NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 538/2014
ze dne 16. dubna 2014,
kterým se mění nařízení (EU) č. 691/2011 o evropských environmentálních hospodářských účtech
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 338 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1386/2013/EU (2) uvádí, že tempo současného vývoje a nejistoty, které provázejí předpokládané budoucí trendy, vyžaduje další kroky k zajištění toho, aby politika v Unii i nadále vycházela ze spolehlivého porozumění stavu životního prostředí, možným variantám řešení a jejich důsledkům. Měly by být vytvořeny nástroje s cílem zajistit přípravu zaručeně kvalitních údajů a ukazatelů a zlepšit její dostupnost. Je důležité, aby byly tyto údaje zpřístupněny ve srozumitelné a přístupné formě.
(2)
Článek 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 691/2011 (3) ukládá Komisi, aby předložila Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování uvedeného nařízení a aby ve vhodných případech navrhla zavedení nových modulů environmentálních hospodářských účtů, jako jsou například výdaje a výnosy spojené s ochranou životního prostředí (EPER)/účty výdajů na ochranu životního prostředí (EPEA), sektor environmentálního zboží a služeb (EGSS) a účty energií.
(3)
Tyto nové moduly přímo přispívají k Unií stanoveným politickým prioritám zeleného růstu a účinného využívání zdrojů díky tomu, že poskytují důležité informace o ukazatelích, jako je například tržní produkce a zaměstnanost v sektoru environmentálního zboží a služeb, národní výdaje na ochranu životního prostředí a využívání energií, podrobně rozčleněných podle kategorií NACE.
(4)
Statistická komise OSN přijala na svém 43. zasedání v únoru 2012 centrální rámec Systému environmentálních hospodářských účtů (SEEA) jakožto mezinárodní statistický standard. Nové moduly, které toto nařízení zavádí, jsou plně v souladu se SEEA.
(5)
Návrh byl konzultován s Výborem pro Evropský statistický systém.
(6)
Za účelem zohlednění technického a vědeckého pokroku a doplnění ustanovení o účtech energií by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o specifikaci seznamu energetických produktů uvedených v oddíle 3 přílohy VI, jak je obsažena v příloze tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(7)
S cílem usnadnit jednotné uplatňování přílohy V, jak je obsažena v příloze tohoto nařízení, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (4). Při přijímání těchto prováděcích aktů by měl být použit přezkumný postup.
(8)
Nařízení (EU) č. 691/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 691/2011 se mění takto:
1)
V článku 2 se doplňují nové body, které znějí:
„4)
‚výdaji na ochranu životního prostředí‘ ekonomické zdroje věnované rezidentskými jednotkami na ochranu životního prostředí. Ochrana životního prostředí zahrnuje všechny činnosti a úkony, jejichž hlavním účelem je prevence, snižování a odstranění znečištění a jakéhokoli jiného zhoršování stavu životního prostředí. Tyto činnosti a úkony zahrnují všechny kroky vedoucí k uvedení životního prostředí do původního stavu před jeho zhoršením. Vyloučeny z této definice jsou činnosti, jejichž primárním cílem je zabezpečení technických potřeb nebo interních požadavků týkajících se hygieny nebo bezpečnosti a ochrany v podniku nebo jiné instituci, i když mají kladný vliv na životní prostředí;
5)
‚sektorem environmentálního zboží a služeb‘ ekonomické činnosti národního hospodářství, které vytvářejí environmentální produkty (environmentální zboží a služby). Environmentální produkty jsou produkty, které byly vyrobeny s cílem ochrany životního prostředí, jak je uvedeno v bodě 4, a hospodaření s přírodními zdroji. Hospodaření s přírodními zdroji zahrnuje ochranu, udržování a zlepšování stavu přírodních zdrojů, a tudíž jejich ochranu před znehodnocováním;
6)
‚účty fyzických energetických toků‘ ucelené sestavování fyzických energetických toků do národního hospodářství, toků obíhajících uvnitř hospodářství a výstupů do jiných hospodářství nebo do životního prostředí.“
2)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se doplňují nová písmena, která znějí:
„d)
modul účtů výdajů na ochranu životního prostředí uvedený v příloze IV;
e)
modul účtů sektoru environmentálního zboží a služeb uvedený v příloze V;
f)
modul účtů fyzických energetických toků uvedený v příloze VI.“;
b)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 9 za účelem upřesnění energetických produktů uvedených v oddíle 3 přílohy VI na základě seznamů obsažených v přílohách nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1099/2008 (5).
Uvedené akty v přenesené pravomoci nesmějí znamenat výraznou dodatečnou zátěž pro členské státy ani respondenty. Při sestavování a následné aktualizaci seznamů uvedených v prvním pododstavci Komise řádně odůvodňuje své kroky a v případě potřeby využívá pomoci příslušných odborníků na analýzy nákladové efektivity, včetně posouzení zátěže pro respondenty a výrobních nákladů.
5. S cílem usnadnit jednotné uplatňování přílohy V vytvoří Komise do 31. prosince 2015 prostřednictvím prováděcích aktů orientační přehled environmentálního zboží a služeb a ekonomických činností, které mají být zahrnuty do přílohy V podle těchto kategorií: specifické environmentální služby, výhradně environmentální produkty (související produkty), upravené zboží a environmentální technologie. Komise tento přehled podle potřeby aktualizuje.
Prováděcí akty uvedené v prvním pododstavci se přijímají přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2.
(5) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1099/2008 ze dne 22. října 2008 o energetické statistice (Úř. věst. L 304, 14.11.2008, s. 1).“" 						
3)
V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Za účelem získání výjimky podle odstavce 1 pro přílohy I, II a III předloží dotyčný členský stát Komisi řádně odůvodněnou žádost do 12. listopadu 2011. Za účelem získání výjimky podle odstavce 1 pro přílohy IV, V a VI předloží dotyčný členský stát Komisi řádně odůvodněnou žádost do 17. září 2014.“
4)
Článek 9 se mění takto:
a)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 3 odst. 3 a 4 je Komisi svěřena na dobu pěti let od 11. srpna 2011. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 3 a 4 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.“;
c)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 3 odst. 3 a 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
5)
V nařízení (EU) č. 691/2011 se doplňují nové přílohy obsažené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.