en pris, hvor alt er inkluderet, eller til en samlet pris
iii)
annonceres til salg eller sælges under betegnelsen »pakkerejse« eller en lignende betegnelse
iv)
sammensættes efter indgåelsen af en aftale, hvori den erhvervsdrivende giver den rejsende ret til at vælge blandt et udvalg af forskellige typer rejseydelser, eller
v)
købes fra forskellige erhvervsdrivende gennem forbundne onlinebestillingsprocedurer, når den rejsendes navn, betalingsoplysninger og e-mailadresse er videregivet fra den erhvervsdrivende, med hvem den første aftale er indgået, til en anden eller andre erhvervsdrivende, og der senest 24 timer efter bekræftelsen af bestillingen af den første rejseydelse er indgået en aftale med sidstnævnte erhvervsdrivende.
En kombination af rejseydelser, hvor højst én type rejseydelse, jf. nr. 1), litra a), b) eller c), sammensættes med en eller flere turistydelser, jf. nr. 1), litra d), er ikke en pakkerejse, hvis sidstnævnte ydelser:
a)
ikke udgør en væsentlig andel af kombinationens værdi og ikke annonceres som eller på anden måde udgør en væsentlig bestanddel af kombinationen, eller
b)
først er udvalgt og købt, efter at leveringen af en rejseydelse, jf. nr. 1), litra a), b) eller c), er påbegyndt
3) »aftale om en pakkerejse«: en aftale om en samlet pakkerejse eller, hvis pakkerejsen leveres i henhold til særskilte aftaler, alle de aftaler, der dækker de i pakkerejsen inkluderede rejseydelser
4) »pakkerejsens begyndelse«: påbegyndelse af levering af de rejseydelser, der er inkluderet i pakkerejsen
5) »sammensat rejsearrangement«: mindst to forskellige typer rejseydelser, der købes med henblik på den samme rejse eller ferie, uden at udgøre en pakkerejse, og som fører til indgåelse af særskilte aftaler med hver enkelt leverandør af rejseydelserne, hvis en erhvervsdrivende formidler:
a)
de rejsendes særskilte udvælgelse og særskilte betaling for hver rejseydelse under et enkelt besøg på dennes salgssted eller i forbindelse med en enkelt kontakt med dennes salgssted, eller
b)
køb af mindst én yderligere rejseydelse fra en anden erhvervsdrivende på målrettet vis, når en aftale med en sådan anden erhvervsdrivende indgås senest 24 timer efter bekræftelsen af bestillingen af den første rejseydelse.
Hvis der højst købes én type rejseydelse, jf. nr. 1), litra a), b) eller c), og en eller flere turistydelser, jf. nr. 1), litra d), udgør de ikke et sammensat rejsearrangement, hvis sidstnævnte ydelser ikke udgør en væsentlig andel af ydelsernes samlede værdi og ikke annonceres som eller på anden måde udgør en væsentlig bestanddel af rejsen eller ferien
6) »rejsende«: enhver person, som søger at indgå en aftale inden for dette direktivs anvendelsesområde, eller som har ret til at rejse på grundlag af en aftale indgået herindenfor
7) »erhvervsdrivende«: enhver fysisk person eller enhver juridisk person, uanset om der er tale om offentligt eller privat ejerskab, der handler, herunder via en anden person, der optræder i dennes navn eller på dennes vegne, som led i sit erhverv, sin virksomhed, sit håndværk eller sin profession i forbindelse med de af dette direktiv omfattede aftaler, og uanset om denne handler i egenskab af rejsearrangør, formidler, erhvervsdrivende, der formidler et sammensat rejsearrangement, eller rejsetjenesteyder
8) »rejsearrangør«: en erhvervsdrivende, der sammensætter og sælger pakkerejser eller udbyder dem til salg enten direkte eller gennem en anden erhvervsdrivende eller sammen med en anden erhvervsdrivende, eller den erhvervsdrivende, der videregiver den rejsendes oplysninger til en anden erhvervsdrivende i henhold til nr. 2), litra b), nr. v)
9) »formidler«: en erhvervsdrivende, som ikke er rejsearrangør, og som sælger pakkerejser sammensat af en rejsearrangør eller udbyder dem til salg
10) »etablering«: etablering som defineret i artikel 4, nr. 5), i direktiv 2006/123/EF
11) »varigt medium«: ethvert medium, som sætter den rejsende eller den erhvervsdrivende i stand til at lagre oplysninger rettet personligt til vedkommende på en sådan måde, at de er tilgængelige i en under hensyn til oplysningernes formål tilstrækkelig periode, og som giver mulighed for uændret gengivelse af de lagrede oplysninger
12) »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder«: en situation, som den part, der påberåber sig en sådan situation, ikke har nogen indflydelse på, og hvis konsekvenser ikke kunne afværges, selv hvis der var blevet truffet alle rimelige foranstaltninger
13) »mangel«: det forhold, at de rejseydelser, som pakkerejsen omfatter, ikke er blevet leveret eller ikke er blevet leveret i overensstemmelse med aftalen
14) »mindreårig«: en person under 18 år
15) »salgssted«: ethvert detailforretningssted, uanset om det er fast eller mobilt, eller et detailforretningswebsted eller en lignende onlinesalgsfacilitet, herunder når detailforretningswebsteder eller onlinesalgsfaciliteter præsenteres for rejsende som en enkelt facilitet, herunder en telefontjeneste
16) »hjemtransport«: en rejsendes tilbagevenden til afrejsestedet eller til et andet sted, som aftaleparterne er enige om.
Artikel 4
Harmoniseringsniveau
Medlemsstaterne må ikke i national ret opretholde eller indføre bestemmelser, der fraviger dem, der er fastsat i dette direktiv, herunder strengere eller lempeligere bestemmelser, for at sikre et andet beskyttelsesniveau for rejsende, medmindre det er fastsat i dette direktiv.
KAPITEL II
OPLYSNINGSPLIGT OG INDHOLDET AF AFTALER OM PAKKEREJSER
Artikel 5
Oplysninger forud for aftalens indgåelse
1. Medlemsstaterne sikrer, at rejsearrangøren og, når pakkerejsen sælges gennem en formidler, også formidleren, inden den rejsende bliver bundet af en aftale om en pakkerejse eller et tilsvarende tilbud, giver den rejsende standardoplysningerne via det relevante skema, der er gengivet i bilag I, del A eller B, og, hvis de er relevante for pakkerejsen, følgende oplysninger:
a)
rejseydelsernes væsentligste kendetegn:
i)
rejsedestination(er), rejserute og varigheden af ophold med angivelse af datoer og, når indkvartering er inkluderet, antallet af inkluderede overnatninger
ii)
anvendte befordringsmidler samt deres kendetegn og kategori, steder, datoer og klokkeslæt for af- og hjemrejse, steder, hvor der gøres ophold undervejs, med angivelse af disse opholds varighed og transportforbindelser.
Hvis det nøjagtige klokkeslæt endnu ikke er kendt, oplyser rejsearrangøren og i givet fald formidleren den rejsende om det omtrentlige klokkeslæt for af- og hjemrejse
iii)
indkvarteringsstedets beliggenhed, væsentligste kendetegn og, når det er relevant, kategori i henhold til destinationslandets regler
iv)
inkluderede måltider
v)
besøg, udflugt(er) eller andre ydelser, der er inkluderet i den samlede pris, der er aftalt for pakkerejsen
vi)
hvis det ikke fremgår af sammenhængen, hvorvidt nogen af rejseydelserne ydes den rejsende som del af en gruppe, og i bekræftende fald, om muligt, gruppens omtrentlige størrelse
vii)
hvis den rejsendes nytte af andre turistydelser afhænger af en effektiv mundtlig kommunikation, det sprog, som disse ydelser vil foregå på, og
viii)
hvorvidt rejsen eller ferien generelt er egnet for bevægelseshæmmede personer, og, på anmodning af den rejsende, præcise oplysninger om rejsens eller feriens egnethed med hensyntagen til den rejsendes behov
b)
rejsearrangørens og, hvor der er en formidler, formidlerens firmanavn, fysiske adresse, telefonnummer og i givet fald e-mailadresse
c)
den samlede pris for pakkerejsen inklusive skatter, afgifter og alle eventuelle yderligere gebyrer og andre omkostninger eller, hvis disse omkostninger ikke med rimelighed kan beregnes inden aftalens indgåelse, en angivelse af, hvilken type yderligere omkostninger den rejsende derudover eventuelt vil skulle betale
d)
ordninger om betaling, herunder ethvert beløb eller enhver procentdel af prisen, der skal betales som depositum, og tidsplanen for betaling af restbeløbet, eller økonomiske garantier, som skal betales eller stilles af den rejsende
e)
det mindste antal personer, der kræves, for at pakkerejsen gennemføres, og den frist, der er omhandlet i artikel 12, stk. 3, litra a), inden pakkerejsens begyndelse for i påkommende tilfælde at opsige aftalen, hvis dette antal ikke er nået
f)
generelle oplysninger om pas- og visumkrav, herunder om, hvor lang tid det omtrent tager at opnå visum, samt oplysninger om sundhedsmæssige formaliteter i destinationslandet
g)
oplysninger om, at den rejsende kan opsige aftalen når som helst inden pakkerejsens begyndelse mod betaling af et passende opsigelsesgebyr eller, hvor relevant, de af rejsearrangøren i overensstemmelse med artikel 12, stk. 1, krævede standardiserede opsigelsesgebyrer
h)
oplysninger om tegning af en fakultativ eller obligatorisk forsikring, der dækker den rejsendes udgifter ved opsigelsen af kontrakten, eller udgifterne til bistand, herunder hjemtransport, i tilfælde af ulykke, sygdom eller død.
For aftaler om pakkerejser indgået pr. telefon giver rejsearrangøren og i givet fald formidleren den rejsende de standardoplysninger, der er fastsat i bilag I, del B, og oplysningerne i første afsnit, litra a)-h).
2. For så vidt angår pakkerejser som defineret i artikel 3, nr. 2), litra b), nr. v), sikrer rejsearrangøren og den erhvervsdrivende, til hvem oplysningerne er videregivet, at de hver især, inden den rejsende bliver bundet af en aftale eller et tilsvarende tilbud, giver oplysningerne i nærværende artikels stk. 1, første afsnit, litra a)-h), i det omfang de er relevante for de respektive rejseydelser, som de tilbyder. Rejsearrangøren giver også samtidig standardoplysningerne via skemaet i bilag I, del C.
3. De oplysninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, skal angives klart, forståeligt og tydeligt. Når sådanne oplysninger gives skriftligt, skal de være let læselige.
Artikel 6
Bindende oplysninger forud for aftalens indgåelse samt indgåelse af aftalen om en pakkerejse
1. Medlemsstaterne sikrer, at de oplysninger, der gives til den rejsende i henhold til artikel 5, stk. 1, første afsnit, litra a), c), d), e) og g), udgør en integreret del af aftalen om pakkerejsen og ikke ændres, medmindre de kontraherende parter udtrykkeligt aftaler det. Inden indgåelsen af aftalen om en pakkerejse meddeler rejsearrangøren og i givet fald formidleren klart, forståeligt og tydeligt den rejsende alle ændringer af de oplysninger, der gives forud for indgåelse af aftalen om en pakkerejse.
2. Hvis rejsearrangøren og i givet fald formidleren ikke har opfyldt oplysningskravene om yderligere gebyrer og andre omkostninger som omhandlet i artikel 5, stk. 1, første afsnit, litra c), forud for indgåelsen af aftalen om en pakkerejse, skal den rejsende ikke betale disse gebyrer eller andre omkostninger.
Artikel 7
Indholdet af aftalen om en pakkerejse og dokumenter, som skal udleveres inden pakkerejsens begyndelse
1. Medlemsstaterne sikrer, at aftaler om pakkerejser er affattet i et almindeligt og forståeligt sprog, og, når aftalerne er skriftlige, at de er let læselige. Ved indgåelsen af aftalen om en pakkerejse eller hurtigst muligt derefter giver rejsearrangøren eller formidleren den rejsende en kopi eller bekræftelse af aftalen på et varigt medium. Den rejsende har ret til at anmode om en kopi på papir, hvis aftalen om pakkerejsen er indgået i parternes samtidige fysiske tilstedeværelse.
For så vidt angår aftaler indgået uden for fast forretningssted som defineret i artikel 2, nr. 8), i direktiv 2011/83/EU skal en kopi eller bekræftelsen af aftalen om pakkerejsen gives til den rejsende på papir eller, hvis den rejsende samtykker, på et andet varigt medium.
2. Aftalen om pakkerejsen eller bekræftelsen af aftalen skal angive det fulde indhold af aftalen og omfatte alle de oplysninger, der er nævnt i artikel 5, stk. 1, første afsnit, litra a)-h), samt følgende oplysninger:
a)
den rejsendes særlige krav, som rejsearrangøren har accepteret at opfylde
b)
oplysninger om, at rejsearrangøren er:
i)
ansvarlig for levering af alle de rejseydelser, der er inkluderet i aftalen i overensstemmelse med artikel 13, og
ii)
forpligtet til at yde den rejsende bistand, jf. artikel 16, hvis den pågældende er i vanskeligheder
c)
navnet på den enhed, der er ansvarlig for beskyttelse mod konkurs eller insolvens, og dets kontaktoplysninger, herunder dets fysiske adresse, og, hvis relevant, navnet på den kompetente myndighed, som den pågældende medlemsstat har udpeget til formålet, og dens kontaktoplysninger
d)
navn, adresse, telefonnummer, e-mailadresse og i givet fald faxnummer for rejsearrangørens lokale repræsentant, et kontaktpunkt eller en anden tjeneste, der giver den rejsende mulighed for hurtigt at kontakte rejsearrangøren og kommunikere effektivt med denne, for at anmode om hjælp i tilfælde af, at den rejsende er i vanskeligheder, eller for at indgive klage over en eventuel mangel, som konstateres under leveringen af pakkerejsen
e)
oplysninger om, at den rejsende er forpligtet til at meddele en eventuel mangel, som vedkommende konstaterer under leveringen af pakkerejsen, jf. artikel 13, stk. 2
f)
når mindreårige uden ledsagelse af en forælder eller anden bemyndiget person rejser på grundlag af en aftale om en pakkerejse, der omfatter indkvartering, oplysninger, som muliggør direkte kontakt med den mindreårige eller den person, der er ansvarlig for den mindreårige på den mindreåriges opholdssted
g)
oplysninger om tilgængelige interne klagebehandlingsprocedurer og om alternative tvistbilæggelsesmekanismer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/11/EU (18) og, når det er relevant, den alternative tvistbilæggelsesenhed, som den erhvervsdrivende er omfattet af, og om platformen for onlinetvistbilæggelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 524/2013 (19)
h)
oplysninger om den rejsendes ret til at overdrage aftalen til en anden rejsende i overensstemmelse med artikel 9.
3. For så vidt angår pakkerejser som defineret i artikel 3, nr. 2), litra b), nr. v), oplyser den erhvervsdrivende, til hvem oplysningerne er videregivet, rejsearrangøren om indgåelsen af den aftale, der fører til oprettelse af en pakkerejse. Den erhvervsdrivende giver rejsearrangøren de oplysninger, der er nødvendige, så denne kan opfylde sine forpligtelser som rejsearrangør.
Så snart rejsearrangøren er blevet oplyst om, at pakkerejsen er oprettet, giver rejsearrangøren den rejsende de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2, litra a)-h), på et varigt medium.
4. De oplysninger, der er omhandlet i stk. 2 og 3, skal angives klart, forståeligt og tydeligt.
5. I god tid inden pakkerejsens begyndelse giver rejsearrangøren den rejsende de nødvendige kvitteringer, værdikuponer og billetter, oplysninger om de planmæssige afrejsetidspunkter og i givet fald fristen for indtjekning samt de planmæssige tidspunkter for midlertidige ophold undervejs, transportforbindelser og ankomst.
Artikel 8
Bevisbyrde
Bevisbyrden for opfyldelse af de i dette kapitel fastsatte oplysningskrav påhviler den erhvervsdrivende.
KAPITEL III
ÆNDRINGER I AFTALEN OM EN PAKKEREJSE INDEN PAKKEREJSENS BEGYNDELSE
Artikel 9
Overdragelse af aftalen om en pakkerejse til en anden rejsende
1. Medlemsstaterne sikrer, at en rejsende kan overdrage aftalen om en pakkerejse til en person, der opfylder alle betingelserne i aftalen, hvis den rejsende har givet rejsearrangøren rimeligt varsel på et varigt medium inden pakkerejsens begyndelse. Varsel givet senest syv dage inden pakkerejsens begyndelse skal under alle omstændigheder anses for rimelig.
2. Overdrageren af aftalen om en pakkerejse og den, til hvem den overdrages, hæfter solidarisk for betalingen af det udestående beløb og for eventuelle yderligere gebyrer eller andre omkostninger i forbindelse med overdragelsen. Rejsearrangøren oplyser overdrageren om overdragelsens reelle omkostninger. Disse omkostninger må ikke være urimelige og må ikke overstige rejsearrangørens reelle omkostninger som følge af overdragelsen af aftalen om pakkerejsen.
3. Rejsearrangøren forelægger overdrageren dokumentation for yderligere gebyrer eller andre omkostninger i forbindelse med overdragelsen af aftalen om pakkerejsen.
Artikel 10
Ændring af prisen
1. Medlemsstaterne sikrer, at priserne kun kan forhøjes efter indgåelsen af aftalen om en pakkerejse, hvis aftalen udtrykkeligt indeholder denne mulighed og det fremgår, at den rejsende har ret til prisnedsættelse i henhold til stk. 4. I så fald skal det fremgå af aftalen om pakkerejsen, hvordan prisændringer skal beregnes. Prisstigninger er udelukkende mulige som en direkte følge af ændringer i:
a)
prisen for befordringen af passagerer som følge af udgifter til brændstof eller andre energikilder
b)
ændringer i størrelsen af skatter, afgifter eller gebyrer for de rejseydelser, der er inkluderet i aftalen, og som er pålagt af en tredjepart, der ikke direkte er involveret i leveringen af pakkerejsen, herunder turistskatter, lufthavns- og havneskatter samt landings- og startafgifter, eller
c)
ændringer i valutakurser, som er af betydning for pakkerejsen.
2. Hvis den i nærværende artikels stk. 1 omhandlede prisstigning overstiger 8 % af pakkerejsens samlede pris, finder artikel 11, stk. 2-5, anvendelse.
3. Uanset omfanget heraf er en prisstigning kun mulig, hvis rejsearrangøren på en klar og forståelig måde underretter den rejsende om den med angivelse af en begrundelse for denne stigning og en beregning på et varigt medium senest 20 dage før pakkerejsens begyndelse.
4. Hvis aftalen om pakkerejsen fastsætter mulighed for prisstigninger, skal den rejsende have ret til en prisnedsættelse svarende til en formindskelse af de i stk. 1, litra a), b) og c), omhandlede omkostninger, som opstår efter indgåelsen af aftalen og inden pakkerejsens begyndelse.
5. I tilfælde af et prisfald, skal rejsearrangøren have ret til at fradrage de reelle administrative omkostninger ved tilbagebetaling til den rejsende. Rejsearrangøren skal på den rejsendes anmodning forelægge dokumentation for disse administrative omkostninger.
Artikel 11
Ændring af andre vilkår i aftalen om en pakkerejse
1. Medlemsstaterne sikrer, at rejsearrangøren ikke inden pakkerejsens begyndelse ensidigt kan ændre andre vilkår i aftalen om en pakkerejse end prisen i overensstemmelse med artikel 10, medmindre:
a)
rejsearrangøren har forbeholdt sig ret hertil i aftalen
b)
ændringen er ubetydelig, og
c)
rejsearrangøren klart, forståeligt og tydeligt oplyser den rejsende om ændringen på et varigt medium.
2. Hvis rejsearrangøren inden pakkerejsens begyndelse er nødsaget til væsentligt at ændre et af rejseydelsernes væsentligste kendetegn, jf. artikel 5, stk. 1, første afsnit, litra a), eller ikke kan opfylde et særligt krav, jf. artikel 7, stk. 2, litra a), eller foreslår at øge pakkerejsens pris med mere end 8 % i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, kan den rejsende inden for en rimelig frist fastsat af rejsearrangøren:
a)
acceptere den foreslåede ændring, eller
b)
opsige aftalen uden betaling af et opsigelsesgebyr.
Hvis den rejsende opsiger aftalen om en pakkerejse, kan den rejsende acceptere en erstatningspakkerejse, hvis rejsearrangøren tilbyder dette, så vidt muligt af en tilsvarende eller højere kvalitet.
3. Rejsearrangøren skal hurtigst muligt oplyse den rejsende klart, forståeligt og tydeligt på et varigt medium om:
a)
de i stk. 2 foreslåede ændringer og, når det er relevant i henhold til stk. 4, indvirkningen på pakkerejsens pris
b)
en rimelig frist, inden for hvilken den rejsende skal oplyse rejsearrangøren om sin afgørelse i henhold til stk. 2
c)
konsekvenserne af den rejsendes manglende reaktion inden for den i litra b) omhandlede frist i overensstemmelse med gældende national ret, og
d)
i givet fald den tilbudte erstatningspakkerejse og dens pris.
4. Hvis de i stk. 2, første afsnit, omhandlede ændringer af aftalen om pakkerejsen eller den i stk. 2, andet afsnit, omhandlede erstatningspakkerejse medfører, at pakkerejsen får en ringere kvalitet eller er forbundet med lavere omkostninger, har den rejsende krav på en passende nedsættelse af prisen.
5. Hvis aftalen om pakkerejsen opsiges, jf. nærværende artikels stk. 2, første afsnit, litra b), og den rejsende ikke accepterer en erstatningspakkerejse, refunderer rejsearrangøren alle betalinger, der er foretaget af eller på vegne af den rejsende, hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest 14 dage efter opsigelsen af aftalen. Artikel 14, stk. 2, 3, 4, 5 og 6 finder tilsvarende anvendelse.
Artikel 12
Opsigelse af aftalen om en pakkerejse og fortrydelsesret inden pakkerejsens begyndelse
1. Medlemsstaterne sikrer, at den rejsende når som helst kan opsige aftalen om en pakkerejse inden pakkerejsens begyndelse. Hvis den rejsende opsiger aftalen om en pakkerejse i henhold til dette stykke, kan den rejsende være forpligtet til at betale et passende og begrundet opsigelsesgebyr til rejsearrangøren. Der kan i aftalen om pakkerejsen fastsættes rimelige, standardiserede opsigelsesgebyrer under hensyn til tidspunktet for opsigelsen af aftalen inden pakkerejsens begyndelse og de forventede sparede omkostninger og indtægter fra afsættelse af rejseydelserne til anden side. Er der ikke fastsat standardiserede opsigelsesgebyrer, skal opsigelsesgebyret svare til pakkerejsens pris minus de sparede omkostninger og indtægterne fra afsættelse af rejseydelserne til anden side. Rejsearrangøren forelægger på den rejsendes anmodning en begrundelse for opsigelsesgebyrernes størrelse.
2. Uanset stk. 1 har den rejsende ret til at opsige aftalen om pakkerejsen inden pakkerejsens begyndelse uden at betale noget opsigelsesgebyr i tilfælde af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder, der indtræffer på rejsedestinationen eller i umiddelbar nærhed heraf, og som væsentligt berører leveringen af pakkerejsen, eller som i væsentlig grad berører befordringen af passagerer til destinationen. I tilfælde af opsigelse af aftalen om pakkerejsen i henhold til dette stykke har den rejsende ret til fuld refusion af alle betalinger for pakkerejsen, men har ikke ret til yderligere kompensation.
3. Rejsearrangøren kan opsige aftalen om pakkerejsen og give den rejsende fuld refusion af alle betalinger for pakkerejsen, men hæfter ikke for yderligere kompensation, hvis:
a)
antallet af personer, der har tilmeldt sig pakkerejsen, er lavere end det minimum, der er anført i aftalen, og rejsearrangøren underretter den rejsende om opsigelse af aftalen inden for den i aftalen fastsatte frist, men ikke senere end:
i)
20 dage inden pakkerejsens begyndelse for rejser af over seks dages varighed
ii)
syv dage inden pakkerejsens begyndelse for rejser af mellem to og seks dages varighed
iii)
48 timer før pakkerejsens begyndelse for rejser af under to dages varighed,
eller
b)
rejsearrangøren er forhindret i at opfylde aftalen på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder og underretter den rejsende om opsigelsen af kontrakten snarest muligt inden pakkerejsens begyndelse.
4. Rejsearrangøren foretager de refusioner, der kræves i henhold til stk. 2 og 3, eller, for så vidt angår stk. 1, refunderer alle betalinger, som er foretaget af eller på vegne af den rejsende for pakkerejsen minus et passende opsigelsesgebyr. Sådanne refusioner skal ske til den rejsende hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest 14 dage efter, at aftalen om pakkerejsen er opsagt.
5. For så vidt angår aftaler indgået uden for fast forretningssted kan medlemsstaterne i deres nationale ret fastsætte, at den rejsende har ret til at fortryde aftalen om pakkerejsen inden for en frist på 14 dage uden at give nogen begrundelse.
KAPITEL IV
LEVERING AF PAKKEREJSEN
Artikel 13
Ansvar for levering af pakkerejsen
1. Medlemsstaterne sikrer, at rejsearrangøren er ansvarlig for leveringen af de rejseydelser, der er inkluderet i aftalen om pakkerejsen, uanset om ydelserne skal leveres af rejsearrangøren eller af andre rejsetjenesteydere.
Medlemsstaterne kan i deres nationale ret opretholde eller indføre bestemmelser om, at formidleren også er ansvarlig for levering af pakkerejsen. I så fald finder de bestemmelser i artikel 7 og kapitel III, nærværende kapitel og kapitel V, der gælder for rejsearrangøren, på tilsvarende vis også anvendelse for formidleren.
2. Den rejsende oplyser hurtigst muligt, under hensyn til sagens omstændigheder, rejsearrangøren om en eventuel mangel, som den rejsende konstaterer under leveringen af en rejseydelse, der er inkluderet i aftalen om pakkerejsen.
3. Hvis nogle af rejseydelserne ikke leveres i overensstemmelse med aftalen om pakkerejsen, afhjælper rejsearrangøren manglen, medmindre dette:
a)
er umuligt, eller
b)
medfører uforholdsmæssige omkostninger under hensyntagen til manglens omfang og værdien af de berørte rejseydelser.
Hvis rejsearrangøren i overensstemmelse med nærværende stykkes første afsnit, litra a) eller b), ikke afhjælper manglerne, finder artikel 14 anvendelse.
4. Hvis rejsearrangøren ikke afhjælper manglen inden for en rimelig frist, der fastsættes af den rejsende, kan den rejsende, med forbehold af undtagelserne i stk. 3, selv afhjælpe manglen og anmode om refusion af de nødvendige udgifter. Det er ikke nødvendigt for den rejsende at fastsætte en tidsfrist, hvis rejsearrangøren nægter at afhjælpe manglen, eller hvis øjeblikkelig afhjælpning er påkrævet.
5. Hvis en væsentlig del af rejsetjenesteydelserne ikke kan leveres i overensstemmelse med aftalen om pakkerejsen, tilbyder rejsearrangøren uden yderligere udgifter for den rejsende egnede alternative arrangementer af en så vidt muligt tilsvarende eller højere kvalitet end dem, der er specificeret i aftalen, med henblik på pakkerejsens fortsættelse, herunder når den rejsendes befordring tilbage til afrejsestedet ikke leveres i overensstemmelse med aftalen.
Hvis de tilbudte alternative arrangementer medfører, at pakkerejsen er af en lavere kvalitet end den, der er specificeret i aftalen om pakkerejsen, giver rejsearrangøren den rejsende en passende nedsættelse af prisen.
Den rejsende kan kun afvise de tilbudte alternative arrangementer, hvis de ikke er en tilsvarende ydelse i forhold til aftalen om pakkerejsen, eller den givne nedsættelse af prisen er utilstrækkelig.
6. Hvis en mangel påvirker leveringen af pakkerejsen væsentligt og rejsearrangøren ikke har afhjulpet den inden for en rimelig frist, der fastsættes af den rejsende, kan den rejsende opsige aftalen om pakkerejsen uden at betale et opsigelsesgebyr og, hvis det er relevant, i overensstemmelse med artikel 14 anmode om prisnedsættelse og/eller erstatning.
Hvis det er umuligt at træffe alternative arrangementer, eller hvis den rejsende afviser de tilbudte alternative arrangementer i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 5, tredje afsnit, har den rejsende i givet fald ret til prisnedsættelse og/eller erstatning i overensstemmelse med artikel 14 uden at opsige aftalen om pakkerejsen.
Hvis pakkerejsen omfatter befordring af passagerer, sørger rejsearrangøren i de i første og andet afsnit omhandlede tilfælde endvidere hurtigst muligt for hjemtransport af den rejsende med et tilsvarende transportmiddel og uden yderligere udgifter for den rejsende.
7. Når det er umuligt at sikre den rejsendes befordring tilbage til afrejsestedet i overensstemmelse med aftalen om pakkerejsen på grund af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder, bærer rejsearrangøren omkostningerne ved nødvendig indkvartering, så vidt muligt af en tilsvarende kategori, dog højst for en periode på tre nætter for hver rejsende. Hvis der i den EU-lovgivning om passagerrettigheder, der finder anvendelse på det relevante transportmiddel til den rejsendes befordring tilbage til afrejsestedet, er fastsat længere perioder, gælder disse perioder.
8. Omkostningsbegrænsningen i nærværende artikels stk. 7 finder ikke anvendelse på bevægelseshæmmede personer, jf. definitionen i artikel 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1107/2006, og andre personer, der ledsager dem, gravide kvinder og uledsagede mindreårige samt personer, der har behov for særlig lægelig assistance, for så vidt som rejsearrangøren er blevet underrettet om deres særlige behov mindst 48 timer inden pakkerejsens begyndelse. Rejsearrangøren kan ikke påberåbe sig uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder for at begrænse ansvaret i medfør af nærværende artikels stk. 7, hvis den relevante transportør ikke kan gøre sådanne omstændigheder gældende i henhold til gældende EU-lovgivning.
Artikel 14
Prisnedsættelse og erstatning
1. Medlemsstaterne sikrer, at den rejsende har ret til en passende nedsættelse af prisen for enhver periode, hvor der forelå en mangel, medmindre rejsearrangøren kan forelægge dokumentation for, at manglen kan tilskrives den rejsende selv.
2. Den rejsende har ret til at få passende erstatning fra rejsearrangøren for enhver skade, som den rejsende lider som følge af en mangel. Kompensationen skal ydes hurtigst muligt.
3. Den rejsende har ikke ret til erstatning, hvis rejsearrangøren kan forelægge dokumentation for, at manglen:
a)
kan tilskrives den rejsende selv
b)
kan tilskrives en tredjepart, som ikke har forbindelse med leveringen af de rejseydelser, der er indeholdt i aftalen om pakkerejsen, og er uforudselig eller uundgåelig, eller
c)
skyldes uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder.
4. For så vidt som internationale konventioner, der er bindende for Unionen, begrænser omfanget af den erstatning, en tjenesteyder, der udfører en rejseydelse, der indgår i en pakkerejse, skal betale, eller betingelserne herfor, finder de samme begrænsninger anvendelse på rejsearrangøren. For så vidt som internationale konventioner, der ikke er bindende for Unionen, begrænser den erstatning, som skal betales af en tjenesteyder, kan medlemsstaterne begrænse den erstatning, som skal betales af rejsearrangøren, i overensstemmelse hermed. I andre tilfælde kan den erstatning, som skal betales af rejsearrangøren, begrænses ved aftalen om pakkerejsen; begrænsningen må dog ikke gælde personskade eller skade, der er forvoldt forsætligt eller uagtsomt, og erstatningen må ikke begrænses til under tre gange pakkerejsens samlede pris.
5. Ret til erstatning eller prisnedsættelse i henhold til dette direktiv er uden virkning for rejsendes rettigheder i henhold til forordning (EF) nr. 261/2004, forordning (EF) nr. 1371/2007, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 392/2009 (20), forordning (EU) nr. 1177/2010 og forordning (EU) nr. 181/2011 og internationale konventioner. Rejsende har ret til at fremsætte krav efter dette direktiv og efter de nævnte forordninger og internationale konventioner. Erstatning eller prisnedsættelse, der gives i henhold til dette direktiv, og erstatning eller prisnedsættelse, der gives i henhold til de nævnte forordninger og internationale konventioner, fratrækkes hinanden med henblik på at undgå overkompensation.
6. Forældelsesfristen for fremsættelse af krav i henhold til denne artikel må ikke være under to år.
Artikel 15
Mulighed for at kontakte rejsearrangøren gennem formidleren
Medlemsstaterne sikrer, at den rejsende kan rette henvendelser, anmodninger eller klager vedrørende pakkerejsens levering direkte til den formidler, pakkerejsen blev købt igennem, jf. dog artikel 13, stk. 1, andet afsnit. Formidleren videregiver henvendelserne, anmodningerne eller klagerne til rejsearrangøren hurtigst muligt.
Med henblik på overholdelsen af tids- eller forældelsesfrister anses henvendelser, anmodninger eller klager omhandlet i første afsnit for at være modtaget af rejsearrangøren, når de er modtaget af formidleren.
Artikel 16
Forpligtelse til at yde bistand
Medlemsstaterne sikrer, at rejsearrangøren yder rejsende, der er i vanskeligheder, passende bistand hurtigst muligt, herunder i forbindelse med de omstændigheder, der er nævnt i artikel 13, stk. 7, navnlig ved at
a)
give relevante oplysninger om lægehjælp, lokale myndigheder og konsulær bistand, og
b)
bistå den rejsende med at foretage fjernkommunikation og hjælpe den rejsende med at træffe alternative rejsearrangementer.
Rejsearrangøren skal kunne opkræve et rimeligt gebyr for denne bistand, hvis vanskeligheden skyldes den rejsendes forsætlige eller uagtsomme adfærd. Dette gebyr må under ingen omstændigheder overstige rejsearrangørens reelle omkostninger.
KAPITEL V
BESKYTTELSE MOD KONKURS ELLER INSOLVENS
Artikel 17
Omfanget og effektiviteten af beskyttelsen mod konkurs eller insolvens
1. Medlemsstaterne sikrer, at rejsearrangører, der er etableret på medlemsstatens område, stiller garanti for, at alle betalinger foretaget af eller på vegne af rejsende refunderes, i det omfang de relevante ydelser ikke leveres som følge af rejsearrangørens konkurs eller insolvens. Hvis befordring af passagerer er omfattet af aftalen om en pakkerejse, stiller rejsearrangørerne også sikkerhed for de rejsendes hjemtransport. Fortsættelse af pakkerejsen kan tilbydes.
Rejsearrangører, der ikke er etableret i en medlemsstat, som sælger pakkerejser eller udbyder dem til salg i en medlemsstat, eller som på en hvilken som helst måde retter deres virksomhed mod en medlemsstat, har pligt til at stille garantien i overensstemmelse med denne medlemsstats ret.
2. Garantien omhandlet i stk. 1 skal være effektiv og dække omkostninger, der med rimelighed kan forudsiges. Den skal dække de betalinger, der er foretaget af eller på vegne af rejsende i forbindelse med pakkerejser under hensyntagen til længden af den tid, der er gået mellem betaling af depositum og slutbetaling og afslutningen af pakkerejserne, og de anslåede hjemtransportomkostninger i tilfælde af rejsearrangørens konkurs eller insolvens.
3. En rejsearrangørs beskyttelse mod konkurs eller insolvens skal gælde rejsende uanset deres opholds- eller afrejsested eller det sted, hvor pakkerejsen er solgt, og uanset i hvilken medlemsstat enheden med ansvar for beskyttelse mod konkurs eller insolvens er beliggende.
4. Når leveringen af pakkerejsen påvirkes af rejsearrangørens konkurs eller insolvens, skal det være muligt at benytte garantien vederlagsfrit for at sikre hjemtransport og, hvis det er nødvendigt, finansiering af indkvartering forud for hjemtransport.
5. Rejseydelser, der endnu ikke er leveret, refunderes hurtigst muligt på anmodning af den rejsende.
Artikel 18
Gensidig anerkendelse af beskyttelse mod konkurs eller insolvens og administrativt samarbejde
1. Medlemsstaterne anser enhver beskyttelse mod konkurs eller insolvens for at opfylde kravene i deres nationale foranstaltninger til gennemførelsen af artikel 17, hvis den ydes af en rejsearrangør i henhold til sådanne foranstaltninger i dennes etableringsmedlemsstat.
2. Medlemsstaterne udpeger centrale kontaktpunkter til at lette det administrative samarbejde og tilsyn med rejsearrangører, som opererer i forskellige medlemsstater. De underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen om kontaktoplysningerne til kontaktpunkterne.
3. De centrale kontaktpunkter stiller alle nødvendige oplysninger til rådighed for hinanden om deres nationale krav vedrørende beskyttelse mod konkurs eller insolvens og om, hvilken enhed eller hvilke enheder med ansvar for beskyttelse mod konkurs eller insolvens for specifikke rejsearrangører, der er etableret på deres område. Disse kontaktpunkter giver hinanden adgang til eventuelt tilgængelige lister over rejsearrangører, som opfylder deres forpligtelser med hensyn til beskyttelse mod konkurs eller insolvens. Sådanne lister skal være offentligt tilgængelige, herunder online.
4. Hvis en medlemsstat er i tvivl om en rejsearrangørs beskyttelse mod konkurs eller insolvens, søger medlemsstaten nærmere oplysninger hos rejsearrangørens etableringsmedlemsstat. Medlemsstaterne besvarer forespørgsler fra andre medlemsstater så hurtigt som muligt under hensyntagen til sagens hastende karakter og kompleksitet. Under alle omstændigheder skal der foreligge et første svar senest 15 arbejdsdage efter modtagelsen af forespørgslen.
KAPITEL VI
SAMMENSATTE REJSEARRANGEMENTER
Artikel 19
Beskyttelse mod konkurs eller insolvens og oplysningskrav i forbindelse med sammensatte rejsearrangementer
1. Medlemsstaterne sikrer, at erhvervsdrivende, der formidler sammensatte rejsearrangementer, stiller garanti for refusion af alle betalinger, som de modtager fra rejsende, for så vidt en rejseydelse, der indgår i et sammensat rejsearrangement, ikke leveres som følge af deres konkurs eller insolvens. Hvis sådanne erhvervsdrivende er den part, der er ansvarlig for befordring af passagererne, skal garantien også omfatte den rejsendes hjemtransport. Artikel 17, stk. 1, andet afsnit, artikel 17, stk. 2-5, og artikel 18 finder tilsvarende anvendelse.
2. Inden den rejsende bliver bundet af en aftale, der fører til oprettelsen af et sammensat rejsearrangement, eller et tilsvarende tilbud, giver den erhvervsdrivende, der formidler sammensatte rejsearrangementer, herunder hvis den erhvervsdrivende ikke er etableret i en medlemsstat, men på en hvilken som helst måde retter sådan virksomhed mod en medlemsstat, klart, forståeligt og tydeligt oplysninger om, at den rejsende:
a)
ikke er omfattet af de rettigheder, som udelukkende finder anvendelse for pakkerejser i medfør af dette direktiv, og at hver tjenesteyder er eneansvarlig for sin egen ydelses korrekte levering i overensstemmelse med aftalen, og
b)
er omfattet af beskyttelse mod konkurs eller insolvens i overensstemmelse med stk. 1.
For at overholde dette stykke skal den erhvervsdrivende, som formidler et sammensat rejsearrangement, give den rejsende disse oplysninger via det relevante standardoplysningsskema i bilag II eller, hvis den bestemte sammensatte rejsearrangementstype ikke er omfattet af nogen af skemaerne i det nævnte bilag, anføre de oplysninger, der er indeholdt deri.
3. Hvis den erhvervsdrivende, der formidler sammensatte rejsearrangementer, ikke har overholdt kravene i nærværende artikels stk. 1 og 2, finder de rettigheder og forpligtelser, der er fastsat i artikel 9 og 12 og kapitel IV, anvendelse med hensyn til de rejseydelser, der indgår i det sammensatte rejsearrangement.
4. Hvis et sammensat rejsearrangement er resultatet af indgåelsen af en aftale mellem en rejsende og en erhvervsdrivende, der ikke formidler det sammensatte rejsearrangement, oplyser den pågældende erhvervsdrivende den erhvervsdrivende, som formidler det sammensatte rejsearrangement, om indgåelsen af den relevante aftale.
KAPITEL VII
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 20
Særlige forpligtelser for formidleren, når rejsearrangøren er etableret uden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde
Hvis rejsearrangøren er etableret uden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, og formidleren er etableret i en medlemsstat, påhviler rejsearrangørens forpligtelser i henhold til kapitel IV og V formidleren, medmindre denne godtgør, at rejsearrangøren overholder de nævnte kapitler, jf. dog artikel 13, stk. 1, andet afsnit.
Artikel 21
Ansvar for fejl i forbindelse med bestillingen
Medlemsstaterne sikrer, at en erhvervsdrivende er ansvarlig for fejl, der skyldes tekniske mangler i bestillingssystemet, som kan tilskrives vedkommende, og, hvis den erhvervsdrivende har accepteret at sørge for bestillingen af en pakkerejse eller af rejseydelser, der indgår i et sammensat rejsearrangement, for de fejl, som begås i forbindelse med bestillingen.
En erhvervsdrivende er ikke ansvarlig for bestillingsfejl, som kan tilskrives den rejsende selv eller er forårsaget af uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder.
Artikel 22
Regres
Når en rejsearrangør eller i henhold til artikel 13, stk. 1, andet afsnit, eller artikel 20 en formidler betaler erstatning, indrømmer prisnedsættelse eller opfylder andre forpligtelser, der påhviler den pågældende i henhold til dette direktiv, sikrer medlemsstaterne rejsearrangørens eller formidlerens ret til at søge regres fra en tredjepart, som har medvirket til den begivenhed, der gav anledning til erstatningen, prisnedsættelsen eller de andre forpligtelser.
Artikel 23
Direktivets ufravigelige karakter
1. En erklæring fra en rejsearrangør af en pakkerejse eller fra en erhvervsdrivende, der formidler et sammensat rejsearrangement, om, at denne udelukkende handler som rejsetjenesteyder, som mellemmand eller i enhver anden egenskab, eller om, at en pakkerejse eller et sammensat rejsearrangement ikke udgør en pakkerejse eller et sammensat rejsearrangement, fritager ikke denne arrangør eller erhvervsdrivende for de forpligtelser, der påhviler dem i henhold til dette direktiv.
2. Rejsende kan ikke give afkald på de rettigheder, der tilkommer dem i henhold til de nationale foranstaltninger, der gennemfører dette direktiv.
3. Aftalevilkår og erklæringer fra den rejsende, som direkte eller indirekte indebærer et afkald på eller en begrænsning i de rettigheder, der er tillagt rejsende i henhold til dette direktiv, eller som har til formål at omgå anvendelsen af dette direktiv, er ikke bindende for den rejsende.
Artikel 24
Håndhævelse
Medlemsstaterne sikrer, at der er tilstrækkelige og effektive midler til at sikre overholdelsen af dette direktiv.
Artikel 25
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelser af de nationale bestemmelser, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelserne og have afskrækkende virkning.
Artikel 26
Kommissionens rapportering og revision
Kommissionen forelægger senest den 1. januar 2019 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om de bestemmelser i direktivet, der finder anvendelse på onlinebestillinger, der foretages på forskellige salgssteder, og kvalifikationen af sådanne bestillinger som pakkerejser, sammensatte rejsearrangementer eller særskilte rejseydelser, og navnlig om definitionen af pakkerejse fastsat i artikel 3, nr. 2), litra b), nr. v), og om, hvorvidt en tilpasning eller udvidelse af denne definition er hensigtsmæssig.
Kommissionen forelægger senest den 1. januar 2021 Europa-Parlamentet og Rådet en generel rapport om direktivets anvendelse.
De i stk. 1 og 2 omhandlede rapporter ledsages om nødvendigt af lovgivningsmæssige forslag.
Artikel 27
Ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 og direktiv 2011/83/EU
1. I bilaget til forordning (EF) nr. 2006/2004 affattes punkt 5 således:
»5.
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2302 (21)
2. I direktiv 2011/83/EU affattes artikel 3, stk. 3, litra g), således:
»g)
om pakkerejser som defineret i artikel 3, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2302 (22).
Nærværende direktivs artikel 6, stk. 7, artikel 8, stk. 2 og 6, og artikel 19, 21 og 22 finder tilsvarende anvendelse på pakkerejser som defineret i artikel 3, nr. 2), i direktiv (EU) 2015/2302 med hensyn til rejsende som defineret i nævnte direktivs artikel 3, nr. 6).
KAPITEL VIII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 28
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 1. januar 2018 de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse love og bestemmelser.
2. De anvender disse love og bestemmelser fra den 1. juli 2018.
3. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale love og administrative bestemmelser, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 29
Ophævelse
Direktiv 90/314/EØF ophæves med virkning fra den 1. juli 2018.
Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag III.
Artikel 30
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 31
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 25. november 2015.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI (EU) 2015/2302,
annettu 25 päivänä marraskuuta 2015,
matkapaketeista ja yhdistetyistä matkajärjestelyistä sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/83/EU muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 90/314/ETY kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun säädösehdotus on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Neuvoston direktiivissä 90/314/ETY (3) säädetään monista tärkeistä matkapaketteihin liittyvistä kuluttajan oikeuksista ja erityisesti oikeuksista, jotka liittyvät tiedotusvaatimuksiin, elinkeinonharjoittajien vastuuseen matkapaketin toteuttamisesta ja matkanjärjestäjän tai matkanvälittäjän maksukyvyttömyyttä koskevaan suojaan. On kuitenkin tarpeen mukauttaa säädöskehystä markkinoiden kehitykseen, jotta se soveltuisi paremmin sisämarkkinoille, sekä poistaa epätäsmällisyyksiä ja korjata lainsäädännöllisiä puutteita.
(2)
Matkailulla on keskeinen asema unionin taloudessa, ja matkapaketit, pakettilomat ja pakettikiertomatkat (’paketit’) muodostavat merkittävän osan matkailumarkkinoista. Nämä markkinat ovat muuttuneet huomattavasti direktiivin 90/314/ETY antamisen jälkeen. Perinteisten jakelukanavien rinnalla internetistä on tullut yhä tärkeämpi väline, jonka kautta matkapalveluja tarjotaan tai myydään. Matkapalveluja ei yhdistetä vain perinteisten etukäteen järjestettyjen matkapakettien muotoon vaan usein myös räätälöidysti. Monet näistä matkapalvelujen yhdistelmistä ovat joko oikeudellisesti ”harmaalla” alueella tai eivät selvästikään kuulu direktiivin 90/314/ETY soveltamisalaan. Tällä direktiivillä pyritään mukauttamaan suojan soveltamisala siten, että mainittu kehitys otetaan huomioon, edistämään avoimuutta ja parantamaan oikeusvarmuutta matkustajien ja elinkeinonharjoittajien kannalta.
(3)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 169 artiklan 1 kohdassa ja 169 artiklan 2 kohdan a alakohdassa määrätään, että unioni myötävaikuttaa kuluttajansuojan korkean tason saavuttamiseen toimenpiteillä, jotka se toteuttaa mainitun perussopimuksen 114 artiklan nojalla.
(4)
Direktiivissä 90/314/ETY annetaan jäsenvaltioille laaja harkintavalta direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä. Näin ollen jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen välillä on edelleen huomattavia eroavaisuuksia. Oikeudellisen sääntelyn hajanaisuuden vuoksi yrityksille aiheutuvat kustannukset nousevat ja rajat ylittävää toimintaa suunnitteleville toimijoille aiheutuu esteitä, mikä rajoittaa kuluttajien valinnanmahdollisuuksia.
(5)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 26 artiklan 2 kohdan ja 49 artiklan mukaan sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla taataan tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus sekä sijoittautumisvapaus. Matkapaketteihin ja yhdistettyihin matkajärjestelyihin liittyvistä sopimuksista johtuvien oikeuksien ja velvollisuuksien yhdenmukaistaminen on tarpeen, jotta tällä alalla saataisiin aikaan todelliset kuluttajan sisämarkkinat, joilla vallitsee asianmukainen tasapaino kuluttajansuojan korkean tason ja yritysten kilpailukyvyn välillä.
(6)
Unionissa ei tällä hetkellä käytetä hyväksi kaikkia matkapakettimarkkinoiden rajat ylittäviä mahdollisuuksia. Eri jäsenvaltioiden väliset erot matkustajien suojaa koskevissa säännöissä vähentävät matkustajien halukkuutta hankkia matkapaketteja ja yhdistettyjä matkajärjestelyjä toisesta jäsenvaltiosta sekä tiettyyn jäsenvaltioon sijoittautuneiden matkanjärjestäjien ja matkanvälittäjien halukkuutta myydä tällaisia palveluja toisessa jäsenvaltiossa. Matkapaketteja ja yhdistettyjä matkajärjestelyjä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämistä on tarpeen jatkaa, jotta matkustajat ja elinkeinonharjoittajat voivat saada sisämarkkinoista täyden hyödyn, ja samalla voidaan varmistaa kuluttajansuojan korkea taso koko unionissa.
(7)
Suurin osa matkapaketteja tai yhdistettyjä matkajärjestelyjä ostavista matkustajista on unionin kuluttajalainsäädännössä tarkoitettuja kuluttajia. Aina ei kuitenkaan ole helppoa tehdä eroa kuluttajien ja niiden pienten yritysten edustajien tai ammatinharjoittajien välillä, jotka varaavat yritykseensä tai ammatin harjoittamiseensa liittyviä matkoja samojen varauskanavien kautta kuin kuluttajat. Tällaiset matkustajat tarvitsevat usein samanlaisen suojan tason kuin kuluttajat. Toisaalta on olemassa yrityksiä tai organisaatioita, jotka toteuttavat matkajärjestelyjä sellaisen yleisen sopimuksen perusteella, joka usein tehdään lukuisia matkajärjestelyjä varten ja määrätyksi ajaksi esimerkiksi matkatoimiston kanssa. Viimeksi mainitun tyyppiset matkajärjestelyt eivät edellytä kuluttajien suojaa vastaavaa suojan tasoa. Siksi tätä direktiiviä olisi sovellettava liikematkustajiin, mukaan lukien vapaiden ammattien harjoittajat, itsenäiset ammatinharjoittajat tai muut luonnolliset henkilöt, jos he eivät tee matkajärjestelyjä yleisen sopimuksen perusteella. Jotta estettäisiin muussa unionin lainsäädännössä käsitteelle ”kuluttaja” annettuun määritelmään liittyvät sekaannukset, tämän direktiivin nojalla suojattavista henkilöistä olisi käytettävä nimitystä ”matkustajat”.
(8)
Koska matkapalveluja voidaan yhdistää monella eri tavalla, matkapaketeiksi on asianmukaista katsoa kaikki matkapalvelujen yhdistelmät, joissa on matkustajien yleensä matkapaketteihin yhdistämiä ominaisuuksia, ja erityisesti yhdistelmät, joissa erilliset matkapalvelut on yhdistetty yhdeksi matkailutuotteeksi, jonka asianmukaisesta toteuttamisesta vastaa matkanjärjestäjä. Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan (4) sillä, yhdistetäänkö matkapalvelut ennen yhteydenpitoa matkustajaan vai matkustajan pyynnöstä tai hänen tekemänsä valinnan mukaisesti, ei olisi oltava merkitystä. Samoja periaatteita olisi sovellettava riippumatta siitä, tehdäänkö varaus fyysisessä toimipaikassa vai verkossa.
(9)
Avoimuuden vuoksi olisi tehtävä ero matkapakettien ja niiden yhdistettyjen matkajärjestelyjen välillä, joissa verkossa tai fyysisessä toimipaikassa toimivat matkatoimistot helpottavat matkustajien suorittamaa matkapalvelujen hankkimista siten, että matkustaja tekee sopimuksia eri matkapalvelujen tarjoajien kanssa, myös toisiinsa kytkettyjen varausprosessien avulla. Yhdistettyihin matkajärjestelyihin ei liity paketin ominaisuuksia, eikä niihin olisi asianmukaista soveltaa kaikkia matkapaketteihin sovellettavia velvoitteita.
(10)
Markkinoiden muuttumisen vuoksi on asianmukaista täsmentää matkapakettien määritelmää soveltamalla vaihtoehtoisia objektiivisia kriteerejä, jotka liittyvät pääasiassa tapaan, jolla matkapalvelut esitellään tai ostetaan, sekä tapauksiin, joissa matkustajat voivat kohtuudella olettaa saavansa tämän direktiivin mukaisen suojan. Tästä on kyse esimerkiksi silloin, kun erityyppisiä matkapalveluja ostetaan samaa matkaa tai lomaa varten yhdestä myyntipisteestä ja kun nämä palvelut on varattu, ennen kuin matkustaja sitoutuu maksamaan eli saman varausprosessin aikana, tai kun tällaisia palveluja tarjotaan tai myydään yhteis- tai kokonaishintaan tai niistä veloitetaan yhteis- tai kokonaishinta sekä silloin kun tällaisia palveluja mainostetaan tai myydään ”matkapakettina” tai vastaavalla nimikkeellä, joka osoittaa läheistä yhteyttä kyseisten matkapalvelujen välillä. Tällaisia vastaavia nimikkeitä voisivat olla esimerkiksi ”yhdistetty tarjous”, ”täydenpalvelun matka” (”all-inclusive”) tai ”kaiken sisältävä matkajärjestely”.
(11)
Olisi myös selvennettävä, että sellaiset matkapalvelut, jotka yhdistetään sen jälkeen, kun on tehty sopimus, jolla elinkeinonharjoittaja antaa matkustajalle oikeuden tehdä valintoja erityyppisten matkapalvelujen valikoimasta, kuten siinä tapauksessa, että on kyse esimerkiksi matkapakettilahjakortista, olisi katsottava matkapaketiksi. Matkapalvelujen yhdistelmä olisi katsottava matkapaketiksi myös silloin, kun matkustajan nimi, maksutiedot ja sähköpostiosoite toimitetaan elinkeinonharjoittajien välillä ja sopimukset tehdään viimeistään 24 tunnin kuluttua ensimmäisen matkapalvelun varauksen vahvistamisesta.
(12)
Olisi kuitenkin tehtävä ero yhdistettyjen matkajärjestelyjen ja niiden matkapalvelujen välillä, jotka matkustajat varaavat itsenäisesti ja usein eri ajankohtina mutta samaa matkaa tai lomaa varten. Verkossa yhdistetyt matkajärjestelyt olisi erotettava myös yhdistetyistä verkkosivustoista, joilla ei pyritä tekemään sopimusta matkustajan kanssa, ja linkeistä, joiden kautta matkustajille ainoastaan tiedotetaan yleisellä tasolla muista matkapalveluista, esimerkiksi jos hotelli tai jonkin tapahtuman järjestäjä lisää verkkosivustolleen luettelon kaikista toimijoista, jotka tarjoavat varauksesta erillään kuljetuspalveluja kyseiseen hotelliin tai tapahtumaan, tai jos käytetään evästeitä tai metatietoa käytetään mainosten esittämiseen verkkosivuilla.
(13)
Olisi annettava erityisiä sääntöjä sekä fyysisessä toimipaikassa että verkossa toimiville matkatoimistoille, jotka joko yhden myyntipisteeseensä tehdyn käynnin tai yhden myyntipisteeseensä otetun yhteyden aikana auttavat matkustajia tekemään erillisiä sopimuksia yksittäisten palveluntarjoajien kanssa, sekä verkossa toimiville matkatoimistoille, jotka esimerkiksi toisiinsa kytkettyjä verkkovarausmenettelyjä käyttämällä helpottavat ainakin yhden täydentävän matkapalvelun hankkimista toiselta elinkeinonharjoittajalta kohdennetulla tavalla, jos sopimus tehdään viimeistään 24 tuntia ensimmäisen matkapalvelun tilauksen vahvistamisen jälkeen. Tällainen helpottaminen perustuu usein täydentävien matkapalvelujen hankkimista helpottavan elinkeinonharjoittajan ja toisen elinkeinonharjoittajan väliseen kaupalliseen yhteyteen, johon liittyy vastike, riippumatta siitä laskentamenetelmästä, jolla tällainen vastike lasketaan ja joka voi perustua esimerkiksi klikkausten määrään tai liikevaihtoon. Näitä sääntöjä sovellettaisiin esimerkiksi silloin, kun matkustaja varaa ensimmäisenä matkapalveluna esimerkiksi lennon tai junamatkan ja hänelle tarjotaan sitä koskevan varauksen vahvistamisen yhteydessä toisen palveluntarjoajan tai edustajan varaussivustolle johtavalla linkillä mahdollisuutta varata valitussa matkakohteessa täydentävä matkapalvelu, kuten hotellimajoitus. Vaikka edellä mainittuja järjestelyjä ei olisi pidettävä matkapaketteina, joista tarkoitetaan tässä direktiivissä, koska sen mukaan yksi matkanjärjestäjä on vastuussa kaikkien matkapalvelujen asianmukaisesta toteuttamisesta, tällaiset yhdistetyt matkajärjestelyt ovat vaihtoehtoinen ja usein matkapakettien kanssa tiiviisti kilpaileva liiketoimintamalli.
(14)
Jotta voidaan taata tasapuolinen kilpailu ja suojata matkustajia, olisi velvollisuuden tarjota riittävä selvitys vakuudesta maksujen palauttamisen ja matkustajien paluukuljetuksen varalta maksukyvyttömyystilanteessa koskettava myös yhdistettyjä matkajärjestelyjä.
(15)
Matkapalvelun ostamisen erillisenä yksittäisenä matkapalveluna ei olisi katsottava olevan matkapaketti eikä yhdistetty matkajärjestely.
(16)
Jotta matkustajat saavat selvän kuvan järjestelyistä ja voivat saamiensa tietojen perusteella valita tarjotuista vaihtoehdoista heille sopivan matkajärjestelytyypin, elinkeinonharjoittajia olisi vaadittava ilmoittamaan selvästi ja näkyvästi, tarjoavatko ne matkapakettia vai yhdistettyä matkajärjestelyä, sekä annettava tietoja tätä vastaavasta suojan tasosta, ennen kuin matkustaja sitoutuu maksamaan. Elinkeinonharjoittajan ilmoituksen myytävän matkailutuotteen oikeudellisesta luonteesta olisi vastattava kyseisen tuotteen todellista oikeudellista luonnetta. Asianomaisten lainvalvontaviranomaisten olisi puututtava tapauksiin, joissa elinkeinonharjoittajat eivät anna matkustajille oikeaa tietoa.
(17)
Matkapakettia tai yhdistettyä matkajärjestelyä määritettäessä olisi otettava huomioon vain yhdistelmä, joka koostuu eri matkapalvelutyypeistä, joita ovat esimerkiksi majoitus, matkustajien kuljetus linja-autolla, rautateitse, vesiteitse tai ilmateitse sekä moottoriajoneuvojen tai tiettyjen moottoripyörien vuokraus. Tässä direktiivissä tarkoitetuksi majoitukseksi ei olisi katsottava majoitusta asumista varten esimerkiksi pitkäkestoisen kielikurssin yhteydessä. Rahoituspalveluja, kuten matkavakuutusta, ei olisi katsottava matkapalveluiksi. Myöskään palveluja, jotka ovat olennainen osa toista matkapalvelua, ei pitäisi katsoa itsenäisiksi matkapalveluiksi. Tähän sisältyvät esimerkiksi osana matkustajien kuljetusta tarjottava matkatavaroiden kuljetus, pienimuotoiset kuljetuspalvelut, kuten matkustajien kuljettaminen osana opastettua vierailua tai hotellin ja lentoaseman tai rautatieaseman väliset kuljetukset, osana majoitusta tarjottavat ateriat, juomat ja siivous tai pääsy paikan päällä oleviin tiloihin, kuten kaikkien hotellivieraiden käytössä oleviin uima-altaaseen, saunaan, kylpylään tai kuntosaliin. Tämä tarkoittaa myös, että tapauksissa, joissa toisin kuin risteilyissä, yöpyminen tarjotaan osana matkustajien kuljetusta maanteitse, rautateitse, vesiteitse tai ilmateitse, majoitusta ei olisi katsottava itsenäiseksi matkapalveluksi, jos kuljetus on selkeästi päätarkoitus.
(18)
Muita matkailupalveluja, jotka eivät ole olennainen osa matkustajien kuljetusta, majoitusta tai moottoriajoneuvojen tai tiettyjen moottoripyörien vuokrausta, voivat olla esimerkiksi pääsy konsertteihin, urheilutapahtumiin, retkille tai teemapuistoihin, opastetut vierailut, rinnepassit ja urheiluvarusteiden kuten hiihtovarusteiden vuokraaminen tai kylpylähoidot. Jos tällaisia palveluja yhdistetään ainoastaan yhden muuntyyppisen matkapalvelun, esimerkiksi majoituksen, kanssa, tämän olisi kuitenkin johdettava matkapaketin tai yhdistetyn matkajärjestelyn luomiseen ainoastaan siinä tapauksessa, että ne muodostavat merkittävän osan matkapaketin tai yhdistetyn matkajärjestelyn arvosta, niitä mainostetaan matkan tai loman olennaisena piirteenä tai ne ovat muulla tavoin matkan tai loman olennainen piirre. Jos muut matkailupalvelut muodostavat vähintään 25 prosenttia yhdistelmän arvosta, nämä palvelut olisi katsottava merkittäväksi osaksi pakettia tai yhdistettyjä matkajärjestelyjä. Olisi täsmennettävä, että jos esimerkiksi hotellimajoitukseen, joka on varattu erillisenä palveluna, lisätään muita matkailupalveluja sen jälkeen, kun matkustaja on saapunut hotelliin, tämä ei saisi muodostaa matkapakettia. Tämä ei saisi johtaa tämän direktiivin kiertämiseen siten, että matkanjärjestäjät tai -välittäjät tarjoavat matkustajalle mahdollisuuden valita täydentäviä matkailupalveluja etukäteen ja tarjoavat sitten näitä palveluja koskevien sopimusten tekemistä vasta sen jälkeen, kun ensimmäisen matkapalvelun suorittaminen on alkanut.
(19)
Koska matkustajien suojaamisen tarve on lyhytkestoisilla matkoilla vähäisempi, alle 24 tuntia kestävät matkat, joihin ei kuulu majoitusta, ja matkapaketit tai yhdistetyt matkajärjestelyt, joita tarjotaan tai joiden hankkimista helpotetaan satunnaisesti ja voittoa tavoittelemattomalta pohjalta sekä vain rajoitetulle matkustajien ryhmälle, olisi jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, jotta voidaan välttää elinkeinonharjoittajille aiheutuva tarpeeton rasitus. Viimeksi mainittuihin voivat kuulua esimerkiksi matkat, joita hyväntekeväisyysjärjestöt, urheilukerhot tai koulut järjestävät enintään muutaman kerran vuodessa jäsenilleen ilman, että niitä tarjotaan suurelle yleisölle. Tästä soveltamisalan ulkopuolelle jättämisestä olisi oltava julkisesti saatavilla riittävät tiedot sen varmistamiseksi, että elinkeinonharjoittajat ja matkustajat saavat asianmukaisesti tiedon siitä, että nämä matkapaketit tai yhdistetyt matkajärjestelyt eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan.
(20)
Tällä direktiivillä ei saisi olla vaikutusta kansallisen sopimusoikeuden soveltamiseen niiden näkökohtien osalta, joista direktiivissä ei säädetä.
(21)
Jäsenvaltioilla olisi unionin oikeuden mukaisesti säilyttävä toimivalta soveltaa tämän direktiivin säännöksiä aloihin, jotka eivät kuulu sen soveltamisalaan. Jäsenvaltiot voivat näin ollen pitää voimassa tai hyväksyä kansallista lainsäädäntöä, joka vastaa tämän direktiivin säännöksiä tai tiettyjä sen säännöksiä, sellaisten sopimusten osalta, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. Jäsenvaltiot voivat esimerkiksi pitää voimassa tai hyväksyä vastaavia säännöksiä, joita sovelletaan tiettyihin erillisiin sopimuksiin, jotka koskevat yksittäisiä matkapalveluja (kuten esimerkiksi loma-asuntojen vuokraaminen), tai matkapaketteihin ja yhdistettyihin matkajärjestelyihin, joita tarjotaan tai joiden hankkimista helpotetaan voittoa tavoittelemattomalta pohjalta rajoitetulle matkustajien ryhmälle ja ainoastaan satunnaisesti, taikka matkapaketteihin ja yhdistettyihin matkajärjestelyihin, joiden kesto on alle 24 tuntia ja jotka eivät sisällä yöpymistä.
(22)
Matkapaketin tärkein ominaisuus on se, että vähintään yksi elinkeinonharjoittaja on matkanjärjestäjänä vastuussa koko matkapaketin asianmukaisesta toteuttamisesta. Elinkeinonharjoittaja eli yleensä fyysisessä toimipaikassa tai verkossa toimiva matkatoimisto saisi toimia pelkästään matkanvälittäjänä tai edustajana ilman matkanjärjestäjälle kuuluvaa vastuuta vain silloin, kun jokin toinen elinkeinonharjoittaja toimii matkapaketin järjestäjänä. Sitä, toimiiko elinkeinonharjoittaja tietyn matkapaketin järjestäjänä, olisi ratkaistava sillä perusteella, osallistuuko se matkapaketin luomiseen, eikä sillä, millaisen kuvan elinkeinonharjoittaja antaa liiketoiminnastaan. Tarkasteltaessa sitä, onko elinkeinoharjoittaja matkanjärjestäjä vai matkanvälittäjä, ei olisi oltava merkitystä sillä, toimiiko elinkeinonharjoittaja tarjontapuolella vai ilmoittaako se olevansa matkustajan avustamiseksi toimiva matkatoimisto.
(23)
Direktiivissä 90/314/ETY annetaan jäsenvaltioille harkintavalta määrätä, ovatko matkanvälittäjät, matkanjärjestäjät vai sekä matkanvälittäjät että matkanjärjestäjät vastuussa paketin asianmukaisesta toteuttamisesta. Tämä joustavuus on johtanut eräissä jäsenvaltioissa monitulkintaisuuteen sen suhteen, mikä elinkeinonharjoittaja on vastuussa asianomaisten matkapalvelujen suorittamisesta. Siksi tässä direktiivissä olisi selvennettävä, että matkanjärjestäjät ovat vastuussa matkapakettisopimukseen sisältyvien matkapalvelujen suorittamisesta, jollei kansallisessa lainsäädännössä säädetä, että vastuussa ovat sekä matkanjärjestäjä että matkanvälittäjä.
(24)
Matkapakettien osalta matkanvälittäjien olisi yhdessä matkanjärjestäjän kanssa vastattava tietojen antamisesta ennen sopimuksen tekemistä. Yhteydenpidon helpottamiseksi erityisesti rajat ylittävissä tapauksissa matkustajan olisi voitava ottaa yhteyttä matkanjärjestäjään myös sen matkanvälittäjän kautta, jonka kautta hän on ostanut matkapaketin.
(25)
Matkustajan olisi saatava kaikki tarpeelliset tiedot ennen matkapaketin ostamista riippumatta siitä, myydäänkö matkapaketti etäviestinten kautta, matkatoimiston toimipaikassa tai muunlaisia jakelukeinoja käyttämällä. Näitä tietoja antaessaan elinkeinonharjoittajan olisi otettava huomioon niiden matkustajien erityistarpeet, jotka ikänsä tai heikomman fyysisen toimintakykynsä, jonka elinkeinonharjoittaja pystyy kohtuudella ennakoimaan, vuoksi ovat erityisen heikossa asemassa.
(26)
Mainoksissa, matkanjärjestäjän verkkosivustolla tai esitteissä ennen sopimuksen tekemistä annettaviin tietoihin kuuluvien keskeisten tietojen, kuten matkapalvelujen pääominaisuuksien tai hintojen, olisi oltava sitovia, jollei matkanjärjestäjä pidätä itselleen oikeutta muuttaa niitä ja jollei tällaisista muutoksista ilmoiteta matkustajalle selkeästi, ymmärrettävästi ja näkyvästi ennen matkapakettisopimuksen tekemistä. Tietojen päivittämisen helpoksi tekevän uuden viestintätekniikan vuoksi ei ole kuitenkaan enää tarpeen vahvistaa esitteitä koskevia erityisiä sääntöjä, mutta on syytä varmistaa, että tietyissä tilanteissa ennen sopimuksen tekemistä annettaviin tietoihin tehtävistä muutoksista, jotka vaikuttavat pakettimatkan toteuttamiseen, tiedotetaan matkustajalle. Ennen sopimuksen tekemistä annettaviin tietoihin olisi aina voitava tehdä muutoksia, jos molemmat matkapakettisopimuksen osapuolet nimenomaisesti sopivat siitä.
(27)
Tässä direktiivissä vahvistetut tiedotusvaatimukset ovat tyhjentäviä, mutta ne eivät saisi vaikuttaa muussa sovellettavassa unionin lainsäädännössä säädettyjen tiedotusvaatimusten soveltamiseen (5).
(28)
Matkanjärjestäjien olisi annettava yleisiä tietoja kohdemaan viisumivaatimuksista. Tiedot likimääräisistä viisumien hankkimisajoista voidaan esittää viittauksena kohdemaan virallisiin tietoihin.
(29)
Kun otetaan huomioon matkapakettisopimusten erityispiirteet, sopimuspuolten oikeudet ja velvollisuudet olisi vahvistettava sekä matkapaketin alkamista edeltävälle että sen jälkeiselle ajalle ja erityisesti siltä varalta, ettei matkapakettia toteuteta asianmukaisesti tai tietyt olosuhteet muuttuvat.
(30)
Koska matkapaketit ostetaan usein kauan ennen niiden toteuttamista, on mahdollista, että ilmenee yllättäviä tapahtumia. Matkustajalla olisi sen vuoksi oltava oikeus siirtää matkapakettisopimus tietyin edellytyksin toiselle matkustajalle. Tällaisissa tilanteissa matkanjärjestäjän olisi voitava saada takaisin maksamansa kulut esimerkiksi, jos alihankkija vaatii maksua matkustajan nimen muuttamisesta tai matkalipun peruutuksesta ja uuden matkalipun antamisesta.
(31)
Matkustajien olisi myös voitava purkaa matkapakettisopimus asianmukaisen ja perustellun peruutusmaksun maksamista vastaan milloin tahansa ennen matkapaketin alkamista ottaen huomioon odotetut kustannussäästöt sekä matkapalvelujen vaihtoehtoisesta käytöstä saadut tulot. Heillä olisi myös oltava oikeus purkaa matkapakettisopimus peruutusmaksua suorittamatta, jos väistämättömät ja poikkeukselliset olosuhteet vaikuttavat merkittävästi matkapaketin toteuttamiseen. Tällaisiin olosuhteisiin voivat kuulua esimerkiksi sota, muut vakavat turvallisuusongelmat kuten terrorismi, merkittävät riskit ihmisten terveydelle kuten vakavan taudin esiintyminen matkakohteessa tai luonnonkatastrofit kuten tulvat, maanjäristykset tai sääolosuhteet, jotka tekevät mahdottomaksi matkapakettisopimuksessa määritetyn turvallisen matkustamisen kohteeseen.
(32)
Erityistilanteissa myös matkanjärjestäjällä olisi oltava oikeus purkaa matkapakettisopimus ennen matkapaketin alkamista korvausta maksamatta esimerkiksi silloin, kun osanottajien vähimmäismäärä ei täyty ja jos sopimuksessa on varattu tämä mahdollisuus. Matkanjärjestäjän olisi tällöin palautettava kaikki matkapaketin osalta tehdyt maksut.
(33)
Tietyissä tapauksissa matkanjärjestäjien olisi voitava tehdä yksipuolisia muutoksia matkapakettisopimukseen. Matkustajilla olisi kuitenkin oltava oikeus purkaa matkapakettisopimus, jos muutoksilla muutetaan merkittävästi jotain matkapalvelujen pääominaisuuksista. Tilanne voi olla tällainen esimerkiksi silloin, kun matkapalvelujen laatu heikkenee tai arvo vähenee. Matkapakettisopimuksessa olevien lähtö- tai saapumisaikojen muutoksia olisi pidettävä merkittävinä esimerkiksi siinä tapauksessa, että ne aiheuttavat matkustajalle huomattavia hankaluuksia tai ylimääräisiä kustannuksia, kuten esimerkiksi kuljetuksen tai majoituksen uudelleenjärjestelyn. Hinnankorotuksia olisi voitava tehdä vain, jos on tapahtunut muutoksia matkustajien kuljetusta koskevissa polttoaineen tai muiden energialähteiden kustannuksissa, sellaisen kolmannen osapuolen asettamissa veroissa tai maksuissa, joka ei välittömästi osallistu matkapakettisopimukseen sisältyvien matkapalvelujen toteuttamiseen, tai matkapaketin kannalta merkityksellisissä valuuttakursseissa ja ainoastaan jos sopimuksessa on nimenomaisesti varattu mahdollisuus tällaiseen hinnan korottamiseen ja siinä todetaan, että matkustajalla on oikeus näiden kulujen alenemista vastaavaan hinnanalennukseen. Jos matkanjärjestäjä ehdottaa yli kahdeksan prosentin korotusta kokonaishintaan, matkustajalla olisi oltava oikeus purkaa matkapakettisopimus peruutusmaksua suorittamatta.
(34)
On aiheellista antaa oikeussuojakeinoja koskevia erityisiä sääntöjä matkapakettisopimuksen toteuttamisessa tapahtuvien vaatimustenmukaisuuden laiminlyöntien varalta. Matkustajalla olisi oltava oikeus siihen, että ongelmat ratkaistaan, ja jos merkittävää osaa matkapakettisopimukseen sisältyvistä matkapalveluista ei voida suorittaa, matkustajalle olisi tarjottava sopivia vaihtoehtoisia järjestelyjä. Jos matkanjärjestäjä ei korjaa vaatimustenmukaisuuden laiminlyöntiä matkustajan asettamassa kohtuullisessa määräajassa, matkustajan olisi voitava tehdä se itse ja vaatia korvausta tarpeellisista kuluista. Tietyissä tapauksissa ei olisi oltava tarpeen asettaa määräaikaa, erityisesti jos vaaditaan välitöntä korjaamista. Tämä koskisi esimerkiksi tilanteita, joissa matkustajan on matkanjärjestäjän tarjoaman linja-autokuljetuksen viivästymisen vuoksi otettava taksi ehtiäkseen ajoissa lennolleen. Matkustajilla olisi oltava oikeus myös hinnanalennukseen, matkapakettisopimuksen purkamiseen ja/tai vahingonkorvaukseen. Korvauksen olisi katettava myös aineettomat vahingot, kuten korvaus matka- tai lomanautinnon menetyksestä sillä perusteella, että asianomaisten matkapalvelujen suorittamisessa on ilmennyt merkittäviä ongelmia. Matkustaja olisi velvoitettava ilmoittamaan matkanjärjestäjälle ilman tarpeetonta viivytystä matkapakettisopimukseen sisältyvän matkapalvelun toteuttamisessa havaitsemastaan vaatimustenmukaisuuden laiminlyönnistä, ottaen huomioon tapauksen olosuhteet. Tämän velvollisuuden noudattamatta jättäminen olisi otettava huomioon määritettäessä asianmukaista hinnanalennusta tai vahingonkorvausta, jos se olisi vältetty tai sitä olisi pienennetty tällaisen ilmoituksen tekemisellä.
(35)
Johdonmukaisuuden varmistamiseksi on aiheellista yhdenmukaistaa tämän direktiivin säännökset matkapalveluja koskevien kansainvälisten yleissopimusten ja matkustajien oikeuksia koskevan unionin lainsäädännön kanssa. Jos matkanjärjestäjä on vastuussa siitä, ettei matkapakettisopimukseen sisältyviä matkapalveluja suoriteta tai että ne suoritetaan virheellisesti, matkanjärjestäjän olisi voitava vedota palveluntarjoajien vastuun rajoituksiin, jotka on vahvistettu kansainvälisissä yleissopimuksissa, kuten eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä Montrealissa vuonna 1999 tehdyssä yleissopimuksessa (6), kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevassa vuonna 1980 tehdyssä yleissopimuksessa (COTIF) (7) sekä matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyssä Ateenan yleissopimuksessa (8). Jos matkustajan paluuta ajoissa lähtöpaikkaan on mahdotonta varmistaa väistämättömien ja poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi, matkanjärjestäjän olisi vastattava matkustajan välttämättömistä majoituskustannuksista enintään kolmen yön ajalta matkustajaa kohti, jollei matkustajan oikeuksia koskevassa voimassa olevassa tai tulevassa unionin lainsäädännössä säädetä pidemmistä ajanjaksoista.
(36)
Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa matkustajien oikeuksiin tehdä valituksia sekä tämän direktiivin että muiden asiaan liittyvien unionin säädösten tai kansainvälisten yleissopimusten nojalla, joten matkustajilla on edelleen mahdollisuus tehdä valituksia matkanjärjestäjälle, liikenteenharjoittajalle tai muulle vastuussa olevalle osapuolelle tai tapauksen mukaan useammalle osapuolelle. Olisi täsmennettävä, että tämän direktiivin nojalla myönnetty korvaus tai hinnanalennus ja muun asiaan liittyvän unionin lainsäädännön tai kansainvälisten yleissopimusten nojalla myönnetty korvaus tai hinnanalennus olisi liiallisten korvausten välttämiseksi vähennettävä toisistaan. Matkanjärjestäjän vastuu ei saisi rajoittaa oikeutta hakea korvausta kolmansilta osapuolilta, kuten palveluntarjoajilta.
(37)
Jos matkustaja joutuu vaikeuksiin matkan tai loman aikana, matkanjärjestäjä olisi velvoitettava avustamaan häntä asianmukaisella tavalla ilman tarpeetonta viivytystä. Avun olisi käsitettävä pääasiassa ja tarpeen mukaan esimerkiksi terveyspalveluja, paikallisviranomaisia ja konsuliapua koskevien tietojen antaminen sekä esimerkiksi etäviestintään ja vaihtoehtoisiin matkajärjestelyihin liittyvä käytännön apu.
(38)
Komissio esitti lentomatkustajien suojasta lentoyhtiön maksukyvyttömyystapauksessa 18 päivänä maaliskuuta 2013 antamassaan tiedonannossa matkustajien suojan parantamiseen lentoyhtiön maksukyvyttömyystapauksessa tähtääviä toimenpiteitä, joita ovat muun muassa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (9) ja asetuksen (EY) N:o 1008/2008 täytäntöönpanon parantaminen ja tiivis yhteistyö alan toimijoiden kanssa ja, jos edellä mainitut toimenpiteet eivät riitä, lainsäädäntöaloitteen harkitseminen. Koska tiedonanto koskee yksittäisen osion eli lentoliikennepalvelujen ostamista, se ei käsittele maksukyvyttömyyssuojaa pakettimatkojen ja yhdistettyjen matkajärjestelyjen osalta.
(39)
Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että matkapaketin ostavat matkustajat saavat täyden suojan matkanjärjestäjän maksukyvyttömyyden varalta. Jäsenvaltioiden, joihin matkanjärjestäjät ovat sijoittautuneet, olisi varmistettava, että ne asettavat vakuuden matkustajien itsensä tai heidän puolestaan suoritettujen kaikkien maksujen palauttamiseksi ja, jos matkapakettiin sisältyy matkustajien kuljetus, matkustajien paluukuljetuksen takaamiseksi matkanjärjestäjän maksukyvyttömyyden varalta. Olisi kuitenkin oltava mahdollista tarjota matkustajille matkapaketin jatkamista. Vaikka jäsenvaltioille jätetään harkintavalta maksukyvyttömyyssuojan järjestämistavan suhteen, niiden olisi kuitenkin varmistettava, että suoja on tehokas. Tehokkuus tarkoittaa, että suojan olisi oltava käytettävissä heti, kun matkapalveluja ei matkanjärjestäjän maksuvalmiusongelmien vuoksi suoriteta, niitä ei tulla suorittamaan tai ne tullaan suorittamaan vain osittain tai jos palveluntarjoajat vaativat matkustajia maksamaan niistä. Jäsenvaltioiden olisi voitava vaatia, että matkanjärjestäjät antavat matkustajille todistuksen, joka osoittaa, että näillä on välitön oikeus maksukyvyttömyyssuojan tarjoajaa kohtaan.
(40)
Jotta maksukyvyttömyyssuoja olisi tehokas, sen olisi katettava ennakoitavissa olevat maksujen määrät, joihin matkanjärjestäjän maksukyvyttömyys vaikuttaa, ja tarvittaessa ennakoitavissa olevat paluukuljetusten kustannukset. Tämä tarkoittaa, että suojan olisi oltava riittävä kattamaan kaikki ennakoitavissa olevat maksut, jotka matkustajat ovat suorittaneet tai jotka on suoritettu matkustajien puolesta matkapaketeista huippusesonkina, ottaen huomioon tällaisten maksujen saamisen ja loman tai matkan päättymisen välinen aika, sekä tarvittaessa ennakoitavissa olevat paluukuljetusten kustannukset. Tämä tarkoittaa yleisesti sitä, että vakuuden on katettava riittävän suuri prosenttiosuus matkanjärjestäjän liikevaihdosta matkapakettien osalta, ja se voi olla riippuvainen sellaisista tekijöistä kuin myytyjen matkapakettien tyyppi, mukaan lukien kuljetusmuoto, matkakohde sekä oikeudelliset rajoitukset tai matkanjärjestäjän sitoumukset, jotka koskevat ennalta suoritettujen maksujen määriä, jotka se voi hyväksyä, ja niiden ajoitusta ennen matkapaketin alkamista. Vaikka tarvittava vakuus voidaan laskea viimeisimpien yritystietojen, esimerkiksi viimeisimpänä liiketoimintavuonna saavutetun liikevaihdon, perusteella, matkanjärjestäjät olisi velvoitettava mukauttamaan maksukyvyttömyyssuojaa riskien kasvaessa, mukaan lukien matkapakettien myynnin merkittävä kasvu. Tehokkaassa maksukyvyttömyyssuojassa ei kuitenkaan olisi tarpeen ottaa huomioon erittäin vähäisiä riskejä, joita ovat esimerkiksi useiden suurimpien matkanjärjestäjien samanaikainen maksukyvyttömyys, jos tämä vaikuttaisi suhteettomasti suojan kustannuksiin ja heikentäisi näin sen tehokkuutta. Tällaisissa tapauksissa maksujen palautuksia koskeva takuu voi olla rajoitettu.
(41)
Ottaen huomioon kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen erot, jotka koskevat matkapakettisopimuksen osapuolia ja matkustajien suorittamia tai matkustajien puolesta suoritettuja maksuja, jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus edellyttää myös matkanvälittäjiltä maksukyvyttömyyssuojan hankkimista.
(42)
Direktiivin 2006/123/EY mukaisesti on aiheellista vahvistaa säännöt, joilla estetään maksukyvyttömyyssuojaa koskevia velvoitteita muodostamasta estettä palvelujen vapaalle liikkuvuudelle ja sijoittautumisvapaudelle. Tämän vuoksi jäsenvaltiot olisi velvoitettava tunnustamaan sijoittautumisjäsenvaltion lainsäädännön mukainen maksukyvyttömyyssuoja. Jäsenvaltiot olisi velvoitettava nimittämään keskusyhteyspisteitä hallinnollisen yhteistyön ja eri jäsenvaltioissa toimivien matkanjärjestäjien sekä soveltuvissa tapauksissa matkanvälittäjien valvonnan helpottamiseksi maksukyvyttömyyssuojan osalta.
(43)
Yhdistettyjen matkajärjestelyjen hankkimista helpottavat elinkeinonharjoittajat olisi velvoitettava ilmoittamaan matkustajille, että he eivät ole ostamassa matkapakettia ja että kukin yksittäinen matkapalvelun tarjoaja on yksinään vastuussa sopimustensa asianmukaisesta toteuttamisesta. Yhdistettyjen matkajärjestelyjen hankkimista elinkeinonharjoittajat olisi lisäksi velvoitettava järjestämään maksukyvyttömyyssuoja saamiensa maksujen palauttamiseksi ja, jos ne ovat vastuussa matkustajien kuljetuksesta, matkustajien paluukuljetusta varten, ja niiden olisi ilmoitettava tästä matkustajille. Yksittäisten sopimusten, jotka ovat osa yhdistettyä matkajärjestelyä, toteuttamisesta vastaaviin elinkeinonharjoittajiin sovelletaan unionin yleistä kuluttajansuojalainsäädäntöä ja unionin alakohtaista lainsäädäntöä.
(44)
Jäsenvaltioita ei, niiden vahvistaessa sääntöjä, jotka koskevat matkapaketteihin ja yhdistettyihin matkajärjestelyihin liittyviä maksukyvyttömyyssuojajärjestelmiä, saisi estää ottamasta huomioon pienempien yritysten erityistilannetta, samalla kun ne varmistavat matkustajille saman suojan tason.
(45)
Matkustajia olisi suojeltava matkapakettien ja yhdistettyjen matkajärjestelyjen varausprosessin aikana tapahtuvilta virheiltä.
(46)
Olisi vahvistettava, että matkustajat eivät voi luopua tähän direktiiviin perustuvista oikeuksista ja että yhdistettyjen matkajärjestelyjen hankkimista helpottavat matkanjärjestäjät tai elinkeinonharjoittajat eivät voi välttyä velvollisuuksiltaan väittämällä, että ne toimivat ainoastaan matkapalvelun tarjoajina, edustajina tai jossain muussa ominaisuudessa.
(47)
Jäsenvaltioiden olisi vahvistettava sääntöjä, jotka koskevat niiden kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia, joilla tämä direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja varmistettava seuraamusten täytäntöönpano. Näiden seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
(48)
Tämän direktiivin antamisen johdosta on mukautettava tiettyjä unionin kuluttajansuojasäädöksiä. Olisi erityisesti selvennettävä, että Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 2006/2004 (10) sovelletaan tämän direktiivin rikkomiseen. Koska Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2011/83/EU (11) ei nykyisessä muodossaan sovelleta direktiivin 90/314/ETY kattamiin sopimuksiin, on tarpeen muuttaa myös direktiiviä 2011/83/EU sen varmistamiseksi, että sitä sovelletaan edelleen yksittäisiin matkapalveluihin, jotka ovat osa yhdistettyä matkajärjestelyä, edellyttäen, että näitä yksittäisiä palveluja ei ole muutoin suljettu direktiivin 2011/83/EU soveltamisalan ulkopuolelle ja että tiettyjä siinä vahvistettuja kuluttajien oikeuksia sovelletaan myös matkapaketteihin.
(49)
Tämä direktiivi ei rajoita Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY (12) säädettyjen henkilötietojen suojelua koskevien sääntöjen eikä kansainvälistä yksityisoikeutta koskevien unionin sääntöjen, mukaan lukien Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 593/2008 (13), soveltamista.
(50)
Olisi täsmennettävä, että tämän direktiivin lakisääteisiä vaatimuksia, jotka koskevat maksukyvyttömyyssuojaa ja yhdistettyihin matkajärjestelyihin liittyviä tietoja, olisi sovellettava myös elinkeinonharjoittajiin, jotka eivät ole sijoittautuneet johonkin jäsenvaltioon ja jotka suuntaavat millä tahansa tavalla asetuksessa (EY) N:o 593/2008 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1215/2012 (14) tarkoitettua toimintaansa yhteen tai useampaan jäsenvaltioon.
(51)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, eli edistää sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja saavuttaa mahdollisimman korkeatasoinen ja yhdenmukainen kuluttajansuoja, vaan se voidaan laajuutensa vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
(52)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita. Tässä direktiivissä kunnioitetaan erityisesti perusoikeuskirjan 16 artiklassa vahvistettua elinkeinovapautta, samalla kun varmistetaan perusoikeuskirjan 38 artiklan mukaisesti kuluttajansuojan korkea taso unionissa.
(53)
Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman (15) mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhden tai useamman asiakirjan, joista käy ilmi direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde. Tämän direktiivin osalta lainsäätäjä pitää tällaisten asiakirjojen toimittamista perusteltuna.
(54)
Direktiivi 90/314/ETY olisi tämän vuoksi kumottava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
KOHDE, SOVELTAMISALA, MÄÄRITELMÄT JA YHDENMUKAISTAMISEN TASO
1 artikla
Kohde
Tämän direktiivin tarkoituksena on edistää sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja saavuttaa kuluttajansuojan korkea ja mahdollisimman yhtenäinen taso lähentämällä jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten tiettyjä osia, jotka koskevat matkustajien ja elinkeinonharjoittajien välisiä matkapaketteja ja yhdistettyjä matkajärjestelyjä koskevia sopimuksia.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan matkapaketteihin, joita elinkeinonharjoittajat tarjoavat myytäväksi tai myyvät matkustajille, sekä yhdistettyihin matkajärjestelyihin, joiden hankkimista elinkeinonharjoittajat helpottavat.
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta
a)
matkapaketteihin ja yhdistettyihin matkajärjestelyihin, joiden kesto on alle 24 tuntia, elleivät ne sisällä yöpymistä;
b)
tarjottuihin matkapaketteihin, joita tarjotaan, tai yhdistettyihin matkajärjestelyihin, joiden hankkimista helpotetaan satunnaisesti ja voittoa tavoittelemattomalta pohjalta sekä ainoastaan rajoitetulle matkustajien ryhmälle;
c)
matkapaketteihin ja yhdistettyihin matkajärjestelyihin, jotka ostetaan liikematkustamista koskevaa järjestelyä koskevan yleisen sopimuksen perusteella, joka on tehty elinkeinonharjoittajan ja sellaisen toisen luonnollisen tai oikeushenkilön välillä, joka toimii liike-, elinkeino- tai ammattitoimintaansa liittyvissä tarkoituksissa.
3. Tämä direktiivi ei vaikuta kansalliseen yleiseen sopimusoikeuteen, kuten sopimuksen pätevyyttä, tekemistä tai vaikutuksia koskeviin sääntöihin, siltä osin kuin yleisen sopimusoikeuden näkökohtia ei säännellä tällä direktiivillä.
3 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan
1)
’matkapalvelulla’
a)
matkustajien kuljetusta;
b)
majoitusta, kun se ei ole olennainen osa matkustajien kuljetusta ja joka ei tapahdu asumistarkoituksessa;
c)
autojen tai muiden Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY (16) 3 artiklan 11 kohdassa tarkoitettujen moottoriajoneuvojen taikka Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY (17) 4 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti A-luokan ajokorttia edellyttävien moottoripyörien vuokraamista;
d)
muuta matkailupalvelua, joka ei ole olennainen osa a, b tai c alakohdassa tarkoitettua matkapalvelua;
2)
’matkapaketilla’ vähintään kahden erityyppisen, samaa matkaa tai lomaa varten yhdistetyn matkapalvelun yhdistelmää, jos
a)
kyseiset palvelut yhdistää yksi elinkeinonharjoittaja, myös matkustajan pyynnöstä tai hänen tekemänsä valinnan mukaisesti, ennen kuin kaikki palvelut kattava yksi sopimus tehdään; tai
b)
riippumatta siitä, tehdäänkö yksittäisten matkapalvelujen tarjoajien kanssa erillisiä sopimuksia, kyseisiä palveluja
i)
ostetaan yhdestä myyntipisteestä ja nämä palvelut on valittu, ennen kuin matkustaja sitoutuu maksamaan;
ii)
tarjotaan tai myydään yhteis- tai kokonaishintaan tai niistä veloitetaan yhteis- tai kokonaishinta;
iii)
mainostetaan tai myydään ”matkapakettina” tai vastaavalla nimikkeellä;
iv)
yhdistetään sen jälkeen, kun on tehty sopimus, jolla elinkeinonharjoittaja antaa matkustajalle oikeuden tehdä valintoja erityyppisten matkapalvelujen valikoimasta; tai
v)
ostetaan eri elinkeinonharjoittajilta käyttämällä toisiinsa kytkettyjä verkkovarausmenettelyjä, joissa matkustajan nimi, maksutiedot ja sähköpostiosoite toimitetaan elinkeinonharjoittajalta, jonka kanssa ensimmäinen sopimus tehdään, yhdelle tai useammalle toiselle elinkeinonharjoittajalle, ja sopimus viimeksi mainitun yhden tai useamman elinkeinonharjoittajan kanssa tehdään viimeistään 24 tuntia ensimmäisen matkapalvelun varauksen vahvistamisen jälkeen.
Matkapalvelujen yhdistelmä, jossa enintään yhdentyyppinen 1 kohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitettu matkapalvelu yhdistetään yhteen tai useampaan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun matkailupalveluun, ei ole matkapaketti, jos viimeksi mainitut palvelut
a)
eivät muodosta merkittävää osaa yhdistelmän arvosta, niitä ei mainosteta yhdistelmän olennaisena piirteenä eivätkä ne ole muulla tavoin yhdistelmän olennainen piirre; tai
b)
ne valitaan ja ostetaan vasta sen jälkeen, kun 1 kohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitetun matkapalvelun suorittaminen on alkanut;
3)
’matkapakettisopimuksella’ koko matkapakettia koskevaa sopimusta tai, jos matkapaketti toteutetaan useampien erillisten sopimusten nojalla, kaikkia matkapakettiin sisältyviä matkapalveluja koskevia sopimuksia;
4)
’matkapaketin alkamisella’ matkapakettiin sisältyvien matkapalvelujen suorittamisen alkamista;
5)
’yhdistetyllä matkajärjestelyllä’ vähintään kahta erityyppistä, samaa matkaa tai lomaa varten ostettua matkapalvelua, jotka eivät muodosta matkapakettia ja jotka johtuvat erillisten sopimusten tekemisestä yksittäisten matkapalvelujen tarjoajien kanssa edellyttäen, että elinkeinonharjoittaja helpottaa:
a)
matkustajien suorittamaa kunkin matkapalvelun erillistä valintaa ja erillistä maksamista yhden myyntipisteeseensä tehdyn käynnin tai yhden myyntipisteeseensä otetun yhteyden aikana; tai
b)
vähintään yhden täydentävän matkapalvelun hankkimista toiselta elinkeinonharjoittajalta kohdennetusti, jos sopimus tällaisen toisen elinkeinonharjoittajan kanssa tehdään viimeistään 24 tuntia ensimmäisen matkapalvelun varauksen vahvistamisen jälkeen.
Kun ostetaan enintään yhdentyyppinen 1 kohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitettu matkapalvelu ja yksi tai useampi 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettu matkailupalvelu, ne eivät muodosta yhdistettyä matkajärjestelyä, jos viimeksi mainitut palvelut eivät ole merkittävä osa palvelujen yhdistetystä arvosta eikä niitä mainosteta yhdistelmän olennaisena piirteenä eivätkä ne ole muulla tavoin matkan tai loman olennainen piirre.
6)
’matkustajalla’ henkilöä, joka haluaa tehdä tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan sopimuksen tai jolla on oikeus matkustaa tällaisen sopimuksen perusteella;
7)
’elinkeinonharjoittajalla’ luonnollista henkilöä taikka joko yksityisessä tai julkisessa omistuksessa olevaa oikeushenkilöä, joka toimii, mukaan lukien nimissään tai puolestaan toimivan muun henkilön välityksellä, tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia sopimuksia tehdessään tarkoituksessa, joka liittyy hänen liike-, elinkeino- tai ammattitoimintaansa, riippumatta siitä, toimiiko hän matkanjärjestäjänä, matkanvälittäjänä, yhdistetyn matkajärjestelyn hankkimista helpottavana elinkeinonharjoittajana tai matkapalvelun tarjoajana;
8)
’matkanjärjestäjällä’ elinkeinonharjoittajaa, joka yhdistää ja myy tai tarjoaa myytäväksi matkapaketteja joko suoraan tai toisen elinkeinonharjoittajan välityksellä tai yhdessä toisen elinkeinonharjoittajan kanssa, tai elinkeinonharjoittajaa, joka toimittaa matkustajan tiedot toiselle elinkeinonharjoittajalle 2 kohdan b alakohdan v alakohdan mukaisesti;
9)
’matkanvälittäjällä’ elinkeinonharjoittajaa, joka ei ole matkanjärjestäjä ja joka myy tai tarjoaa myytäväksi matkanjärjestäjän yhdistämiä matkapaketteja;
10)
’sijoittautumisella’ direktiivin 2006/123/EY 4 artiklan 5 kohdassa määriteltyä sijoittautumista;
11)
’pysyvällä välineellä’ välinettä, jonka avulla matkustaja tai elinkeinonharjoittaja voi tallentaa itselleen henkilökohtaisesti osoitettuja tietoja siten, että ne ovat saatavilla myöhempää käyttöä varten tietojen käyttötarkoituksen kannalta asianmukaisen ajan, ja joka mahdollistaa tallennettujen tietojen jäljentämisen muuttumattomina;
12)
’väistämättömillä ja poikkeuksellisilla olosuhteilla’ tilannetta, johon tällaiseen tilanteeseen vetoava osapuoli ei voi vaikuttaa ja jonka seurauksia ei olisi voitu välttää, vaikka kaikki kohtuulliset toimenpiteet olisi toteutettu;
13)
’vaatimustenmukaisuuden laiminlyönnillä’ matkapakettiin sisältyvien matkapalvelujen suorittamatta jättämistä tai virheellistä suorittamista;
14)
’alaikäisellä’ alle 18-vuotiasta henkilöä;
15)
’myyntipisteellä’ siirrettävää tai kiinteää vähittäismyyntipaikkaa tai vähittäismyyntisivustoa tai vastaavaa verkkomyyntitoimintoa, mukaan lukien vähittäismyyntisivustot tai verkkomyyntitoiminnot, jotka esitetään matkustajille yhtenä toimintona, mukaan lukien puhelinpalvelu;
16)
’paluukuljetuksella’ matkustajan paluuta lähtöpaikkaan tai muuhun sopimuspuolten sopimaan paikkaan.
4 artikla
Yhdenmukaistamisen taso
Ellei tässä direktiivissä toisin säädetä, jäsenvaltiot eivät saa kansallisessa lainsäädännössään pitää voimassa tai ottaa käyttöön tässä direktiivissä säädetyistä poikkeavia säännöksiä, ei myöskään tiukempia tai sallivampia säännöksiä niin, että matkustajien suojan taso olisi erilainen.
II LUKU
TIEDOTUSVELVOITTEET JA MATKAPAKETTISOPIMUKSEN SISÄLTÖ
5 artikla
Ennen sopimuksen tekemistä annettavat tiedot
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ennen kuin matkustaja sitoutuu matkapakettisopimukseen tai muuhun vastaavaan tarjoukseen, matkanjärjestäjä, ja myös matkanvälittäjä, jos matkapaketti myydään matkanvälittäjän kautta, toimittaa matkustajalle vakiomuotoiset tiedot liitteessä I olevassa A tai B osassa esitetyllä asiaankuuluvalla tietolomakkeella ja, jos tätä voidaan soveltaa matkapakettiin, seuraavat tiedot:
a)
matkapalvelujen pääominaisuudet:
i)
matkakohde tai -kohteet, matkareitti ja oleskeluajat päivämäärineen ja, jos matkapakettiin kuuluu majoitus, matkaan sisältyvien yöpymisten lukumäärä;
ii)
kuljetusvälineet ja niiden luonne ja luokka sekä lähdön ja paluun paikat, päivämäärät ja kellonajat, matkan aikana tehtävien pysähdysten kesto ja paikat sekä kuljetusyhteydet.
Jos tarkkaa aikaa ei ole vielä määritetty, matkanjärjestäjän ja tarvittaessa matkanvälittäjän on ilmoitettava matkustajalle arvioitu lähtö- ja paluuaika;
iii)
majoituksen sijainti, pääpiirteet ja tapauksen mukaan matkustajaluokka asianomaisen kohdemaan sääntöjen mukaisesti;
iv)
ateriasuunnitelma;
v)
matkapaketin sovittuun kokonaishintaan sisältyvät tutustumiskäynnit, yksi tai useampi retki ja muut palvelut;
vi)
jos tämä ei ilmene asiayhteydestä, se, tarjotaanko jotkin matkapalveluista matkustajalle osana ryhmää, ja jos näin on, ryhmän likimääräinen koko, jos tämä on mahdollista;
vii)
jos matkustajan muista matkailupalveluista saama hyöty riippuu tehokkaasta suullisesta viestinnästä, näiden palvelujen suorittamiskieli; ja
viii)
se, soveltuuko matka tai loma yleisesti ottaen liikuntarajoitteisille henkilöille, ja matkustajan pyynnöstä myös täsmälliset tiedot matkan tai loman soveltuvuudesta matkustajan tarpeet huomioon ottaen;
b)
matkanjärjestäjän ja tarvittaessa matkanvälittäjän toiminimi ja maantieteellinen osoite sekä puhelinnumero ja tarvittaessa sähköpostiosoite;
c)
matkapaketin kokonaishinta veroineen ja mahdollisesti sovellettavine lisämaksuineen ja muine kustannuksineen tai, jollei näitä kustannuksia voida kohtuudella laskea ennen sopimuksen tekemistä, tiedot niiden lisäkustannusten tyypistä, joista matkustaja saattaa vielä joutua vastaamaan;
d)
maksujärjestelyt, mukaan lukien se määrä tai prosenttiosuus hinnasta, joka on maksettava etumaksuna, sekä aikataulu loppumaksun maksamiselle, tai rahoitustakuut, jotka matkustajan on maksettava tai annettava;
e)
matkapaketin toteuttamiseksi vaadittava osallistujien vähimmäismäärä ja matkapaketin alkamista edeltävä 12 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu määräaika sopimuksen mahdolliselle purkamiselle, jos osallistujien vähimmäismäärä ei täyty;
f)
yleiset tiedot kohdemaan passi- ja viisumimääräyksistä, mukaan lukien likimääräiset viisumien hankkimisajat sekä tiedot sen terveysmääräyksistä;
g)
tiedot siitä, että matkustaja voi purkaa sopimuksen milloin tahansa ennen matkapaketin alkamista maksamalla 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti kohtuullisen peruutusmaksun tai, soveltuvissa tapauksissa, matkanjärjestäjän edellyttämät vakiomääräiset peruutusmaksut;
h)
tiedot valinnaisesta tai pakollisesta vakuutuksesta niiden kustannusten korvaamiseksi, joita aiheutuu, jos matkustaja purkaa sopimuksen, taikka tapaturmasta, sairaudesta tai kuolemasta aiheutuvien avustus- ja paluukuljetuskustannusten korvaamiseksi.
Puhelimitse tehtyjen matkapakettisopimusten osalta matkanjärjestäjän tai tarvittaessa matkanvälittäjän on annettava matkustajalle liitteessä I olevassa B osassa esitetyt vakiomuotoiset tiedot ja ensimmäisen alakohdan a-h alakohdassa säädetyt tiedot.
2. Edellä 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan v alakohdassa määriteltyjen matkapakettien osalta matkanjärjestäjän sekä elinkeinonharjoittajan, jolle tiedot toimitetaan, on varmistettava, että ennen kuin matkustaja sitoutuu sopimukseen tai muuhun vastaavaan tarjoukseen, kumpikin niistä antaa 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a-h alakohdassa säädetyt tiedot, siltä osin kuin tiedoilla on merkitystä niiden tarjoamien matkapalvelujen kannalta. Matkanjärjestäjän on annettava samanaikaisesti myös liitteessä I olevassa C osassa esitetyt vakiomuotoiset tiedot.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on annettava selkeästi, ymmärrettävästi ja näkyvästi. Jos tällaiset tiedot annetaan kirjallisesti, niiden on oltava helposti luettavassa muodossa.
6 artikla
Ennen sopimuksen tekemistä annettavien tietojen sitovuus ja matkapakettisopimuksen tekeminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että matkustajalle 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a, c, d, e ja g alakohdan nojalla annetut tiedot ovat erottamaton osa matkapakettisopimusta ja että niitä ei muuteta, elleivät sopimuspuolet nimenomaisesti toisin sovi. Matkanjärjestäjän ja tarvittaessa matkanvälittäjän on ilmoitettava kaikki ennen sopimuksen tekemistä annettavien tietojen muutokset matkustajalle selkeästi, ymmärrettävästi ja näkyvästi ennen matkapakettisopimuksen tekemistä.
2. Jos matkanjärjestäjä ja tarvittaessa matkanvälittäjä ei anna 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettuja lisämaksuja tai muita kustannuksia koskevia tietoja ennen matkapakettisopimuksen tekemistä, matkustaja ei ole velvollinen maksamaan näitä maksuja tai muita kustannuksia.
7 artikla
Matkapakettisopimuksen sisältö ja ennen matkapaketin alkamista toimitettavat asiakirjat
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että matkapakettisopimukset on laadittu selkeästi ja ymmärrettävästi ja, jos ne ovat kirjallisia, helposti luettavassa muodossa. Matkanjärjestäjän tai matkanvälittäjän on matkapakettisopimuksen tekemisen yhteydessä tai sen jälkeen ilman aiheetonta viivytystä annettava matkustajalle jäljennös sopimuksesta tai sopimuksen vahvistus pysyvällä välineellä. Matkustajalla on oikeus pyytää jäljennöstä paperilla, jos matkapakettisopimus on tehty osapuolten ollessa samanaikaisesti itse läsnä.
Direktiivin 2011/83/EU 2 artiklan 8 kohdassa määriteltyjen muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tehtyjen sopimusten osalta matkustajalle on annettava matkapakettisopimuksen kappale tai sen vahvistus paperilla tai matkustajan suostumuksella muulla pysyvällä välineellä.
2. Matkapakettisopimuksessa tai sopimuksen vahvistuksessa on esitettävä kokonaisuudessaan se, mistä on sovittu, ja sen on sisällettävä kaikki 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a-h alakohdassa tarkoitetut tiedot ja seuraavat tiedot:
a)
matkustajan esittämät erityisvaatimukset, jotka matkanjärjestäjä on hyväksynyt;
b)
tiedot siitä, että matkanjärjestäjä on
i)
vastuussa kaikkien sopimukseen sisältyvien matkapalvelujen asianmukaisesta suorittamisesta 13 artiklan mukaisesti; ja
ii)
velvollinen avustamaan vaikeuksiin joutunutta matkustajaa 16 artiklan mukaisesti;
c)
maksukyvyttömyyssuojasta vastaavan tahon nimi ja yhteystiedot, myös maantieteellinen osoite sekä, tarvittaessa, asianomaisen jäsenvaltion tätä tarkoitusta varten nimeämän toimivaltaisen viranomaisen nimi ja yhteystiedot;
d)
matkanjärjestäjän paikallisen edustajan, yhteyspisteen tai muun palvelun nimi, osoite, puhelinnumero, sähköpostiosoite ja tarvittaessa telekopionumero, joiden avulla matkustaja voi ottaa yhteyttä matkanjärjestäjään nopeasti ja viestiä tämän kanssa tehokkaasti pyytääkseen apua ollessaan vaikeuksissa tai tehdäkseen valituksen matkapaketin toteuttamisessa havaitusta vaatimustenmukaisuuden laiminlyönnistä;
e)
tiedot siitä, että matkustajan on ilmoitettava matkapaketin toteuttamisessa havaitsemastaan vaatimustenmukaisuuden laiminlyönnistä 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
f)
alaikäisen matkustaessa ilman vanhempaa tai muuta valtuutettua henkilöä sellaisen matkapakettisopimuksen perusteella, johon sisältyy majoitus, tiedot, joiden avulla alaikäiseen tai alaikäisestä tämän oleskelupaikassa vastuussa olevaan henkilöön saadaan suoraan yhteys;
g)
tiedot käytettävissä olevista sisäisistä valitustenkäsittelymenettelyistä ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/11/EU (18) mukaisista vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä sekä tarvittaessa vaihtoehtoisesta riidanratkaisuelimestä, joiden piiriin elinkeinonharjoittaja kuuluu, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 524/2013 (19) mukaisesta verkkovälitteisestä riidanratkaisufoorumista;
h)
tiedot matkustajan oikeudesta siirtää sopimus toiselle matkustajalle 9 artiklan mukaisesti.
3. Edellä 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan v alakohdassa määriteltyjen matkapakettien osalta elinkeinonharjoittajan, jolle tiedot toimitetaan, on ilmoitettava matkanjärjestäjälle matkapaketin luomiseen johtavan sopimuksen tekemisestä. Elinkeinonharjoittajan on annettava matkanjärjestäjälle tiedot, jotka tämä tarvitsee voidakseen täyttää velvollisuutensa matkanjärjestäjänä.
Heti kun matkanjärjestäjä saa tiedon matkapaketin luomisesta, matkanjärjestäjän on annettava matkustajalle 2 kohdan a-h alakohdassa tarkoitetut tiedot pysyvällä välineellä.
4. Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut tiedot on annettava selkeästi, ymmärrettävästi ja näkyvästi.
5. Matkanjärjestäjän on hyvissä ajoin ennen matkapaketin alkamista toimitettava matkustajalle tarvittavat kuitit, kupongit ja matkaliput, tiedot aikataulun mukaisista lähtöajoista ja tarvittaessa lähtöselvityksen määräajasta sekä matkan aikana tehtävien pysähdysten, kuljetusyhteyksien ja saapumisen aikataulun mukaisista ajoista.
8 artikla
Todistustaakka
Elinkeinonharjoittajalla on todistustaakka tässä luvussa säädettyjen tiedotusvaatimusten noudattamisesta.
III LUKU
MATKAPAKETTISOPIMUKSEN MUUTTAMINEN ENNEN MATKAPAKETIN ALKAMISTA
9 artikla
Matkapakettisopimuksen siirtäminen toiselle matkustajalle
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että matkustaja voi siirtää matkapakettisopimuksen toiselle henkilölle, joka täyttää kyseiseen sopimukseen sovellettavat ehdot, ilmoitettuaan asiasta riittävän ajoissa ennen matkapaketin alkamista matkanjärjestäjälle pysyvällä välineellä. Ilmoituksen antamisen viimeistään seitsemän päivää ennen matkapaketin alkamista on joka tapauksessa katsottava tapahtuneen riittävän ajoissa.
2. Matkapakettisopimuksen siirtänyt henkilö ja siirronsaaja vastaavat yhteisvastuullisesti loppumaksusta sekä siirrosta mahdollisesti aiheutuvista lisämaksuista tai muista kustannuksista. Matkanjärjestäjän on ilmoitettava sopimuksen siirtäneelle henkilölle siirron todelliset kustannukset. Nämä kustannukset eivät saa olla kohtuuttomat eivätkä ylittää matkanjärjestäjälle matkapakettisopimuksen siirtämisestä aiheutuneita todellisia kustannuksia.
3. Matkanjärjestäjän on esitettävä siirtäjälle todisteet matkapakettisopimuksen siirtämisestä aiheutuneista lisämaksuista ja muista kustannuksista.
10 artikla
Hinnan muuttaminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että matkapakettisopimuksen tekemisen jälkeen hintoja saa korottaa vain, jos sopimuksessa nimenomaisesti varataan tämä mahdollisuus ja todetaan, että matkustajalla on oikeus hinnanalennukseen 4 kohdan nojalla. Tällöin matkapakettisopimuksessa on ilmoitettava, miten hinnantarkistukset lasketaan. Hinnankorotukset ovat mahdollisia yksinomaan suorana seurauksena muutoksista seuraavissa:
a)
polttoaineiden tai muiden energialähteiden kustannuksista johtuva matkustajien kuljetuspalvelujen hinta;
b)
sopimukseen sisältyviin matkapalveluihin kohdistuvat verot tai maksut, jotka kolmannet osapuolet, jotka eivät välittömästi osallistu matkapaketin toteuttamiseen, ovat asettaneet, mukaan luettuna matkailu- ja laskeutumisverot sekä alukseen nousevilta ja maihin nousevilta matkustajilta satamissa ja lentokentillä kannettavat maksut; tai
c)
matkapaketin kannalta merkitykselliset vaihtokurssit.
2. Jos tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu hinnankorotus on yli 8 prosenttia matkapaketin kokonaishinnasta, sovelletaan 11 artiklan 2-5 kohtaa.
3. Hinnankorotus on sen määrästä riippumatta mahdollinen vain sillä edellytyksellä, että matkanjärjestäjä ilmoittaa siitä matkustajalle selkeästi ja ymmärrettävästi viimeistään 20 päivää ennen matkapaketin alkamista pysyvällä välineellä ja esittää korotuksen perustelun ja sen laskutavan.
4. Jos matkapakettisopimuksessa määrätään hinnankorotusten mahdollisuudesta, matkustajalla on oltava oikeus hinnanalennukseen, joka vastaa 1 kohdan a, b, ja c alakohdassa tarkoitettujen kustannusten laskua, joka tapahtuu sopimuksen tekemisen jälkeen ja ennen matkapaketin alkamista.
5. Kun on kyse hinnanalennuksesta, matkanjärjestäjällä on oikeus vähentää tosiasialliset hallintokulut matkustajalle suoritettavasta maksun palautuksesta. Matkanjärjestäjän on matkustajan pyynnöstä esitettävä todisteet näistä hallintokuluista.
11 artikla
Muiden matkapakettisopimuksen ehtojen muuttaminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei matkanjärjestäjä voi ennen matkapaketin alkamista muuttaa yksipuolisesti muita matkapakettisopimuksen ehtoja kuin hintaa 10 artiklan mukaisesti, paitsi jos
a)
matkanjärjestäjä on sopimuksessa varannut itselleen oikeuden tähän;
b)
muutos on merkityksetön; ja
c)
matkanjärjestäjä tiedottaa matkustajalle muutoksesta pysyvällä välineellä selkeästi, ymmärrettävästi ja näkyvästi.
2. Jos matkanjärjestäjän on ennen matkapaketin alkamista huomattavasti muutettava mitä hyvänsä 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettujen matkapalvelujen pääominaisuutta tai matkanjärjestäjä ei voi täyttää 7 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja erityisvaatimuksia tai matkanjärjestäjä ehdottaa matkapaketin hinnan korottamista yli 8 prosentilla 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti, matkustaja voi matkanjärjestäjän määräämässä kohtuullisessa määräajassa
a)
hyväksyä ehdotetun muutoksen; tai
b)
purkaa sopimuksen ilman peruutusmaksua suorittamatta.
Jos matkustaja purkaa matkapakettisopimuksen, hän voi hyväksyä matkantarjoajan mahdollisesti tarjoaman korvaavan matkapaketin, joka on mahdollisuuksien mukaan laadultaan vastaava tai parempi.
3. Matkanjärjestäjän on ilman aiheetonta viivytystä ilmoitettava matkustajalle pysyvällä välineellä selkeästi, ymmärrettävästi ja näkyvästi:
a)
2 kohdassa tarkoitetuista ehdotetuista muutoksista ja tarvittaessa 4 kohdan mukaisesti niiden vaikutuksesta matkapaketin hintaan; ja
b)
kohtuullinen määräaika, jonka kuluessa matkustajan on ilmoitettava matkanjärjestäjälle 2 kohdan mukaisesta päätöksestään;
c)
soveltuvan kansallisen lainsäädännön mukaiset seuraamukset, jos matkustaja ei vastaa b alakohdassa tarkoitetun määräajan kulussa; ja
d)
tiedot mahdollisesti tarjotusta korvaavasta matkapaketista ja sen hinta.
4. Jos tämän artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut matkapakettisopimukseen tehdyt muutokset tai 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu korvaava matkapaketti johtavat matkapakettiin, jonka laatu on huonompi tai kustannukset alemmat, matkustajalla on oikeus saada asianmukainen hinnanalennus.
5. Jos matkapakettisopimus puretaan tämän artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan mukaisesti ja matkustaja ei hyväksy korvaavaa matkapakettia, matkanjärjestäjän on palautettava kaikki matkustajan suorittamat tai hänen puolestaan suoritetut maksut ilman aiheetonta viivytystä ja joka tapauksessa viimeistään 14 päivän kuluttua sopimuksen purkamisesta. Jäljempänä olevan 14 artiklan 2, 3, 4, 5 ja 6 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin.
12 artikla
Matkapakettisopimuksen purkaminen ja peruuttamisoikeus ennen matkapaketin alkamista
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että matkustaja voi purkaa matkapakettisopimuksen koska tahansa ennen matkapaketin alkamista. Jos matkustaja purkaa matkapakettisopimuksen tämän kohdan nojalla, matkustajaa voidaan vaatia maksamaan asianmukainen ja perusteltu peruutusmaksu matkanjärjestäjälle. Matkapakettisopimuksessa voidaan asettaa kohtuulliset vakiomääräiset peruutusmaksut, jotka perustuvat sopimuksen purkamisajankohtaan ennen matkapaketin alkamista ja odotettuihin kustannussäästöihin sekä matkapalvelujen vaihtoehtoisesta käytöstä saatuihin tuloihin. Jos vakiomääräisiä peruutusmaksuja ei ole määritelty, peruutusmaksun määrä vastaa matkapaketin hintaa, josta on vähennetty kustannussäästöt ja matkapalvelun vaihtoehtoisesta käytöstä saadut tulot. Matkanjärjestäjän on matkustajan pyynnöstä esitettävä perustelut peruutusmaksujen määrälle.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, matkustajalla on oikeus purkaa matkapakettisopimus ennen matkapaketin alkamista peruutusmaksua maksamatta, jos matkakohteessa tai sen välittömässä läheisyydessä vallitsevat väistämättömät ja poikkeukselliset olosuhteet, jotka vaikuttavat merkittävästi matkapaketin toteuttamiseen tai jotka vaikuttavat merkittävästi matkustajien kuljetukseen matkakohteeseen. Tämän kohdan nojalla tapahtuvassa matkapakettisopimuksen purkamisessa matkustajalla on oikeus siihen, että hänelle palautetaan kaikki matkapaketista suoritetut maksut, mutta hänellä ei ole oikeutta lisäkorvaukseen.
3. Matkanjärjestäjä voi purkaa matkapakettisopimuksen ja palauttaa matkustajalle kaikki matkapaketista suoritetut maksut, mutta sillä ei ole velvollisuutta maksaa lisäkorvausta, jos
a)
matkapakettiin ilmoittautuneiden osallistujien määrä on sopimuksessa määrättyä vähimmäismäärää pienempi ja matkanjärjestäjä ilmoittaa matkustajalle sopimuksen purkamisesta sopimuksessa vahvistetun määräajan kuluessa, mutta viimeistään
i)
20 päivää ennen matkapaketin alkamista yli 6 päivää kestävien matkojen osalta;
ii)
7 päivää ennen matkapaketin alkamista 2-6 päivää kestävien matkojen osalta;
iii)
48 tuntia ennen matkapaketin alkamista alle 2 päivää kestävien matkojen osalta;
tai
b)
väistämättömät ja poikkeukselliset olosuhteet estävät matkanjärjestäjää toteuttamasta sopimusta, ja matkanjärjestäjä ilmoittaa matkustajalle sopimuksen purkamisesta ilman aiheetonta viivytystä ennen matkapaketin alkamista.
4. Matkanjärjestäjän on suoritettava kaikki 2 ja 3 kohdan nojalla vaadittavat palautukset tai, 1 kohdan osalta, palautettava maksut, jotka matkustaja on suorittanut tai jotka on matkustajan puolesta suoritettu matkapaketista, vähennettynä asianmukaisella peruutusmaksulla. Tällaiset palautukset tai korvaukset on suoritettava matkustajalle ilman aiheetonta viivytystä ja joka tapauksessa viimeistään 14 päivän kuluttua matkapakettisopimuksen purkamisesta.
5. Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tehtyjen sopimusten osalta jäsenvaltiot voivat säätää kansallisessa lainsäädännössään, että matkustajalla on syytä esittämättä oikeus peruuttaa matkapakettisopimus 14 päivän kuluessa sopimuksen tekemisestä.
IV LUKU
MATKAPAKETIN TOTEUTTAMINEN
13 artikla
Vastuu matkapaketin toteuttamisesta
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että matkanjärjestäjä on vastuussa matkapakettisopimukseen sisältyvien matkapalvelujen toteuttamisesta riippumatta siitä, suorittavatko matkanjärjestäjä itse vai muut matkapalvelun tarjoajat nämä palvelut.
Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai ottaa käyttöön kansallisessa lainsäädännössään säännöksiä, joiden nojalla myös matkanvälittäjä on vastuussa matkapaketin toteuttamisesta. Tässä tapauksessa kaikkia matkanjärjestäjään sovellettavia 7 artiklan sekä III luvun, tämän luvun ja V luvun säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin myös matkanvälittäjään.
2. Matkustajan on ilmoitettava matkanjärjestäjälle tapauksen olosuhteet huomioiden ilman aiheetonta viivytystä matkapakettisopimukseen sisältyvän matkapalvelun toteuttamisessa havaitsemastaan mistä hyvänsä vaatimustenmukaisuuden laiminlyönnistä.
3. Jos jotakin matkapalvelua ei suoriteta matkapakettisopimuksen mukaisesti, matkanjärjestäjän on korjattava vaatimustenmukaisuuden laiminlyönti, paitsi jos:
a)
se on mahdotonta; tai
b)
se aiheuttaa kohtuuttomia kustannuksia ottaen huomioon vaatimustenmukaisuuden laiminlyönnin laajuus ja kyseessä olevien matkapalvelujen arvo.
Jos matkanjärjestäjä ei tämän kohdan ensimmäisen alakohdan a tai b alakohdan mukaisesti korjaa vaatimustenmukaisuuden laiminlyöntiä, sovelletaan 14 artiklaa.
4. Jos matkanjärjestäjä ei korjaa vaatimustenmukaisuuden laiminlyöntiä matkustajan asettamassa kohtuullisessa määräajassa, matkustaja voi tehdä sen itse ja vaatia korvausta tarvittavista kuluista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdassa säädettyjen poikkeusten soveltamista. Matkustajan ei tarvitse täsmentää määräaikaa, jos matkanjärjestäjä kieltäytyy korvaamasta vaatimustenmukaisuuden laiminlyöntiä tai jos tarvitaan välitöntä korjaamista.
5. Jos merkittävää osaa matkapalveluista ei voida suorittaa matkapakettisopimuksen mukaisesti, matkanjärjestäjän on tarjottava ilman matkustajalle aiheutuvia lisäkustannuksia matkapaketin jatkamiseksi soveltuvat vaihtoehtoiset järjestelyt, jotka ovat mahdollisuuksien mukaan laadultaan vastaavat tai paremmat kuin ne, jotka on esitetty sopimuksessa, myös silloin kun matkustajan paluu lähtöpaikkaan ei toteudu sovitulla tavalla.
Jos ehdotettujen vaihtoehtoisten järjestelyjen mukainen matkapaketti on laadultaan heikompi kuin matkapakettisopimuksessa on esitetty, matkanjärjestäjän on myönnettävä matkustajalle asianmukainen hinnanalennus.
Matkustaja voi kieltäytyä ehdotetuista vaihtoehtoisista järjestelyistä ainoastaan, jos ne eivät ole verrattavissa siihen, mitä matkapakettisopimuksessa oli sovittu, tai jos myönnetty hinnanalennus on riittämätön.
6. Jos vaatimustenmukaisuuden laiminlyönti vaikuttaa merkittävästi matkapaketin toteuttamiseen ja matkanjärjestäjä ei ole korjannut sitä matkustajan asettamassa kohtuullisessa määräajassa, matkustaja voi purkaa matkapakettisopimuksen peruutusmaksua suorittamatta ja pyytää tarvittaessa hinnanalennusta ja/tai vahingonkorvausta 14 artiklan mukaisesti.
Jos vaihtoehtoiset järjestelyt eivät ole mahdollisia tai jos matkustaja kieltäytyy ehdotetuista vaihtoehtoisista järjestelyistä tämän artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti, matkustaja on tapauksen mukaan oikeutettu hinnanalennukseen ja/tai vahingonkorvaukseen 14 artiklan mukaisesti matkapakettisopimusta purkamatta.
Jos matkapakettiin sisältyy matkustajien kuljetus, matkanjärjestäjän on ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa myös tarjottava matkustajalle vastaava paluukuljetus ilman aiheetonta viivytystä ja lisäkustannuksia matkustajalle.
7. Jos matkustajan paluuta ei ole mahdollista turvata matkapakettisopimuksessa sovitun mukaisesti väistämättömien ja poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi, matkanjärjestäjä vastaa tarvittavan, mahdollisuuksien mukaan luokitukseltaan vastaavan majoituksen kustannuksista enintään kolmen yön ajalta matkustajaa kohti. Jos asianomaiseen matkustajan paluussa käytettävään kuljetusvälineeseen sovellettavassa matkustajien oikeuksia koskevassa unionin lainsäädännössä säädetään pidemmistä ajanjaksoista, sovelletaan näitä ajanjaksoja.
8. Tämän artiklan 7 kohdassa tarkoitettua kustannusten rajoittamista ei sovelleta asetuksen (EY) N:o 1107/2006 2 artiklan a alakohdassa määriteltyihin liikuntarajoitteisiin henkilöihin, näiden saattajiin, raskaana oleviin naisiin, ilman saattajaa matkustaviin alaikäisiin eikä erityistä lääkinnällistä apua tarvitseviin henkilöihin, sillä edellytyksellä, että matkanjärjestäjälle on ilmoitettu heidän erityistarpeistaan viimeistään 48 tuntia ennen matkapaketin alkamista. Matkanjärjestäjä ei voi vedota väistämättömiin ja poikkeuksellisiin olosuhteisiin rajoittaakseen tämän artiklan 7 kohdan mukaista vastuuta, jos asianomainen liikennepalvelujen tarjoaja ei voi vedota tällaisiin olosuhteisiin sovellettavan unionin lainsäädännön nojalla.
14 artikla
Hinnanalennus ja vahingonkorvaus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että matkustajalla on oikeus asianmukaiseen hinnanalennukseen minkä hyvänsä sellaisen ajanjakson osalta, jota vaatimustenmukaisuuden laiminlyönti koskee, jollei matkanjärjestäjä näytä toteen, että vaatimustenmukaisuuden laiminlyönti johtuu matkustajasta.
2. Matkustajalla on oikeus saada matkanjärjestäjältä asianmukainen korvaus kaikista vahingoista, joita hänelle aiheutuu vaatimustenmukaisuuden laiminlyönnin vuoksi. Korvaus on suoritettava ilman aiheetonta viivytystä.
3. Matkustajalla ei ole oikeutta vahingonkorvaukseen, jos matkanjärjestäjä osoittaa, että vaatimustenmukaisuuden laiminlyönti
a)
johtuu matkustajasta;
b)
johtuu kolmannesta osapuolesta, jolla ei ole yhteyttä matkapakettisopimukseen sisältyvien matkapalvelujen suorittamiseen, ja on ennalta arvaamaton tai väistämätön; tai
c)
johtuu väistämättömistä ja poikkeuksellisista olosuhteista.
4. Jos unionia sitovilla kansainvälisillä yleissopimuksilla rajoitetaan ehtoja, joiden perusteella matkapakettiin sisältyvää matkapalvelua suorittavan palveluntarjoajan on maksettava korvauksia, samoja rajoituksia sovelletaan myös matkanjärjestäjään. Jos kansainvälisillä yleissopimuksilla, jotka eivät sido unionia, rajoitetaan palveluntarjoajan maksettavaksi tulevia korvauksia, jäsenvaltiot voivat rajoittaa matkanjärjestäjän maksamia korvauksia vastaavasti. Muissa tapauksissa matkanjärjestäjän maksettavaksi tulevia korvauksia voidaan rajoittaa matkapakettisopimuksella edellyttäen, ettei rajoitusta sovelleta tahallisesti aiheutettuun tai huolimattomuudesta johtuvaan henkilö- tai muuhun vahinkoon ja että rajoitettu korvaus on vähintään kolminkertainen matkapaketin kokonaishintaan verrattuna.
5. Tämän direktiivin mukainen oikeus korvaukseen tai hinnanalennukseen ei vaikuta niihin matkustajien oikeuksiin, jotka perustuvat asetukseen (EY) N:o 261/2004, asetukseen (EY) N:o 1371/2007, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 392/2009 (20), asetukseen (EU) N:o 1177/2010 ja asetukseen (EU) N:o 181/2011 sekä kansainvälisiin yleissopimuksiin. Matkustajilla on oltava oikeus tehdä valituksia tämän direktiivin sekä mainittujen asetusten ja kansainvälisten yleissopimusten nojalla. Tämän direktiivin nojalla myönnetty korvaus tai hinnanalennus ja mainittujen asetusten ja kansainvälisten yleissopimusten nojalla myönnetty korvaus tai hinnanalennus vähennetään toisistaan liiallisten korvausten välttämiseksi.
6. Tämän artiklan nojalla tehtävien vaatimusten esittämisen määräaika ei saa olla alle kaksi vuotta.
15 artikla
Mahdollisuus ottaa yhteyttä matkanjärjestäjään matkanvälittäjän kautta
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että matkustaja voi osoittaa matkapaketin toteuttamiseen liittyvät viestit, pyynnöt tai valitukset suoraan sille matkanvälittäjälle, jonka kautta matkapaketti on ostettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 13 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan soveltamista. Matkanvälittäjän on ilman aiheetonta viivytystä toimitettava nämä viestit, pyynnöt tai valitukset matkanjärjestäjälle.
Kun on kyse määräaikojen noudattamisesta, matkanjärjestäjän katsotaan vastaanottaneen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut viestit, pyynnöt tai valitukset, kun matkanvälittäjä on vastaanottanut ne.
16 artikla
Avustamisvelvoite
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että matkanjärjestäjä antaa vaikeuksiin joutuneelle matkustajalle asianmukaista apua ilman aiheetonta viivytystä, myös 13 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa, erityisesti
a)
antamalla terveyspalveluja, paikallisviranomaisia ja konsuliapua koskevia asianmukaisia tietoja; ja
b)
järjestämällä matkustajalle mahdollisuuksia etäviestintään ja auttamalla matkustajaa löytämään vaihtoehtoisia matkajärjestelyjä.
Matkanjärjestäjä voi periä kohtuullisen maksun tällaisesta avusta, jos matkustaja on aiheuttanut vaikeudet tahallisesti tai huolimattomuudellaan. Maksu ei voi missään tapauksessa ylittää matkanjärjestäjälle aiheutuneita todellisia kustannuksia.
V LUKU
MAKSUKYVYTTÖMYYSSUOJA
17 artikla
Maksukyvyttömyyssuojan tehokkuus ja laajuus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alueelle sijoittautuneet matkanjärjestäjät asettavat vakuuden matkustajien suorittamien tai matkustajan puolesta suoritettujen kaikkien maksujen palauttamiseksi, siltä osin kuin asiaankuuluvia palveluja ei suoriteta matkanjärjestäjän maksukyvyttömyyden vuoksi. Jos matkapakettisopimukseen sisältyy matkustajien kuljetus, matkanjärjestäjien on asetettava vakuus myös matkustajien paluukuljetuksen osalta. Matkapaketin jatkamista voidaan tarjota.
Matkanjärjestäjät, jotka eivät ole sijoittautuneet mihinkään jäsenvaltioon ja jotka myyvät tai tarjoavat myytäväksi matkapaketteja jäsenvaltiossa tai jotka suuntaavat millä tahansa tavalla tällaista toimintaa jäsenvaltioon, ovat velvollisia asettamaan vakuuden kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun vakuuden on oltava tosiasiallinen, ja sen on katettava kohtuudella ennakoitavissa olevat kustannukset. Sen on katettava matkustajien matkapaketeista suorittamien tai matkustajien puolesta suoritettujen maksujen määrät, ottaen huomioon etumaksujen ja loppumaksujen ja matkapakettien päättymisen välisen ajan pituus, sekä arvioidut paluukuljetusten kustannukset matkanjärjestäjän maksukyvyttömyystilanteessa.
3. Matkustajien on saatava hyöty matkanjärjestäjän maksukyvyttömyyssuojasta riippumatta asuinpaikastaan, lähtöpaikasta tai matkapaketin myyntipaikasta sekä riippumatta jäsenvaltiosta, jossa maksukyvyttömyyssuojasta vastaava taho sijaitsee.
4. Jos matkanjärjestäjän maksukyvyttömyys vaikuttaa matkapaketin toteuttamiseen, vakuuden on oltava käytettävissä maksutta, jotta voidaan varmistaa paluukuljetukset ja tarvittaessa rahoittaa majoitus ennen paluukuljetusta.
5. Kunkin suorittamattoman matkapalvelun osalta maksujen palautukset on suoritettava ilman aiheetonta viivytystä matkustajan pyynnön jälkeen.
18 artikla
Maksukyvyttömyyssuojan vastavuoroinen tunnustaminen ja hallinnollinen yhteistyö
1. Jäsenvaltioiden on tunnustettava, että matkanjärjestäjän järjestämä maksukyvyttömyyssuoja täyttää niiden kansallisten toimenpiteiden mukaiset vaatimukset, joilla 17 artikla saatetaan osaksi sen kansallista lainsäädäntöä, jos se on järjestetty kyseisen matkanjärjestäjän sijoittautumisjäsenvaltion vastaavien toimenpiteiden mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on nimettävä keskusyhteyspisteet helpottamaan hallinnollista yhteistyötä ja eri jäsenvaltioissa toimivien matkanjärjestäjien valvontaa. Niiden on ilmoitettava näiden keskusyhteyspisteiden yhteystiedot kaikille muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
3. Keskusyhteyspisteiden on annettava toistensa käyttöön kaikki tarpeelliset tiedot kansallisista maksukyvyttömyyssuojaa koskevista vaatimuksistaan sekä tiedot yhdestä tai useammasta tahosta, joka vastaa maksukyvyttömyyssuojasta niiden alueelle sijoittautuneiden yksittäisten matkanjärjestäjien osalta. Näiden yhteyspisteiden on annettava toisilleen mahdollisuus käyttää kaikkia saatavilla olevia luetteloita niistä matkanjärjestäjistä, jotka täyttävät maksukyvyttömyyssuojaan liittyvät velvoitteensa. Kaikkien tällaisten luetteloiden on oltava julkisesti saatavilla, myös verkossa.
4. Jos jäsenvaltiolla on epäilyjä, jotka koskevat matkanjärjestäjän maksukyvyttömyyssuojaa, jäsenvaltion on pyydettävä siitä selvitys jäsenvaltiolta, johon matkanjärjestäjä on sijoittautunut. Jäsenvaltioiden on vastattava toisten jäsenvaltioiden esittämiin pyyntöihin mahdollisimman pian ottaen huomioon asian kiireellisyys ja monitahoisuus. Ensimmäinen vastaus on annettava joka tapauksessa viimeistään 15 työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
VI LUKU
YHDISTETYT MATKAJÄRJESTELYT
19 artikla
Maksukyvyttömyyssuoja ja yhdistettyjä matkajärjestelyjä koskevat tiedotusvaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhdistettyjen matkajärjestelyjen hankkimista helpottavat elinkeinonharjoittajat asettavat vakuuden kaikkien matkustajilta saamiensa maksujen palauttamisen takaamiseksi siltä osin kuin matkapalvelua, joka muodostaa osan yhdistettyä matkajärjestelyä, ei suoriteta niiden maksukyvyttömyyden vuoksi. Jos tällaiset elinkeinonharjoittajat ovat matkustajan kuljetuksesta vastaava osapuoli, vakuuden on katettava myös matkustajan paluukuljetus. Edellä olevan 17 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, 17 artiklan 2-5 kohtaa sekä 18 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.
2. Ennen kuin matkustaja sitoutuu yhdistetyn matkajärjestelyn syntymiseen johtavaan sopimukseen tai vastaavaan tarjoukseen, yhdistettyjen matkajärjestelyjen hankkimista helpottavan elinkeinonharjoittajan on, myös silloin kun elinkeinonharjoittaja ei ole sijoittautunut jäsenvaltioon mutta suuntaa millä tahansa tavalla tällaista toimintaa jäsenvaltioon, ilmoitettava ymmärrettävästi, selkeästi ja näkyvästi:
a)
että matkustajaan ei sovelleta yksinomaan tämän direktiivin mukaisiin matkapaketteihin sovellettavia oikeuksia ja että kukin palveluntarjoaja vastaa ainoastaan tarjoamansa palvelun asianmukaisesta sopimusperusteisesta suorittamisesta; ja
b)
että matkustaja saa hyödyn maksukyvyttömyyssuojasta 1 kohdan mukaisesti.
Tämän kohdan noudattamiseksi yhdistetyn matkajärjestelyn hankkimista helpottavan elinkeinonharjoittajan on annettava matkustajalle tietoja käyttämällä asiaankuuluvaa liitteessä II esitettyä vakiomuotoista lomaketta tai, jos mikään mainitussa liitteessä esitetyistä lomakkeista ei koske kyseistä yhdistetyn matkajärjestelyn tyyppiä, annettava sen sisältämät tiedot.
3. Jos yhdistettyjen matkajärjestelyjen hankkimista helpottava elinkeinonharjoittaja ei ole noudattanut tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyjä vaatimuksia, yhdistettyyn matkajärjestelyyn sisältyvien matkapalvelujen osalta sovelletaan 9 ja 12 artiklassa ja IV luvussa säädettyjä oikeuksia ja velvoitteita.
4. Jos yhdistetty matkajärjestely on seuraus matkustajan ja sellaisen elinkeinonharjoittajan välillä tehdystä sopimuksesta, joka ei helpota yhdistetyn matkajärjestelyn hankkimista, tämän elinkeinonharjoittajan on ilmoitettava yhdistetyn matkajärjestelyn hankkimista helpottavalle elinkeinonharjoittajalle asianomaisen sopimuksen tekemisestä.
VII LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
20 artikla
Matkanvälittäjiä koskevat erityiset velvoitteet, jos matkanjärjestäjä on sijoittautunut Euroopan talousalueen ulkopuolelle
Jos matkanjärjestäjä on sijoittautunut Euroopan talousalueen ulkopuolelle, jäsenvaltioon sijoittautuneeseen matkanvälittäjään sovelletaan matkanjärjestäjille IV ja V luvussa asetettuja velvoitteita, jollei matkanvälittäjä näytä toteen, että matkanjärjestäjä toimii mainittujen lukujen mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 13 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan soveltamista.
21 artikla
Vastuu varausvirheistä
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että elinkeinonharjoittaja on vastuussa kaikista varausjärjestelmän teknisistä vioista aiheutuvista virheistä, jotka johtuvat kyseisestä elinkeinonharjoittajasta, ja jos se on sopinut järjestävänsä matkapaketin tai yhdistettyjen matkajärjestelyjen osana olevien matkapalvelujen varaamisen, se on vastuussa varausprosessin aikana tehdyistä virheistä.
Elinkeinonharjoittaja ei ole vastuussa varausvirheistä, jotka johtuvat matkustajasta tai jotka aiheutuvat väistämättömistä ja poikkeuksellisista olosuhteista.
22 artikla
Oikeus hyvitykseen
Jos matkanjärjestäjä tai 13 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan tai 20 artiklan mukaisesti matkanvälittäjä maksaa korvauksen, myöntää hinnanalennuksen tai täyttää muut tämän direktiivin nojalla sille kuuluvat velvoitteet, jäsenvaltioiden on varmistettava, että matkanjärjestäjällä tai matkanvälittäjällä on oikeus hakea hyvitystä kolmannelta osapuolelta, joka on vaikuttanut tapahtumaan, jonka johdosta korvausvelvoite, hinnanalennus tai muut velvoitteet syntyivät.
23 artikla
Direktiivin pakottavuus
1. Pakettimatkan matkanjärjestäjän tai yhdistetyn matkajärjestelyn hankkimista helpottavan elinkeinonharjoittajan ilmoitus siitä, että se toimii yksinomaan matkapalvelun tarjoajana, edustajana tai jossakin muussa ominaisuudessa, tai siitä, että matkapaketti tai yhdistetty matkajärjestely ei ole matkapaketti tai yhdistetty matkajärjestely, ei vapauta kyseistä matkanjärjestäjää tai elinkeinonharjoittajaa tässä direktiivissä sille asetetuista velvoitteista.
2. Matkustaja ei voi luopua hänelle niiden kansallisten toimenpiteiden perusteella kuuluvista oikeuksista, joilla tämä direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä.
3. Sopimusjärjestely tai matkustajan ilmoitus, jolla välittömästi tai välillisesti luovutaan matkustajille tämän direktiivin nojalla kuuluvista oikeuksista tai rajoitetaan niitä tai pyritään kiertämään tämän direktiivin soveltaminen, ei sido matkustajaa.
24 artikla
Täytäntöönpano
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tämän direktiivin noudattamisen varmistamiseksi on olemassa riittävät ja tehokkaat keinot.
25 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on annettava säännöt, jotka koskevat seuraamuksia, joita sovelletaan tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomuksiin, ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
26 artikla
Komission suorittama raportointi ja uudelleentarkastelu
Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2019 kertomuksen tämän direktiivin säännöksistä, joita sovelletaan eri myyntipisteissä tehtyihin verkkovarauksiin ja tällaisten varausten määrittelemiseen paketeiksi, yhdistetyiksi matkajärjestelyiksi tai erillisiksi matkapalveluiksi, ja erityisesti 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan v alakohdassa esitetystä matkapaketin määritelmästä sekä siitä, onko tämän määritelmän mukauttaminen tai laajentaminen asianmukaista.
Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2021 yleiskertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta.
Ensimmäisessä ja toisessa kohdassa tarkoitettuihin kertomuksiin liitetään tarvittaessa säädösehdotuksia.
27 artikla
Asetuksen (EY) N:o 2006/2004 ja direktiivin 2011/83/EU muuttaminen
1. Korvataan asetuksen (EY) N:o 2006/2004 liitteessä oleva 5 kohta seuraavasti:
”5.
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2015/2302 (21).
2. Korvataan direktiivin 2011/83/EU 3 artiklan 3 kohdan g alakohta seuraavasti:
”g)
koskevat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/2302 (22) 3 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä matkapaketteja.
Tämän direktiivin 6 artiklan 7 kohtaa, 8 artiklan 2 ja 6 kohtaa sekä 19, 21 ja 22 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin direktiivin (EU) 2015/2302 3 artiklan 2 kohdassa määriteltyihin matkapaketteihin mainitun direktiivin 3 artiklan 6 kohdassa tarkoitettujen matkustajien osalta.
VIII LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
28 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2018. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
2. Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä heinäkuuta 2018.
3. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on määriteltävä, miten viittaukset tehdään.
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
29 artikla
Kumoaminen
Kumotaan direktiivi 90/314/ETY 1 päivästä heinäkuuta 2018.
Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
30 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
31 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 25 päivänä marraskuuta 2015.