ROZHODNUTÍ RADY 2012/712/SZBP
ze dne 19. listopadu 2012
o hodnotící konferenci Úmluvy o zákazu vývoje, výroby, hromadění zásob a použití chemických zbraní a o jejich zničení, konající se v roce 2013
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 29. dubna 1997 vstoupila v platnost Úmluva o zákazu vývoje, výroby, hromadění zásob a použití chemických zbraní a o jejich zničení (dále jen „úmluva“). Cílem úmluvy je vyloučit celou kategorii zbraní hromadného ničení zákazem vývoje, výroby, získávání, hromadění zásob, uchovávání, převodu nebo používání chemických zbraní.
(2)
Unie považuje úmluvu za klíčovou složku mezinárodního rámce pro nešíření a odzbrojení a za jedinečný nástroj pro odzbrojení a nešíření, jehož integrita a důsledné uplatňování musí být plně zaručeny. Všechny členské státy Unie jsou stranami úmluvy.
(3)
Unie se rovněž domnívá, že úmluva se osvědčila jako velmi úspěšný nástroj vzhledem k tomu, že k ní přistoupily téměř všechny státy a státy vlastnící tyto zbraně již zničily velkou část svých zásob chemických zbraní. Prioritou Organizace pro zákaz chemických zbraní (OPCW) zřízené úmluvou je i nadále zničení chemických zbraní, zároveň se však objevují nové výzvy a hrozby, jimž musí OPCW přizpůsobit svou činnost, aby zachovala a uhájila integritu úmluvy.
(4)
Unie se rovněž domnívá, že pro činnost OPCW je přínosem její úzká a pravidelná spolupráce s občanskou společností, a to i během příprav na hodnotící konferenci a v jejím průběhu.
(5)
Dne 17. listopadu 2003 přijala Rada Evropské unie společný postoj 2003/805/SZBP o dosažení univerzality a posílení mnohostranných dohod v oblasti nešíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů (1). Podle uvedeného společného postoje je úmluva jednou z těchto mnohostranných dohod.
(6)
Dne 12. prosince 2003 přijala Evropská rada strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení, která znovu potvrzuje závazek Unie ve vztahu k systému mnohostranných dohod a mimo jiné zdůrazňuje zásadní úlohu úmluvy a OPCW při vytváření světa bez chemických zbraní.
(7)
Dne 28. dubna 2004 přijala Rada bezpečnosti OSN jednomyslně rezoluci 1540 (2004), v níž se znovu potvrzuje, že šíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů představuje hrozbu pro mezinárodní mír a bezpečnost. Rada bezpečnosti OSN následně přijala rezoluce 1673 (2006), 1810 (2008) a 1977 (2011), v nichž jsou zopakovány cíle rezoluce 1540 (2004) a uvedeno, že Rada bezpečnosti OSN hodlá vyvíjet intenzivnější úsilí za účelem prosazování úplného provádění uvedené rezoluce. Uplatňování úmluvy a provádění rezoluce 1540 (2004) a následných souvisejících rezolucí se vzájemně posilují.
(8)
Dne 22. listopadu 2004 přijala Rada Evropské unie první společnou akci 2004/797/SZBP na podporu činnosti Organizace pro zákaz chemických zbraní (OPCW) v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení (2). Po uvedené společné akci následovala společná akce Rady 2005/913/SZBP (3), přijatá dne 12. prosince 2005, společná akce Rady 2007/185/SZBP (4), přijatá dne 19. března 2007, rozhodnutí Rady 2009/569/SZBP (5), přijaté dne 27. července 2009, a rozhodnutí Rady 2012/166/SZBP (6), přijaté dne 23. března 2012.
(9)
Dne 8. září 2006 přijalo Valné shromáždění OSN globální strategii pro boj proti terorismu, v níž se členské státy OSN usnesly, že budou mimo jiné provádět veškeré rezoluce Rady bezpečnosti OSN týkající se mezinárodního terorismu a při plnění svých úkolů plně spolupracovat s pomocnými orgány Rady bezpečnosti OSN působícími v oblasti boje proti terorismu. Ve strategii byla OPCW rovněž vyzvána, aby v rámci svého mandátu nadále usilovala o poskytování pomoci státům na vybudování kapacity, jíž se teroristům zabrání v přístupu k chemickým látkám, na zajištění zabezpečení souvisejících zařízení a na účinnou reakci v případě útoku za použití těchto materiálů.
(10)
Dne 2. prosince 2011 přijalo Valné shromáždění OSN konsenzem rezoluci o provádění úmluvy.
(11)
Vzhledem k nadcházející třetí hodnotící konferenci úmluvy, konající se v roce 2013 (dále jen „třetí hodnotící konference“), je vhodné vymezit přístup Unie, kterým se budou její členské státy na této konferenci řídit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Cílem Evropské unie je posílit Úmluvu o zákazu vývoje, výroby, hromadění zásob a použití chemických zbraní a o jejich zničení a vycházet přitom z pokroku, jehož bylo dosud dosaženo v ničení deklarovaných zásob chemických zbraní a v předcházení jejich opětovnému výskytu, a to i posílením kontrolního režimu úmluvy, lepším prováděním na vnitrostátní úrovni, jakož i prostřednictvím úsilí o dosažení všeobecné platnosti.
2. Unie má za cíl posílit úmluvu i tím, že přizpůsobí provádění úmluvy měnícímu se bezpečnostnímu prostředí a vědecko-technickému pokroku a vyzdvihne, že třetí hodnotící konference by měla poskytnout politickou podporu a obecné vedení pro práci na budoucích prioritách OPCW, která má být vykonána v období mezi zasedáními.
3. Unie předloží na třetí hodnotící konferenci konkrétní návrhy na dosažení cílů stanovených v tomto článku.
Článek 2
Za účelem dosažení cíle stanoveného v článku 1 Unie:
a)
přispěje na třetí hodnotící konferenci k důkladnému hodnocení fungování úmluvy, přičemž zohlední zejména vědecko-technický pokrok, a rovněž přispěje k vybudování pevných základů, které umožní reagovat na výzvy, jimž bude úmluva čelit v budoucnosti;
b)
napomůže k dosažení konsenzu vedoucího k úspěšnému výsledku třetí hodnotící konference a bude prosazovat mimo jiné tyto zásadní otázky:
i)
potvrzení absolutního zákazu chemických zbraní, jak je stanoveno v kritériu obecného účelu,
-
potvrzením toho, že zákazy stanovené úmluvou se vztahují na jakoukoli toxickou chemickou látku, ledaže je určena k účelům, které čl. II odst. 9 nezakazuje, a druhy těchto látek a jejich množství jsou slučitelné s uvedeným účelem, čímž zohlední vědecko-technický pokrok od doby konání druhé hodnotící konference v roce 2008;
-
zdůrazněním povinnosti států, které jsou stranami úmluvy, zohlednit v jejich vnitrostátních prováděcích předpisech a v jejich správní praxi zaměřené na dodržování těchto předpisů kritérium obecného účelu;
ii)
kladení důrazu na to, aby státy, které jsou stranami úmluvy, plně a včas plnily veškeré povinnosti týkající se předkládání prohlášení podle článku III, zejména v souvislosti s chemickými zbraněmi, a to i včetně látek určených k potlačování nepokojů;
iii)
vypracování a provádění cílených a konkrétně zaměřených přístupů vedoucích k dosažení všeobecné platnosti úmluvy prostřednictvím technického sekretariátu úmluvy (dále jen „technický sekretariát“) a v úzké koordinaci a spolupráci se státy, které jsou stranami úmluvy, rovněž s ohledem na skutečnost, že alespoň jeden stát, který není stranou úmluvy (Sýrie), v červenci roku 2012 přiznal, že vlastní chemické zbraně;
iv)
opětovné potvrzení povinnosti států vlastnících chemické zbraně zničit tyto chemické zbraně a uznání dosavadního pokroku při odstraňování chemických zbraní, přičemž
-
vítá úsilí a pokrok států, které vlastní tyto zbraně, v souvislosti se zničením jejich deklarovaných zásob chemických zbraní a vyzdvižením skutečnosti, že jsme na dobré cestě k vytvoření světa bez chemických zbraní;
-
oceňuje úspěchy dosažené při řešení otázky konečných prodloužených lhůt pro zničení chemických zbraní státy vlastnícími tyto zbraně;
-
vyzývá státy vlastnících chemické zbraně, aby co nejdříve završily ničení svých zásob chemických zbraní v souladu s úmluvou a její kontrolní přílohou, jakož i s rozhodnutím šestnáctého zasedání konference smluvních stran týkajícím se otázky konečných prodloužených lhůt pro zničení zbývajících zásob;
-
opakuje, že je důležité, aby technický sekretariát systematicky kontroloval proces ničení, jak je stanoveno v úmluvě a její kontrolní příloze;
-
vyzdvihuje, že je třeba udržovat odborné znalosti a kapacitu pro řešení problematiky chemických zbraní, jakož i starých chemických zbraní a zanechaných chemických zbraní, a zároveň tyto znalosti a kapacity i nadále přizpůsobovat novému bezpečnostnímu prostředí;
v)
posílení kontrolního režimu, pokud jde o činnosti, jež úmluva nezakazuje, za účelem lepšího předcházení opětovnému výskytu chemických zbraní:
-
zdůrazněním povinnosti všech států, které jsou stranami úmluvy, podávat patřičná a včasná prohlášení podle článku VI;
-
prováděním v souladu s dohodnutými pokyny dostatečného množství kontrol podle článku VI s odpovídajícím zeměpisným pokrytím a četností;
-
posilováním významu inspekcí podle článku VI pro účely a cíle úmluvy a zajišťováním účinného výběru míst, mimo jiné i prostřednictvím vyhodnocení výsledků metodiky výběru dočasných „ostatních objektů na výrobu chemických látek“;
-
zlepšováním informačního základu pro průmyslové kontroly, mimo jiné vybízením technického sekretariátu, aby využíval již dostupné informace, včetně informací dobrovolně předložených státy, které jsou stranami úmluvy, a informací z předchozích inspekčních zpráv, jakož i z patřičných veřejně dostupných informací;
-
zdůrazňováním toho, že režimy chemických látek podle úmluvy (dále jen „režimy“) byly navrženy v první řadě pro účely uplatňování různých kontrolních opatření;
-
usilováním o zachování významu režimů s ohledem na vědecko-technický pokrok, mimo jiné posuzováním výhod pravidelného přezkumu režimů mezi hodnotícími konferencemi;
-
dalším prosazováním angažovanosti a spolupůsobení chemického průmyslu a podporováním úsilí vyvíjeného v tomto ohledu technickým sekretariátem;
-
zvážením dodatečných opatření zaměřených na kvalitu a účinnost procesu inspekcí, jako je patřičné zvýšení flexibility a zjednodušení způsobu provádění inspekcí;
-
zajištěním toho, aby byl technický sekretariát schopen během inspekcí průmyslu účinně odebírat vzorky a provádět analýzu;
vi)
neustálé zlepšování vnitrostátních prováděcích opatření a připomínání toho, že důsledné dodržování článku VII je zásadně důležitou podmínkou současné i budoucí účinnosti režimu úmluvy, a to i:
-
přijetím cíleného a konkrétně zaměřeného přístupu, na jehož základě jsou státy, které jsou stranami úmluvy a dosud úmluvu patřičně neprovedly, v tomto ohledu povzbuzovány a je jim poskytována pomoc;
-
nabídkou pomoci státům, které jsou stranami úmluvy a tuto pomoc potřebují; příkladem této pomoci jsou společné akce a rozhodnutí přijaté Radou Evropské unie na podporu činností OPCW;
-
posílením vnitrostátních kontrol vývozu a dovozu, které jsou zapotřebí k tomu, aby se zamezilo nabývání chemických zbraní, a zlepšením schopnosti OPCW napomáhat při zřizování vnitrostátních mechanismů kontroly mezinárodních převodů;
-
prováděním patřičných opatření zaměřených na posílení chemické bezpečnosti a zabezpečení;
-
prozkoumáním případné součinnosti mezi OPCW a dalšími příslušnými mezinárodními organizacemi, pokud jde o podporu při provádění a budování kapacit;
vii)
provádění ustanovení úmluvy týkajících se konzultací, spolupráce a zjišťování skutečností, zejména mechanismu pro inspekce na výzvu, který je i nadále funkčním a užitečným nástrojem kontrolního režimu OPCW, přičemž zdůrazňuje, že státy, které jsou stranami úmluvy, mají zákonné právo požádat o inspekci na výzvu bez předchozí konzultace, a vyzývá k požadovanému využívání mechanismu k objasnění a řešení veškerých otázek týkajících se případného nedodržování ustanovení úmluvy; zdůraznění toho, že v tomto ohledu je důležité, aby technický sekretariát udržoval a dále rozvíjel technické schopnosti a odborné znalosti za účelem provádění inspekcí na výzvu a byl v tomto směru připraven, a toho, že státy, které jsou stranami úmluvy, mají povinnost být neustále připraveny a schopny tyto inspekce přijímat;
viii)
neustálá zřetelná podpora činností OPCW v oblasti pomoci a ochrany, zejména udržování schopností a odborných zkušeností OPCW a posílení kapacity technického sekretariátu a států, které jsou stranami úmluvy, pokud jde o předcházení zneužití či útokům s použitím toxických chemických látek, reakci na ně a zmírnění jejich účinků, zejména:
-
vybízením všech států, které jsou stranami úmluvy, aby podávaly patřičná a včasná prohlášení podle článku X, jak vyžaduje úmluva, a vybízením států, které jsou stranami úmluvy, aby zvýšily nabídky pomoci;
-
zdůrazňováním toho, že je důležité, aby technický sekretariát udržoval své schopnosti a odborné zkušenosti, jakož i zachováním a dalším posílením připravenosti nezbytné k provádění vyšetřování údajného použití chemických zbraní;
-
vyzdvižením toho, že je důležité, aby OPCW neustále podporovala vnitrostátní programy ochrany a aby byla posílena schopnost OPCW zprostředkovávat nabídky odborných znalostí a pomoci;
-
vybízením OPCW, aby napomáhala státům při budování kapacit pro předcházení teroristickým útokům za použití chemických zbraní a pro zmírňování jejich účinků, mimo jiné prostřednictvím poradenství zaměřeného na zvyšování chemické bezpečnosti a zabezpečení;
-
vyzdvižením významu prohloubené spolupráce s regionálními a subregionálními organizacemi, mimo jiné i přispěním k mezinárodnímu úsilí o zřízení regionálních středisek excelence v oblasti pomoci a ochrany, a posouzením možnosti kombinace těchto prvků s úsilím vyvíjeným v rámci článku VII a XI, a to v souladu s rozhodnutím týkajícím se článku XI přijatým na šestnáctém zasedání konference států, které jsou stranami úmluvy;
-
posouzením způsobů, jak posílit schopnost OPCW řešit konfliktní a postkonfliktní situace zahrnující chemické zbraně;
-
požádáním technického sekretariátu, aby prohloubil spolupráci s dalšími příslušnými mezinárodními organizacemi, pokud jde o reakci na mimořádné události související s použitím či hrozbou použití chemických zbraní, mimo jiné v konfliktních a postkonfliktních situacích, a zejména spolupráci s OSN při vyšetřování případného použití chemických zbraní;
ix)
posílení mezinárodní spolupráce v souladu s úmluvou:
-
uvítáním konkrétních a praktických návrhů zohledňujících stávající iniciativy, jako jsou společné akce a rozhodnutí přijaté Radou Evropské unie, a zejména návrhů týkajících se otázek, jako je chemická bezpečnost a zabezpečení chemických látek a nakládání s nimi, v souladu s rozhodnutím týkajícím se článku XI, které bylo přijato na šestnáctém zasedání konference států, které jsou stranami úmluvy;
-
vybízením technického sekretariátu, aby poskytoval konkrétně zaměřenou a udržitelnou technickou pomoc státům, které jsou stranami úmluvy, při plnění jejich vnitrostátních povinností za účelem usnadnění prohloubené mezinárodní spolupráce v oblasti chemie;
-
vybízením technického sekretariátu, aby spolupracoval s dalšími organizacemi a vyhodnotil své programy, aby se zajistilo, že budou mít očekávaný dopad a že zdroje budou maximálně využity;
x)
posílení příspěvku OPCW k celosvětovému úsilí v oblasti boje proti terorismu:
-
pokračováním v činnosti v rámci otevřené pracovní skupiny OPCW pro terorismus a posílením této práce;
-
zdůrazněním důležitosti dodržování povinností podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1540 (2004), jakož i ostatních příslušných rezolucí OSN, a zejména vybízením k praktické spolupráci mezi OPCW a příslušnými organizacemi za účelem odvrácení nebezpečí, že chemické zbraně budou získány nebo použity pro účely terorismu, včetně možného přístupu teroristů k materiálům, zařízení a znalostem, které by mohly být použity při vývoji a výrobě chemických zbraní;
-
vyzdvižením toho, že je třeba usilovat o posílení celosvětové chemické bezpečnosti a zabezpečení a vnitrostátních kontrol mezinárodních převodů, a rovněž o poskytování pomoci státům, které jsou stranami úmluvy, při provádění praktických a cílených opatření, jež by zároveň mohla přispět k prohloubení spolupráce v oblasti mírového užití chemie i pomoci a ochrany.
Článek 3
Opatření přijatá Unií pro účely článku 2 zahrnují:
a)
v případě potřeby demarše:
i)
za účelem podpory všeobecného přistoupení k úmluvě;
ii)
za účelem podpory účinného vnitrostátního provádění úmluvy státy, které jsou stranami úmluvy;
iii)
s cílem naléhavě vyzvat státy, které jsou stranami úmluvy, aby podporovaly účinné a úplné hodnocení úmluvy a účastnily se jej, a znovu tak potvrdily svůj závazek vyplývající z této základní mezinárodní normy proti chemickým zbraním;
iv)
za účelem prosazení návrhů podle článku 2, jejichž cílem je další posílení úmluvy;
b)
prohlášení a pracovní dokumenty vypracované během příprav na třetí hodnotící konferenci a v jejím průběhu, které mají posoudit státy, které jsou stranami úmluvy.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 19. listopadu 2012.