PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 14. října 2014,
kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES Německu povoluje uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů
(2014/722/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (1), a zejména na článek 19 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Prováděcím rozhodnutí Rady 2011/445/EU (2) bylo Německu v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES povoleno do 16. července 2014 uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů („pobřežní elektřina“).
(2)
Dopisem ze dne 26. února 2014 Německo požádalo o povolení nadále uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřiny pro pobřežní elektřinu podle článku 19 směrnice 2003/96/ES.
(3)
Cílem snížené daně, kterou Německo zamýšlí uplatňovat, je další podpora širšího využívání pobřežní elektřiny jako způsobu uspokojování energetických potřeb lodí v kotvištích přístavů, který je v porovnání se spalováním ropných paliv na palubě plavidel méně škodlivý pro životní prostředí.
(4)
Jelikož používání pobřežní elektřiny zamezuje emisím látek znečišťujících ovzduší spojených se spalováním ropných paliv na palubě plavidel v kotvištích, přispívá k zlepšení kvality místního ovzduší v přístavních městech. Předpokládá se proto, že opatření přispěje k cílům politik Unie v oblasti ochrany životního prostředí, zdraví a klimatu.
(5)
Povolení, aby Německo na pobřežní elektřinu uplatňovalo sníženou sazbu daně, nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro větší využívání pobřežní elektřiny, protože výroba elektřiny na palubě bude ve většině případů i nadále konkurenceschopnější alternativou. Z téhož důvodu a vzhledem k stávající poměrně nízké míře proniknutí této technologie na trh nepovede opatření během své doby platnosti pravděpodobně k významnému narušení hospodářské soutěže, a nebude mít tudíž nepříznivý dopad na řádné fungování vnitřního trhu.
(6)
Z čl. 19 odst. 2 směrnice 2003/96/ES vyplývá, že každé povolení udělené na základě uvedeného ustanovení musí být přesně časově omezené. Vzhledem k tomu, že tato doba musí být dostatečně dlouhá, aby mohlo být opatření náležitě vyhodnoceno, ale zároveň nesmí narušovat budoucí vývoj stávajícího právního rámce, je vhodné udělit požadované povolení na dobu šesti let.
(7)
Aby provozovatelé přístavů a lodí měli právní jistotou a aby se zabránilo potenciálnímu zvýšení administrativní zátěže pro distributory a redistributory elektřiny, k němuž by mohlo dojít v důsledku změn v sazbě spotřební daně vybírané z pobřežní elektřiny, mělo by se zajistit, aby Německo mohlo bez přerušení uplatňovat stávající zvláštní snížení daně, jehož se týká toto rozhodnutí. Požadované povolení by tedy mělo být uděleno s účinkem od 17. července 2014, aby se plynule navázalo na předchozí ujednání v rámci prováděcího rozhodnutí 2011/445/EU.
(8)
Toto rozhodnutí by mělo pozbýt platnosti dnem použitelnosti obecných pravidel týkajících se daňového zvýhodnění pobřežní elektřiny přijatých na základě budoucího legislativního aktu Unie.
(9)
Tímto rozhodnutím není dotčeno uplatňování pravidel Unie v oblasti státní podpory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Německu se povoluje uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům zakotveným v přístavech („pobřežní elektřina“), a to s výjimkou soukromých rekreačních plavidel a za předpokladu, že jsou zachovány minimální úrovně zdanění podle článku 10 směrnice 2003/96/ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 17. července 2014 do dne 16. července 2020.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Lucemburku dne 14. října 2014.