NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 523/2014
ze dne 12. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy určující, co představuje úzkou spojitost mezi hodnotou krytých dluhopisů určité instituce a hodnotou aktiv této instituce
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 33 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Zisky nebo ztráty ze závazků instituce vyplývající ze změn vlastního úvěrového rizika by v zásadě neměly být zahrnuty jako složky kapitálu. Nicméně v rámci obchodních modelů založených na zásadě striktní shody nebo rovnováhy se takové pravidlo neuplatňuje s odůvodněním, že pokles nebo nárůst hodnoty závazku je plně kompenzován odpovídajícím snížením nebo zvýšením hodnoty aktiva, kterému uvedený závazek plně odpovídá.
(2)
Je důležité stanovit požadavky pro určení toho, zda mezi závazky instituce, které vyplývají z krytého dluhopisu podle čl. 52 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (2), a hodnotou podkladových aktiv krytých dluhopisů dané instituce existuje úzká spojitost.
(3)
Úzká spojitost by se měla odrazit v účtování takových dluhopisů a podkladových hypotečních úvěrů, protože bez ní by nebylo obezřetné zaúčtovat zisky a ztráty plynoucí ze změn vlastního úvěrového rizika.
(4)
Možnost dodání umožňuje dlužníkovi, aby zpětně odkoupil zvláštní krytý dluhopis za účelem financování hypotečního úvěru na trhu a dodal takový krytý dluhopis bance, čímž poskytne předběžné uhrazení hypotečního úvěru. V důsledku využití takové možnosti dlužníkem by se měla reálná hodnota hypotečních úvěrů vždy rovnat reálné hodnotě krytých dluhopisů, jimiž byly takové hypotéky financovány. Z toho vyplývá, že výpočet reálné hodnoty hypotečních úvěrů by měl zahrnovat reálné ocenění zahrnuté v možnosti dodání podle zavedených tržních postupů.
(5)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro bankovnictví.
(6)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„krytým dluhopisem“ se rozumí dluhopis uvedený v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES;
2)
„možností dodání“ se rozumí možnost umořit hypoteční úvěr odkoupením krytého dluhopisu za tržní nebo nominální hodnotu v souladu s čl. 33 odst. 3 písm. d) nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 2
Úzká spojitost
1. Má se za to, že mezi hodnotou krytého dluhopisu a hodnotou aktiv instituce existuje úzká spojitost, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
veškeré změny reálné hodnoty krytých dluhopisů vydaných institucí vedou vždy k totožným změnám reálné hodnoty podkladových aktiv těchto krytých dluhopisů. Reálná hodnota je stanovena v souladu s použitelným účetním rámcem, jak je vymezen v čl. 4 odst. 1 bodě 77 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
hypoteční úvěry, jež jsou podkladovým nástrojem krytých dluhopisů vydaných institucí k financování těchto úvěrů, lze kdykoli umořit odkoupením krytých dluhopisů za tržní nebo nominální hodnotu uplatněním možnosti dodání;
c)
existuje transparentní mechanismus pro určení reálné hodnoty hypotečních úvěrů a krytých dluhopisů. Určení hodnoty hypotečních úvěrů zahrnuje vypočet reálné hodnoty možnosti dodání.
2. Úzká spojitost neexistuje, kdykoli v souladu s odstavcem 1 ze změn v hodnotě krytých dluhopisů nebo podkladových hypotečních úvěrů s možností dodání vznikne čistý zisk nebo ztráta.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. března 2014.